Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], а також позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулися до суду із позовом до територіальної громади с. Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області, третя особа служба у справах дітей Заставнівської РДА про визнання права власності на спадщину за заповітом, в якому просять визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожною на ? частку житлового будинку, розташованого по вул. Чернівецькій, 19 в с. Хрещатик Заставнівського району в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 01.02.2015 року в с. Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області. Посилаються на те, що 01.02.2015 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Чернівецькій, 19 в с. Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області. Вказане спадкове майно [PERSON], згідно заповіту, посвідченого секретарем Хрещатицької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 29.08.2012 року, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповів [PERSON] та [PERSON] Спадкоємці, котрі б має право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом є діти померлого [PERSON] та [PERSON] Останні на обовязкову частку не претендують, її не прийняли, від неї відмовились, про що надали відповідні заяви. Представники позивача зазначають те, що спадщину після смерті [PERSON] позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли. Позивач [PERSON] в своїх інтересах, а також [PERSON], будучи опікуном неповнолітньої [PERSON] в інтересах останньої, звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та видачу їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частку за кожним на згаданий житловий будинок, однак у видачі нотаріусом свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на це майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вони змушені в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Представники позивачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, обґрунтували вищенаведеним та просили задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та визнання за неповнолітнім позивачем [PERSON] право власної на ? частку згаданого житлового будинку. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивачів та третьої особи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.02.2015 року в с. Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №143939 від 02.02.2015 року (а.с. 19). Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Чернівецькій, 19 в с. Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Законодавство України надає перевагу спадкоємцеві за заповітом перед спадкоємцями за законом. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вказане спадкове майно, згідно заповіту від 29.08.2012 року, посвідченого секретарем виконкому Хрещатицької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі №17, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був померлий [PERSON] заповів позивачам [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Спадкоємцями, які мали право на обовязкову частку спадкового майна померлого [PERSON] при спадкуванні за заповітом є його діти [PERSON] та [PERSON] Вказане вбачається із довідки виконкому Хрещатицької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №465 від 29.04.2016 року (а.с. 22), копій свідоцтв про народження серії ЯЕ №736020 від 26.09.1954 року та серії ІV-УР №316593 від 08.02.1959 року (а.с. 17, 18) та копії пенсійного посвідчення серії ААИ №590618 від 23.04.2014 року (а.с. 18). Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1273, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що діти померлого [PERSON] [PERSON] та [PERSON] будучи особами, що мають право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом у встановлений законом строк від прийняття належної їм частки спадкового майна відмовились, про що Заставнівській державній нотаріальній конторі надали відповідні заяви, які витребувані судом та досліджені в судовому засіданні. Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину вчасно прийняла, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №40934296 від 14.07.2015 року (а.с. 31) та змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №432/02-31 від 28.04.2016 року (а.с. 32-33). Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину також вчасно прийняла, що вбачається із довідки Хрещатицької сільської ради №463 від 29.04.2016 року (а.с. 21), заяви поданої в її інтересах її опікуном [PERSON] (а.с. 35) та змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №459/02-31 від 13.05.2016 року (а.с. 34). З метою оформлення спадщини позивач [PERSON] особисто, а позивач [PERSON] через опікуна [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про видачу кожному свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частку згаданого житлового будинку, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки ними не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що вбачається з вищевказаних постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 32-34). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Чернівецькій, 19 в с. Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області належав і рахується за померлим [PERSON], на який сільська рада не видавала свідоцтво про право власності. За даним господарством, згідно земельно-шнурової книги закріплено земельну ділянку, площею 0,22 га, що підтверджується довідками Хрещатицької сільської ради №464, №466, №468, №467, №470 від 29.04.2016 року (а.с. 23-26, 28). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В довідці Хрещатицької сільської ради №469 від 29.04.2016 року (а.с. 27) вказано, що згідно даних погосподарських книг домогосподарство по вул. Чернівецькій, 19 в с. Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області належало [PERSON] Згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №132 від 17.07.2015 року (а.с.10), довідки виконкому Хрещатицької сільської ради №470 від 29.04.2016 року (а.с. 28), копії з погосподарської книги (а.с. 29-3023) житловий будинок розташований в с. Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області по вул. Чернівецькій, 19 побудований у 1950 році, будівельний паспорт не виготовлявся, правовстановлюючі документи на нього не видавались. В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем [PERSON], як спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 41). Згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №132 від 17.07.2015 року (а.с.40) житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями побудовані у 1950-1991 роках, їх вартість становить 128516 (сто двадцять вісім тисяч пятсот шістнадцять) гривень 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved