Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 серпня 2018 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свій позов мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 25 березня 2008 року було розірвано. Від даного шлюбу у них 26 серпня 2000 року народилася дочка [PERSON]. З моменту розірвання шлюбу дочка проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07 грудня 2017 року з відповідача в її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття . 02 листопада 2016 року їхня дочка [PERSON] змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON]. На даний час їхня донька, досягла повноліття і є студенткою 4 курсу денної форми навчання у вищому комунальному навчальному закладі «Володимир-Волинський педагогічний коледж ім. А.Ю.Кримського» з 01 вересня 2014 року по 27 червня 2019 року. Доходів позивача не достатньо, щоб заплатити за навчання та в повному обсязі забезпечити належний матеріальний рівень повнолітньої дитини, тому потребує матеріальної допомоги на утримання дочки, яка продовжує навчатися. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчатися між нею та відповідачем не досягнуто. На думку позивача, відповідач має доходи, можливість та зобовязаний утримувати дитину, яка продовжує навчання, тобто виплачувати передбачений законодавством і визначений судом розмір грошової допомоги на утримання дитини на період навчання. Просить стягнути з відповідача аліменти в її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення дочкою навчання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Показала, що їхня донька навчається на денній формі навчання, поєднувати навчання на денній формі та роботу не має змоги. Проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Потребує матеріальної допомоги. Вважає, що батько дитини має змогу надавати їй таку допомогу. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 2000 грн. щомісяця, на час навчання. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково на суму 1000 грн. та пояснив, що на даний час він не працює, на його утриманні перебувають непрацездатні батьки-пенсіонери, а тому може сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] на період навчання в розмірі не більше 1000 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, однак абсолютно не обґрунтовані доказами. Разом з тим, зважаючи на часткове визнання відповідачем позовних вимог підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. За поданими позивачем письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановлено наступні факти. Шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано 25 березня 2008 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по Володимир-Волинському району Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції, зроблено відповідний актовий запис № 29. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], серії І-ЕГ № 061371 від 21 вересня 2000 року, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про зміну імені серії І-ЕГ № 007033 від 02 листопада 2016 року, [PERSON], [INFO], змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до довідки Вищого комунального навчального закладу «Володимир-Волинський педагогічний коледж імені [PERSON]» № 361 від 08 серпня 2018 року, [PERSON] дійсно навчається стаціонарно в групі 4-Б у ВКНЗ «Володимир-Волинський педагогічний коледж ім. А.Ю. Кримського » з 01 вересня 2014 року по 27.06.2019 року на державній формі навчання. Згідно довідки Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 1452 від 26 липня 2018 року, [PERSON] знаходиться на утриманні [PERSON]. У відповідності до рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07 грудня 2017 року ухвалено змінити розмір присуджених раніше аліментів та стягувати їх із [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Інших доказів позивачем подано до суду не було. Заслухавши позиції сторін та дослідивши письмові докази, суд встановив правовідносини, які виникли між сторонами, що регулюються наступними нормами матеріального та процесуального права. Відповідно до\~ч.1\~ст.2\~ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі\~ч.1\~ст.4\~ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності\~до ст.5\~ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ч.ч.1-3\~ст.13\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обовязком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Суд має\~право збирати\~докази,\~що стосуються\~предмета спору,\~з власної\~ініціативи лише\~у випадках,\~коли це\~необхідно для\~захисту малолітніх\~чи неповнолітніх\~осіб або\~осіб,\~які визнані\~судом недієздатними\~чи дієздатність\~яких обмежена,\~а також\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до\~ч.ч.1-4\~ст.12\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обовязків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відтак обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: 1.досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років; 2.продовження навчання; 3.потреба у матеріальній допомозі у звязку з навчанням; 4.наявність можливості у батьків надавати допомогу. У відповідності до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підставі\~ч.ч.1,\~5,\~6\~ст.81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем у справі в судовому засіданні було подано дві довідки № 2024 та № 2026 від 11 вересня 2018 року, які засвідчують те, що разом із ним проживають непрацездатні батьки, які отримують пенсію за віком, а батько при цьому є інвалідом ІІІ групи. Частиною 1 ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачеві в даному випадку лежить обовязок доведення в суді обставин, які мають юридичне значення, зокрема можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що 27 серпня 2018 року дочка сторін [PERSON] досягла 18 років, тобто стала повнолітнію. Впродовж з 01 вересня 2014 року по даний час [PERSON] навчається у у Вищому комунальному навчальному закладі «Володимир-Волинський педагогічний коледж імені [PERSON]», у звязку з чим не має можливості працевлаштуватися. Вказані факти є доведеними відповідними належними засобами доказування та сторонами не заперечувалися. До досягнення повноліття [PERSON] знаходилась на повному матеріальному забезпеченні своїх батьків. В судовому засіданні позивач стверджувала, що у її дочки і надалі є потреба отримувати матеріальну допомогу від батька у звязку з навчанням. Стаття 199 СК України повязує надання матеріальної допомоги для повнолітніх дочки або сина лише з необхідними витратами на навчання і не зобовязує батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання на тих умовах, що і неповнолітніх дітей.\~При цьому\~суд повинен\~враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, тощо. В судовому засіданні встановленим є лише той факт, що [PERSON] навчається у Вищому комунальному навчальному закладі «Володимир-Волинський педагогічний коледж імені [PERSON]», і, що її навчання є безкоштовним. Позивачем в судовому засіданні не було подано жодного доказу щодо понесених нею та/або її дочкою чи відповідачем витрат для навчання дочки, а також розрахунку таких витрат, які вони планують понести на навчання в майбутньому, зокрема необхідності придбання підручників, канцелярського приладдя для навчання, витрат на проживання, доїзду до місця навчання, харчування, одяг, тощо. В той же час надаючи оцінку можливості батька надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, суд прийшов до наступного висновку. Звертаючись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів, позивач вказувала, про наявність у нього матеріальної можливості надавати таку допомогу, при цьому жодних доказів про розмір його прибутку (доходів) та матеріального становища суду не подала та не клопотала перед судом про витребування таких доказів у випадку неможливості їх подання. Відповідач в судовому засіданні стверджував, що не працевлаштований та не має стабільних доходів, також несе самостійні витрати на утримання себе і своїх непрацездатних батьків. З врахуванням того, що позивач не подала жодних доказів, щодо заробітку відповідача, який дозволив би йому утримувати себе та свою повнолітню дитину, суд позбавлений можливості оцінити можливість надання допомоги повнолітній дочці батьком. Відтак суд прийшов до висновку і про недоведеність позивачем в судовому засіданні потреби її дочки у матеріальній допомозі у звязку з навчанням, а також матеріальної спроможності батька надавати таку допомогу. Згідно ч.3 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вважає, що позивач не надала суду доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти (надавати матеріальну допомогу), саме в сумі 2000 грн. щомісячно. Натомість, відповідачем під час розгляду справи позов визнано частково. Враховуючи недоведеність у судовому засіданні наявності обставин, передбачених ст.199 СК України для задоволення позову в повному обсязі, однак враховуючи, що відповідач визнав позов частково, а саме в розмірі 1000 грн. щомісячно, на період навчання дитини, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, суд вважає, що саме в такому розмірі є доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, задовольнивши позов частково. В задоволенні позову в іншій частині, з вищеописаних підстав необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача. Суд вважає за необхідне на підставі ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial