Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач 21.04.2017 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, посилаючись на таке: [PERSON] є власником житлового будинку № 1-а по вул. Залізничній м. Первомайського Харківської області на підставі договору дарування від 24.07.2015 року, в якому з 17.04.2002 року та по сьогоднішній день, як батько власника, зареєстрований, проте з моменту реєстрації фактично не проживає - [PERSON] (відповідач у справі), про що свідчать акти складені сусідами та представником місцевої громади. Наразі [PERSON] має намір продати вказану нерухомість, проте їй на заваді стає реєстрація відповідача в будинку, оскільки з зареєстрованими особами у будинку покупці не хочуть мати справу. Сам відповідач з 2011 року обрав собі постійне місце проживання в [INFO] зі своєю теперішньою дружиною у її домоволодінні, з якою веде спільне господарство. Оскільки позивач не може у повній мірі розпорядитися своїм майном через реєстрацію в її будинку батька, який добровільно не знімається з реєстрації, остання просить визнати його таким, що втратив право користування її нерухомістю через не проживання в будинку без поважних причин більше року. Позивач та її представник до судового засідання не прибули, проте від них надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, на задоволенні позову наполягають, не заперечують проти винесення заочного рішення. Сторона відповідач тричі у судове засідання не з'явилася належним чином повідомлена про час, місце та дату розгляду (а.с.33,40,43): 06.09.2017 року - через відпустку представника відповідача; 28.09.2017 року - з невідомих причин; 14.11.2017 року також з невідомих судові причин, заперечень проти позову більше 6-ти місяців судові не надала, а також не надано заяви про відкладення розгляду справи у останньому судовому засіданні чи розгляд без участі. Тому, в порядку ч.4 ст. 169 ЦПК України, задля недопущення тяганини у розгляді справи, отримавши згоду сторони позивача, суд розглядає справу заочно на підставі наявних доказів, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: позивач [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою: м. Первомайський Харківської області, вул. Залізнична, буд.1-а на підставі договору дарування від 24.07.2015 року та витягу з Держреєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8-9). В даному будинку з 17.04.2002 року та по сьогоднішній день, як батько власника, зареєстрований відповідач у справі - [PERSON] (а.с.16-18). Проте, як зазначено у позовній заяві та відповідно до Актів від 23.12.2016 року та 24.01.2017 року, складних сусідами позивач, депутатом Первомайської міської ради Харківської області та інспектором з паспортизації міськвиконкому житлово-комунального господарства (а.с.13-15), [PERSON] вже кілька років на спірній житловій площі не зявляється, не цікавиться нею як житлом; з 2011 року обрав собі постійне місце проживання в [INFO] зі своєю теперішньою дружиною [PERSON] у її домоволодінні, з якою веде спільне господарство. З встановленого суд робить висновок про фактичне не проживання відповідача в будинку позивача більше року без поважної причини, оскільки будинком він не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Так, відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем взагалі не надано заперечень на позов, а також жодного доказу на підтвердження правової підстави залишатися бути зареєстрованим у домоволодінні позивача. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач в спірному будинку не проживає більше року, обрав інше постійне місце проживання, що наводить суд на думку про втрату відповідачем інтересу до спірного житла і неповажність причин відсутності його у ньому, тому його можна визнати таким, що втратив право користування будинком. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved