Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.03.2020 звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів за сплачені житлово-комунальні послуги в сумі 1595,13 грн. В подальшому, 23.03.2020 позивач скерував до суду заяву про збільшення позовних вимог, та просив стягнути з відповідачів грошові кошти за здійснення оплати комунальних послуг за січень-лютий 2020 року в сумі 732,57 грн. Таким чином, в загальному розмірі просить стягнути 2327,70 грн. та поштові витрати, пов`язані з розглядом справи. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.04.2019 року він отримав у спадок Ѕ частку квартири [ADDRESS] . Іншим власником Ѕ частини вказаної квартири є [PERSON] . Власником особових рахунків на сплату комунальних послуг є [PERSON] , який з 25.11.2009 зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Вказав, що у квартирі проживає три особи, а саме: [PERSON] , [PERSON] - малолітній син позивача, та [PERSON] як зареєстрована особа. Зазначив, що починаючи з травня 2019 року [PERSON] припинила оплату комунальних послуг. На його пропозиції щодо вирішення вказаного питання відповіді не отримав. Сплачена ним сума за комунальні послуги з врахуванням оплати за січень-лютий 2020 року складає 4165,99 грн. Крім того, 16.10.2019 в квартирі [ADDRESS] виникла необхідність проведення планової повірки лічильників, яка є платною, а тому ним сплачено 489,42 грн. З огляду на те, що Відповідачі ухиляються від утримання належної їм частини у спільному майні, зокрема у сплаті платежів за комунальні послуги, а весь тягар утримання даного майна несе лише Позивач, останній звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.05.2020 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У передбачений законодавством термін 30.06.2020 відповідач [PERSON] скерувала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначила, що вона зареєстрована за адресою [ADDRESS] , однак з 01.11.2018 за вказаною адресою не проживає. Разом з тим, вона продовжувала сплачувати за комунальні послуги. Так, відповідно до дубліката касового чека АТ КБ «Приватбанк» від 16.05.2019 нею сплачено за послуги теплопостачання ПАТ «Черкаське хімволокно» 993,23 грн. Крім того, в липні 2019 року було сплачено за гаряче водопостачання 5,00 грн.; УП «Нова Якість Дільниця 30» - 50,00 грн.; за послуги КП «Черкасиводоканал» - 24,21 грн.; за послуги КП «Черкасиводоканал» (водовідведення) - 10,00 грн.; за послуги КП «Черкаська служба чистоти» - 25,00 грн. Щодо стягнення коштів за проведення планової повірки лічильника зазначила, що відповідно до норм чинного законодавства обов`язок щодо проведення планової повірки лічильника води покладається на суб`єкта господарювання, який надає послуги водопостачання, а тому відсутні підстави для стягнення коштів у сумі 489,42 грн. Щодо заявлення позовних вимог до відповідача 2 зазначила, що [PERSON] зареєстрований та проживає в с. Хрещатик Черкаського району Черкаської області. Крім того, відповідач 2 не є власником частини квартири [ADDRESS] та навіть не зареєстрований за вказаною адресою Тому посилання позивача на оформлені на ім`я відповідача 2 особових рахунків не є підставою для стягнення з останнього коштів за комунальні послуги, фактично спожиті позивачем. Щодо наданих позивачем квитанцій про сплату комунальних послуг вказала, що деякі квитанції стосуються іншої квартири, а тому врахування даних доказів як підтвердження заявлених вимог є безпідставним. Також відмітила, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. Позивач 06.07.2020 скерував до суду заперечення на відзив. Зазначив, що на протязі червня 2019 - березня 2020 року він неодноразово намагався врегулювати вказане питання з відповідачами, але відповіді на листи, направлені через ПАТ «Укрпошта» та за допомогою системи Viber, не отримав. Щодо надання доказів відповідачем 1, а саме акту опитування сусідів від 01.08.2019 щодо зміни фактичного місця реєстрації [ADDRESS] , вказав, що складений акт має юридичну силу в частині припинення нарахувань комунальних платежів за адресою [ADDRESS] в разі надання його та затвердження комунальними службами міста Черкаси. Однак відповідач 1 відповідні акти до комунальних служб міста Черкаси не надала та щомісячно рахунки на відповідача 1 продовжують нараховуватись. Щодо оплати відповідачем 1 рахунків за липень 2019 також вбачається намагання ввести суд в оману, так як оплата за гарячу воду здійснена у розмірі 5грн., оплата послуг УК «Нова Якість Дільниця 30» - у розмірі 50 грн., хоча 50 % складають 118,48 грн. Щодо проведення планової повірки лічильника за адресою [ADDRESS] пояснив, що вказані умови повірки були прописані в договорі, який було підписано у вересні 2015 року відповідачем 2, що підтверджено актом 4266 від 28.10.2019 здачі-приймання робіт щодо платності надання послуг. 24.07.2020 відповідач 1 скерувала до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог. Зазначила, що дана заява подана в порушення строків, передбачених ст. 49 ЦПК України. Крім того відмітила, що заява не підлягає до задоволення, так як комунальними послугами користується лише позивач. Вказала, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак з 01.11.2018 за вказаною адресою не проживає. Вже більше року в квартирі проживає позивач зі своїм сином, які зайняли повністю вся квартиру. Тому плата за комунальні послуги має здійснюватись безпосередньо позивачем, як отримувачем послуг. Щодо Рахунку-повідомлення КП «Черкаська служба чистоти» зазначила, що з 01.02.2020 нарахування плати за послуги з поводження з побутовими відходами (вивезення, знешкодження та захоронення), згідно заяви [PERSON] , та власника квартири [ADDRESS] були перенесені з особового рахунку, що за адресою: [ADDRESS] на особовий рахунок за фактичною адресою місця проживання [PERSON] , а саме [ADDRESS] , що підтверджується Листом від 21.07.2020 року. Крім того, у квитанції від 13.03.2020 на суму 26,40 грн. не вказано, за яку квартиру здійснена оплата, а також не вказано особового рахунку; у квитанції від 11.03.2020 на суму 106,58 грн. не вказано, за яку квартиру здійснена оплата, а також не вказано особового рахунку. Щодо інших квитанцій вказала, що вона водою (холодною та гарячою), газом, теплом тощо не користується, а відтак не зобов`язана платити. Позивач 04.08.2020 скерував до суду відповідь на відзив на заяву про збільшення позовних вимог. Вказав, що ним подана заява про збільшення позовних вимог 23.03.2020 а провадження по справі відкрито 22.05.2020, тобто ним не порушено ч. 2 ст. 49 ЦПК України, а саме терміни подання заяви щодо збільшення або зменшення позовних вимог. Відмітив, що сплата рахунків за використані комунальні послуги здійснюються за особовими рахунками платника, а не за прізвищем, адресою проживання платника чи будь-якою іншою інформацією. Вказані рахунки у квитанціях, які подані ним та іншим співвласником співпадають, а саме 74111195 та 001000310400064824. Жодних підтверджуючих даних щодо подання відповідних актів опитування сусідів від 24.07.2019 та акту без дати з печаткою ТОВ «Компанія з утримання житлових та не житлових будинків «Нова Митниця» до всіх комунальних служб міста Черкаси відсутня. Вказана інформація підтверджується довідкою від 21.07.2020 КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради про те, що перенос нарахувань з особового рахунку квартири за адресою [ADDRESS] на особовий рахунок за фактичним місцем проживання [PERSON] здійснено з 01.02.2020 року, а не будь-якого іншого періоду. Інформація вказана у квитанції до прибуткового касового ордеру № 444 від 24.02.2020 про зарахування суми 73,00 грн. на о/р 74111195 за адресою: [ADDRESS] також не відповідає дійсності, так як вказані кошти так і не були зараховані на особовий рахунок [NUMBER] ні в березні 2020 року, ні в квітні 2020 року, тобто вказана квитанція є підробленою. Відмітив, що сплата рахунків за опалення та обслуговування прибудинкової території є обов`язковими та не залежать від проживання власника в квартирі чи не проживання, так як нараховуються на відповідну кількість квадратних метрів, які знаходяться у власності особи. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в судовому засіданні 20.07.2020 позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити з підстав, викладених у відзивах. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, із заявами та клопотаннями до суду не звертався. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За приписами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом установлено, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Так, відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.04.2019 року, видане державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В., [PERSON] отримав у спадок Ѕ частки квартири [ADDRESS] . Іншим власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується Довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.07.2019. Власником особових рахунків є [PERSON] , який відповідно до довідки Тубільцівської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 1173 від 12.08.2019 з 25.11.2009 року зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . Позивач [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON] з квітня 2019 року проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом опитування сусідів № 130 від 24.04.2019. Позивач в судовому засідання зазначив, що з травня 2019 року [PERSON] припинила оплату комунальних послуг. Тому він змушений оплачувати самостійно комунальні платежі та послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які нараховувались на цілу частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до розрахунків за надані комунальні послуги, нараховані на квартиру [ADDRESS] , Позивачем було сплачено комунальні платежі, що в загальному розмірі становить - 4165,99 грн. Крім того, відповідно до Акта здачі-приймання робіт (надання послуг) № 4266 від 16.10.2019, за адресою [ADDRESS] проведена повірка лічильника води на суду 469,42 грн., 20,00 грн. - касове обслуговування, а всього на загальну суму 489,42 грн. Тому 50% вказаної суми позивач також просить стягнути з відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Це, зокрема, витрати, об`єктивно необхідні для належного функціонування спільного майна, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості. Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , і відповідно до закону зобов`язані оплачувати витрати на збереження цього спільного майна. Разом з тим, [PERSON] не є співвласником квартири [ADDRESS] , крім того зареєстрований та проживає за іншою адресою, а тому не зобов`язаний нести витрати по утриманню даної квартири. Оскільки, Відповідачка [PERSON] не виконала свої зобов`язання щодо сплати за житлово-комунальні послуги, чим порушила права та інтереси Позивача, який вимушено поніс збитки, пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території замість Відповідачки, а тому в силу положень статті 544 ЦК України має право на зворотну вимогу. Разом з тим, з наданих відповідачкою [PERSON] квитанцій вбачається, що вона частково сплачувала за надані комунальні послуги, що в загальні сумі складає 114,21 грн. Таким чином, позовні вимоги про стягнення грошових коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги з відповідачки [PERSON] підлягають частковому задоволенню в сумі 2213,49 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач від сплати судового збору при подачі позову звільнений відповідно до п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (інвалід ІІ групи, копія пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 19.01.2018). Згідно з п.2 ч.1 ст.4 Закону «Про судовий збір» судовий збір за вимогами майнового характеру підлягає оплаті в розмірі - 1 % ціни позову, але не менше в 2020 році 840,80 грн. та не більше 10510,00 грн. Позивач звернувся до суду з відповідним позовом 12.03.2020 року. Тому розмір судового збору має бути визначений на день подачі позовної заяви до суду. Отже, до стягнення із відповідачки [PERSON] на користь держави підлягає судовий збір в сумі 840,80 грн. Щодо витрат позивача на поштові відправлення, то суд вважає, що вказані витрати не належать до судових витрат, оскільки відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Враховуючи вищевказані положення законодавства, суд приходить до висновку, що заява про відшкодування поштових витрат не підлягає до задоволення. З урахуванням викладеного та

Outcome: partial