Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач 23.12.2013 року звернувся з позовом про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини, мотивуючи його тим, що відповідачка не виконує регламент, встановлений розпорядженням Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації №1116 від 22.09.2009 року, щодо визначення способів його участі як батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою окремо від позивача, яким вирішено встановити побачення його з донькою щомісяця кожного вівторка і суботи з 10:00 год. до 12:00 год. Оскільки відповідачка своїми діями ігнорує інтереси і порушує права позивача як батька, позбавляючи його можливості брати участь у вихованні своєї дитини та особистого спілкування з нею, він вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою. Так, посилався в позові на те, що з 10.11.2007 року по 06.08.2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] народилася донька [PERSON], яка після розірвання шлюбу стала проживати разом з відповідачкою. Однак після розірвання шлюбу у нього з відповідачкою виникли непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, відповідачкою почалися створюватися штучні перешкоди стосовно можливості його нормального спілкування із донькою, оскільки відповідачка, незважаючи на прийняте розпорядження, чинить перешкоди у його спілкуванню з донькою та її вихованні, а з січня 2012 року повністю ігнорує та ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, підтвердженням чого є відповіді служби у справах Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації надані на його заяви з приводу вчинення відповідачкою перешкод у спілкуванні з дитиною. Вказував, що останній раз зі своєю донькою [PERSON] він бачився 14.05.2013 року в дитячому садку № 225, де вона виховується. Але оскільки іншої сім'ї він не має, то [PERSON] є його єдиною донькою, яку він дуже любить та хоче спілкуватися, бачити її щоденні успіхи, брати участь у її вихованні та як батько нести повну відповідальність за її подальшу долю, здоровий розвиток та безпеку. Виходячи з того, що відповідачка перешкоджає його зустрічам та будь-якому спілкуванню з донькою, тому, виходячи з інтересів дитини, позивач просив усунути перешкоди у вихованні дитини і спілкуванні з нею шляхом зобов'язання відповідачки не чинити перешкоди в його участі у вихованні доньки [PERSON], [INFO], та особистому спілкуванні з нею і визначити способи його участі у вихованні дитини, а саме: - побачення з дитиною два рази на тиждень за місцем навчання дитини або за місцем її проживання, перебування: кожної середи з 14:00 год. до 17:00 год. та кожної суботи з 12:00 год. до 16:00 год.; - за попередньою домовленістю з [PERSON] побачення з дитиною протягом 1 години кожного року в день її народження за місцем навчання дитини або за місцем її проживання, перебування; - за попередньою домовленістю з [PERSON], 30 календарних днів у період літніх канікул для спільного відпочинку з відвідуванням дитиною місця проживання батька; - за попередньою домовленістю з [PERSON], 7 (сім) днів у період зимових канікул для спільного відпочинку з відвідуванням дитиною місця проживання батька; - необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Представник відповідачки, вважаючи, що для задоволення позову немає підстав, посилався на те, що позивач, як вбачається з матеріалів справі, не надав доказів порушення його прав на участь у вихованні та спілкуванні з донькою. Крім того, відповідачка не заперечувала проти зустрічей позивача з дитиною на виконання встановленого регламенту побачень. Разом з тим, посилався, що позовні вимоги суперечать інтересам дитини та можуть призвести до тяжких наслідків для здоров'я дитини, оскільки за висновком спеціаліста Центру психологічної експертизи та психодіагностики Міжнародного інституту глибинної психології від 14.03.2014 року, враховуючи особливості психоемоційного стану дитини, необхідно обмежити коло спілкування дитини лише тими близькими дорослими, з якими у дитини гарні стосунки та до яких позивач як кровний батько не належить. При цьому обговоренню можливостей спілкування батька з дитиною має передувати певна психотерапевтична робота. Представник органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації також вважав позов необґрунтованим і заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, висновок представника органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. ст. 141, 150 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини та зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками, які згідно зі ст. 153 СК України мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що з 10.11.2007 року по 06.08.2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] народилася донька [PERSON], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з відповідачкою. Розпорядженням Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації №1116 від 22.09.2009 року «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS]» вирішено встановити регламент побачень батька з донькою щомісяця кожного вівторка та суботи з 10:00 год. до 12:00 год. Однак, зі слів позивача, протягом тривалого часу відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні і вихованні їх доньки, ухиляється від виконання вказаного розпорядження, тому позивач наполягав на встановленні нового регламенту його участі у вихованні дитини та встановленні іншого графіку зустрічей та можливості спільного відпочинку. Орган опіки та піклування подав суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, за висновком органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, виходячи з матеріалів справи та інтересів дитини, враховуючи її думку, висновок психолога та рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом'янській районній в місті Києві державній адміністрації (засідання від 01.04.2014 року), доцільне встановити наступний графік побачень [PERSON] з донькою [PERSON], [INFO]: щомісяця кожної суботи з 10.00 години до 14.00 години, однак за умови попереднього: відвідування батьком дитини психолога для медіації суперечки між ним та матір'ю дитини; ознайомлення батька з віковими особливостями та потребами у розвитку малолітньої [PERSON] і відпрацювання з психологом нової моделі спілкування з донькою;проведення психологом психотерапевтичної роботи з дитиною протягом півроку. Встановлено, що малолітня [PERSON] мешкає з матір'ю, де відповідно до акта обстеження житла від 14.03.2014 року, що був складений працівниками служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, дитині створені належні умови для проживання, навчання та відпочинку. Також позивачем, який матеріально та житлом забезпечений, позитивно характеризується за місцем проживання, відповідно до наданого акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 29.11.2013 року в квартирі за адресою: [ADDRESS], де він є співвласником, створені належні умови для перебування малолітньої дитини. 17.03.2014 року з матір'ю дитини була проведена співбесіда, в ході якої та зазначила, що встановлений регламент виконувався сторонами в повному обсязі, проте, згодом вона помітила, що у поведінці дитини з'явились немотивовані спалахи гніву, занепокоєння, різкі зміни настрою, раптові переходи від спокійного стану до сліз, страх залишатися наодинці, погіршився сон. З метою з'ясування причин зміни психологічного стану дитини вона звернулась до Міжнародного інституту глибинної психології Української асоціації психоаналізу для отримання консультативної допомоги з приводу психоемоційного стану доньки. Відповідно до висновку від 14.03.2014 року психолога за результатами діагностики встановлено, що зміни в психоемоційному стані дитини викликані переживанням горя втрати близької людини - вітчима. У випадку [PERSON] гостра реакція на втрату відклалась на довгі місяці. Причини такого відтермінування можуть бути з'ясовані в процесі психотера певтичної роботи з дитиною, яка протягом півроку втратила двох значущих для неї дорослих людей - вітчима та прабабусі. Тому, враховуючи особливості психоемоційного стану дитини та її переживання горя втрати близьких людей, доцільним є обмеження кола спілкування дівчинки лише тими близькими дорослими, з якими у дитини гарні стосунки. Виходячи з результатів дослідження, кровного батька - [PERSON] [PERSON] до цього кола не включає, спілкування з кровним батьком у межах встановленого регламенту може мати негативний вплив на психічний та фізичний розвиток дитини. За таких обставин рекомендовано для уникнення негативного впливу на психічний та фізичний розвиток дівчинки проведення психотерапевтичної роботи з нею протягом півроку та відпрацювання нової моделі спілкування батька з нею. Крім того, під час бесіди з працівниками служби у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації малолітня [PERSON] категорично відмовилась від зустрічей з батьком, називала його [PERSON], пояснити свою позицію відмовилась, продовжувати розмову на цю тему не бажала. Також в характеристиці малолітньої [PERSON], що була надана 26.02.2014 року керівництвом ДНЗ №225 м. Києва, зафіксовано виникнення проблеми у спілкуванні дитини з батьком, під час останнього побачення дівчинка відмовилась йти на контакт з [PERSON] З огляду на висновок психолога та враховуючи, що батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, вбачається, що збільшення кількості зустрічей батька з дитиною буде суперечить інтересам дитини. Позивач в своїх поясненнях на висновок спеціаліста від 14.03.2014 року зазначав, що він не є обов'язковим для суду та за своїм змістом носить рекомендований характер і має сприйматися як суб'єктивна думка спеціаліста з конкретної області знань, оскільки не є висновком судової експертизи. Також вважав, що, зважаючи на відносини, що склалися між сторонами з приводу участі у вихованні їх дитини, до даного висновку та викладеної в ньому інформації слід віднестись критично, бо подібні висновки мають базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з'ясуванні. Однак, на його думку, даний висновок не ґрунтується на достовірній інформації та повному з'ясуванні усіх обставин, що мають істотне значення, та спеціаліст, який проводив дослідження, - [PERSON], маючи спеціальність з педагогіки і психології та кваліфікацію викладача-дослідника з педагогіки і психології, є психологом Центру психологічної експертизи та психодіагностики Міжнародного інституту глибинної психології, але з висновку, не вбачається, що вона як психолог спеціалізується саме на роботі з малолітніми дітьми. Крім того, посилається, що про характер стосунків та особливості спілкування доньки з ним психологу відомо лише зі слів відповідачки, висновок складений за ініціативою відповідачки в її інтересах та на її замовлення, без врахування його думки як батька дитини та за його відсутності. Так, у разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен роз'яснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення. Між тим, у суду немає підстав не довіряти вказаному психологічному висновку як письмовому доказу, оскільки той був складений фахівцем за результатами всебічного аналізу взаємовідносин сторін та соціально-психологічного обстеження дитини, спілкування і бесіди з нею. Також при наданні висновку органом опіки та піклування були досліджені умови життя батьків та дитини, їх характеристики, враховані поведінка кожного з батьків, ставлення батьків до дитини та прихильності дитини до них, застосований принцип рівності прав та обов'язків батьків відносно дитини, тому суд в повній мірі прийняв його до уваги як такий, що спростовує доводи позивача, викладені в позовній заяві, щодо збільшення регламенту спілкування його з донькою. Крім того, на даний час регламент зустрічей, встановлений розпорядженням Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації №1116 від 22.09.2009 року, є діючим і не оспорений, підстави для його зміни відсутні, права позивача як батька на спілкування з донькою не є обмеженими. Разом з тим, згідно з Конвенцією про права дитини в усіх діях щодо дітей судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Виходячи з наведеного вище та в першу чергу з інтересів малолітньої дитини, а не тільки її батька, суд вважає, що на даний час встановлення більшого регламенту побачень з дитиною не обґрунтовано, оскільки такий регламент буде суперечить інтересам дитини.

Outcome: dismissed