Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] 21. 07. 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування міста Черкаси про позбавлення батьківських прав, мотивуючи його тим, що в період з 17 листопада 2007 року по 12 березня 2013 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач вказувала, що фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені з початку 2012 року. Після розірвання шлюбу, син залишився проживати разом з нею. За цей час відповідач жодного разу не поцікавився життям, здоров'ям та розвитком дитини, не виявив бажання відвідати сина, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає по цей час, не піклується про його фізичний і духовних розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Син не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Більш того, наприкінці 2014 року відповідач фактично відмовився від сина, що було нотаріально посвідчено. Також вказувала, що проживаючи з дитиною в м. Черкаси, 21.11.2014 року вона уклала шлюб з громадянином Ізраїлю [PERSON]. Станом на початок 2015 року їх сім'я проживає в Ізраїлі, де дитина почала своє навчання в школі. Просила суд позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні адвокат позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Представник третьої особи - Молчанович Н.О. в судовому засіданні не заперечувала проти позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи міститься його нотаріально посвідчена заява, в якій він зазначає, що позов визнає та просить справу слухати за його відсутності. Заслухавши пояснення адвоката позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що громадяни України [PERSON] та [PERSON] з 17.11.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.03.2013 року їх шлюб було розірвано. Також в даному рішенні судом встановлено, що сторони з квітня 2012 фактично припинили шлюбні відносини та разом не проживають. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 12.03.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.02.2013 року. 21.11.2014 року позивач [PERSON] уклала шлюб з гр. Ізраїлю [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не зустрічається з сином, не цікавиться його життям, здоров'ям, духовним та моральним розвитком, аліменти дитині не платить, що підтверджується розрахунком державного виконавця Соснівського відділу ДВС Черкаського МУЮ. Позивач [PERSON] самостійно утримує та виховує свого малолітнього сина. Мати добросовісно виконує материнські обов'язки, піклується про стан здоров'я сина та його розвиток. Разом з тим, батько [PERSON] самоусунувся від виховання сина та нехтує своїми батьківськими обов'язками. В матеріалах справи містяться нотаріально посвідчені заяви відповідача [PERSON], в яких він погодився з позовними вимогами щодо позбавлення його батьківських прав та одночасно надав дозвіл на виїзд сина [PERSON] за кордон до держави Ізраїль на постійне місце проживання, також надав згоду на усиновлення його сина громадянином Ізраїлю [PERSON]. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав № 380/30-03-03 від 15.08.2016 року виконавчого комітету Черкаської міської ради, орган опіки та піклування м. Черкаси вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], щодо малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Верховний суд України в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Частиною 4 ст. 174 ЦПК, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що позбавлення відповідача [PERSON]батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]є повністю обґрунтованим та відповідатиме насамперед інтересам дитини. Питання щодо стягнення судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: approved