Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач 31.08.2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що його батьки в 1998 році припинили шлюбні відносини та проживають окремо. За рішенням Білоцерківського міського суду Київської області відповідач виплачував аліменти на його утримання на користь матері, оскільки він знаходився і перебував на її утриманні. 27.02.2014 року йому виповнилось 18 років, сплата аліментів батьком на його утримання припинення, але він навчається у «Київському політехнічному інституті» на денній формі навчання, на інженерно-фізичному факультеті, є студентом 3-го курсу, то потребує матеріальної підтримки. Він вважає, що відповідач не має будь-яких поважних обставин, які б звільняли його від сплати аліментів до досягнення ним 23 річного віку. Відповідач фізично здоровий, на утриманні недієздатних осіб не має, аліменти на користь інших осіб не платить, працює. В звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечую проти стягнення з нього аліментів на сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також дочка , син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та відповідач [PERSON], що не заперечується сторонами. [PERSON] є студентом третього курсу, згідно наказу про переведення № 693/2-с від 06.07.2015 року групи ФК 32 інженерно-фізичного факультету Національного технічного університету України «Київського політехнічного інституту» денної форми навчання, закінчує університет 30.06.2017 року, що підтверджується довідкою (а.с. 3). Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що [PERSON], навчається на денному відділенні, не працює, потребує матеріальної допомоги, відповідач є працездатним, добровільно матеріальної допомоги не надає, проти стягнення з нього аліментів на сина не заперечує. Позивач просить стягнути аліменти в розмірі не меншому 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Отже, оскільки [PERSON], [INFO], досяг вісімнадцятирічного віку, він втратив правовий статус дитини, тому підстави для встановлення мінімального розміру аліментів в порядку ч. 2ст. 182 СК України відсутні. Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, починаючи з 31.08.2015 року і до досягнення ним 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання, а також згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved