Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 квітня 2017 року звернулася до суду із позовом і просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 3 (загальною площею 83,00 кв.м., житловою площею 52,40 кв.м.) з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул.Комунарська в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області, в порядку спадкування за законом після померлого 07 листопада 2015 року [PERSON]. Посилається на те, що\~07 листопада 2015 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначений будинок. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Вона\~ прийняла спадщину, подавши у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців не має. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Факт володіння померлим [PERSON] вищезазначеним будинком підтверджується довідкою виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 1780 від 15 листопада 2016 року; копією рішення виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської Ради народних депутатів за № 153-11 від 13 вересня 1988 року про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві особистої власності громадянину [PERSON]; копією виписки з рішення Переяслав-Хмельницької міської ради народних депутатів за № 179-61 від 16 грудня 1997 року згідно додатку № 2 до рішення виконкому № 179-61 про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), садівництва, дачного гаражного будівництва площею 600 кв.м. [PERSON] по вул.Комунарська, 3 в м. Переяслав-Хмельницькому; копіями типових договорів на будівництво індивідуального жилого будинку з надвірними спорудами від 22 червня 1989 року та від 24 липня 1989 року з розрахунковими відомостями обємів і вартості робіт [PERSON]; копіями актів прийому-передачі виконаних ремонтно-будівельних робіт від 31 липня 1989 року між [PERSON] та [PERSON]; копією технічного паспорта на житловий будинок №3 по вул.Комунарська в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області, схематичним планом земельної ділянки, планом будинку, до нього; довідкою ТОВ „Лендвізор № 1464 від 23 січня 2017 року про вартість будинковолодіння. Своє право на спадщину підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-ОК № 358768; копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] серії ІІ-БК № 451382 від 18 травня 1985 року; копією свого паспорта;\~ копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; матеріалами спадкової справи відносно померлого [PERSON] До суду позивач не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Представник відповідача, Переяслав-Хмельницької міської ради, в\~ засідання не зявився, повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову йому розяснені та зрозумілі. \~ \~ \~ \~ Відповідно до вимог п.2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику в справах про спадкування, особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.3 ст.3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що не здійснення спадкодавцем [PERSON] державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє його спадкоємця [PERSON] права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні)\~ житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.1261 ЦК України\~ у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~ \~ \~ \~ В силу ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі п. 4 ст. 130 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 328, 1218, 1261 ЦК України,

Outcome: approved