Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 червня 2021 року звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок виробничої травми, в якому зазначив, що він з 03.02.2003 року по 15.04.2021 року перебував у трудових відносинах та був задіяний повний робочий день під землею на підприємстві ВП «Україна» ДП «Селидіввугілля». 25 вересня 2019 року о 12 годині 30 хвилин виконуючи наряд з заміни пошкодженої стінки посиленого кріплення у 11 північному вентиляційному штреку, [PERSON] під час демонтажу поламаної стійки трапився зсув рами аркового кріплення та вивал породи з покрівлі при цьому отримав травму лівої ноги та лівого плеча. За результатами розслідування від 25 вересня 2019 року підприємством було складено акт за формою Н-1 та визнано нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом. Згідно довідки МСЕК серія 12 ААА від 13 травня 2020 року йому первинно було встановлено 25 відсотків втрати професійної працездатності, у зв`язку із трудовим каліцтвом. Зазначив, що зв`язку із трудовим каліцтвом було порушено його нормальні життєві зв`язки, він був позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Перебуваючи на лікуванні він не міг вести повноцінний образ життя, відчував фізичні страждання, фізичну біль, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху. Все це заподіює йому моральну шкоду яку він оцінює в 44 225 грн. 00 коп.. Просить суд, стягнути з ДП «Селидіввугілля» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок трудового каліцтва 44 225 грн. 00 коп. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 08 червня 2021 року у справі № 242/2994/21 визначено головуючого суддю Переясловську Ю.А. 31 серпня 2021 року до провадження судді Хацько Н.О., згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (у зв`язку із перебуванням судді Переясловської Ю.А. у відпустці без збереження заробітної плати до 01.10.2021 року та закінченням п`ятирічного терміну повноважень судді з 24.09.2021 року, розпорядження № 2 від 30.08.2021 року) передано справу № 242/2994/21. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 01 вересня 2021 року цивільну справу № 242/2994/21 прийнято до провадження та призначено судового засідання. Позивач у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав заяву з клопотанням розглядати справу без його участі. Представник відповідача ДП «Селидіввугілля» про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги не визнав через їх безпідставність та недоведеність. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] 03.02.2003 року по 15.04.2021 року перебував у трудових відносинах та був задіяний повний робочий день під землею на підприємстві ВП «Україна» ДП «Селидіввугілля». Згідно Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництва від 25 вересня 2019 року за формою Н-1, складеного на ВП «шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля, 25 вересня 2019 року працюючи у першу зміну о 12 годині 30 хвилин [PERSON] , виконуючи наряд з заміни пошкодженої стінки посиленого кріплення у 11 північному вентиляційному штреку, отримав травму лівої ноги та лівого плеча. Згідно довідки МСЕК серія 12 ААА № 093065 від 15 травня 2020 року [PERSON] первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності, у зв`язку із трудовим каліцтвом. Приписами статті 153 Кодексу законів про працю України та статті 13 Закону України від «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 237-1 Кодексу законів про працю України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень статей 153, 171 Кодексу законів про працю України та статті 22 Закону України «Про охорону праці» забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці на всіх підприємствах, в установах, організаціях покладається на власника або уповноважений ним орган. Роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Отже, порядок установлення факту трудового каліцтва на виробництві визначено законом. Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 визнано, що зазначеними законодавчими змінами право цієї категорії громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Обґрунтовуючи вимоги про наявність факту спричинення та розміру компенсації моральної шкоди, позивач у позові, що в результаті отримання ним трудового каліцтва він частково (25 %) втратив професійну працездатність та відчуває фізичний біль. Крім того, моральну шкоду він пов`язує, з тим, що позивач протягом тривалого часу перебуває у хворобливому стані, стан здоров`я погіршується, повинен проходити курси лікування. Унаслідок захворювання змінилися умови життя, що тягне за собою зниження життєвої активності через потребу лікування, у зв`язку з чим доводиться докладати додаткові зусилля для організації життя, крім того позивач залежить від медичних препаратів. Трудове каліцтво потребує реабілітаційних і адаптаційних заходів. За станом здоров`я, змінився звичайний уклад його життя. Компенсація моральної шкоди оцінюється позивачем у розмірі 44 225 грн. 00 коп. Крім того, у пункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рн/2004 вказано, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини: факт отримання [PERSON] виробничої травми, пов`язаних із виробництвом, яка призвела до стійкої втрати професійної працездатності в загальному розмірі 25 % (встановлено при первинному огляді), необхідність лікування, суд визнає, що трудове каліцтво зумовило порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, негативно відбилися на його фізичному та психічному стані, змусили змінити спосіб життя, і таким чином, [PERSON] завдано моральну шкоду. Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги конкретні обставини трудового каліцтва, ступінь їх тяжкості, характер та глибину пов`язаних з ними моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль. Крім того, унаслідок захворювання змінилися умови життя, що тягне за собою зниження життєвої активності через потребу лікування, у зв`язку з чим доводиться докладати додаткові зусилля для організації життя, трудове каліцтво вимагає реабілітаційних і адаптаційних заходів, у позивача змінився звичайний уклад його життя, та, виходячи із суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок трудового каліцтва у розмірі 25 000 грн. Приймаючи до уваги, що позивач, на користь якого постановлене рішення, звільнений від сплати судових витрат при зверненні з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, виходячи з суми судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановленого для фізичних осіб, яка складає 908 грн. 00 коп. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial