Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.07.2020р звернувся до суду з дійсним позовом, вказуючи, що 01 лютого 2020 року він надав у борг грошові кошти в сумі 250 000,00 грн громадянину [PERSON] , відповідачу у справі, з вимогою про повернення вказаних коштів в строк до 10.03.2020р, а 10 квітня 2020 року також надав йому ( [PERSON] ) грошові кошти в сумі 250 000,00 грн з вимогою про повернення вказаних коштів в строк до 10.05.2020р, про що відповідач власноруч написав розписки. Зазначає, що до теперішнього часу відповідач не виконав зобов`язання щодо повернення позики, телефон відповідача відключений, за місцем мешкання останнього не має, де він знаходиться невідомо. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його ( [PERSON] ) користь суму неповернутої позики в розмірі 500 000,00 грн; судовий збір в сумі 5000грн, сплачений судовий збір за забезпечення позову в сумі 420,40грн, збір, сплачений за послуги БТІ м.Краматорська в сумі 565,08 грн, всього в розмірі 505 985,48грн. Ухвалою судді від 06 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті. Представник позивача [PERSON] вимоги позову [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надавши суду заяву, в якій просить розглядати дійсну справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився за невыдомими суду причинами, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив не надав. Суд, згідно до ст.280 ЦПК України, з урахуванням міркування представника позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суда матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши позов та оцінивши докази у цій справі в їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що 01 лютого 2020 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого останній взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 250 000,00 грн, із зобов`язанням повернути вказані коштів в строк до 01.03.2020р. Також, 10 квітня 2020 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого останній взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 250 000,00 грн, які зобов`язався повернути останньому в строк до 10.05.2020р. Зазначеними договорами розмір процентів за користування грошовими коштами не встановлено. Факт укладення між сторонами договорів позики, а також передання позивачем відповідачу грошових коштів за договорами, підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні, які суд приймає за основу при ухваленні рішення, а саме: розписками про отримання грошових коштів, написаними власноруч відповідачем [PERSON] 01 лютого 2020 року та 10 квітня 2020 року. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договорами позики не виконав, борг у визначені строки не повернув, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму позичених 01.02.2020р та 10.04.2020р грошових коштів в загальному розмірі 500 000,00 грн = (250 000,00 грн + 250 000,00 грн). Крім того, у відповідності із ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору за пред`явлення позовної заяви в розмірі 5 000, 00 грн, сплачений судовий збір за забезпечення позову в сумі 420,40 грн, збір, сплачений за послуги БТІ м.Краматорська в сумі 565,08грн, а всього в розмірі 5 985,48грн.

Outcome: approved