Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивач 15.04.2016 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про визнання за [PERSON], [INFO], право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Б.Хмельницького, 43. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 15.01.2002 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складалось з житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Б.Хмельницького, 43. Зазначений житловий будинок успадкував син померлого [PERSON]. Однак спадкоємець належним чином не зареєстрував своє право на вказаний житловий будинок, набутий ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. 30.11.2014 року помер [PERSON], який на момент смерті проживав разом зі своєю дружиною [PERSON]. Після смерті чоловіка позивач звернулась до державного нотаріуса з метою оформлення права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Б.Хмельницького, 43, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю реєстрації права власності за [PERSON]. Також [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання за нею право власності. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно договору купівлі-продажу від 03.11.1959 року, посвідченого нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори [PERSON]К, зареєстрованого в реєстрі за № 2200/2, [PERSON] набув у приватну власність житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Червоногвардійська, 41. Згідно технічного паспорту житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Червоногвардійська, 43 складається з: літ А житловий будинок площею 52,1 кв.м., літ. Б кухня, літ. В гараж, літ. Г лазня, літ. Д вбиральня, № 1- 9 надвірні споруди. Відповідно до розпорядження Виконавчого комітету Кілійської міської ради № 35/А-2016 від 03.02.2016 року вулиця Червоногвардійська в м. Кілія Одеської області була перейменована на вулицю [PERSON]. У відповідності до рішення Виконавчого комітету Кілійської міської ради № 102 від 20.07.2016 року номер будинку, що знаходиться за адресою: м. Кілія, вул. Б. Хмельницького (Червоногвардійська), 41 було перенумеровано з № 41 на № 43. Отже, нова адреса зазначеного будинку: м. Кілія, вул. Б. Хмельницького (Червоногвардійська), 43. 15.01.2002 року помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 23, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 291403, виданого 16.01.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126,133,135 Сімейного кодексу України № 00016350245 від 23.02.2016 року [PERSON] народився 01.01.1951 року, його батьками записані [PERSON] та [PERSON]. На підставі вищезазначеного, а також враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], померлого 15.01.2002 року, суд вважає за можливе встановити факт належності [PERSON] житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Б.Хмельницького, 43. 30.11.2014 року помер [PERSON], про що 02.12.2014 року складено відповідний актовий запис № 704, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 389487, виданого 02.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України зазначено, що Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 22.04.1972 року Кілійським районним бюро записів актів громадянського стану Кілійського району Одеської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 83, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 257429 від 22.04.1972 року. З урахуванням вищезазначеного судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], померлого 30.11.2014 року. Згідно довідки № 1188, виданої 04.04.2016 року Виконавчим комітетом Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], за зазначеною адресою був також зареєстрований [PERSON], померлий 31.11.2014 року. У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З інформаційного листа № 105/02-14/34/2015 від 04.04.2016 року, наданого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті чоловіка у звязку з відсутністю реєстрації права власності за померлим [PERSON] на спадкове майно, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Б. Хмельницького, 43. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом. В ст. 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-31/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В ч. 1,2 ст. 182\~ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому\~законом. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, державна реєстрація права власності на нерухомість є обов'язковою умовою оборотоздатності такого майна, та є можливістю особи, яка вважає себе власником такої нерухомості, здійснювати будь-які угоди щодо неї. Якщо спадкодавець за життя не оформив право власності та/або не забезпечив його державну реєстрацію, це стає перешкодою для оформлення права на спадщину в загальному порядку. Однак відсутність держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно по собі не призводить до припинення права власності, так як є лише офіційним визнанням й підтвердженням державою факту виникнення таких прав. Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця речових прав отримати право на її проведення. На підставі вищезазначеного суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим й таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved