Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.11.2014 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31.12.2011 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого позивачка передала [PERSON] грошові кошти у сумі 20 000 доларів США а [PERSON] та зобов'язалась повернути гроші у строк до 30.12.2012 року. 24.01.2012 року між позивачкою та [PERSON] був укладений договір позики. позивач передав [PERSON] грошові кошти у сумі 10 680 доларів США, а відповідачка прийняла гроші та зобов'язалась виплачувати щомісячно 2000 доларів США починаючи з квітня 2012 року до повного погашення. Відповідачка - [PERSON] своїх зобов'язань по договору не виконала, у зв'язку з цим позивачка просить стягнути з неї суму боргу в сумі 166180,8 гривень. Згідно ухвали від 29.12.2014 року, суд роз'єднав позовні вимоги тим самим виділив в самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 24.01.2012 року (а.с. 23). Представник позивачки-Кремнєв І.К., діючий по довіреності, у судове засідання 31.03.2015. не з'явився, але надав до суду письмову заяву згідно якої просив суд розглядати справу за його відсутності, у якій також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання 31.03.2015 року не з'явилась, про час і місце був повідомлена належним чином, поважних причин неявки суду не представив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписки від 24.01.2012р. відповідачка [PERSON] прийняла гроші від [PERSON] в борг у с умі 10 600 долл США та зобов'язалась виплачувати щомісячно 2000 доларів США починаючи з квітня 2012 року до повного погашення, про що у матеріалах справи є відповідна розписка (а.с. 8). Згідно розписки від 02.09.2012р. [PERSON] зобов'язалась повернути борг за свою доньку [PERSON] у розмірі 10 680 доларів США у строк до лютого 2013 року, але свої зобов'язання також не виконала (а.с.8). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, грошовим зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони. Згідно з вимогами ч.2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідачка свої зобов'язання по розписці не виконала та надані кошти позивачу не повернула, у зв'язку з чим станом на 14.11.2014 року у відповідачки виникла заборгованість по поверненню зазначених коштів, загальна сума якої становить 10680 доларів США. Згідно листа Управління Національного банку України в Одеській області на 13.11.2014 р.(а.с.9) встановлено офіційний курс гривні до долару США: 1556 гривень за 100 доларів США. В зв'язку з цим загальна сума боргу, що підлягає стягненню з відповідача за договором позики становить: 166180 гривень (10680 доларів США Х 15,56 гривень). На момент розгляду справи доказів погашення боргу у суду не має. Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом також встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 3775,80 гривень, що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи (а.с. 1, 2). Оскільки позовні вимоги були роз'єднані ухвалою судді від 29.12.2014 року, сума судових витрат станове 663,80 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому стягненню з відповідача підлягають судові витрати позивача у розмірі 663,80 гривень. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: approved