Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON], 27.12.2017 року, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 1 094 760,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що в період часу з 14.10.2015 року по 26.03.2016 року громадянин [PERSON] отримав у позику від [PERSON] грошові кошти загальною сумою 1 094 760,00 грн., що еквівалентно 48 524 доларів США, доларів США строком до 23.12.2017 року, що підтверджується тринадцятьма розписками від 14.10.2015 року, 22.10.2015 року, 27.10.2015 року, 30.10.2015 року, 05.11.2015 року, 17.11.2015 року, 18.11.2015 року, 20.11.2015 року, 15.12.2015 року, 30.12.2015 року, 26.01.2016 року, 15.03.2016 року та 26.03.2016 року. Однак, відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав, та в визначений строк борг не повернув. У зв'язку з чим, позивач вирішив за необхідне звернутись до суду з позовом про захист його порушених прав, щодо стягнення з боржника [PERSON] заборгованості в розмірі 1 094 760,00 грн., що еквівалентно 48 524 доларів США. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою позивача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі власноруч написаних розписок отримав від позивача [PERSON] грошові кошти у період часу з 14.10.2015 року по 26.03.2016 року (а.с.8-20), а саме: 1. Розписка від 14.10.2015 року на суму 230 000.00 грн., еквівалент 10 000 доларів США, 2. Розписка від 22.10.2015 року на суму 120 000,00 грн., еквівалент 5 200 доларів США, 3. Розписка від 27.10.2015 року на суму 144 000,00 грн., еквівалент 6 000 доларів США, 4. Розписка від 30.10.2015 року на суму 50 400,00 грн., еквівалент 2 100 доларів США, 5. Розписка від 05.11.2015 року на суму 105 360,00 грн., еквівалент 4 300 доларів США, 6. Розписка від 17.11.2015 року на суму 205 000,00 грн., еквівалент 8 200 доларів США, 7. Розписка від 18.11.2015 року на суму 25 000,00 грн., еквівалент 1 000 доларів США, 8. Розписка від 20.11.2015 року на суму 25 000,00 грн., еквівалент 1 000 доларів США, 9. Розписка від 15.12.2015 року на суму 50 000,00 грн., еквівалент 2 000 доларів США, 10. Розписка від 30.12.2015 року на суму 30 000,00 грн., еквівалент 1 200 доларів США, 11. Розписка від 26.01.2016 року на суму 50 000,00 грн., еквівалент 1 850 доларів США, 12. Розписка від 15.03.2016 року на суму 100 000,00 грн., еквівалент 3 770 доларів США, 13. Розписка від 26.03.2015 року на суму 50 000,00 грн., еквівалент 1 904 доларів США. Загальна сума позики становила 1 094 760,00 грн, еквівалент 48 524 доларів США. Позивачем [PERSON] на усі відомі йому адреси перебування Відповідача [PERSON] за допомогою Укрпошти рекомендованими листами з описом вкладення направлено Заяви-Вимоги про повернення коштів ід 21.11.2017 року, на які [PERSON] відповіді не надав. Підтвердженням відправлення Заяв-Вимог є копії Описи вкладення та квитанції про сплату за послуги Укрпошти з кодом відслідкування відправлення. (а.с. 21-24) На підтвердження отримання Відповідачем Заяв-Вимоги про повернення позичених коштів, позивач надав до матеріалів позову - заяви скріншот сторінки офіційного сайту Укрпошти із відомостями про вручення 23.11.2017 року о 20:00 год. особисто відповідачу рекомендованого листа із заявою-вимогою, однак відповідач проігнорував дану заяву, кошти не повернув. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи, кошті були передані відповідачу, що підтверджується розписками у період часу з 14.10.2015 р. по 26.03.2016 р. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст.610 ЦК України). Відповідно до положень ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені докази, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення основної заборгованості за договором позики підлягають задоволенню в розмірі 1 094 760,00 грн., еквівалентно 48 524 доларам США. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підстав положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі в розмірі 8 000,00 грн.

Outcome: approved