Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач 23 травня 2016 року звернувся з позовом до відповідача про визнання незаконними дій та визнання права оренди на земельну дялянку та просив суд: - визнати незаконними дії [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо відмови у погодженні та підписанні договору оренди землі між [PERSON] та [PERSON] управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області, загальною площею 41,8506 га., що складається із земельних ділянок: земельна ділянка площею 5,1397 га (кадастровий номер: 3523180900:51:000:9018) та земельна ділянка площею 36,7109 га (кадастровий номер: 3523180900:51:000:9019) для ведення фермерського господарства на території Березівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області терміном на 49 років; - визнати за [PERSON] право оренди на земельну ділянку загальною площею 41,8506 га, що складається із земельних ділянок: земельна ділянка площею 5,1397 га (кадастровий номер: 3523180900:51:000:9018) та земельна ділянка площею 36,7109 га (кадастровий номер: 3523180900:51:000:9019) для ведення фермерського господарства на території Березівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області терміном на 49 років та орендною платою у розмірі 4% від затвердженої нормативної грошової оцінки земельних ділянок. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що згідно розпорядження Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 31 жовтня 2012 року № 923-р йому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земель сільськогосподарського призначення державної власності (резерв) в оренду площею 41 га, в тому числі ріллі 41 га терміном на 49 років для ведення фермерського господарства на території Березівської сільської ради (за межами населеного пункту). В подальшому на підставі розпорядження голови Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 14 грудня 2012 року № 1142-р було затверджено проект землеустрою щодо передачі йому земельної ділянки сільськогосподарського призначення за рахунок земель державної власності (землі резерву) загальною площею 41,8506 га, в тому числі 41,8506 га рілля для ведення фермерського господарства на території Березівської сільської ради (за межами населеного пункту) та передано в оренду вказану земельну ділянку з орендною платою 4,0% від нормативно грошової оцінки земель з урахуванням індексації. В подальшому позивач звернувся до [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою та доданими до неї документами та проектами Договорів оренди землі для їх укладання та підписання, проте йому було відмовлено в підписанні відповідних Договорів оренди землі, вважаючи таку відмову відповідача незаконними діями, позивач змушений звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав, та просить у судовому порядку визнати за ним право оренди на земельні ділянки. В судовому засіданні представник позивача підтримала пред»явлений її довірителем позов та просила його задовольнити, з підстав викладених у ньому, надавши додаткові письмові пояснення (а.с. 70-71). Представник відповідача в судові засідання не з»являвся, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та письмові заперечення на позовну заяву, у яких просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 130-132). Представник третьої особи при висловленні своєї думки щодо пред»явлених позивачем позовних вимог незаперечувала проти визнання за позивачем права оренди на земельну ділянку загальною площею 41,8506 га, при вирішенні ж питання щодо визнання незаконними дій [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо відмови у погодженні та підписанні договору оренди землі між [PERSON] та [PERSON] управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області, загальною площею 41,8506 га. поклалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Розпорядженням Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 31 жовтня 2012 року № 923-р [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земель сільськогосподарського призначення державної власності (резерв) в оренду площею 41 га, в тому числі ріллі 41 га терміном на 49 років для ведення фермерського господарства на території Березівської сільської ради (за межами населеного пункту), а також зобов»язано виготовити проект землеустрою шестимісячний термін з дня прийняття розпорядження та подати на затвердження (а.с. 107). Позивачем було замовлено і йому було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності (резерв) (а.с. 82 98). Комісією з розгляду питань, повязаних з погодженням документації із землеустрою у Маловисківському районі Кіровоградської області від 27 листопада 2012 року було погодженого проект землеустрою, а на підставі розпорядження голови Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 14 грудня 2012 року № 1142-р було затверджено проект землеустрою щодо передачі громадянину [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення за рахунок земель державної власності (землі резерву) загальною площею 41,8506 га, в тому числі 41,8506 га рілля для ведення фермерського господарства на території Березівської сільської ради (за межами населеного пункту) та передано в оренду вказану земельну ділянку з орендною платою 4,0% від нормативно грошової оцінки земель з урахуванням індексації та вирішено передати її в оренду (а.с. 8, 108). Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3501458502014 від 25 листопада 2014 року та № НВ-3501457702014 від 25 листопада 2014 року визначено, що земельна ділянка площею 36,7109 га має кадастровий номер: 3523180900:51:000:9019 дата державної реєстрації 30 вересня 2013 року, зареєстрована Відділом Держземагенства у Маловисківському районі та земельна ділянка площею 5,1397 га має кадастровий номер: 3523180900:51:000:9018 дата державної реєстрації 25 листопада 2014 року, зареєстрована Відділом Держземагенства у Маловисківському районі (а.с. 25-29). Висновками державної експертизи землевпорядної документації від 12 червня 2015 року №№ 22, 26 [PERSON] управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області було затверджено технічну документацію по нормативій грошовій оцінці земельних ділянок, що відводяться в оренду позивачу строком на 49 років (а.с. 10-13). 09 жовтня 2015 року позивач звернувся до відповідача через Центр надання адміністративних послуг Маловисківської РДА з пакетом документів для затвердження та підписання договору оренди земельних ділянок, надавши: проект Договору оренди земельних ділянок у 3-х (трьох) примірниках та по 1 (одному) примірнику: Витяг з грошової оцінки земельних ділянок, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та Витяг з ДЗК (а.с. 14-21, 24-31). [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 14 січня 2016 року [PERSON] було відмовлено в погодженні та підписанні договору оренди земельних ділянок, загальною площею 41,8506 га., розташованих на території Березівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області з тих підстав, що до поданої позивачем заяви разом із переліком документів долучено проект договору оренди землі, згідно якого в оренду передаються земельні ділянки площею 5,1397 га. (кадастровий номер: 3523180900:51:000:9019) та площею 36,7109 га (кадастровий номер: 3523180900:51:000:9018) (а.с. 22). Правовідносини сторін щодо порядку відведення земельної ділянки для передачі її в оренду регулюються положеннями статтей 122, 123, 124, 184 186-1 Земельного кодексу України (в редакції станом на 31 жовтня та 14 грудня 2012 року) (далі за текстом ЗК України). Статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство» передбачений порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства (в редакції станом на 31 жовтня та 14 грудня 2012 року). Частина 7 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції станом на 31 жовтня 2012 року) передбачає, що земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Стаття 124 ЗК України серед іншого передбачає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Частина 4 статті 4 Закону України «Про оренду землі» (в редакції станом на 09 жовтня 2015 року) передбачала, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. На підставі пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою Кабінету [PERSON] України від 14 січня 2015 року № 15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом [PERSON] України через Віце-премєр-міністра України [PERSON] регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру. Відповідно до пункту 7 зазначеного Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Згідно з пунктом 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03 березня 2015 року № 20 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане. Тобто у даному випадку суб»єктом, уповноваженим на розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності є Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частина 4 статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлює, що договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування). Так, у пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Складовими принципу належного урядування є ефективність та результативність сутність яких полягає у тому, щоб усі процедури спрямовувалися на досягнення результату, який задовольняє потреби суспільства. Отже, зважаючи на принцип належного урядування, суд дійшов висновку, що Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області діяло незаконно та не у передбаченому законодавством України порядку в частині відмови у погодженні та підписанні договору оренди землі між [PERSON] та [PERSON] управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області, загальною площею 41,8506 га., що складається із земельних ділянок: земельна ділянка площею 5,1397 га (кадастровий номер: 3523180900:51:000:9018) та земельна ділянка площею 36,7109 га (кадастровий номер: 3523180900:51:000:9019) для ведення фермерського господарства на території Березівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області терміном на 49 років, так відповідачем не було з»ясовано чи є єдиним масивом земельна ділянка площею 41,8506 га., і чи є вони складовими частинами земельної ділянки згідно розпорядження голови Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 14 грудня 2012 року № 1142-р та належним чином не обгрунтувало свою відмову, з посиланням на нормативно-правові акти, в свою чергу структурні підрозділи відповідача, шляхом встановлення та погодження меж земельної ділянки та прийому-передачі межових знаків, і сам відповідач, своїми діями в тому числі і затвердженням Висновків державної експертизи землевпорядної документації від 12 червня 2015 року №№ 22, 26 підтверджував правомірність та законність виготовленої технічної документаціх на земельну ділянку на ім»я позивача, крім того не прийняло до уваги ту обставину, що Маловисківська РДА на той час, коли у неї були відповідні повноваження щодо розпорядження земельними ділянками затвердило відповідний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо визнання незаконним дій [PERSON] управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо відмови у погодженні та підписанні договору оренди землі між [PERSON] та [PERSON] управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області, загальною площею 41,8506 га., що складається із земельних ділянок: земельна ділянка площею 5,1397 га (кадастровий номер: 3523180900:51:000:9018) та земельна ділянка площею 36,7109 га (кадастровий номер: 3523180900:51:000:9019) для ведення фермерського господарства на території Березівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області терміном на 49 років підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовної вимоги позивача щодо визнання за [PERSON] права оренди на земельну ділянку загальною площею 41,8506 га, що складається із земельних ділянок: земельна ділянка площею 5,1397 га (кадастровий номер: 3523180900:51:000:9018) та земельна ділянка площею 36,7109 га (кадастровий номер: 3523180900:51:000:9019) для ведення фермерського господарства на території Березівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області терміном на 49 років та орендною платою у розмірі 4% від затвердженої нормативної грошової оцінки земельних ділянок, суд виходить з наступного. В статті 6 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції станом на 09 жовтня 2015 року) серед іншого зазначається, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України (2768-14), Цивільним кодексом України (1540-06, 435-15), цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Статтями 125, 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 4 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції станом на 09 жовтня 2015 року, тобто дату звернення із заявою позивача до відповідача про укладання договору оренди) у разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом. Рішення суду про задоволення позову є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості), видачі документа, що посвідчує право власності або укладання договору оренди. Відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться після збирання врожаю на цій ділянці попереднім землекористувачем. Законом України N 1067-VIII (1067-19) від 31 березня 2016 року, який набув чинності 01 травня 2016 року статтю 7 Закону України «Про фермерське господарство» було викладено в наступній редакції: «Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України». Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд) як джерело права. Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» (Заява № 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, « Кумпене і Мазере проти Румунії» (Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року - завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03 лютого 2015 року № 14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2015 року за № 177/26622, Головне управління Держгеокадастру в області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Частиною 2 статті 13 Конституції України встановлено, що кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Частинами 1, 2 статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною 2 статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим, ніж зазначено в цій статті, способом, що встановлений договором або законом. Статтею 16 ЦК України визначено, якими способами захисту цивільних прав та інтересів здійснюється усунення допущеного відповідачем порушення права позивача, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи норми статтей 27, 31 Цивльного процесуального кодексу України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Змінити підстави позову має право лише позивач або представник шляхом подання письмової заяви до початку розгляду судом справи по суті. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Приписами статтей 626, 627, 628 ЦК України серед іншого передбачено, що Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Суд також, вважає необхідним зазначити проте, що своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідків, в свою чергу право на оренду земельної ділянки може виникнути лише передбаченому законом порядку та у відповідності до чітко встановленої процедури. У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Вирішення питання щодо передачі земельної ділянки в оренду належить до виключної компетенції відповідача та відповідно в подальшому виникнення у позивача права на її оренду, оскільки сторони спочатку повинні укласти між собою договір, з моменту виконання якого у сторін виникнуть відповідні права та обов»язки, та не належить до компетенції суду, а відтак суд не уповноважений перебирати функції іншого суб»єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб»єкта. Враховуючи ту обставину, що позовна вимога позивача, обрана самостійно ним для захисту своїх прав і лише з відомих йому міркувань, суд вважає, що вона не відповідає встановленим статтею 16 Цивільного кодексу України способам захисту порушеного права «визнання права оренди на земельну ділянку», хоча в положеннях зазначеної вище статті ЦК України є інші способи захисту для відновлення порушеного (невизнаного) права, зокрема пункт 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а тому це є підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги щодо визнання права оренди, оскільки позивачем невірно обрано спосіб захисту свого права. Крім того, суд звертає увагу, що право оренди виникає з моменту його державної реєстрації. На підставі викдаеного,

Outcome: partial