Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] в січні 2014 року звернулася до суду із позовом в якому просить суд відповідно до ст.1272 ЦК України, визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] і після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно - земельну частку пай. Обґрунтовуючи подану заяву позивач зазначила, що вона має право на обов'язкову частку у спадщині, як непрацездатна особа. Крім того, вона є спадкоємцем за заповітом щодо майна спадкодавця, а саме житлового будинку з надвірними побудовами та присадибної земельної ділянки. Вказане майно було подаровано їй матір'ю в березні 2008 року згідно договорів дарування, які за позовом [PERSON] були визнані недійсними. Відповідне рішення суду набрало законної сили 05.02.2013 року. Після чого вона звернулась до нотаріально контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку, визначеного для подачі заяви. Просить, враховуючи поважність пропущення нею строку звернення до нотаріальної контори щодо подачі заяви про прийняття спадщини, задовольнити позов. Також просить суд врахувати стан її здоров'я, що вона є інвалідом першої групи по зору, постійно потребує лікування. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що [PERSON] є інвалідом першої групи, має ряд захворювань, постійно перебуває на лікуванні, а тому не подала своєчасно заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Крім того, житловий будинок та присадибна земельна ділянка отримали статус спадкового майна лише після набрання судовим рішенням про визнання договорів недійсними законної сили в лютому 2013 року. З метою захисту прав та інтересів позивача просив визначити додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, та пояснила, що її матір доглядала бабусю [PERSON] Остання мала на праві власності жилий будинок та земельну ділянку, а також земельний пай, який заповіла всім відповідачам у справі. Жилий будинок і земельну ділянку бабуся подарувала позивачу, однак в подальшому такі договори були визнані судом недійсними. [PERSON] хворіє, систематично перебуває на лікуванні і через те не могла подати своєчасно заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо продовження позивачу строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, пояснив, що він та інші відповідачі у справі є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) та своєчасно подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Його мати має незадовільний стан здоров'я, перебуває на лікуванні, що стало підставою пропуску нею строку для прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в поданих суду поясненнях позовні вимоги не визнав та вважав їх направленими на затягування видачі йому свідоцтва про право на спадщину. Вислухавши представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали цивільної справи та копії матеріалів спадкової справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що матір'ю [PERSON] була [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. 07 березня 2003 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала два заповіти, якими земельну частку (пай) заповіла [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, а житловий будинок з надвірними будівлями та присадибну земельну ділянку по [ADDRESS] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. 18 березня 2008 року [PERSON] подарувала вказаний житловий будинок та земельну ділянку [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченими договорами №2012, 2017. Рішенням Обухівського районного суду від 03.12.2012 року зазначені вище договори дарування визнані недійсним. Вказане рішення набрало законної сили 05 лютого 2013 року. [PERSON] згідно наявних в матеріалах справи посвідчень є непрацездатною - інвалідом 1 групи по зору і має право на обов'язкову частку у спадщині. В судовому засіданні встановлено, що до лютого 2013 року позивач з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері не зверталасть. 15 травня 2013 року за №394/02-14 Завідувачем Обухівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на майно по заповіту після померлої [PERSON] через пропуск визначено шестимісячного строку на подачу заяви. В обґрунтування позову позивач посилалася як на поважні причини пропуску строку звернення до суду на скасування в судовому порядку договорів дарування нерухомого майна і відкриття спадщини на нього, а також на те, що вона є інвалідом першої групи, після смерті матері хворіла, неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні і фактично не мала змоги реалізувати свої справа спадкоємця. Однак з такими доводами суд погодитись не може. Так, як вбачається з матеріалів справи позивач після відмови нотаріуса про видачу свідоцтв на спадкове майно в травні 2013 року звернулась до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка за поданою позивачем заявою ухвалою суду від 26 листопада 2013 року була залишена без розгляду. Ухвалою Обухівського районного суду від 08 січня 2014 року позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишені без розгляду відповідно до п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України через неявку позивача в судове засідання і відсутності заяви про розгляд справи за її відсутності. Обидві ухвали є чинними і в апеляційному порядку не оскаржувались. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, ма згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З поданих суду представником позивача довідок, виписок з історії хвороби, епікризів вбачається, що [PERSON] періодично перебувала на стаціонарному та санаторному лікуванні з 2010 року по 2013 рік. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, позивач протягом вказаного періоду приймала участь у судових засіданнях з розгляду цивільної справи за позовом [PERSON], даної цивільної справи, видавала нотаріально посвідчені довіреності на представництво власних інтересів, вчиняла інші дії щодо реалізації своїх прав. Оцінивши зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що позивач в ході розгляду справи належними та допустимими доказами не довела наявність поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, щодо претендування позивачем лише на будинок та присадибну земельну ділянку, то часткове прийняття спадщини не допускається. За таких обставин підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Outcome: dismissed