Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач, 29 квітня 2016 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті рідної сестри [PERSON], померлої 08 вересня 1999 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 08 вересня 1999 року після смерті сестри - [PERSON], відкрилась спадщина земельна частка (пай) розміром 2,29 в умовних кадастрових гектари, вартістю 62164,90 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0235082, виданого Кодимською районною державною адміністрацією по території Загнітківської сільської ради. На час відкриття спадщини єдиним спадкоємцем за законом був він. Спадщину прийняв, фактично вступивши у володіння спадковим майном, як особа, що проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Звернувшись до нотаріуса з приводу оформлення спадщини - отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки був відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. З приводу втрати сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0235082, він звернувся для опублікування оголошення до газети «Вісті Кодимщини». Результату це не дало. Правовстановлюючий документ знайдений не був. Час, що був витрачений на пошуки втраченого правовстановлюючого документу призвів і до пропущення строку позовної давності. Все вище зазначене і змусило його звернутися за захистом свого права до суду. Просить поновити строк позовної давності, встановити факт прийняття спадщини та визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 2,29 в умовних кадастрових гектари, вартістю 62164,90 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0235082, виданого Кодимською районною державною адміністрацією по території Загнітківської сільської ради на ім»я [PERSON], померлої 08 вересня 1999 року, який був утрачений. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача (Загнітківської сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнає. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником земельної частки (паю) розміром 2,29 в умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0235082, виданого Кодимською районною державною адміністрацією по території Загнітківської сільської ради (Інформація відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №Р-45/0-45/0/6-16 від 23 лютого 2016 року). 08 вересня 1999 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №175555, видане 10 вересня 1999 року Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області). Позивач є спадкоємцем за законом як брат [PERSON]. Це убачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії ІV-УР №1148174, виданого Загнітківською сільською радою 29 січня 1964 року, згідно якого батьками народженого 19 червня 1946 року [PERSON] є [PERSON] і [PERSON], а також запису акта про народження №310, виданого 31 березня 1965 року Загнітківською сільською радою, згідно якого батьками народженої 01 липня 1922 року [PERSON] є [PERSON] і [PERSON]. Згідно запису акта про шлюб №8, після укладення шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище «Мазур». Статтею 530 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також у разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно частини другої статті 548 ЦК України (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Як убачається зх дослідженої в судовому засіданні довідки Загнітківської сільської ради №765 від 26 лютого 2016 року [PERSON] проживав разом зі своєю сестрою [PERSON], в одному будинку до дня смерті останньої 23 вересня 1999 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично втупив в управління або володіння спадковим майном. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснюється, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Інші спадкоємці, які б мали право на спадщину за законом відсутні. Звернення до суду за захистом свого права позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, які б слугували підставою для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0235082 дійсно видавався на ім»я [PERSON] знайшло своє підтвердження дослідженою в судовому засіданні Інформацією відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №Р-45/0/6-16 від 23 лютого 2016 року, згідно якого [PERSON] дійсно був виданий сертифікат серії ОД-12 №0235082. Підтвердженням втрати правовстановлюючого документу позивачем є опубліковане оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» №19 від 07 травня 2016 року. Іншого способу захисту свого права у позивача не було. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Відтак суд констатує, що позивач, як спадкоємець за законом, прийняв спадщину після смерті [PERSON] і тим самим набув право власності на спадкове майно - земельну частку (пай) розміром 2,29 в умовних кадастрових гектари, вартістю 62164,90 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0235082, виданого Кодимською районною державною адміністрацією по території Загнітківської сільської ради на ім»я [PERSON], померлої 08 вересня 1999 року, який був утрачений. Стосовно вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, то суд прийшов до такого. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною п»ятою статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як убачається з досліджених судом матеріалів справи позивач на протязі довго періоду часу намагався знайти втрачений правовстановлюючий документ, що потягло за собою несвоєчасне звернення до суду за захистом порушеного права. Зазначені причини несвоєчасного звернення позивача до суду за захистом порушеного права, суд вважає поважними, а тому поновлює строк позовної давності. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 529, ч.2 ст.548, п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року,

Outcome: approved