Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.04.2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], про розподіл майна подружжя в якому просить виділити їй у власність майно на суму 4 004 000 грн., а саме: житловий будинок № 20 по вулиці Садовій в місті Біла Церква Київської області, зареєстрований 05.03.2010 року на імя [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, вартістю 3729000 грн.; земельну ділянку площею 0,0546 га, яка розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Садова,20, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 3210300000:04:013:0061, зареєстрована на імя [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 413452, вартістю 115000 грн.; автомобіль MAZDA 3, 2010 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований на імя [PERSON], вартістю 160000грн.; [PERSON] виділити у власність майно на суму 4004000 грн., з урахуванням вартості автомобіля Газель ( 115000 грн.) реалізованого відповідачем восени 2014 року, вартість 11/25 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0500 га за адресою: [ADDRESS] на суму 2930000грн., які були подаровані відповідачу від її імені в рахунок його частки у спільному майні подружжя при розподілі майна за взаємною домовленістю, всього врахувати майно на суму 2930 000 грн., а саме: земельну ділянку площею 0,1294 га, що розташована в межах Терезинської селищної ради за адресою: м. Біла Церква, вул.. Київське шосе,28, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3220455500:05:002:0003, придбаної на імя [PERSON] на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 07.03.2007 року та зареєстрованої на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 795464 від 23.06.2009 року, вартістю 299000 грн.; автомобіль Мерседес Віто, д.н.з. АІ 2121ЕЕ, зареєстрований на імя [PERSON], вартістю з урахуванням зносу 360000 грн.; автомобіль Газель,д.н.з. АІ 6907СК, зареєстрований на імя [PERSON], вартістю з урахуванням зносу115000 грн.; два автопогрузчики зареєстровані на імя [PERSON], вартістю з урахуванням зносу - 300000 грн.( по 150000грн. кожен). Вимоги обґрунтовує тим, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 16.07.2004 року, від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після народження другої дитини вона стала дуже хворіти, врешті було встановлено діагноз розсіяний склероз і в сімї стали виникати проблеми пов'язані із хворобою. Тому, відповідач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу і рішенням Білоцерківського міьскрайонного суду від 04.04.2014 року шлюб було розірвано. При вирішення питання щодо розірвання шлюбу між ними було домовленість про порядок розподілу нажитого в шлюбі майна, тому в рішенні суду вказано «майнових суперечок сторони не мають». Суть домовленості полягала в тому. Що їй з дітьми залишається у власності будинок і земельна ділянка по вул.. Садовій,20 в місті Біла Церква і автомобіль MAZDA 3, 2010 року випуску, д.н.з. [NUMBER], які зареєстровані на її імя, а відповідачу переходить у власність все інше майно, набуте у шлюбі, крім земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої по вул. Київське шосе, яку відповідач пообіцяв переоформити на [PERSON] в рахунок повернення позичених у неї коштів в сумі 12000 доларів США. На підтвердження досягнутих домовленостей [PERSON] віддали правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Для того, щоб оформити документально розподіл майна, [PERSON] запропонував підписати на імя адвоката [PERSON] довіреність, за якою він має право від її імені подарувати [PERSON] зареєстровані на її імя 11/25 частини житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0500 га за цією ж адресою. Вона, разом із посвідченням довіреності передала [PERSON] правовстановлюючі документи на частину будинку та земельну ділянку і вважала, що майнові питання вичерпано. Однак, [PERSON] порушив домовленості і з осені 2014 року став приходити до неї додому за адресою: будинок № 20 по вулиці Садовій в місті Біла Церква Київської області та почав предявляти претензії щодо розподілу майна, влаштовував сварки, погрожував фізичною розправою та використовуючи її безпорадний стан наносив побої. Одного разу, із застосуванням сили, [PERSON] забрав у неї особисті документи ( паспорт, код) та повернув їх лише після того, як без її згоди і без її присутності зняв з обліку і реалізував на свою користь автомобіль «Газель», який був оформлений на її імя. Відразу до міліції вона не звернулась з цього приводу, оскільки сподівалась, що його претензії на тому припиняться. Але до цього часу протиправна поведінка відповідача не припиняється, він продовжує її тероризувати, заявляти претензії на будинок, в якому вона проживає разом із дітьми, і на автомобіль «Мазда», який був придбаний на її імя і для неї, і яким вона користувалась коли перебувала в нормальному стані здоровя. Домовленість про порядок поділу майна відповідачем не дотримується, шлюбний договір не укладався. Автомобілі та автонавантажувачі є неподільними речами, в яких виділити частку неможливо і користуватись ними спільно, також, неможливо, тому вони мають бути виділені відповідачу в цілому. Житловий будинок має значні розміри, але будувався для однієї сімї, розподіл його в натурі є недоцільним, разом з відповідачем володіти та користуватись цим будинком, через обставини, які склались, неможливо. Враховуючи те, що вона з дітьми проживає в даному будинку та користується ним, а відповідач проживає за іншою адресою і має у власності частину житлового будинку, вона вважає за можливе виділити будинок їй у власність, а відповідачу залишити у власності частину іншого житлового будинку. 17.06.2015 року до суду подано зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], про розподіл майна подружжя, вимоги за якою було обєднано в одне провадження з первісним позовом ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2015 року. Відповідач [PERSON] зустрічний позов обґрунтовує тим, що дійсно з 16.07.2004 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 04.04.4014 року шлюб було розірвано. На час розірвання шлюбу у них майнових суперечок не було, але в подальшому саме позивач стала ініціатором розподілу спільного майна подружжя та звернулась до суду з позовом. Між ним та [PERSON] договір в розумінні ст. 69 СК України, не укладався, а тому він змушений звернутись до суду з даним позовом. На час припинення ведення спільного господарства, було наявне спільне майно: житловий будинок № 20 по вулиці Садовій в місті Біла Церква Київської області - вартістю 3729000 грн.; земельна ділянка площею 0,0546 га, яка розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Садова,20, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 3210300000:04:013:0061 - вартістю 115000 грн.; земельна ділянка площею 0,1294 га, що розташована в межах Терезинської селищної ради за адресою: м. Біла Церква, вул.. Київське шосе, 28 вартістю 299000,00 грн. та автомобіль MAZDA 3, 2010 року випуску, д.н.з. [NUMBER] вартістю 70642,00 грн., зареєстровані на імя [PERSON]. Він являється фізичною особою підприємцем і йому належить наступне майно: два автонавантажувача вартістю по 60000,00 грн. кожний; автомобіль Мерседес Віто, д.н.з. АІ 2121ЕЕ, вартістю 89220,00 грн. та автомобіль [NUMBER], вартістю 43548,00 грн., зареєстровані на його імя; автомобіль [NUMBER], вартістю 30400,20 грн. та автомобіль [NUMBER], вартістю 34807,80 грн., зареєстровані на імя [PERSON] Це майно він використовує у своїй діяльності і воно є його особистою приватною власністю. Підтвердженням того, що ці автомобілі є його приватним майном слугує той факт, що 28.09.2012 року між ним та ПАТ «Про [PERSON]» було укладено Договір про надання траншу в розмірі 310000,00 грн. для розвитку підприємницької діяльності. В подальшому 12.09.2013 року в рамках вказаного договору ним було отримано ще кредит в розмірі 287000,00 грн. В обох випадках предметом застави отриманих кредитів були вищевказані автомобілі і після розірвання шлюбу він взяв на себе обовязок виплачувати заборгованість по кредитам. На час розірвання шлюбу залишок боргу по кредитам загалом становив 335879,46 грн. Позивач помилково вважає це майно спільним, але якщо так, то кредит повинен бути спільним і погашати його необхідно спільними зусиллями. Його підприємницька діяльність полягає у виготовленні тентів, автомобільних причепів на замовлення клієнтів, продажу причепів, комплектуючих до них та таке інше. В ході здійснення даної діяльності досить часто він реєструє причепи в МРЕВ ДАІ на своє імя, а потім, після їх реалізації, знімає з обліку, або надає довіреність для цього іншій особі. Є причепи, які він використовує в своїй діяльності для транспортування різного виду вантажів. На даний час за ним зареєстровано значна кількість причепів, які також є його особистою власністю. Він в добровільному порядку надає допомогу дітям, крім того, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів в розмірі 6000 грн., тому він вважає що відходити від принципу рівності часток при поділі майна немає підстав. Відповідач просить визнати за ним право власності на два автонавантажувача вартістю по 60000,00 грн. кожний; автомобіль Мерседес Віто, д.н.з. АІ 2121ЕЕ, вартістю 89220,00 грн., автомобіль [NUMBER], вартістю 43548,00 грн.; автомобіль [NUMBER], вартістю 30400,20 грн., автомобіль [NUMBER], вартістю 34807,80 грн., та на 1/2 частину майна: житлового будинку № 20 по вулиці Садовій в місті Біла Церква Київської області, земельної ділянки площею 0,0546 га, яка розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Садова,20, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 3210300000:04:013:0061; земельної ділянки площею 0,1294 га, що розташована в межах Терезинської селищної ради за адресою: м. Біла Церква, вул.. Київське шосе,28 та автомобіль MAZDA 3, 2010 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Залишити за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину майна: житлового будинку № 20 по вулиці Садовій в місті Біла Церква Київської області, земельної ділянки площею 0,0546 га, яка розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Садова,20, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 3210300000:04:013:0061; земельної ділянки площею 0,1294 га, що розташована в межах Терезинської селищної ради за адресою: м. Біла Церква, вул. Київське шосе, 28 та автомобіль MAZDA 3, 2010 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Звільнити його від сплати судового збору та стягнути з позивача судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримала проти зустрічного позову заперечила та пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дітей, які знаходяться на її утриманні і вони всі проживають у будинку за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Садова,20, відповідач в даному будинку не проживає, лише навідується і вчиняє скандали. Під час шлюбу було придбано зазначене в позовах майно. Після розірвання шлюбу вони в добровільному порядку вирішили поділити майно, відповідач сказав, що будинок № 20 по вул. Садовій в м. Біла Церква,ю земельна ділянка та автомобіль Мазда залишаться їй з дітьми, а решта залишиться йому. Вона дала доручення [PERSON] щоб він, від її імені, переоформив на імя відповідача 11/25 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0500 га, кадастровий номер 3210300000:06:015:0051, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за адресою: [ADDRESS], що і було зроблено в рахунок усної домовленості про поділ майна подружжя. Після отримання відповідачем даного майна він почав заявляти вимоги щодо будинку по вул.. Садова, 20, тому вона звернулась до суду з даним позовом. Відповідач почав приходити до будинку і влаштовувати скандали, сварки, бійки на що вони з мамою, яка її допомагає, викликали міліцію. Рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти на дітей, які він сплачує в розмірі 900 грн. на двох дітей, що недостатньо для повноцінного їх утримання. Будинок по вул. Київська, 8 був придбаний в період шлюбу для житла, а відповідач зробив у ньому виробництво для здійснення підприємницької діяльності. Представник позивача, за довіреністю у справі, [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримала, в задоволенні зустрічного просила відмовити та зазначила, що відповідач постійно влаштовує скандали та бійки під час приходів до будинку по вул. Садова, 20, що негативно впливає на здоровя позивача та на дітей, позабирав з будинку багато речей, продав транспортні засоби, які були оформлені на позивача, забрав автомобіль MAZDA 3. Будинок по вул. Київська, 8 має 120 кв.м. на сьогодні вже завершений будівництвом, але не оформлений документально, позивач не заперечувала, щоб він залишився відповідачу, а їй з дітьми відповідно залишиться будинок по вул. Садовій,20 160 кв.м. на трьох осіб. Крім того, відповідач пішов із сімї, створив нову родинку і проживає за адресою: [INFO] в же майже 2 роки, він не сплачує кошти за утримання майна по вул. Садовій,20. Представник позивача, адвокат за договором, [PERSON], в судовому засіданні позов [PERSON] підтримала та просила задовольнити вимоги відповідно до заяви від 10.12.2015 року. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити та пояснила, що все зазначене майно було придбано в період шлюбу, позивач не претендує на транспортні засоби, які використовує відповідач у своїй підприємницькій діяльності. Між сторонами була усна домовленість про поділ майна, відповідно до якої позивачу з дітьми залишається будинок і земельна ділянка по вул. Садовій, 20 в м. Біла Церква та автомобіль MAZDA 3, а відповідачу позивач подарувала 11/25 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0500 га, кадастровий номер 3210300000:06:015:0051, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за адресою: [ADDRESS], та залишила всі решта транспортних засобів. Однак, відповідач, після отримання в дар частину будинку та земельну ділянку, став перешкоджати позивачу у користуванні будинком в якому вона проживає з дітьми і мамою. Спір намагались вирішити мирним шляхом, відповідач пропонував позивачу придбати квартиру, але за її станом здоровя буде важко жити у квартирі, крім того, проживаючи у будинку вона має можливість виходити на двір і доглядати за дітьми. Будинок, в якому проживає позивач, будувався для однієї сім'ї, можливостей переобладнати його в дві окрему квартири не має, крім того, враховуючи, що між сторонами склались напружені відносини, проводити його поділ є недоречним. Також, слід врахувати, що позивач під час перебування у шлюбі з відповідачем, за висновками лікарів, після народження другої дитини захворіла і на даний час має групу інвалідності. На даний час відповідач створив нову сім'ю, проживає окремо, в нього народилась дитина, він іноді бере старших дітей до себе, купує їм щось, але платить мінімальні аліменти. Остаточно позивач дійшла висновку врахувати вартість майна в розмірі зазначеному відповідачем у зустрічному позову та доданих до нього матеріалах справи: грошової оцінки землі, оцінки будинку зазначеної у висновках, які виготовлені за одним видом оцінки та вартість транспортних засобів зазначених у договорах застави. Позивач на даний час не претендує на сплату різниці вартості часток та решту майна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримав, первісний позов не визнав, відмовився давати особисті пояснення у справі, посилаючись на те, що всі відповіді надасть його представник. На запитання сторін пояснив, що дітей забезпечує усім необхідним, спілкується з ними і кожен день приходить до дітей. Під час перебування у шлюбі він постійно працював і забезпечував родину. Автомобілі використовуються у здійсненні ним підприємницької діяльності, в будинку по вул. Київській, 8 влаштовано пошив та ремонт тентів. Представник відповідача, адвокат за договором [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав, зустрічну позовну заяву підтримав та пояснив, що 11/25 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0500 га, кадастровий номер 3210300000:06:015:0051, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за адресою: [ADDRESS], не є спільним майном подружжя, оскільки воно було подаровано позивачу, а потім вона ним розпорядилась вже після розірвання шлюбу. Дана частина будинку була придбана в період шлюбу для здійснення відповідачем підприємницької діяльності, від якої відповідач отримував прибутки та було придбано інше майно. Будинок по вул. Садова, 20 після розірвання шлюбу фактично поділити не можливо оскільки він будувався на одну квартиру, тому відповідач залишив його позивачу з дітьми. На початку 2015 року почались проблеми, а саме, відповідач виявив у будинку представників невідомої секти, тому перестав давати кошти на дітей. Відповідач пропонував позивачу вирішити питання мирним шляхом, пропонував 82 000 доларів США на придбання житла і автомобіль MAZDA 3, однак представники позивача не погодились. Оскільки будинок є річчю неподільною, тому його належить залишити у спільній частковій власності. Договір дарування 11/25 частини житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] був оформлений на позивача і приховував договір купівлі продажу, крім того, він був придбаний саме для здійснення відповідачем підприємницької діяльності. Під час розірвання шлюбу матеріальні питання вирішувались мирним шляхом, тобто приводились у відповідність документально, на час розлучення претензій майнового характеру не було. Йому, як представнику за довіреністю, показали договір дарування 2004 року, який не був зареєстрований в БТІ, тому він був довірителем для здійснення дій щодо оформлення майнових прав на майно, враховуючи, що позивач хвора і не має можливості нікуди ходити. Будинок по вул. Київська, 8 був придбаний на 63 % готовності, а зараз має 70 % готовності і не прийнятий в експлуатацію, це незавершений будівництвом обєкт, а не житловий будинок, його оцінка зазначена в договорі дарування. Даний будинок спочатку використовували для зберігання тентів, а на сьогодні там знаходиться швейний цех. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи № 357/2336/14-ц, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до приписів ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16.07.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджено матеріалами справи ( а.с.6-8) та не заперечується відповідачем. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.04.2014 року, яке набрало законної сили15.04.2014 року ( а.с.12), шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає разом з дітьми за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Садова,20, з 09.09.2014 року має другу групу інвалідності по причині загального захворювання, може працювати в створених для неї умовах, але не працює, перебуває на обліку в УПФ України в м. Біла Церква та отримує пенсію в розмірі 1382,74 грн., що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 17,18,29,30,31) та не заперечується відповідачем. Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], проживає за адресою: [INFO]. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2015 року з нього стягнуто аліменти на дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.04.2015 року і до досягнення їх повноліття, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.31,132, 179-180) та не заперечується сторонами. З матеріалів справи ( а.с.167-173, 209-114), вбачається, що між сторонами з квітня 2015 року виникли конфлікті відносини з приводу володіння, користування та розпорядження майном, з [PERSON] працівниками Білоцерківського МВГУМВС України в Київській області було проведено профілактичні бесіди про недопущення вчинення протиправних дій відносно [PERSON] та рекомендовано звернутись до суду з приводу розподілу майна в порідку цивільного судочинства. Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25.02.2010 року ( а.с.10, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.03.2010 року ( а.с.11), державним актом на право власності на земельну ділянку від 06.11.2006 року ( а.с.15- 16), інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.06.2015 року ( а.с. 44-46), за позивачем [PERSON] зареєстровано право приватної власності на житловий будинок № 20 по вул. Садовій в місті Біла Церква Київської області та земельну ділянку площею 0,0546 га, яка розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Садова,20, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 3210300000:04:013:0061. Згідно із державним актом на право на право на земельну ділянку від 23.06.2009 року ( а.с.13 -14), за позивачем [PERSON] зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1294 га, що розташована в межах Терезинської селищної ради за адресою: м. Біла Церква, вул. Київське шосе,28, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3220455500:05:002:0003. З матеріалів нотаріальної справи ( а.с. 231-266), вбачається, що 17.11.2004 року [PERSON] отримала в дар земельну ділянку та незакінчену будівництвом ( 63 %) частину житлового будинку № 8 по вулиці Київській в місті Біла Церква Київської області. На підставі довіреності від 11.07.2014 року, [PERSON], якого уповноважила [PERSON], уклав з [PERSON] договір дарування 11/25 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0500 га, кадастровий номер 3210300000:06:015:0051, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів наданих Центром надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Біла Церква, Білоцерківського та Сквирського районів ( а.с. 48-127) вбачається, що станом на 11.06.2015 року за позивачем [PERSON] зареєстровані транспортні засоби: з 13.04.2010 року - автомобіль MAZDA 3, фіолетового кольору, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], з 09.11.2010 року - автомобіль [NUMBER] 33029, вантажний, білого кольору, 2009 року випуску, номер шасі Х 9633020092371029, д.н.з. [NUMBER], з 28.04.2010 року - автомобіль ГАЗ 3302-414, малотоннажний, білого кольору, 2008 року випуску, номер шасі Х 9633020082297283, д.н.з. [NUMBER], з 05.07.2008 року - автомобіль ГАЗ 3302-414, вантажний, білого кольору, 2007 року випуску, номер шасі Х 9633020072277720, д.н.з. АІ 8709ВК. За відповідачем [PERSON], згідно відомостей Центру надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Біла Церква, Білоцерківського та Сквирського районів, станом на 11.06.2015 року зареєстровано право власності на транспортні засоби: - 08.06.2013 року - автомобіль Мерседес Віто, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. АІ 2121ЕЕ, номер кузова [NUMBER], з 17.04.2012 року фургон малотоннажний RENAULT TRAFIC, білого кольору, 2005 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], з 04.05.2012 року - причіп ТЕС CFRFVAN TE560K, бежевого кольору, 2000 року випуску. Номер шасі W09507121Y0T12308, д.н.з. АІ 4196ХО, два автонавантажувача: з 04.02.2014 року - причіп платформа Е, марки ПГМФ 8921, VIN Y6W892100E0000155, сірого кольору, 2014 року випуску, д.н.з. АІ 1044ХМ та з 18.12.2007 року - причіп платформа Е марка BORO, модель BR3-LP-33 VIN SZ915722271BR1352, сірого кольору, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Також, з даних відомостей вбачається, що за [PERSON] та [PERSON] зареєстровані інші транспортні засоби, які сторони не включили до обсягу майна при вирішення даного спору. Отже, судом встановлено, що за час перебування в шлюбі сторони придбали як рухоме, так і нерухоме майно, яке згідно ст.60 СК України належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбу, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати /виключені з цивільного обороту/, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Отже, придбані в період шлюбу: житловий будинок № 20 по вулиці Садовій в місті Біла Церква Київської області, земельна ділянка площею 0,0546 га, яка розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Садова,20, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер 3210300000:04:013:0061, 11/25 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0500 га, кадастровий номер 3210300000:06:015:0051, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,1294 га, що розташована в межах Терезинської селищної ради за адресою: м. Біла Церква, вул. Київське шосе,28, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3220455500:05:002:0003, автомобіль MAZDA 3, фіолетового кольору, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], автомобіль Мерседес Віто, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. АІ 2121ЕЕ, номер кузова [NUMBER], автомобіль [NUMBER] 33029, вантажний, білого кольору, 2009 року випуску, номер шасі Х 9633020092371029, д.н.з. [NUMBER], автомобіль ГАЗ 3302-414, вантажний, білого кольору, 2007 року випуску, номер шасі Х 9633020072277720, д.н.з. АІ 8709ВК, автомобіль ГАЗ 3302-414, малотоннажний, білого кольору, 2008 року випуску, номер шасі Х 9633020082297283, д.н.з. [NUMBER], фургон малотоннажний RENAULT TRAFIC, білого кольору, 2005 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], причіп ТЕС CFRFVAN TE560K, бежевого кольору, 2000 року випуску. Номер шасі W09507121Y0T12308, д.н.з. АІ 4196ХО, два автонавантажувача: причіп платформа Е, марки ПГМФ 8921, VIN Y6W892100E0000155, сірого кольору, 2014 року випуску, д.н.з. АІ 1044ХМ та причіп платформа Е марка BORO, модель BR3-LP-33 VIN SZ915722271BR1352, сірого кольору, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] є обєктами права спільної сумісної власності подружжя, оскільки за ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти включення до складу майна подружжя 11/25 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0500 га, кадастровий номер 3210300000:06:015:0051, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за адресою: [ADDRESS], посилаючи на те, що дане майно було отримано в дар відповідачем вже після розірвання шлюбу, а договір дарування не скасований в судовому порядку. Суд не погоджується з даними твердженнями з наступних підстав. Як зазначено вище в рішенні 11/25 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0500 га, за адресою: [ADDRESS], були придбані в період шлюбу [PERSON] та [PERSON], шляхом укладення договору дарування і були зареєстровані на імя позивача. Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом право спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 64 СК України, дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. А відповідно до ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Отже, оскільки 11/25 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0500 га, за адресою: [ADDRESS], були придбані в період шлюбу [PERSON] та [PERSON], в інтересах сімї, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, а дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, дане майно є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідач у зустрічному позові зазначає, що він є фізичною особою підприємцем і йому, як підприємцю належать транспортні засоби зазначені позивачем як спільне майно подружжя. Це майно він використовує у своїй підприємницькій діяльності і воно являється його особистою приватною власністю. Суд, не погоджується з даними твердженнями відповідача з наступних підстав. Так, згідно із свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ( а.с.133,134 ), відповідач [PERSON] з 23.07.2002 року являється фізичною особою підприємцем. Відповідно до договору про надання траншу № 601.43341/FW601.603 від 28.09.2012 року ( а.с.135-136), укладеного між ПАТ «Про кредит банк» та [PERSON], останнім було отримано кредитні кошти в розмірі 310 000 грн., строком на 24 місяці з цільовим призначенням поповнення обігових коштів. Відповідно до Договору застави рухомого майна № 266782-ДЗ1 від 28.09.2012 року ( а.с.138 - 140), укладеного між ПАТ «Про кредит банк» та [PERSON], останнім було передано в заставу майно: фургон малотоннажний RENAULT TRAFIC, білого кольору, 2005 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 17.04.2012 року, вартістю 52744,20 грн. П. 8.5 даного Договору передбачено, що заставодавець діє за згодою своєї дружини [PERSON], згідно нотаріально посвідченої заяви. Відповідно до Договору застави рухомого майна № 270185-ДЗ1 від 28.09.2011 року ( а.с.141-144), укладеного між ПАТ «Про кредит банк» та [PERSON], остання передала у заставу майно: автомобіль ГАЗ 3302-414, вантажний, білого кольору, 2007 року випуску, номер шасі Х 9633020072277720, д.н.з. АІ 8709ВК, яке належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 05.07.2008 року. П. 8.5 даного Договору передбачено, що заставодавець діє за згодою свого чоловіка [PERSON], згідно нотаріально посвідченої заяви. Відповідно до Договору про надання траншу № 601.44045/ FW601.603 від 12.09.2013 року ( а.с.145-147), укладеного між ПАТ «Про кредит банк» та [PERSON], останнім було отримано кредитні кошти в розмірі 287 000 грн., з цільовим призначенням кредиту придбання основних засобів. Відповідно до Договору застави рухомого майна № 266782-ДЗ2 від 12.09.2013 року ( а.с.148-150), укладеного між ПАТ «Про кредит банк» та [PERSON], останнім було передано в заставу майно: автомобіль Мерседес Віто, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. АІ 2121ЕЕ, номер кузова [NUMBER], який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 08.06.2013 року та причіп ТЕС CFRFVAN TE560K, бежевого кольору, 2000 року випуску, номер шасі W09507121Y0T12308, д.н.з. АІ 4196ХО, який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 04.05.2012 року. Отже, вказані Договори були укладені в період шлюбу, кредит був наданий для поповнення обігових коштів та придбання основних засобів і враховуючи покази сторін, можна дійти висновку, що дані кошти були використані для здійснення підприємницької діяльності відповідачем. Також, з даних Договорів вбачається, що позивач і відповідач надавали нотаріальну згоду на їх укладення, отже, вони були укладені в інтересах сімї. Відповідачем не надано до суду належних доказів в підтвердження того, що вказані транспортні засоби є його особистою власністю, адже спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами. Крім того, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, що є одним із видів розпорядження власністю згідно із ст.320 ЦК України, при цьому статус цього майна як спільного сумісного майна подружжя не змінюється ( Правова позиція викладена у рішенні Конституційного суду України від 19.09.2012 року № 17-рп/2012 у справі за конституційним зверненням ПП «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.61 СК України). П. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Представник позивача 10.12.2015 року надала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог та їх уточнення в частині оцінки спірного майна з якої вбачається, що позивач погодилась з вартістю земельної ділянки площею 0,1294 га, що розташована в межах Терезинської селищної ради за адресою: м. Біла Церква, вул. Київське шосе,28, 299 000 грн., вартістю двох автонавантажувачів 120 000 грн. ( по 60 000 грн. кожен) та вартістю автомобіля MAZDA 3, фіолетового кольору, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], ціни на які вказані у відповідачем у зустрічному позові. Також, позивач погодилась на вартість решти рухомого та нерухомого майна відповідно до наданих відповідачем до зустрічного позову Договорів, а саме: 11/25 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в розмірі, згідно звіту про оцінку майна та за договором дарування, - 298 240 грн. та земельної ділянки площею 0,0500 га за адресою: [ADDRESS], згідно витягу з технічної документації № 947 - вартість земельної ділянки 92 625 грн.; автомобіль Мерседес Віто, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. АІ 2121ЕЕ, номер кузова [NUMBER], оцінка по договору застави 89220 грн.; автомобіль [NUMBER] 33029, вантажний, білого кольору, 2009 року випуску, номер шасі Х 9633020092371029, д.н.з. [NUMBER], оцінка по договору застави 43548 грн.; автомобіль ГАЗ 3302-414, вантажний, білого кольору, 2007 року випуску, номер шасі Х 9633020072277720, д.н.з. АІ 8709ВК, оцінка по договору застави 30400,20 грн.; автомобіль ГАЗ 3302-414, малотоннажний, білого кольору, 2008 року випуску, номер шасі Х 9633020082297283, д.н.з. [NUMBER], оцінка по договору застави 34807,80 грн.; фургон малотоннажний RENAULT TRAFIC, білого кольору, 2005 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], оцінка по договору застави 52744 грн.; причіп ТЕС CFRFVAN TE560K, бежевого кольору, 2000 року випуску. Номер шасі W09507121Y0T12308, д.н.з. АІ 4196ХО, оцінка по договору застави 35295 грн. Представник відповідача не погодився з вартістю житлового будинку за № 20 по вул. Садовій в м. Біла Церква в розмірі 435 233 грн. відповідно до звіту про оцінку майна та земельної ділянки за вказано адресою, згідно витягу з технічної документації № 1718 в розмірі 199 300 грн., однак не надав до суду жодних доказів встановлених відповідачем у зустрічному позові вартості вказаного майна, а саме житлового будинку в розмірі 3729000,00 грн. та земельної ділянки в розмірі 115000 грн. Суд приймає до уваги заяву представника позивача в частині визначення вартості житлового будинку та земельної ділянки за адресою: м. Біла Церква, вул. Садова,20 відповідно до оціночної вартості нерухомих обєктів, оскільки і відповідачем визначалась вартість майна за даним видом оцінки. Отже, сторони визначились із видом оцінки нерухомого майна надавши до суду відповідні докази та не заявили клопотання про призначення у справі судової експертизи щодо визначення дійсної вартості майна на час розгляду справи. П. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідач у зустрічному позові зазначає, що житловий і земельна ділянка за адресою: м. Біла Церква, вул. Садова,20, земельна ділянка площею 0,1294 га, що розташована в межах Терезинської селищної ради за адресою: м. Біла Церква, вул. Київське шосе, 28 та автомобіль MAZDA 3 є неподільними речами і жоден з подружжя не вчинив дій щодо внесення відповідної грошової суми за частину вартості даного майна на депозитний рахунок суду, тому просить визнати за ним та позивачем право власності по 1/2 частині за кожним на дане майно. Так, згідно розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у разі коли жоден із подружжя не надав згоди на отримання грошової компенсації та не вніс попереднього відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. А в п. 30 вказаної Постанови, зазначено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Суд, при визначенні способу поділу спільного майна в натурі виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєтом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1 ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Отже, як зазначено вище в рішенні, сторони після розірвання шлюбу розпоряджались майном, що є обєтом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою, позивач розпоряджалась житловим будинком № 20 по вулиці Садовій в місті Біла Церква Київської області, земельною ділянкою площею 0,0546 га, яка розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Садова,20 та автомобілем MAZDA 3, фіолетового кольору, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], а відповідачу залишилось у розпорядження інше майно, в тому числі подаровані позивачем 11/25 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0500 га, за адресою: [ADDRESS], оскільки він використовує дане майно у своїй підприємницькій діяльності. Також, судом встановлено, що відповідач порушуючи свідомо дану домовленість користується та розпоряджається майном всупереч інтересам сімї, що підтверджується матеріалами Білоцерківського МВ ГУМВС України. Отже, суд вважає за можливе, відповідно до ст. 70 СК України, відступити, при вирішенні даного спору, від засади рівності часток подружжя враховуючи обставин, що мають істотне значення, а саме, дії відповідача, матеріальний стан позивача та відповідача, стан здоровя позивача та перебування на її утриманні двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею. Також, обраний спосіб поділу майна подружжя відповідає інтересам позивача та неповнолітніх дітей та не порушує прав відповідача. Позивачу виділяється майно на суму 705 165 грн., а саме: житловий будинок і земельна ділянка за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Садова,20 та автомобіль MAZDA 3, фіолетового кольору, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], які зареєстровані за [PERSON]. Відповідачу виділяється майно на суму 1095880 грн., з урахуванням 11/25 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0500 га, кадастровий номер 3210300000:06:015:0051, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за адресою: [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,1294 га, що розташована в межах Терезинської селищної ради за адресою: м. Біла Церква, вул. Київське шосе,28, автомобіль Мерседес Віто, білого кольору, 2006 року випуску, д.н.з. АІ 2121ЕЕ, автомобіль [NUMBER] 33029, вантажний, білого кольору, 2009 року випуску, номер шасі Х 9633020092371029, д.н.з. [NUMBER], автомобіль ГАЗ 3302-414, вантажний, білого кольору, 2007 року випуску, номер шасі Х 9633020072277720, д.н.з. АІ 8709ВК, автомобіль ГАЗ 3302-414, малотоннажний, білого кольору, 2008 року випуску, номер шасі Х 9633020082297283, д.н.з. [NUMBER], фургон малотоннажний RENAULT TRAFIC, білого кольору, 2005 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], причіп ТЕС CFRFVAN TE560K, бежевого кольору, 2000 року випуску. Номер шасі W09507121Y0T12308, д.н.з. АІ 4196ХО, два автонавантажувача: причіп платформа Е, марки ПГМФ 8921, VIN Y6W892100E0000155, сірого кольору, 2014 року випуску, д.н.з. АІ 1044ХМ та причіп платформа Е марка BORO, модель BR3-LP-33 VIN SZ915722271BR1352, сірого кольору, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Крім того, дане майно використовується відповідачем у здійсненні підприємницької діяльності, а 1/3 частину від отриманих доходів при здійсненні даної діяльності відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на дітей за рішенням суду. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності суд, виходячи із засад розумності, справедливості, добросовісності з урахуванням інтересів дітей, суд приходить до висновку про задоволенні позову [PERSON] та про відмову в задоволенні зустрічних вимог [PERSON].

Outcome: approved