Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 3.03.2021 року звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому зазначив, що він та відповідачка [PERSON] перебувають у шлюбі з 05.02.2005 року. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років подружні стосунки погіршились, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Між ними відсутнє взаєморозуміння, інтерес до життя та справ кожного з подружжя. Шлюб носить формальний характер. Подальше перебування у шлюбі суперечить його особистим інтересам, збереження шлюбу вважає неможливим. Просить суд розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, додав, що 5 років тому в нього виник намір на розірвання шлюбу. Подружні стосунки носять формальний характер. Це в нього третій шлюб. Відповідач не готує їжу, він спав в окремій кімнаті, бували випадки коли вони по 2 тижні між собою не розмовляли. В них окремий бюджет, він сплачує відповідачці кошти за оренду приміщення, де він здійснює підприємницьку діяльність. У зв`язку з поганими відносинами з відповідачкою в нього виникають депресії, він змушений був звертатися за консультацією до психотерапевта. З приводу питання розірвання шлюбу він мав розмову і з сином, який його підтримав. З квітня 2021 року припинені подружні стосунки, проживає на службовій квартирі. У квітні всією родиною їздили відпочивати на [PERSON] для відпочину дітей. Свої речі з квартири, в якій він мешкав з родиною, він забрав після 2 травня 2021 року, пасхальних свят. Відповідач зареєструвалась в Інтернеті на сайті знайомств, розмістила відомості про себе. Подальше подружнє життя вважає неможливим. Просив суд розірвати шлюб. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлений позов, зазначила, що відповідачка не вчинила жодної дії заради примирення з позивачем з часу його звернення до суду, у квітні 2021 року позивач перебував разом з відповідачкою на відпочинку тільки заради інтересів дітей. Сімейні відносини мають формальний характер, подружні стосунки припинені. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона погоджується з позовом. Зазначила, що з часу звернення до суду з позовом позивач заявляв їй, що то фіктивний позов. Вони разом у квітні 2021 року відпочивали в [PERSON] . Підтримували подружні стосунки. 10 травня 2021 року позивач забрав всі свої речі та повідомив її, що буде жити окремо. Вважає, що саме з цього часу припинені подружні відносини. Вона зареєструвалась на сайті знайомств тільки після того, як побачила, що позивач розмістив на цьому сайті відомості про себе. Просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти розірвання шлюбу, підтримала думку відповідачки. Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 5 лютого 2005 року, про що зроблений актовий запис №20 від 5 лютого 2005 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Від сумісного життя сторони мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданими суду копіями свідоцтв про їх народження. При розгляді справи суд з`ясував фактичні взаємини позивача та відповідача, бере до уваги той факт, що подружні стосунки припинені між сторонами з 10 травня 2021 року, сторони проживають окремо один від одного та погоджуються з неможливістю подальшого збереження їх сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідало б інтересам одного із них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач погоджується з цим, та судом надавався строк для примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені та більше не відновлювалися, суд дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved