Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно. Посилається на те, що [INFO] помер його дядько , рідний брат його матері, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] ; земельні ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №438925 від 14.06.2007 року, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №439608 від 14.06.2007 року, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. Згідно заповіту від 29.01.2007 року, посвідченого секретарем виконкому Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належало на день смерті, заповів [PERSON] , яка спадщину після його смерті прийняла, вчасно звернулася до нотаріальної контори, що підтверджується Витягом про реєстрацію спадкової справи, однак оформити спадщину не встигла, оскільки [INFO] померла. Позивач посилається на те, що він як єдиний спадкоємець спадкового майна [PERSON] за законом, спадщину прийняв вчасно, оскільки в передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим була заведена спадкова справа №7/2012 щодо майна померлої [PERSON] . Маючи намір оформити свої спадкові права, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. У зв`язку із чим просить визнати за ним право власності на вищезазначені земельні ділянки та житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, представник подала суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно до вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч.4 ст.206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , рідний брат матері позивача. Відповідно до ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] ; земельні ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №438925 від 14.06.2007 року, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №439608 від 14.06.2007 року, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. Згідно заповіту від 29.01.2007 року, посвідченого секретарем виконкому Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належало на день смерті, заповів [PERSON] , яка спадщину після його смерті прийняла, вчасно звернулася до нотаріальної контори, що підтверджується Витягом про реєстрацію спадкової справи, однак оформити спадщину не встигла, оскільки [INFO] померла. Вказане вбачається із довідки виконавчого комітету Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1090 та постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій. За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Згідно довідки приватного нотаріуса Шкляр М.М. спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її син [PERSON] . Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування за законом немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Із вищенаведеного вбачається, що позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем спадкового майна померлої [PERSON] за законом. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.1268, ч.1 ст.1273, ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що позивач [PERSON] вчасно прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки у передбачений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, за якою було заведено спадкову справу №7/2012. Вказане підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №31848240 від 01.10.2012 року. Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на згадані земельні ділянки та житловий будинок позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] , що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 47/02-31 від 19.03.2020 року . Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3,4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що [PERSON] за життя не оформив документи на належне йому нерухоме майно та не зареєстрував його належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно довідки - характеристики №27 від 12.03.2020 року, виданої ФОП [PERSON] , житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] побудований у 1968-1980 роки, його вартість становить 327634 грн. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1218 Цивільного кодексу України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування посвідчуються державними актами. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №438925 від 14.06.2007 року, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №439608 від 14.06.2007 року, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області був власником зазначених земельних ділянок. Єдиним спадкоємцем його майна була його сестра [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила свої спадкових прав. З огляду наведеного, встановлено, що позивач, як спадкоємець, не може отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, а тому звернувся до суду із заявою про визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки в судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновленням стану земельної диіянки, який існував до порушення прав і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) відшкодуванням заподіяних збитків; ж) застосування інших передбачених законом способів. У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-1 зазначається - якщо документи, що засвічують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі наведеного та

Outcome: approved