Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 травня 2019 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Свій позов обґрунтовувала тим, що відповідно до свідоцтва про право на житло від 25 лютого 1994 року [PERSON] та [PERSON] є співвласниками на праві приватної спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] . Вказувала, що є спадкоємцем майна за заповітом після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Також зазначала, що [INFO] помер [PERSON] , вона є спадкоємцем його майна за законом. Посилався на те, що постановою нотаріуса від 02 квітня 2019 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неможливістю встановлення складу спадкового майна, визначення обов`язкової частки у спадщині та встановлення родинних стосунків. В своїй позовній заяві просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07 травня 2019 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 травня 2019 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Інші особи звернулися в суд з заявами про розгляд справи без їх участі. Відповідач 28 травня 2019 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що розгляд справи просить проводити без участі представника. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 лютого 1994 року, виданого відділом приватизації житла, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] в Полтавському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в реєстровій книзі № 117 за реєстровим номером 16175. Частки співвласників не визначені. Також судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 2 грудня 2005 року, згідно з яким все належне їй майно, в тому числі і належну на праві власності квартиру [ADDRESS] заповіла онучці [PERSON] . Встановлено, що Другою полтавською державною нотаріальною конторою на майно померлої [INFO] [PERSON] 06 грудня 2007 року відкрита спадкова справа, із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач [PERSON] , інші заяви не надходили. Також встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Другою полтавською державною нотаріальною конторою на майно померлого [PERSON] 05 червня 2009 року відкрита спадкова справа, із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач [PERSON] , інші заяви не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261, 1262 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом та спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом. Судом встановлено, постановою державного нотаріуса Другої полтавської державної нотаріальної контори від 2 квітня 2019 року відмовлено позивачу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] , що залишилася після смерті [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з відсутністю можливості встановити склад спадкового майна, визначити обов`язкову частку у спадщині, встановлення факту родинних стосунків. Разом з тим, відповідно до норм ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Суд приходить до висновку про відсутність підстав для відходження від принципу рівності часток співвласників в праві спільної сумісної власності на квартиру та про те, що частки співвласників праві власності на квартиру [ADDRESS] є рівними та складали: [PERSON] - 1/2, [PERSON] - 1/2. Факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , підтверджується зібраними в справі доказами. Встановивши дані обставини, враховуючи, що позивач [PERSON] , будучи спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] , у встановленому законом порядку прийняла спадщину, але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом та за законом шляхом звернення до нотаріальної контори позбавлена можливості, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захистові. Обираючи спосіб захисту порушеного права суд вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування право власності на квартиру [ADDRESS] . Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved