Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON]. звернулася до Заставнівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та утримання дружини. Посилається на те, що вона перебувала з відповідачем в цивільному шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що на даний час з відповідачем проживають окремо і з моменту припинення стосунків, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, та не бере участі у витратах, пов'язаних з її вихованням. Дитина перебуває тільки на її утриманні, а вона не спроможна в повній мірі забезпечити її усім необхідним. Крім того зазначила, що має ще троє дітей від інших чоловіків. На даний час здійснює догляд за дитиною до трьохрічного віку. Урегулювати питання добровільно неможливо, оскільки вони не підтримують жодних відносин, а пропозиції, щодо добровільної угоди сплати аліментів відповідач ігнорує. Вказує, що відповідач є інвалідом ІІІ групи та отримує державну соціальну допомогу, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків на його утриманні не має. З цих підстав просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також просить стягувати аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. до досягнення дитиною трьохрічного віку, починаючи стягнення із дня звернення до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, обґрунтували вищенаведеним та просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] суду пояснила, що проживала з відповідачем у цивільному шлюбі, від якого мають малолітню дитину. Вона є матір'ю 4 дітей. На даний час вони з відповідачем разом не проживають. Вказала, що проживає разом з дітьми. Отримує аліменти від першого чоловіка та соціальну допомогу. Дитина здорова за станом здоров'я. Відповідач допомоги для її утримання не надає, тому просить суд стягувати з нього аліменти на дитину та на її утримання до досягнення донькою трьохрічного віку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не погодившись з розміром аліментів у сумі по 1000 грн. на дитину щомісячно та 500 грн на позивача. Вказав, що згідний сплачувати аліменти на доньку в мінімальному розмірі, а саме 812 грн., щомісячно, а щодо сплати коштів на позивача, то він не згідний сплачувати аліменти на її утримання, оскільки не працює, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1497 грн. Зазначив, що проживає один, інших дітей не має. Крім того зазначив, що є інвалідом з дитинства ІІ групи, а не ІІІ групи, як вказала у позовній заяві позивач. Суд, заслухавши доводи сторін та представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований частково та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони проживали в цивільному шлюбі. Від спільного проживання мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Наведене вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с. 9). На даний час сторони проживають окремо. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обов'язком як матері, так і батька. Судом встановлено, що до складу сім'ї позивача [PERSON] входять - син [PERSON], донька [PERSON], [PERSON], та донька [PERSON], які перебувають на її утриманні. Позивач не працює. Здійснює догляд за дитиною до трьохрічного віку. Отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини. Згідно ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON]. є інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 28.05.2008 року (а.с.25), отримує пенсію, проживає один, у нього відсутні інші діти. Дані обставини визнані сторонами в судовому засіданні, тому не підлягають доказуванню. У відповідності з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При призначенні аліментів суд також враховує, матеріальне становище та стан здоров'я дитини та відповідача, те що відповідач є інвалідом ІІ групи з дитинства. Таким чином суд, врахувавши вимоги статті 182 СК України та інші обставини, що мають істотне значення вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі по 813 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття, починаючи з 26.12.2018 року. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Отже, відповідно до ч.1 ст. 75 та ч.2 ст.84 СК України відповідач зобов'язаний утримувати дружину, з якою проживають діти, до досягнення дітьми трьох років. Згідно ст. 80 СК України позивачка має право на отримання аліментів від відповідача у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Дане право порушується відповідачем, оскільки останній не утримує матеріально свою дружину, з якою проживають малолітні діти, яким не виповнилось три роки. Згідно ч. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин витрати по справі слід компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, 180, 181, 182, 184, 191,

Outcome: partial