overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач 11 квітня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON]., 13 жовтня 2007 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №884. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з вересня 2013 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 13 жовтня 2007 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №884 (а.с.7). Від спільного подружнього життя мають двох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.8,9). Встановлено також, що з вересня 2013 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач 11 квітня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 02.08.1996 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] Але через різні погляди на шлюб та життя, сімейне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, у звязку з чим позивач просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 02.08.1996 року. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, розглянувши справу у його відсутність, без фіксації судового процесу технічними засобами. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у її відсутність, без фіксації судового процесу технічними засобами. У звязку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 серпня 1996 року сторони зареєстрували шлюб (актовий запис № 7), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖД № 020628, виданим Кулевчанською сільською радою Саратського району Одеської області. (а.с.3). Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 166419 (а.с.6). Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, оскільки сторони не проживають разом на протязі 8 років, спільне господарство не ведеться, позивач проживає з іншою жінкою, з якою в подальшому бажає зареєструвати свої відносини, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач 11 липня 2016 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з травня 2016 року, причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя відсутне взаєморозуміння, різні погляди на сшлюб та сім'ю. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач просив суд розглядати справу у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає. Відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що з позовом згодена. Судом було роз'ясненно відповідачу наслідки визнання позову, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за можливе позов задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.01.2012 року /а.с.3/, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] /а.с.9/. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя відсутне взаєморозуміння, різні погляди на сшлюб та сім'ю. Як слідує із заяви позивача, сімейно-шлюбні відносини припинені з травня 2016 року. Спору про поділ майна подружжя між сторонами немає. Відповідач позов визнала у повному обсязі. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач 11 липня 2016 року звернулася до Малинського районного суду з позовом до відповідача. З уточненням позовних вимог просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі , позов підтримує повністю. Зазначила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, однак він офіційно працевлаштований, працює в КП « Київський метрополітен » заступником начальника дистанції колії, отримує заробітну плату та в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Копіями свідоцтв про народження дітей підтверджується, що їх батьком є відповідач. ( а.с. 5,6). Діти проживають з позивачем. ( а.с.7). При визначені розміру аліментів суд приймає до уваги положення статті 182 Сімейного Кодексу України де зазначено , що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення , а також , що в будь - якому випадку мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, працює в КП « Київський метрополітен » заступником начальника дистанції колії. Тому суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення аліментів з відповідача у відповідній частці є обґрунтованими. Будь - яких обставин які б перешкоджали [PERSON] сплачувати аліменти на утримання дітей, в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач 11 липня 2016 року звернулася до Малинського районного суду з позовом до відповідача. З уточненням позовних вимог просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно. В судовому засіданні вимоги підтримала повністю. Пояснила, що дитина перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, але, будучи працездатним має реальну можливість допомагати. Відповідач офіційно не працевлаштований. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, заперечень по суті позову не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Копією свідоцтва про народження [PERSON] підтверджується, що його батьком є відповідач. ( а.с. 5 ). Дитина проживає з позивачем. ( а.с. 6). При визначені розміру аліментів суд приймає до уваги положення статті 182 Сімейного Кодексу України де зазначено , що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення , а також , що в будь якому випадку мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливі заробітки, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі є обґрунтованими. Також суд погоджується і з розміром аліментів, які просить позивач стягнути з відповідача 1000 грн. Будь яких обставин, що перешкоджали б відповідачу сплачувати аліменти на утримання дитини в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі місячного стягнення підлягає негайному виконанню. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивач 11 листопада 2014 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступив в шлюб з [PERSON] 24 квітня 2004 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №189. Від шлюбу вони мають сина : [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з квітня 2014 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 24 квітня 2004 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №189.(а.с.3/. Від спільного подружнього життя мають сина : [PERSON], [INFO]./а.с.4/ Встановлено також, що з квітня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач 11 листопада 2014 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що подружнє життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, більше 20 років вони проживають окремо, так як відповідачка виїхала на постійне проживання в Чернігівську область, а позивач проживає у Закарпатській області. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. Діти від шлюбу вже повнолітні, але розірвати шлюб через органи РАЦСу відповідачка відмовилася, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про місце і час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, але до суду надійшла заява, в якій вона вказує, що визнає позов та просить розглядати справу за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що 27.02.1986 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], про що 27.02.1986 року складено відповідний запис за № 3. ( а.с. 5). Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Проаналізувавши пояснення позивача в позовній заяві до суду, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд приходить до наступного Позивач звернувся до суду на підставі ч. 1 ст. 110 СК України, яка передбачає можливість пред'явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Однак, зважаючи на те, що позивач має тверді наміри розірвати шлюб, а відповідачка проявила байдужість до збереження шлюбу, суд не вбачає підстав для надання сторонам терміну для примирення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з обставин справи, суд вважає доведеним той факт, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Витрати пов'язані з оплатою судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Таким чином, враховуючи підтримання позову позивачем, беручи до уваги характер відносин, які склалися в сторін, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу сторін суперечитиме їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивач 11 листопада 2014 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 22 грудня 2007 року. Шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1451. Від шлюбу вони мають сина : [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з травня 2014 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 22 грудня 2007 року. Шлюб був зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1451.(а.с.4/. Від спільного подружнього життя мають сина : [PERSON], [INFO]./а.с.5/ Встановлено також, що з травня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивач 11 листопада 2014 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 26 грудня 2003 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №1417. Від шлюбу вони мають сина : [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з липня 2014 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 26 грудня 2003 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №1417.(а.с.4/. Від спільного подружнього життя мають сина : [PERSON], [INFO]./а.с.5/ Встановлено також, що з липня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved