Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Ткаченка Р.О. звернулася до суду із позовом, згідно якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., та зареєстрований в реєстрі з номером 27062; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Вимоги позову мотивовані тим, що 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис №27062 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 10 123 грн. 44 коп. Позивач вважає оспорюваний виконавчий напис №27062 від 24 лютого 2021 року таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, та він не підлягає виконанню, з наступних підстав. Позивач не визнає жодних своїх зобов`язань перед відповідачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Також вважає, що нотаріусом не було перевірено при вчиненні виконавчого напису безспірність вимоги відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат». Також позивач [PERSON] вважає, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису було порушено вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року. За викладених обставин позивач і звернулась до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано докази. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не надала суду пояснень про причини неявки, її представник - адвокат Груба А.С. надав суду заяву, згідно якої просив суд провести судове засідання без його участі та вказав, що позовну заяву підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що вбачається зі змісту рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, не надав суду пояснень про причини неявки, відзив на позовну заяву не надавав. Третя особа, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, не надав суду пояснень про причини неявки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача, відповідача, а також третіх осіб на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач та треті особи повідомлялись належним чином про дату, час та місце слухання справи, відповідач не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив. Суд, приймаючи до уваги думку представника позивача [PERSON] - адвоката Груби А.С., дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами статті 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 29 серпня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» було укладено кредитний договір №3537/4271BPL4C, за умовами якого позивач отримав в кредит грошові кошти в загальному розмірі 37 617 грн. 20 коп. строком на 36 платіжних періодів (місяців) із зобов`язаннями повернути їх разом з процентними платежами згідно умов цього Договору. 04 жовтня 2018 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №329, за умовами якого останньому було передано право вимоги за кредитними договорами до боржників та, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором №3537/4271BPL4C від 29 серпня 2014 року, що вбачається із Витягу з Додатку №1 до Договору №329 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 04 жовтня 2018 року. В матеріалах справи відсутнє повідомлення, направлене на адресу кредитора, про відступлення прав вимог за кредитним договором. На підставі заяви предстанвика ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» від 18 лютого 2021 року за вих.№18278500/2, 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 27062, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №3537/4271BPL4C від 29 серпня 2014 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», за період з 04 жовтня 2018 року по 11 лютого 2021 року в розмірі 8 823 грн. 44 коп., а також грошових коштів в розмірі 1 300 грн. 00 коп. за вчинення виконавчого напису, сплачених стягувачем. Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року, вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, якою Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. Окрім того, суд вважає, що характер правовідносин, що склалась між боржником [PERSON] та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості. Так, у своїй постанові від 11 жовтня 2018 року у справі №405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд висловив наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Також судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно статті 12 та статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, оскільки до суду не надано жодних підтверджень на те, що нотаріусом виконавчий напис було вчинено правомірно, не підтверджена безспірність стягуваної заборгованості, водночас відповідач ТОВ «ФК «Кредит - Капітал», будучи достовірно обізнаним про наявність в провадженні суду даної справи, відзиву не надав, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь позивача судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп., сплачений нею при зверненні до суду із позовом.

Outcome: approved