Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач 15 лютого 2019 року звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в якому вказує, що відповідно до наказу від 25.04.2018 року № 37-к вона була звільнена за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію, однак не отримала заборгованість по заробітній платі в сумі 13 846,71 грн., а у зв`язку з затримкою розрахунку просила суд стягнути на її користь також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 52 956,32 грн., а всього 66 803,03 грн. 22.03.2019 року позивач збільшила позовні вимоги та просила стягнути заборгованість із заробітної плати в сумі - 13 846,71 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі - 84 035,76 грн., а всього 97 882,47 грн. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Від представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позов визнаються частково, а саме в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 13 846,71 грн., в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку просили відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що наказом № 37-к від 25.04.2018 року [PERSON] була звільнена за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком на підставі ст.38 КЗпП з посади змінного майстра дільниці готової продукції ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про що відповідно до трудової книжки позивача [NUMBER] було зроблено запис за №7 (а.с.6-7). 08.02.2019 року позивачем було отримано довідку №12, у якій зазначено, що заборгованість по заробітній платі станом на 01.02.2019 року становить 13 846,71 грн. (а.с.8). Відповідачем дана заборгованість визнається та не оспорюється. Статтею 116 КЗпП визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши що при розгляді справи про стягнення заробітної лати у зв`язку із затримкою розрахунку про звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі , - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно з ч.1 ст.27 «ЗУ «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом міністрів України. Кабінет міністрів в своїй постанові від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» визначив методику такого розрахунку, відповідно до якого суму заробітної плати [PERSON] за час затримки розрахунку слід розраховувати наступним чином. Наказом № 37-к від 25.04.2018 року [PERSON] була звільнена за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком. За основу розрахунку за заробітної плати за час затримки розрахунку слід брати лютий та березень 2018 року. Відповідно до довідки про доходи №11 від 08.02.2019 року (а.с.9) за лютий, березень 2018 року позивачу нараховано заробітної плати: лютий 2018 року - 5 748,88 грн., березень 2018 року- 4 999,74 грн., разом - 10 748,62 грн. Середньомісячна зарплата за лютий-березень 2018 року склала 5374,31 грн. (10 748,62 грн./2=5374,31 грн.). Середньомісячне число робочих днів за лютий, березень 2018 року складає 16,5 днів=16 днів (лютий 2018 р.) + 17 днів (березень 2018 р.)/2. Кількість днів пораховано з врахуванням розпорядження КМУ №1-р від 11.01.2018 року «Про перенесення робочих днів у 2018 році». Середньоденна заробітна плата за лютий, березень складає: 325,72 грн.=5374,31/16,5 днів. Кількість робочих днів затримки розрахунку (з 26.04.2018 р. по 07.05.2019 року (день по який позивачем надано розрахунок та заяву про збільшення позовних вимог) - 258 днів, з них: квітень 2018 р. - 2 дні, травень 2018р. - 21 день, червень 2018 р. - 20 днів, липень 2018 р. - 22 дні, серпень 2018 р. - 22 дні, вересень 2018 р. - 20 днів, жовтень 2018 р. - 22 дні, листопад 2018 р. - 21 день, грудень 2018 р. - 20 днів, січень 2019 р. - 21 день, лютий 2019 р. - 20 днів, березень 2019 р. - 20 днів, квітень 2019 р. - 20 днів, травень 2019 р. - 7 днів. Сума, яка підлягає стягненню за час затримки розрахунків станом 07.05.2019 року (день по який позивачем надано розрахунок та заяву про збільшення позовних вимог) становить 84 035,76 грн.=325,72 грн.х258 днів. Інших заяв про збільшення позовних вимог та розрахунків за інші періоди від позивача не надходило. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved