Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач, 29 квітня 2016 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті баби [PERSON], померлої 08 лютого 1996 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 08 лютого 1998 року після смерті баби - [PERSON], відкрилась спадщина земельна частка (пай) розміром 2,71 в умовних кадастрових гектари, вартістю 83441,49 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0249305, виданого Кодимською районною державною адміністрацією по території Грабівської сільської ради. На час відкриття спадщини єдиним спадкоємцем за законом була вона. Спадщину прийняла, фактично вступивши у володіння спадковим майном. Звернувшись до нотаріуса з приводу оформлення спадщини - отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки був відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. З приводу втрати сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0249305, вона звернулась для опублікування оголошення до газети «Вісті Кодимщини». Результату це не дало. Правовстановлюючий документ знайдений не був. Все вище зазначене і змусило її звернутися за захистом свого права до суду. Просить поновити строк позовної давності, встановити факт прийняття спадщини та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 2,71 в умовних кадастрових гектари, вартістю 83441,49 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0249305, виданого Кодимською районною державною адміністрацією по території Грабівській сільської ради на ім»я [PERSON], померлої 08 лютого 1998 року, який був утрачений. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача (Грабівської сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнає. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником земельної частки (паю) розміром 2,71 в умовних кадастрових гектари, вартістю 83441,49 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0249305, виданого Кодимською районною державною адміністрацією по території Грабівської сільської ради (Інформація відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №31-1516-0.1-358/2-16 від 02 лютого 2016 року). 08 лютого 1996 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №086512, видане 09 лютого 1996 року Грабівською сільською радою Кодимського району Одеської області). Позивач є спадкоємцем за законом як онука [PERSON] (рішення Кодимського районного суду Одеської області від15 квітня 2016 року (справа №503/166/16-ц), згідно якого встановлено факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] як внучатої племінниці і баби). Частиною другою статті 529 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом померлому родителю. Згідно частини другої статті 548 ЦК України (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично втупив в управління або володіння спадковим майном. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснюється, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Інші спадкоємці, які б мали право на спадщину за законом відсутні. Звернення до суду за захистом свого права позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно (оригінал сертифікату про право на земельну частку (пай)). З огляду на це нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину ( лист №352/02-14 від 28 квітня 2016 року). Те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0249305 дійсно видавався на ім»я [PERSON] знайшло своє підтвердження дослідженою в судовому засіданні Інформацією відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №31-1516-0.1-358/2-16 від 02 лютого 2016 року, згідно якого [PERSON] дійсно був видани сертифікат серії ОД-12 №0249305, розміром 2,71 умовних кадастрових гектари. Підтвердженням втрати правовстановлюючого документу позивачем є опубліковане оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» №17 від 23 квітня 2016 року. Іншого способу захисту свого права у позивача не було. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Відтак суд констатує, що позивач, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину після смерті [PERSON] і тим самим набула право власності на спадкове майно - земельну частку (пай) розміром 2,71 в умовних кадастрових гектари, вартістю 83441,49 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0249305, виданого Кодимською районною державною адміністрацією по території Грабівській сільської ради на ім»я [PERSON], померлої 08 лютого 1998 року, який був утрачений. Стосовно вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, то суд прийшов до такого. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною п»ятою статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як убачається з досліджених судом матеріалів справи позивач на протязі довго період часу не могла встановити факт родинних стосунків зі спадкодавцем, що потягло за собою несвоєчасне звернення до суду за захистом порушеного права. Зазначені причини несвоєчасного звернення позивача до суду за захистом порушеного права, суд вважає поважними, а тому поновлює строк позовної давності. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 529, ч.2 ст.548, п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року,

Outcome: approved