Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 14 серпня 2017 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] районної в м. Полтаві ради про визнання рішень недійсними, який в подальшому уточнював в поданих до суду 20 вересня 2017 року та 22 січня 2018 року заявах. Посилався на те, що рішенням виконавчого комітету Полтавської районної ради народних депутатів в 1974 році бабусі позивача [PERSON] було надано для індивідуальної забудови земельну ділянку площею 0,31 га в с. Рибці Полтавського району. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01 жовтня 1990 року [PERSON] належав на праві особистої власності житловий будинок з належними до нього будинками та спорудами в м. Полтаві по вул. Єрмака, 4. Фактична площа земельної ділянки, що перебувала у користуванні [PERSON] становила 2839 кв.м., з яких 113 кв.м. під будівлями, решта ґрунтове покриття подвіря та під городом. Також позивач вказував, що 17 лютого 2009 року [PERSON] померла, він є спадкоємцем її майна за заповітом, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, рішенням суду від 29 березня 2016 року за ним в порядку спадкування після померлої [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарствами спорудами в м. Полтава, провулок Єрмака, 4 (стара адреса вул. Єрмака, 4). Посилався на те, що в квітні 2017 року при підготовці технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки по пров. Єрмака, 4 в м. Полтаві дізнався, що має місце накладення суміжних земельних ділянок, а саме: земельної ділянки по пров. Єрмака, 6б в м. Полтаві (кадастровий номер 5310136400:09:002:0207) та по вул. Катерини Скаржинської (вул. КІМ), 26а в м. Полтаві (кадастровий номер 5310136400:09:002:0212). Вважає, що [PERSON] районною в м. Полтаві радою при прийнятті оскаржуваних рішень порушено його право на користування земельною ділянкою площею 2839 кв.м. за адресою м. Полтава, пров. Єрмака, 4, яке перейшло до нього в порядку спадкування після померлої [PERSON], тому рішення мають бути визнані недійсними. В уточненій позовній заяві, заявляючи вимоги до відповідачів [PERSON] районної в м. Полтаві ради, [PERSON] та [PERSON], просив суд визнати недійсним п. 8 рішення [PERSON] районної у м. Полтаві ради 47 сесії 5 скликання від 22 липня 2010 року щодо затвердження проекту відведення земельної ділянки по пров. Єрмака, 6Б та надання у власність [PERSON] із земель житлової та громадської забудови земельної ділянки по пров. Єрмака, 6б площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Просив також визнати недійсним п. 36 рішення [PERSON] районної у м. Полтаві ради 3 сесії 6 скликання від 10 грудня 2010 року щодо затвердження проекту відведення земельної ділянки по вул. КІМ, 26а та надання у власність [PERSON] із земель садибної забудови земельної ділянки по вул. КІМ, 26а площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2017 року відкрито провадження в зазначеній цивільній справі. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2017 року до участі в справі за клопотанням позивача залучено в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON], а також призначено в справі судову земельно-технічну експертизу, провадження в справі на час проведення судової експертизи зупинено. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 грудня 2017 року у звязку з надходженням до суду висновку судової експертизи поновлено провадження в справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 23 січня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до судового розгляду по суті. В судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву [PERSON], посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] районна в м. Полтаві рада в судове засідання свого представника не направила, відзив на позовну заяву та жодних клопотань не подавала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але подала відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, відзив на позовну заяву та жодних клопотань не подавала. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали цивільної справи № 552/794/16-ц, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з рішенням № 263 виконавчого комітету Полтавської районної ради депутатів трудящих від 27 червня 1974 року дозволено видати свідоцтва на індивідуальну забудову, в тому числі і [PERSON] с. Рибці (нині місто Полтава), площею земельної ділянки 0,31 га, перебудова будинку (а.с. 6). 01 жовтня 1990 року управлінням житлово-комунального господарства [PERSON] було видано свідоцтво № 554 на право особистої власності на житловий будинок, розташований в місті Полтаві, вулиця Єрмака, 4 (а.с. 8). Право власності [PERSON] на житловий будинок по вул. Єрмака, 4 в м. Полтаві було зареєстровано в органах бюро технічної інвентаризації. Також судом встановлено, що [PERSON] померла 17 лютого 2009 року. За життя [PERSON] склала 10 липня 2003 року заповіт, згідно з яким належний їй на праві власності житловий будинок в м. Полтава, вул. Єрмака, 4, заповіла позивачу [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29 березня 2016 року в справі № 552/794/15-ц, яке вступило в законну силу, визнано за [PERSON] Артуровичем в порядку спадкування за заповітом після померлої 17 лютого 2009 року [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в м. Полтава, провулок Єрмака, 4 (стара адреса вулиця Єрмака, 4). Право власності позивача [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою м. Полтава, пров. Єрмака, 4 зареєстровано в державному реєстрі речових прав. Також встановлено, що рішенням [PERSON] районної у м. Полтаві ради 47 сесії 5 скликання від 22 липня 2010 року (а.с. 88) затверджено проект відведення земельної ділянки по пров. Єрмака, 6б та надано у власність [PERSON] із земель житлової та громадської забудови земельної ділянки по пров. Єрмака, 6б площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (пункт 8 рішення). Рішення [PERSON] районної у м. Полтаві ради 3 сесії 6 скликання від 10 грудня 2010 року (а.с. 68) затверджено проект відведення земельної ділянки по вул. КІМ, 26а та надано у власність [PERSON] із земель садибної забудови земельної ділянки по вул. КІМ, 26а площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи № 85 від 29 листопада 2017 року (а.с. 50-57) існують накладання земельної ділянки за адресою м. Полтава, вул. Катерини Скаржинської (вул. КІМ), 26а на земельну ділянку за адресою м. Полтава, пров. Єрмака, 4 (площею 573 кв.м.) та земельної ділянки за адресою м. Полтава, пров. Єрмака, 6б на земельну ділянку за адресою м. Полтава, пров. Єрмака, 5 (площею 578 кв.м.). Звертаючись до суду з відповідним позовом та оскаржуючи зазначені вище рішення районної ради щодо надання у власність земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], позивач [PERSON] посилається на ту обставину, що зазначеними рішеннями порушено його право на користування земельною ділянкою площею 2839 кв.м. за адресою м. Полтава, пров. Єрмака, 4, яке перейшло до нього в порядку спадкування. Разом з тим, твердження позивача про перехід до нього в порядку спадкування права на користування земельною ділянкою площею 2839 кв.м. в м. Полтаві по пров. Єрмака, 4 не підтверджено дослідженими в справі доказами та не ґрунтується на нормах матеріального права. Зокрема, судом встановлено та не оспорюється учасниками справи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна за заповітом після померлої 17 лютого 2009 року [PERSON] та у встановленому законом порядку прийняв спадщину. За нормами ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом дослідженими в справі доказами, до складу спадкового майна після померлої [PERSON] ввійшов жилий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами в м. Полтава, по провулку Єрмака (стара назва вулиця Єрмака), 4. В силу норм ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто, з 17 лютого 209 року. Відповідно до норм ст. 92 ЗК України (набрав чинності з 1 січня 2002 року), в редакції станом на час відкриття спадщини, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Зі змісту частини другої статті 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена. Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Положення пункту 6 Розділу X ЗК України визнано таким, що не відповідає\~Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року N 5-рп/2005 в частині щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування. Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. За нормами ст. 125 ЗК України, в редакції станом на час відкриття спадщини після померлої 17 лютого 2009 року [PERSON], право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. За нормами ст. 126 ЗК України в редакції станом на 17 лютого 2009 року право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Як встановлено дослідженими в справі доказами, за життя [PERSON] відповідно до рішення органу місцевого самоврядування від 27 червня 1974 року отримала в користування земельну ділянку площею 0,31 га, у фактичному користуванні [PERSON] за її життя за даними технічного паспорта на домоволодіння за адресою м. Полтава, провулок Єрмака, 4 перебувала земельна ділянка площею 2839 кв.м. В той же час за життя [PERSON] у встановленому законом порядку не переоформила своє право користування (чи власності) на земельну ділянку за адресою м. Полтава, пров. Єрмака, 4, не одержала документ, що посвідчує таке право та не здійснила державної реєстрації. Окрім того, як встановлено судом, станом на час відкриття спадщини не були визначені ні розмір, ні конфігурація земельної ділянки за адресою м. Полтава, пров. Єрмака, 4 в м. Полтаві, межі її не визначено в натурі (на місцевості), відсутні будь-які межові знаки. Твердження позивача про те, що за домоволодінням по провул. Єрмака, 4 в м. Полтаві закріплена земельна ділянка саме площею 2839 кв.м. ґрунтується виключно на даних технічного паспорта на домоволодіння (а.с. 9-14), який є лише документом технічної інвентаризації та не має статуту правовстановлюючого документа. Разом з тим, за положеннями ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За положеннями статті 182 ЦК України до складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстровано в органах, що\~\~здійснюють державну реєстрацію нерухомого\~\~майна. Видача свідоцтва про право на спадщину\~\~на майно, яке підлягає державній реєстрації, провадиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1225 ЦК України, на яку посилається позивач, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. При цьому поняття права користування земельною ділянкою визначено нормами глав 33-34 ЦК України, ст. 92 ЗК України. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі рішення органу місцевого самоврядування без отримання відповідного правовстановлюючого документа та без проведення державної реєстрації права власності (користування), припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 5 жовтня 2016 року у справі №6-2329цс16. Не вчинення [PERSON] за життя відповідних дій щодо отримання документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації в силу норм п. 6 Перехідних положень ЗК України з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року N 5-рп/2005 не позбавляло її за життя права на користування земельною ділянкою. Разом з тим, оскільки за життя [PERSON] не отримала документів, що посвідчують її право користування земельною ділянкою по пров. Єрмака, 4 в м. Полтаві площею 2839 кв.м., право користування зазначеною земельною ділянкою не ввійшло до складу спадщини. Тому твердження позивача [PERSON] про отримання земельної ділянки по пров. Єрмака, 4 площею 2839 кв.м. (чи 0,31 га) в користування в порядку спадкування є безпідставним та не заслуговує на увагу. При цьому позивач [PERSON] не позбавлений можливості звернутися до власника цієї земельної ділянки (відповідної територіальної громади, якою є [PERSON] районна в місті Полтаві рада) для оформлення своїх прав на користування (отримання у власність) вказаною земельною ділянкою в порядку, визначеному Земельним кодексом України. Посилання позивача в поданих до суду позовних заявах на ту обставину, що за адресою м. Полтава, пров. Єрмака, 4 нараховувався та сплачувався земельний податок із врахуванням площі земельної ділянки в розмірі 0,2839 кв.м. не може бути оцінено судом як правова підстава для виникнення у позивача права на користування зазначеною земельною ділянкою. Окрім того, як встановлено дослідженими в справі доказами, відповідно до облікових даних ДПІ у м. Полтаві площа земельної ділянки, що була обєктом оподаткування за власником домоволодіння [PERSON] за адресою м. Полтава, пров. Єрмака, 4 складала 0,2839 га, з яких лише 0,1 га присадибна ділянка, решта 0,1839 га для ведення садівництва (а.с. 121). Встановивши дані обставини, враховуючи, що до позивача [PERSON] в порядку спадкування не перейшло право на користування земельною ділянкою по пров. Єрмака, 4 в м. Полтаві в розмірах, що перебували у фактичному користуванні спадкодавця [PERSON] площею 2839 кв.м., суд приходить до висновку, що оскаржуваними рішеннями [PERSON] районної в м. Полтаві ради від 22 липня 2010 року та від 10 грудня 2010 року про передачу земельних ділянок в власність [PERSON] та [PERSON] не порушено права позивача на користування земельною ділянкою, в розмірах, необхідних для обслуговування житлового будинку. Наявність відповідних рішень [PERSON] районної в м. Полтаві ради від 22 липня 2010 року та від 10 грудня 2010 року жодним чином не позбавляє позивача [PERSON] права на отримання у власність (чи користування) земельної ділянки за адресою м. Полтава, пров. Єрмака, 4 в розмірах та обсягах, які необхідні для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за даною адресою з дотриманням вимог ст. 121 ЗК України щодо встановлених норм передачі земельних ділянок громадянам. При цьому судом також враховуються положення ст. 121 ЗК України щодо норм безоплатної передачі громадянам земельних ділянок, згідно з якою для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок у розмірі не більше 0,10 гектара. Отже, площа земельної ділянки в розмірі 2839 кв.м. (чи 0,31 га) в силу норм чинного законодавства не може перебувати у власності (чи користуванні) громадянин України з цільовим призначенням для обслуговування та будівництва житлового будинку і господарських споруд, оскільки такий розмір більше 0,10 га (встановленого законодавством максимуму). Окрім того, як встановлено дослідженими в справі доказами, підтверджується кадастровим планом (а.с. 24), в тому числі і висновком судової експертизи № 85 від 29 листопада 2017 року, площа земельної ділянки, яка станом на час вирішення справи перебуває у фактичному користуванні позивача за адресою м. Полтава, пров. Єрмака, 4, становить більше 0,10 га. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] районної в м. Полтаві ради, [PERSON], [PERSON] про визнання рішень недійсними заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню в повному обсязі. У звязку з відмовою позивачу [PERSON] в задоволенні позовних вимог понесені ним судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України не підлягають йому відшкодуванню.

Outcome: dismissed