Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

\~\~ Позивач [PERSON] \~05.11.2020\~року звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує наступним. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі- продажу від 13.10.1994 року належить житловий будинок та земельна ділянка по [ADDRESS] . У вказаному будинку з 2007 року також зареєстрований відповідач [PERSON] , знайомий позивача, який з 20 травня 2016 року у будинку не проживає. Відповідач виїхав на постійне проживання до РФ, однак з реєстраційного обліку не знявся. Позивач позбавлений повною мірою реалізувати правомочності власника та змушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, не може отримати житлові соціальні пільги. Тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідив та всебічно проаналізував обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України (далі за текстом - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст.316 ч.1, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Конституції України, право приватної власності громадян є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. Відповідно до ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушувати права інших осіб, завдати шкоди культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна дотримуватися моральних засад суспільства. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Як вбачається з копії договору купівлі продажу від 13.10.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої краматорської державної нотаріальної контори Малихіною С.Д., копії державного акту на право приватної власності на землю від 03.04.2000 року, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок та земельна ділянка по [ADDRESS] . Згідно акту про підтвердження факту не проживання від 28.10.2020 року, складеного Біленьківською селищною радою Краматорської міської ради, за підписом сусідів, відповідач [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично за адресою місця реєстрації не проживає з 20 травня 2016 року. Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач [PERSON] у будинку, за адресою: [ADDRESS] не проживає без поважних причин з 20 травня 2016 року по теперішній час, у зв`язку з чим, його слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved