overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач, 12 жовтня 2015 року, звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини, в якій посилається на те, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2010 року з відповідача було присуджено стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі по 350 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. На даний час у позивачки змінилося матеріальне становище, на утримання дитини йдуть значні кошти. Тому, вона звернулася до суду з даним позовом, в якому просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 800 грн.. 00 коп., оскільки відповідач є молодою, здоровою та працездатною людиною, а тому він в змозі сплачувати аліменти в більшому розмірі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив і вказав, що сплачувати аліменти в сумі більшій, ніж 350 грн. на місяць він не має змоги, оскільки постійно ніде не працює. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Відповідно до ст.. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Судом встановлено, що відповідач працездатний, інших утриманців немає. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки слід задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач 12 жовтня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вступив в шлюб з відповідачкою 15 квітня 2016 року. Шлюб зареєстрований Ленінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №105. Від шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з вересня 2016 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище без змін. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 15 квітня 2016 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №105 /а.с.3/ Від шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO]./а.с.4/ Встановлено також, що сторони з вересня 2016 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач 12 квітня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вступив в шлюб з відповідачкою 27 серпня 2011 року. Шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №589. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з червня 2014 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 27 серпня 2011 року. Шлюб був зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №589./а.с.7/ Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]./а.с.8/ Встановлено також, що сторони з червня 2014 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач 12 квітня 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2009 року. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з вересня 2015 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день і час проведення слухання справи сповіщалася належним чином чином, про причини неявки не повідомила. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2009 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за № 212 (а.с.3). Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з вересня 2015. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач 12 квітня 2016 року звернувся з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що залишилася після смерті двоюрідної баби [PERSON], померлої 18 липня 2012 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті двоюрідної баби [PERSON], померлої 18 липня 2012 року. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернувся в силу того, що були відсутні документи, які підтверджували родинні стосунки зі спадкодавцем. Лише 23 березня 2016 року рішенням суду був встановлений родинний зв»язок його і померлої. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено наступне. [PERSON] померла 18 липня 2012 року (свідоцтво про смерть серії І-ИГ №776536, видане Сєвєродвінським територіальним відділом агентства ЗАГС Архангельської області, Російської Федерації, 19 липня 2012 року). Позивач є спадкоємцем за законом як внучатий племінник спадкодавця (рішення Кодимського районного суду Одеської області від 23 березня 2016 року (справа №503/390/16-ц), згідно якого встановлено факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] як внучатого племінника і баби). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з тої причини, що були відсутні документи, які підтверджували родинні стосунки зі спадкодавцем. Родинні стосунки були встановлені судом лише 23 березня 2016 року (рішення Кодимського районного суду Одеської області від 23 березня 2016 року (справа №503/390/16-ц)). Отже, ту обставину, що були відсутні документи, які підтверджували родинні стосунки зі спадкодавцем, суд визнає поважною причиною пропуску позивачем строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач 12 липня 2016 року звернулася до Малинського районного суду з вимогами до відповідача. З підстав, передбачених ст.383,391, ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України просить позов задовольнити. В судовому засіданні позов підтримала повністю. Пояснила що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 жовтня 2009 року вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. Дочка позивача [PERSON] з 11 листопада 1998 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований в будинку [PERSON] з 06 вересня 2003 року. Шлюб між дочкою та [PERSON] був розірваний 04 жовтня 2013 року. З моменту реєстрації відповідач в будинку позивача не проживає, має постійне місце проживання в м. Києві, де займається торгівельною діяльністю. Оскільки реєстрація [PERSON] в будинку позивача створює їй перешкоди у здійснені нею права власності, тому просить визнати відповідача таким, що втратила право користування цим будинком. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового засідання , дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 391 Цивільного Кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 жовтня 2009 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. ( а.с. 15). Дочка позивача [PERSON] з 11 листопада 1998 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Шлюб між дочкою та відповідачем був розірваний 04 жовтня 2013 року. ( а.с. 14). [PERSON] зареєстрований в будинку позивача з 06 вересня 2003 року. ( а.с. 28). В судовому засідання на підставі досліджених судом доказів - показань свідків [PERSON] та [PERSON], які мешкають по сусідству з позивачем встановлено, що відповідач з моменту реєстрації в будинку позивача не проживає. З врахуванням викладеного суд вважає, що поданий позивачем позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач 12 листопада 2013 року звернувся до суду з позовом, в якому вказала, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 2000 року. Від сумісного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з січня 2001 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 2000 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за № 800 /а.с.5/. Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з січня 2001 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач 12 листопада 2013 року звернулась до суду з вищевказаним позовом В обґрунтування своїх вимог зазначила, що по [ADDRESS] знаходиться її квартира [ADDRESS], яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності від 14.12.1993 року. Після укладення шлюбу з відповідачем в 1996 році він зареєструвався в квартирі відповідача. В 2006 році шлюб між сторонами розірвано. За адресою [ADDRESS] зареєстровано - [PERSON] її дочка [PERSON] та [PERSON]. Відповідач тривалий час не мешкає за місцем реєстрації, тобто має інше житло. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право проживання та користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] В відкритому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимогу, та прохала їх задовольнити.. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, причину неявки суду не повідомив, хоча був викликаний своєчасно та належним чином. Відповідно до ст.74 ЦПК у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно відповіді РС ГУДМС України в Харківській області відповідач постійно зареєстрований за адресою зазначеною в позовній заяві. Дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні справи, позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1993 року є власником квартири [ADDRESS]. Будучи допитаними в якості свідків по справі гр.. [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що відповідач [PERSON] близько 7 років не проживає в [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного Кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Всі обов'язки по утриманню житла покладені на позивача. На підставі ст.391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.317 Цивільного Кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що дійсно [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає, добровільно з реєстраційного обліку не знявся, тому всебічно, повно, об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач 12 листопада 2014 року звернувся до суду з вимогами до відповідача - Устинівської сільської ради Малинського району. В судовому засіданні за клопотання позивача залучено до участі в розгляді справи в якості співвідповідача - [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю. Пояснив , що [INFO] року в с. Устинівка помер його дід [PERSON] Після смерті діда залишилась спадщина в тому числі і на спірний житловий будинок. Отримати спадщину на житловий будинок після смерті діда, позивач не в змозі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Представник Устинівської сільської ради в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, з позовом згоден повністю. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, з позовом згодна повністю, на спадщину після померлого [PERSON] не претендує. Заслухавши позивача, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] , який був дідом позивача по справі. ( арк.с. 11). Довідкою виконавчого комітету Устинівської сільської ради від 03 вересня 2014 року № 243, підтверджується, що на підставі записів по погосподарським книгам за адресою: [ADDRESS] рахується будинок в якому був зареєстрований та на момент смерті постійно проживав [PERSON] ( арк.с. 14) Згідно виписок з погосподарських книг виконавчого комітету Устинівської сільської ради за 1986-2000 роки встановлено, що в с. Устинівка рахується господарство [PERSON] ( арк.с. 13). 11 липня 2013 року на замовлення позивача Малинським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. Рік побудови - 1957. Вартість будинку - 64809 грн. ( арк.с.20). Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування », свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачем надано суду копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01 жовтня 2014 року. ( арк.с. 41). Отже, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок , свідчить про втрату позивачем умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин, коли достовірно встановлено, що спірний будинок побудовано у 1957 році, інші спадкоємці не претендують на спадщину, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved