Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

позивач [PERSON] 03 жовтня 2014 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 06 серпня 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого постійно виникають непорозуміння. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинили та разом не мешкають з 19 вересня 2014 року . Дитина залишилась жити із матір'ю, відповідач на утримання дитини добровільно допомогу не надає. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, крім допомоги ніяких доходів не отримує, тому також просить стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини. Позивачка вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання дитини та на її утримання, також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.. Позивачка [PERSON] у судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки, його було допитано по судовому дорученню. Надіслав до суду заперечення, відповідно до якого він позовні вимоги визнав частково. Так він не заперечує проти розірвання шлюбу, але заперечує проти стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини та стягнення аліментів на утримання дружини взагалі. Як на підставу своїх заперечень він посилається на те, що не працює, допомогу, як безробітній він закінчив получати. Мешкає він у будинку своїх батьків, земельної дільниці у нього не має. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 серпня 2010 року, про що виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області зроблено актовий запис № 37 (а.с 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно актового запису № 36 від 17 травня 2013 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4 ) У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що спільне життя у сторін не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого постійно виникають непорозуміння. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинили та разом не мешкають з 19 вересня 2014 року . Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Оскільки в наступний час відповідач проживає окремо від сім'ї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримання сина не надає, то з нього треба стягнути аліменти. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, що він не має інших неповнолітніх дітей, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/6 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з п. 2 ст.. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач повинен платити ще аліменти на утримання сина, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дружини треба визначити в 1/6 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом. Таким чином,заяву задоволено частково. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави треба стягнути судовий збір у сумі 487,60 гривень та на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., оскільки якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Також з відповідача стягуються судові витрати понесені іншою стороною.

Outcome: partial