Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач 21 серпня 2012 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 28 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір «Автопакет»№ 8/2007/980-К/1318-АП, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 42600 грн., зі сплатою 19,80 % річних на строк до 20 серпня 2014 року. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами договору, чим не виконав зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 16.07.2012 р. за договором виникла заборгованість на загальну суму 89695,64 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 38410,50 грн., по відсотках - 28974,70 грн., пені за порушення строку сплати ануітетного платежів - 5783,11 грн., по штрафу - 4260 грн., по індексу інфляції - 7906,30 грн., по тілу страховки - 1546,31 грн., по відсоткам по страховці - 1629,81 грн., пеня по страховці - 111,52 грн., індекс інфляції по страховці - 1073,52 грн. Укладений договір «Автопакет»№ 8/2007/980-К/1318-АП від 28.08.2007 року є змішаним договором, тому його положенням передбачена порука [PERSON], яка поручилася за належне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за договором «Автопакет». Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 89695,64 грн. та судові витрати. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2012 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» - задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» суму заборгованості за договором «Автопакет»№ 8/2007/980-К/1318-АП від 28 серпня 2007 року в розмірі 85334,61 грн. (вісімдесят п`ять тисяч триста тридцять чотири гривні 61 коп.), з яких: по кредиту - 38410,50 грн., по відсотках - 28974,70 грн., пені за порушення строку сплати ануітетного платежів -5783,11 грн., по штрафу - 4260,00 грн., по індексу інфляції - 7906,30 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра»судовий збір в розмірі 853,34 грн. (вісімсот п`ятдесят три гривні 34 коп.). В задоволенні іншої частини позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра»до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором -відмовлено. В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2012 року, ухваливши нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на незаконність рішення, вважає, що суд при винесенні рішення порушив норми матеріального права та не звернув уваги на докази, які містяться у матеріалах справи. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, відповідно до вимог п.3,4 ст.309 ЦПК України. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає. Відмовляючи у задоволені позову про стягнення з відповідачів у солідарному поряду суми заборгованості за кредитним договором районний суд послався на те, що, на підставі довіреності виданої [PERSON] на ім'я [PERSON] якою [PERSON] уповноважила його бути її представником, зокрема у ВАТ КБ «Надра» з питання укладення та підписання на умовах, визначених попередньою усною домовленістю, договору поручительства в забезпечення кредитних зобов'язань [PERSON] [PERSON] не мав права підписувати договір «Автопакет», оскільки попередньо з [PERSON] не погоджувались жодні умови вищезазначеного договору, зобов'язання на себе вона не брала та довіреністю не уповноважувала [PERSON] взяти на себе зобов'язання, що витікають з цього договору, договір поруки особисто з нею, як з поручителем, не укладався, а також те, що позивачем не було надано жодного письмового доказу в підтвердження виконання вищевказаних вимог договору, а саме, не доведено позивачем, що банк направляв [PERSON] рекомендованим чи цінним листом чи надано їй особисто письмове повідомлення. А тому, суд вважав, що банк не має право висовувати вимоги до [PERSON] як до поручителя. Враховуючи вищевикладене, та те, що Банк свої зобов'язання по договору виконав належним чином (а.с.10). а [PERSON] у свою чергу, порушила умови укладеного договору, в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, у відповідності до ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, суд прийшов до висновку про те, що вимоги позивача законні, обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню у розмірі 85334,61 грн з [PERSON] Однак повністю погодитись з такими висновками суду могодитися не можна. Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції 28 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра»та [PERSON] (яка у зв`язку з укладанням шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»(а.с.29,30) та представником [PERSON], який діє на підставі довіреності від імені [PERSON] був укладений договір «Автопакет»№ 8/2007/980-К/1318-АП, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 42600 грн. (а.с.11-14). Згідно умов договору позичальник зобов'язався сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 19,80 % річних, з кінцевим терміном повернення до 20 серпня 2014 року. У разі прострочення позичальником строку мінімально необхідного платежу та погашення кредиту, позичальник сплачує банку штраф та пеню, відповідно до п.п. 5.1, 5.2 Договору. Встановлено, що Банк свої зобов'язання по договору виконав належним чином (а.с.10). У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору, в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 16.07.2012 р. за договором виникла заборгованість на загальну суму 85334,61 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 38410,50 грн., по відсотках - 28974,70 грн., пені за порушення строку сплати ануітетного платежів - 5783,11 грн., по штрафу - 4260 грн., по індексу інфляції - 7906,30 грн. (а.с.7-9). Встановлено, що відповідачам направлялася претензія про сплату заборгованості за договором «Автопакет», однак на даний час заборгованість не погашена (а.с.15,16). Згідно витягу зі Статуту ПАТ КБ «Надра», погодженого Національним банком України, правонаступником усіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра». Встановлено, що 28.08.2007 року [PERSON] видала довіреність на ім'я [PERSON] згідно якої уповноважила його бути її представником, зокрема у ВАТ КБ «Надра» з питання укладення та підписання на умовах, визначених попередньою усною домовленістю, договору поручительства в забезпечення кредитних зобов'язань [PERSON] Висновки Суду першої інстанції про відсутність повноважень представника [PERSON], на підписання від імені [PERSON] договору «Автопакет» не відповідають матеріалам справи. Судом першої інстанції було встановлено, що 28.08.2007 року гр. [PERSON] видала на ім'я [PERSON] довіреність № б/н від 28.08.2007 року, посвідчену приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], та зареєстрованою в реєстрі за номером 2836 (а.с. 35). Відповідно до тексту довіреності [PERSON] уповноважує [PERSON], бути її представником з усіма необхідними повноваженнями в нотаріальних органах, банківських та інших Фінансових установах, зокрема у ВАТ «КБ «Надра», з питань укладення та підписання на умовах визначених попередньою усною домовленістю договору поручительства (гарантії) в забезпечення кредитних (майнових) зобов'язань [PERSON], зокрема з правом підписання договору поручительства. Довіреність видана без права передоручення строком на 1 (один) місяць і дійсна терміном до 28.09.2007 року. Відповідно до ч.1 та 3 ст. 237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та інших підстав, встановлених цивільним законодавством. Відповідно до ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю, яка є письмовим документом, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми особами. Відповідно до ст. 237, ст. 1003 Цивільного кодексу України, довіреність повинна містити повноваження на вчинення конкретних юридичних дій. Дії представника мають вчинятись у межах наданих йому повноважень. Відповідно до вимог ст. 247 Цивільного кодексу України строк довіреності встановлюється у довіреності та зазначається літерами, згідно вимогам п. 147 Інструкції «Про вчинення нотаріальних дій». Таким чином, довіреність № Б/н від 28.08.2007 року відповідає вимогам Цивільного законодавства, зокрема вимогам ч. 1 ст. 237 ЦК, ч. 1 ст. 238 ЦК, ст. 242 ЦК, ч. 2 ст. 244 ЦК ст. 247 ЦК, а від так, посилання відповідачки [PERSON] про видачу довіреності на ім'я [PERSON] без усвідомлення його наслідків не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, суперечать абзацу 5 довіреності, підписання якої особисто [PERSON] - останньою не заперечувалось. Окрім того, [PERSON] не була позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про визнання вказаного договору недійсним. Згідно ст. 239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Тобто, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що [PERSON] мав повний обсяг дієздатності для підписання договору поруки. Окрім того, колегія апеляційного суду не може погодитися з висновком суду першої інстанції про порушення Банком досудової процедури врегулювання спору, як на підставу відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення грошових коштів з [PERSON], з огляду на наступне. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1,4 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 4. Постанови ВССУ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Разом з тим, повне виконання боргових зобов'язань за кредитним договором пов'язується з конкретною датою погашення кредитної заборгованості, зазначеної у кредитному договорі, укладеному між відповідачем та третьою особо, якою є 20 серпня 2014 року. А тому, підстави для відмови у задоволенні позову в частині солідарного стягнення заборгованості з [PERSON], як з поручителя - відсутні. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дані обставини належним чином не з'ясував, що призвело до помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення заборгованості з обох позивачів. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів заборгованості по тілу страховки - 1546,31 грн., по відсоткам по страховці - 1629,81 грн., пені по страховці - 111,52 грн., індексу інфляції по страховці -1073,52 грн., то апеляційний суд вважає за необхідне дані позовні вимоги задовольнити частково виходячи з наступного. Суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості пені по страховці - 111,52 грн., індексу інфляції по страховці - 1073,52 грн, оскільки умовами укладеного договору не передбачені вказані стягнення і взагалі нарахування індексу інфляції по страховці не передбачено чинним законодавством. В той же час, як вбачається з п.1.2.1., 1.2.2., 1.2.2.1. Договору «Автопакет» № 8/2007/980-К/1318-АП (а.с. 32) укладеного між сторонами, Банк відкриває Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення строковості та платності, відновлювальну траншеві кредитну лінію, для витрат позичальника на страхові платежі. п.1.2.3.1. вказаного договору Передбачено нарахування відсотків за користування коштами наданих Банком для страхових витрат у розмірі 2,23 %. Відповідно до розрахунку заборгованості по договору (а.с.7-9), заборгованість відповідача по тілу страховки складає 1546,31 коп., заборгованість по відсоткам по страховці - 1629,81 грн, які також підлягають стягненню з відповідачів. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального права, через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. У зв'язку з цим, воно підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позову про солідарне стягнення з відповідачів на користь банку заборгованості по кредитному договору, в сумі 88510,73 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 38410,50 грн., по відсотках - 28974,70 грн., пені за порушення строку сплати ануітетного платежів - 5783,11 грн., по штрафу - 4260 грн., по індексу інфляції - 7906,30 грн., по тілу страховки - 1546,31 грн., по відсоткам по страховці - 1629,81 грн., Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України; для суду відсутні підстави для стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача судових витрат, оскільки розподіл судових витрат не є солідарним обов'язком, та судові розподіляються між відповідачами в рівних частках.

Outcome: partial