Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач 21.10.2013 року звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід плюс Захід» (далі по тексту - ТОВ «Схід плюс Захід») про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди, який протягом розгляду справи уточнювала та яким остаточно просила стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 2302 грн. 48 коп., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 1094 грн. 93 коп., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 9593 грн. 50 коп., моральну шкоду в сумі 3000 грн. 00 коп. (а.с.1-3,35,36). В обґрунтування вимог посилається на наступні обставини. Вона, згідно наказу № 88-к від 05.06.2012 року, була прийнята на посаду консультанта ТОВ «Схід плюс Захід» з 05.06.2012 року. Наказом № 77-к від 31.07.2013 року її було звільнено з посади консультанта ТОВ «Схід плюс Захід» з 31.07.2013 року за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Однак в день звільнення відповідачем не було проведено з нею розрахунку. Згідно наданої відповідачем довідки заборгованість по заробітній платі на день її звільнення складає 2302 грн. 48 коп. Крім того, зазначила, що при звільненні їй не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку. З наданої відповідачем довідки виходить, що компенсація за невикористану відпустку становить 533 грн. 22 коп. Однак з вказаною сумою вона не погоджуєтьтся. За її розрахунком компенсація за невикористану відпустку становить1094 грн. 93 коп. за 26 днів. Відмову у виплатах, які необхідно було здійснити на день її звільнення з роботи, відповідач обґрунтував незалежними від нього обставинами та відсутністю грошових коштів. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки вони суперечать вимогам ч.1 ст.47, ч.1 ст.83, ч.1 ст.116 КЗпП України. Тому відповідач у відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Крім того, посилається на те, що незаконними діями відповідач завдав їй моральну шкоду, яка виразилася у неможливості забезпечити нормальне життя собі та своїй сім'ї, неможливості вчасно вносити кошти в рахунок погашення кредиту, в результаті чого вона вимушена була позичати гроші у сусідів та родичів, що принизило її честь та гідність та вплинуло на стосунки з оточуючими людьми. Розмір завданої їй моральної шкоди вона оцінила у 3000 грн. 00 коп. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с.57). Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Відповідач про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення (а.с.58). Причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на підставі ст.ст. 47,83,116,117,237-1 КЗпП України, виходячи з наступного. Як установлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] на підставі наказу № 88-к від 05.06.2012 року була прийнята на роботу на посаду консультанта до ТОВ «Схід плюс Захід» з 05.06.2012 року (а.с.24). Наказом № 77-к від 31.07.2013 року позивача було звільнено з посади консультанта ТОВ «Схід плюс Захід» з 31.07.2013 року за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, без відпрацювання двохтижневого терміну у зв'язку з виїздом в інше місто (а.с.25). Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідач, всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, не виплатив позивачу при звільненні всі належні їй суми. Згідно з довідкою № 30/10-13 від 30.10.2013 року, виданою ТОВ «Схід плюс Захід», сума заборгованості по заробітній платі позивача становить 2835 грн. 70 коп., що складається з: 1151 грн. 24 коп. - заборгованість по заробітній платі за червень місяць 2013 року, 1684 грн. 46 коп. - заборгованість по заробітній платі за липень міцяць 2013 року та компенсація за невикористану відпустку (а.с.48). Сума компенсації за невикористану відпустку була проведена відповідачем за 26 днів і становить 1094 грн. 86 коп., що підтверджується наказом (розпорядженням) про звільнення (а.с.47). Тому посилання позивача на те, що відповідачем було невірно нараховано їй компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 533 грн. 22 коп. є безпідставними. Заборгованість по заробітній платі, включаючи компенсацію за невикористану відпустку, складає 2835 грн. 70 коп. Оскільки до сьогоднішнього дня відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі у розмірі 2835 грн. 70 коп., то ця сума підлягає примусовому стягненню. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки № 30-10/13 від 30.10.2013 року (а.с.49), середньомісячна заробітна плата позивача складає 1245 грн. 83 коп. Згідно наказу (розпорядження) про звільнення (а.с.47), середньоденна заробітна плата позивача складає 42 грн. 11 коп. Тому з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку (за період з 01.08.2013 року по 17.04.2014 року = 182 робочих днів) в розмірі 7664 грн. 02 коп., виходячи з такого розрахунку: 42 грн. 11 коп. (згідно наказу (розпорядження) про звільнення (а.с.47) середньоденна заробітна плата позивача складає 42 грн. 11 коп.) х 182 робочих днів (з 01.08.2013 року по день винесення рішення 17.04.2014 року) = 7664 грн. 02 коп. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає доведеними вимоги позову в частині завдання відповідачем позивачу моральної шкоди. Від незаконних дій відповідача позивач дійсно зазнала моральних страждань, які виразилися у втраті нормальних життєвих зв'язків, неможливості забезпечити себе та свою сім'ю, докладанні додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, у відповідності до ст. 237-1 КЗпП України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача моральна шкода. Однак, на думку суду, розмір моральної шкоди, визначений позивачем у 3000 грн. 00 коп. є завищеним. Суд вважає достатнім у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. 00 коп. В інших вимогах слід відмовити. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. (243 грн. 60 коп. щодо вимог майнового характеру + 243 грн. 60 коп. щодо вимог немайнового характеру = 487 грн. 20 коп.).

Outcome: partial