Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

позивач [PERSON] 10.09.2020 року звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку з липня 2019 року зареєстрована [PERSON] , проте жодного дня там не проживала і не проживає на даний час, її особистих речей у житловому будинку немає. Відповідач проживає у будинку на [ADDRESS] . На даний час позивач виявила намір подарувати даний житловий будинок своїй доньці, проте зробити це не має можливості, оскільки відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Оскільки відповідач за місцем реєстрації не проживає та добровільно знятися з вищезазначеної реєстрації не бажає, позивач змушена звернутись до суду для захисту своїх порушених прав. Ухвалою від 28.09.2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити. Пояснила, що відповідач в належному їй житловому будинку жодного дня не проживала, добровільно знятися з реєстрації не бажає. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила, ствердила, що на даний час проживає за адресою іншою, ніж адреса її реєстрації, а саме: [ADDRESS] . Відмову у знятті з реєстрації пояснила неможливість зареєструватися за дійсною адресою її проживання на даний час. Свідки [PERSON] та [PERSON] кожний окремо суду пояснили, що відповідач [PERSON] у житловому будинку, належному позивачу, не проживає вже більше шести місяців. Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач [PERSON] є власником житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 170072016 від 11.06.2019 року (а.с. 8). Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї, виданої 29.07.2020 року № 213 Казавчинською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області, у житловому будинку [ADDRESS] , зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 ЖК України. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному житловому будинку понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, поважних причин непроживання чи перешкод їй у користуванні таким, суду не надано та таких судом не здобуто, а відтак, суд приходить до висновку про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved