Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач 21 серпня 2014 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 21 серпня 2008 року між ним та [PERSON]укладений кредитно-заставний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 15 636,31 доларів США зі сплатою 16,92 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом терміном до 20 серпня 2013 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитом [PERSON]передав у заставу банку автомобіль марки «MERSEDES», модель «BENZ 320», 2000 року випуску, легковий седан-В, № кузова/шасі WDB210065B070949, державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 10 липня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 60 523,50 доларів США, з якої: заборгованість за кредитом - 13 945,49 доларів США, заборгованість зі сплати нарахованих відсотків за користування кредитом - 4 921,82 доларів США, заборгованість за комісією за користування кредитом - 4 034,26 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 34 719,49 доларів США, штраф (фіксована частина) - 21,39 доларів США, штраф (процентна складова) - 2 881,05 доларів США. Банк просив на погашення заборгованості за кредитним договором вилучити у відповідача та передати в заклад банку предмет застави - автомобіль, а також комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; звернути стягнення на предмет застави - автомобіль шляхом продажу вказаного автомобіля банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах Державної автомобільної інспекції України (далі - ДАІ України), а також наданням банку повноважень, необхідних для здійснення продажу. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року, позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки «MERSEDES», модель «BENZ 320», 2000 року випуску, легковий седан-В, № кузова/шасі WDB210065B070949, державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], на погашення заборгованості [PERSON]за кредитним договором від 21 серпня 2008 року № DNK0A820870054 у розмірі 60 523,50 доларів США, що еквівалентно 707 519 грн. 70 коп., шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 року, ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 по вказаній цивільній справі скасовані у частині відмови у позові про вилучення заставного автомобіля, комплекту ключів та свідоцтва про його державну реєстрацію скасувати, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої інстанції при новому розгляді справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у відсутність представника Банку, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, письмових заяв не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що 21 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON]укладений кредитно-заставний договір № DNK0A820870054, згідно з п. 16.1 якого останній отримав кредит у розмірі 15 636,31 доларів США зі сплатою 16,92 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом терміном до 20 серпня 2013 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитом [PERSON] передав у заставу банку автомобіль марки «MERSEDES», модель «BENZ 320», 2000 року випуску, легковий седан-В, № кузова/шасі WDB210065B070949, державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON](а. с. 11?16). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON]за кредитно-заставним договором від 21 серпня 2008 року № DNK0A820870054 станом на 10 липня 2014 року склала 60 523,50 доларів США, з якої: заборгованість за кредитом - 13 945,49 доларів США, заборгованість зі сплати нарахованих відсотків за користування кредитом - 4 921,82 доларів США, заборгованість за комісією за користування кредитом - 4 034,26 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 34 719,49 доларів США, штраф (фіксована частина) - 21,39 доларів США, штраф (процентна складова) - 2 881,05 доларів США (а. с. 4?6). Згідно зі ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо у момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до умов кредитно-заставного договору від 21 серпня 2008 року № DNK0A820870054 заставодержатель має право звернути стягнення з метою задоволення своїх вимог у випадках, якщо у момент настання строку виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначений Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон). Згідно із ч. 1 ст. 23 Закону відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до п. 11.2.2 кредитно-заставного договору від 21 серпня 2008 року № DNK0A820870054 позичальник зобов'язаний усунути подію дефолту (порушення позичальником умов договору) негайно або передати предмет застави у володіння банку за актом приймання-передачі за адресою, вказаною у п. 16.11 договору, протягом 30 днів з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет застави у Державному реєстрі. Так, відповідно до ст. 28 Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може бути припинене боржником або третьою особою шляхом виконання порушеного боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або тієї частини цього зобов'язання, виконання якої було прострочене, разом з відшкодуванням обтяжувачу витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги та/або звернення стягнення. Таке виконання може бути здійсненим у будь-який час до моменту продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження або до переходу права власності на нього до обтяжувача. У цьому разі обтяжувач не вправі вимагати від боржника або іншої особи, яка виконала зобов'язання, сплати інших сум. Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходів щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, банк звернувся з позовом до [PERSON]про звернення стягнення на предмет застави, що є пред'явленням позичальнику письмового повідомлення про настання події дефолту відповідно до п. 11.2.1 з наслідками, передбаченими у ч. 2 ст. 28 Закону. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 25 Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved