Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS]) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS]) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач зазначила, що 06 листопада 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають сина - [PERSON], [INFO], який є неповнолітнім та знаходиться на повному її утриманні. Спочатку їх відносини складалися добре, але останні роки відповідач почав зловживати спиртними напоями, ніде не працював, не піклувався про добробут родини, не надавав допомоги на утримання дитини, двічі притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти чужої приватної власності та життя та здоров'я потерпілих. Після відбуття покарання у вигляді позбавлення волі не працевлаштувався, продовжує зловживати спиртним, продовжує займатися крадіжками. З 2012 року вона не підтримує з відповідачем ніяких сімейних відносин, не мешкають разом. Вони втратили повагу та почуття кохання один до одного. З цих причин їх стосунки з відповідачем повністю припинилися. Сім'я продовжує існувати виключно формально. Просить суд не вживати до них з відповідачем заходів примирення, оскільки це не призведе до позитивного результату, а лише затягне час та буде суперечити їх інтересам. Спору про поділ майна вони не мають. Позивач не працює, займається домогосподарством. Вона знаходиться в скрутному матеріальному становище, потребує допомоги бо не має можливості самостійно забезпечувати сина всім необхідним для його виховання та розвитку. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Він не має інших дітей, стягнень з нього не проводиться. Відповідач має можливість працевлаштуватися та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Після розірвання шлюбу прізвище на дошлюбне змінювати не бажає. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення тексту оголошення в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі «Судова влада України» Артемівського міськрайонного суду Донецької області за адресою (http://arm.dn.court.gov.ua), а також шляхом розміщення оголошення у пресі. Відповідно до ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 06 листопада 2004 року Артемівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №462. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] (а.с.6). Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). У відповідності до ст.110 СК України шлюб може бути розірвано у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше проживання подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має суттєве значення. Тому, суд приходить до висновку, що за обставин які склалися між сторонами подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, оскільки це буде суперечить інтересам сторін, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, присудивши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини, від дня пред'явлення позову до досягнення нею повноліття, в розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше розміру, передбаченого ч.2 ст.182 СК України. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн. сплачений нею при поданні позовної заяви за вимогу про розірвання шлюбу, а також з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн. за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved