Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.09.2014 р. звернувся до Московського суду м. Харкова з позовом до ПАТ «АВТРАМАТ» про стягнення нарахованих сум остаточного розрахунку на період звільнення та середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку. В позові зазначив , що перебував в трудових відносинах з відповідачем до 30.05.2014 р., та в цей день був звільнений. В день звільнення остаточного розрахунку з ним не проведено та порушені його трудові права, у зв*язку з чим просить суд стягнути з відповідача заробітну плату в розмірі 10591,07 гривень та середній заробіток за весь час затримки виплати остаточного розрахунку за період з 01.06.2014 р. по 21.10.2014.р. за 101 робочий день 36304,45 гривень, із розрахунку середньоденної заробітної плати 359,45 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, та його обгрунтування, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з*явився, сповіщений про час та місце розгляду справи. Надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у її відсутність, не заперечувала проти стягнення заборгованності остаточного розрахунку і середнього заробітку за час затримки розрахунку виходячи із середньоденної заробітної плати 247,25 гривень. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. З 02.01.2003 р. по 30.05.2014 р. сторони по справі перебували в трудових відносинах, звільнений за власним бажанням наказом 185к від 30.05.2014 р. за ст.38 КЗпП України. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України «При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.» Статтею 117 цього Кодексу встановлюється відповідальність підприємства за затримку розрахунку при звільненні. Так, «в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.» Остаточний розрахунок з позивачем не проведено, заборгованість становить 10591,07 грн. Згідно Постанови Верховного Суду України від 21.11.2011 р. у разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Це рішення в порядку статті 360-7 ЦПК України для суду є обов*язковим для застосування. Матеріали справи свідчать про те, що нарахована та не отримана сума заробітної плати для позивача є істотною порівняно із середнім заробітком останнього. Суд, враховуючі наведене та конкретні обставини справи, приходить до висновку що є підстави для задоволення позову частково і стягнення за користь позивача середнього заробітку в розмірі 24972,25 гривень за час затримки остаточного розрахунку за період з 01.06.2014 р. по 21.10.2014 р. з розрахунку 247,25 гривень/ робочий день.

Outcome: partial