Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач 15 листопада 2016 року звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області із вказаним позовом (а.с.2-4), в якому з урахуванням уточнень, поданих 31 липня 2018 року після проведення судової будівельно-технічної експертизи, просить поділити у натурі між співвласниками 5/9 частин домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] наступним чином: - [PERSON] виділити відокремлені 5/18 частин домоволодіння з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS], а саме: квартиру № 1 в житловому будинку літ. А: 1-6+1-7 (10,2кв.м./7,0 кв.м.) житлова кімната; 1-3 (5,3 кв.м.) житлова кімната. Разом 22,5 кв.м. Сіни - 1-2 (9,3 кв.м.) облаштувати під кухню; ганок; козирок; вбиральня літ.З; зливна яма - №2; Ѕ літнього душу літ. Л; Ѕ колодязя № 1; Ѕ хвіртки № 3; Ѕ воріт №4; Ѕ огорожі №5; Ѕ огорожі №6; Ѕ огорожі №7; Ѕ огорожі № 8; Ѕ замощення №9; сарай літ.Ж. Ідеальна частка кв. № 1 -5/18 часток домоволодіння. - [PERSON] виділити відокремлені 5/18 частин домоволодіння з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS], а саме: квартиру № 2 в житловому будинку літ. А: 1-5 (8,2 кв.м.) - житлова кімната; 1-4 (15,0 кв.м.) - житлова кімната. Разом 23,2 кв.м. Сіни - 1-1 (8,8 кв.м.) фактично використовується та обладнана під кухню; вбиральня літ.К; зливна яма - №10; Ѕ літнього душу літ. Л; Ѕ колодязя № 1; Ѕ хвіртки № 3; Ѕ воріт №4; Ѕ огорожі №5; Ѕ огорожі №6; Ѕ огорожі №7; Ѕ огорожі № 8; Ѕ замощення №9; сарай літ.Д.; навіс літ.Е. Ідеальна частка кв. № 2 -5/18 часток домоволодіння. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS]. Зобов'язати [PERSON] провести наступні переобладнання: -Приміщення 1-2 обладнати під кухню; -Демонтувати частину перегородки довжиною 2,13 м між приміщенням 1-6 та 1-7 обладнати під житлову кімнату площею 17,2 кв.м.; -Встановити перегородку між приміщенням 1-2 та 1-1. Зобов'язати [PERSON] провести наступні переобладнання: -Закласти дверний отвір між приміщенням 1-1 та 1-4; -Улаштувати дверний отвір між приміщенням 1-1 та 1-4; -Віконний отвір обладнати в дверний в приміщенні 1-1 (встановлення подвійних дверей) з улаштуванням ганку та козирка. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] вказала, що їй на праві власності на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду від 26 вересня 2013 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 жовтня 2016 року належить 10/36 частин домоволодіння [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є співвласником даного домоволодіння, 4/9 часток якого належить йому на підставі свідоцтва про право власності від 20 червня 1990 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради за № 229 від 11 травня 1990 року, а 10/36 часток - в порядку спадкування за законом. Спірне домоволодіння належало на праві спільної часткової власності [PERSON] - 5/9 часток та [PERSON] - 4/9 часток. 5/9 часток спадкового майна складається з: А - житлового будинку загальною площею 63,2 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., а також господарських будівель: сараю Д, сараю Ж, літнього душу Л, вбиральні З, вбиральні К, навісу Е, колодязь №1, зливна яма - №2, №10; хвіртки № 3; воріт №4; огорожі №5; огорожі №6; огорожі №7; огорожі № 8; замощення №9. Відповідач є її рідним дядьком, який мешкає у спадковому будинку. Фактично відповідач користується всією спірною частиною домоволодіння, добровільно вирішувати спір не бажає, тому позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 18 листопада 2016 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 31 січня 2017 року призначено судову будівельно-технічну експертизу, у зв'язку із чим, провадження по справі було зупинено (а.с.48-50). На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 25 квітня 2017 року справа передана судді Сорокі О.В. Ухвалою суду від 25 квітня 2017 року суддя Сорока О.В. прийняла до свого провадження вказану цивільну справу. 26 березня 2018 року надійшов висновок експертизи. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи. У відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, справи в судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Кодексом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Кодексом. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши надані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 5/9 частин домоволодіння [ADDRESS] на праві спільної часткової власності по 5/18 частин належить [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7, 8-9, 10, 35-37). Порядок користування зазначеним вище домоволодінням сторонами не встановлений. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1ст. 319 ЦК України,власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч.1 ст. 321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до положень Конституції України та статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до частин першої, другої статті 319 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція). Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси. По справі за клопотанням позивача було проведене експертне судове будівельно-технічне дослідження, висновок № 3561/3562-17 від 27.02.2017 року (а.с.77-93). Відповідно до вказаного висновку запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку та господарських будівель і споруд, з урахуванням фактичного порядку користування з незначним відступом від ідеальних часток, а саме в різниці ринкової вартості квартир. Згідно варіанту №1 висновку експерта, по якому наполягала позивач, єкспертом запропоновано поділ нерухомого майна наступним чином: - [PERSON] виділити відокремлені 5/18 частин домоволодіння з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS], а саме: квартиру № 1 в житловому будинку літ. А: 1-6+1-7 (10,2кв.м./7,0 кв.м.) житлова кімната; 1-3 (5,3 кв.м.) житлова кімната. Разом 22,5 кв.м. Сіни - 1-2 (9,3 кв.м.) облаштувати під кухню; ганок; козирок; вбиральня літ.З; зливна яма - №2; Ѕ літнього душу літ. Л; Ѕ колодязя № 1; Ѕ хвіртки № 3; Ѕ воріт №4; Ѕ огорожі №5; Ѕ огорожі №6; Ѕ огорожі №7; Ѕ огорожі № 8; Ѕ замощення №9; сарай літ.Ж. Ідеальна частка кв. № 1 -5/18 часток домоволодіння. - [PERSON] виділити відокремлені 5/18 частин домоволодіння з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS], а саме: квартиру № 2 в житловому будинку літ. А: 1-5 (8,2 кв.м.) - житлова кімната; 1-4 (15,0 кв.м.) - житлова кімната. Разом 23,2 кв.м. Сіни - 1-1 (8,8 кв.м.) фактично використовується та обладнана під кухню; вбиральня літ.К; зливна яма - №10; Ѕ літнього душу літ. Л; Ѕ колодязя № 1; Ѕ хвіртки № 3; Ѕ воріт №4; Ѕ огорожі №5; Ѕ огорожі №6; Ѕ огорожі №7; Ѕ огорожі № 8; Ѕ замощення №9; сарай літ.Д.; навіс літ.Е. Ідеальна частка кв. № 2 -5/18 часток домоволодіння. Провести наступні переобладнання: -Приміщення 1-2 обладнати під кухню; -Демонтувати частину перегородки довжиною 2,13 м між приміщенням 1-6 та 1-7 обладнати під житлову кімнату площею 17,2 кв.м.; -Встановити перегородку між приміщенням 1-2 та 1-1; -Закласти дверний отвір між приміщенням 1-1 та 1-4; -Улаштувати дверний отвір між приміщенням 1-1 та 1-4; -Віконний отвір обладнати в дверний в приміщенні 1-1 (встановлення подвійних дверей) з улаштуванням ганку та козирка. Різниця між ринковими вартостями квартири № 1 та №2 становить 1390 грн. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 р. №7 з наступними змінами та доповненнями, виділ у натурі часток жилого будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. Як врегульовано Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 N55(1.2.) поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч.1 ст. 367 ЦК України, за домовленістю між ними. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року (зі змінами та доповненнями), у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим реальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає. Відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах від 03.04.2013 року у справі №6-12цс13, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок. Отже, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов про поділ спірного домоволодіння за першим варіантом розподілу, який запропонований висновком вищевказаної експертизи, зі стягненням із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошової компенсації за зменшення її частки в домоволодінні, та керується тим, що такий варіант є найбільш наближеним до ідеальних часток, цей варіант поділу житлового будинку не завдасть шкоди для його призначення, не передбачає здійснення добудов, потребує найменше часу для здійснення поділу. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги позову підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, в силу ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 4093,60 гривень, які складають з витрат по сплаті судового збору 1751,20 гривень (а.с. 1, 106), витрати по сплаті вартості експертизи в розмірі 2342,40 (а.с. 64) На підставі викладеного та

Outcome: approved