Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє Головне управління юстиції у Полтавській області, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про забезпечення повернення малолітньої дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії . В своєму позові просив суд визнати незаконним вивезення та утримування відповідачем на території України малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , повернути малолітню [PERSON] до місця постійного проживання у Великобританію . Якщо рішення не буде виконано в добровільному порядку, зобов`язати відповідача - [PERSON] передати малолітню [PERSON] , [INFO] , батьку [PERSON] для забезпечення повернення дитини до держави постійного проживання у Великобританію. Витрати, пов`язані з поверненням дитини до Великобританії, просив покласти на позивача. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 11 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено. Але при вирішенні справи суд не вирішив питання про розподіл судових витрат. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила відмовити відповідачу у стягненні з позивача судових витрат. Представник позивача адвокат Гаро Г.О. звернулась до суду з заявою про розгляд питання про розподіл судових витрат за її відсутності та за відсутності позивача [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу. Заслухавши представників сторін, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В судовому засіданні 11 травня 2019 року представник позивача повідомила суду, що відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України протягом п`яти днів відповідачем буде подано докази на підтвердження понесених нею судових витрат. 13 травня 2019 року відповідачем надано суду акт прийому передачі наданих послуг та квитанцію про оплату послуг адвоката (т.2, а.с.2,3). Вказані дії відповідача в повній мірі відповідають вимогам ч.8 ст.141 ЦПК України, згідно якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Оскільки при ухваленні рішення по суті позовних вимог суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Рішенням у даній справі від 11 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено. У зв`язку з цим судові витрати у справі покладаються на позивача. У своєму відзиві на позов відповідач зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи на суму 25700 грн. (т.1, а.с.162-163). Як підтверджується доданими до справи квитанціями від 24 квітня 2019 року №01/24 та від 11 травня 2019 року №01/11, за послуги адвокат Віннен В.В. сплатила кошти в загальному розмірі 25900 грн. (т.1, а.с.268, т.3, а.с.2). Вказані суми гонорару адвоката підтверджуються наданим до матеріалами справи розрахунками, наведеними у акті №1 прийому-передачі наданих послуг від 24 квітня 2019 року та у акті №2 прийому-передачі наданих послуг від 11 травня 2019 року (т.1 а.с.266, т.3 а.с.3). Враховуючи, що сума понесених відповідачем судових витрат незначним чином перевищує розмір судових витрат, зазначений у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, а саме на 0,78%, розмір понесених позивачем судових витрат належним чином підтверджено розрахунками та квитанціями, суд приходить до висновку, що з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 25900 грн. на відшкодування понесених нею судових витрат. В інтересах позивача до суду звернулось Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області, яке уповноважене діяти від його імені на підставі Закону України «Про приєднання України до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей» від 11 січня 2006 року №3303-ІV, ст.7 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей та пунктів 2, 12 Порядку виконання на території України Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 10 липня 2006 року №952. Відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Тому судовий збір у даній справі відноситься за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved