Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач 22.10.2019 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про встановлення факту батьківства, просила суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Вона перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у них з [PERSON] народився спільний син - [PERSON] . Оскільки на час народження дитини вона та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, запис про батька у свідоцтві про народження сина вчинено з її слів у відповідності до ст. 135 СК України. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на відповідне майно, позивач звернулась до нотаріуса для оформлення права на спадщину від імені дитини, однак в усному порядку отримала відповідь, що для отримання спадщини необхідно встановити факт батьківства у судовому порядку. Зазначає, що факт батьківства померлого [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] підтверджується письмовими доказами зокрема фотознімками, актом № 414, складеним ОСББ «Калинка-219» від 01.06.2018 року. Крім того, вказаний факт може бути підтверджений чисельними свідками. Встановлення факту батьківства [PERSON] відносно її сина [PERSON] , [INFO] необхідно для реалізації сином своїх прав на спадкування за законом після смерті його батька. Враховуючи викладені обставини, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 18.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання (а.с. 28-30). Ухвалою суду від 29.01.2020 року закрито підготовче засідання по даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 54-55). У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, згідно поданої до суду заяви просить проводити судове засідання без участі позивача та представника позивача, на позовних вимогах наполягають та просять їх задовольнити (а. с. 128). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, кожен з відповідачів окремо подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, заперечень не має (а.с. 125-127). Приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Пахомовська Д. С. подала до суду лист про розгляд справи у її відсутність (а.с. 121). Від в. о. Нікопольського міськрайонного відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області подано лист, згідно якого представник відділу ДРАЦС не прибуде (а.с. 119). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , у свідоцтві про народження якого у графі мати вказано [PERSON] , у графі батько вказано [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України з датою формування 14.05.2019 року, відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с. 6). В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася, що вона перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах на час народження сина, тому, запис про батька у свідоцтві про його народження вчинено з її слів у відповідності до ст. 135 СК України. Також зазначила, що вони з [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, [PERSON] називав [PERSON] своєю дитиною, піклувався про нього. На підтвердження зазначеного позивачем додано до матеріалів справи фотознімки (а.с. 8-10), Акт № 414, складений ОСББ «Калинка-219» від 01.06.2018 року (а. с. 7). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 05.12.2019 року, актовий запис № 2450 від 26.12.2018 року (а.с. 37-38). З копії спадкової справи № 12-2019, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] та наданої на запит суду приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Пахомовською Д. С. (а.с. 62-78) вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне останньому як спадкодавцеві майно, та спадкоємцями померлого за законом - дітьми [PERSON] , [PERSON] подано заяви про прийняття спадщини. Позивач від імені та в інтересах дитини [PERSON] не має можливості звернутись до нотаріуса для оформлення спадщини, оскільки не підтверджений родинний зв`язок дитини та померлого спадкодавця. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України кожна\~особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано\~статтею 125 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України). Відповідно до частини другої\~статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до\~статті 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішення суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений, зокрема, матір`ю дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Частиною першою\~статті 135 СК України\~визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Статтею 130 СК України\~передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій\~статті 128 цього Кодексу. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Так, для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог\~ЦПК України. Доказами визнання померлим свого батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих учасників справи, які достовірно підтверджують визнання померлим батьківства за життя. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про встановлення акту батьківства лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа за життя спілкувалась з дитиною, проявляла батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Викладені висновки щодо особливостей доказування факту батьківства особи щодо дитини підтверджуються правовим висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №543/738/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі №641/9147/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі №225/6301/15-ц, від 21 лютого 2020 року у справі №643/9245/18, від 11 листопада 2020 року по справі №127/28284/18, від 15 січня 2021 року по справі №596/1815/19, від 25 січня 2021 року по справі №264/2520/18. Крім того, відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року\~встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved