Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в березні 2018 р. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором безпроцентної позики б/н від 30.10.2016 р. в сумі 13500,00 грн., судового збору в розмірі 704,80 грн. та поштові витрати в розмірі 125,30 грн. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 30.10.2016 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики. Відповідно до умов Договору, сторони взяли на себе взаємні зобов'язання: позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 2500,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути позивачу одномоментно в повному обсязі таку ж суму грошових коштів (суму позики) в строк до 28.02.2017 р. У відповідності до п. 3 укладеного Договору на підтвердження факту передачі коштів, Позичальник надає Позикодавцю відповідну розписку, яка повертається Позичальнику після повного повернення суми позики. Позивач належним чином і повному обсязі виконав договірні зобов'язання, надавши відповідачу грошові кошти, що підтверджується розпискою від 30.10.2016 р. Порушуючи умови укладеного Договору, відповідач не повернув всю суму позики у визначений договором строк - до 28.02.2017 р. 20.04.2017 р. відповідач підтвердив зобов'язання повернути залишок боргу в сумі 2000,00 доларів США до 05.05.2017 р., вчинивши відповідний власноручний напис на розписці від 30.10.2016 р. Проте, станом на 27.11.2017 р. відповідач виконав свої зобов'язання по поверненню боргу не в повному обсязі, залишок боргу становить 600 доларів США. Позивач зазначає, що з метою врегулювання даного спору в досудовому порядку, 27.11.2017 р. позивач [PERSON] вручив відповідачу [PERSON] вимогу б/н від 27.11.2017 р. про повернення залишку боргу протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання вимоги. Проте, відповідач залишив дану вимогу без відповіді та лише частково відреагував, повернувши 13.01.2018 р. всього 100 доларів США. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 500,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку на день подачі позову становить 13500,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи, повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, 30.10.2016 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики. Відповідно до умов Договору, позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 2500,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути позивачу в повному обсязі таку ж суму грошових коштів (суму позики) в строк до 28.02.2017 р. Факт передачі позивачем грошових коштів в сумі 2500,00 доларів США підтверджується розпискою від 30.10.2016 р. У відповідності до п. 3 укладеного Договору на підтвердження факту передачі коштів, Позичальник надає Позикодавцю відповідну розписку, яка повертається Позичальнику після повного повернення суми позики. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У Постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі 6-63цс13 про перегляд ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 грудня 2012 року у справі про стягнення боргу за договором позики вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Враховуючи те, що 30.10.2016 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договорів та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Позивач належним чином і повному обсязі виконав договірні зобов'язання, надавши відповідачу грошові кошти, що підтверджується розпискою від 30.10.2016 р. У відповідності до змісту розписки, сторонами визначена сума позики в іноземній валюті - 2500,00 доларів США. Отже, наявна у матеріалах справи розписка від 30.10.2016 р. свідчить про те, що гроші в сумі 2500,00 доларів США були передані [PERSON] у борг. Порушуючи умови укладеного Договору, відповідач не повернув всю суму позики у визначений договором строк - до 28.02.2017 р. 20.04.2017 р. відповідач [PERSON] підтвердив зобов'язання повернути залишок боргу в сумі 2000,00 доларів США до 05.05.2017 р., вчинивши відповідний власноручний напис на розписці від 30.10.2016 р. Проте, станом на 27.11.2017 р. відповідач виконав свої зобов'язання по поверненню боргу не в повному обсязі, залишок боргу становить 600 доларів США. 20.12.2017 р. позивач [PERSON] вручив відповідачу [PERSON] вимогу б/н від 27.11.2017 р. про повернення залишку боргу протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання вимоги. 13.01.2018 р. відповідач [PERSON] повернув позивачу [PERSON] 100 доларів США. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 500,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку на день подачі позову становить 13500,00 грн. Відтак, з урахуванням зазначених норм закону та умов укладеного між сторонами договору, поверненню позивачу підлягає сума позики, отримана відповідачем в сумі 13500,00 грн. Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 13500,00 грн. Щодо стягнення з відповідача поштових витрат в сумі 125,30 грн., суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження понесених витрат. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial