Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON], 21 червня 2017 року, звернуввся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання житлового будинку спільною власністю подружжя та його поділ. В судовому засіданні позивач [PERSON], будучи підтриманим своїм представником (на підставі угоди), посилався на те, що з 30 жовтня 1999 року до 14 січня 2016 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу ними було нажите спільне майно - житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 900,0 кв.м. Спірний житловий будинок був збудований спільними фінансовими та фізичними зусиллями за час шлюбу. В теперішній час, з незрозумілих йому причин, його колишня дружина - відповідач по справі, одноособово виготовила правовстановлюючі документи на житловий будинок та присадибну ділянку. На час укладання шлюбу між ним і відповідачем спірне домоволодіння складалося лише з чотирьох стін. За сімнадцять років шлюбних відносин вони перекрили житловий будинок, здійснили штукатурні роботи, встановили підлогу, нові вікна та двері, виконали штукатурні роботи, облицювали ванну кімнату кахлем, встановили всі сантехнічні пристрої, змонтували опалення, зробили повний монтаж електромережі, здійснили водовідведення по периметру будинку та облаштували прибудинкову територію, змонтували паркан та виконали інші роботи. Він особисто приймав участь у багатьох будівельних роботах, запрошував майстрів, купував та привозив будівельні матеріали. Все це здійснювалось за його власні кошти та за кошти його батьків. Просить визнати житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] та присадибну ділянку площею 900,0 кв.м спільною сумісною власністю подружжя. Поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши його власником ? частини будинку [ADDRESS] та власником ? частини присадибної земельної ділянки площею 900,0 кв.м (кадастровий номер [NUMBER]) по [ADDRESS]. Представник відповідача (на підставі угоди) в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що спірний житловий будинок не може бути визнаним об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки на час розірвання шлюбу між сторонами, ні позивачу ні відповідачу не належав. Третя особа на боці відповідача - [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що земельна ділянка для побудови житлового будинку по [ADDRESS] в свій час надавалась йому, На час розірвання шлюбу між його дочкою - відповідачем - [PERSON] , та позивачем - [PERSON], житловий будинок, який був збудований на земельній ділянці по [ADDRESS], жодному з них не належав. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Свідок [PERSON], в судовому засіданні свідчив таке. Він, батько та брат - позивач [PERSON], добудовували житловий будинок, в якому жив брат та його дружина. Він працював на підсобних роботах. Свідок [PERSON] в судовому зсіданні свідчила таке. Позивач приїжджав до неї щоб домовитися про штукатурку стін і стелі в будинку по [ADDRESS]. Вона ці роботи виконала разом з двома своїми колегами.. Хід робіт контролював батько відповідача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні свідчив таке. Він є батьком позивача. На час, коли почали ремонтні роботи в житловому будинку [ADDRESS], був лише дах і стіни. Підлоги не було. Син був на заробітках, а гроші, які заробляв, давав на ремонт. На час виконання ремонтних робіт яких-небудь документів щодо власника житла не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні свідчив таке. Він є хрещеним батьком позивача. Надавав допомогу похреснику при ремонті тим будинку - заливав підлогу. В цей час сам похресник був на заробітках. Свідок [PERSON] в судовому засіданні свідчив таке. Позивач є його сусідом. Вони «будувались» одночасно. Будівельні роботи [PERSON] виконував на протязі декількох років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні свідчив таке. До нього приходив батько позивача та прохав поставити водовідводи до будинку по [ADDRESS]. Він це прохання виконав. Свідок [PERSON] в судовому зсіданні свідчив таке. У житловому будину зробив сам варцаби, двері, вікна. Заробітну плату плати колгосп. Свідок [PERSON] в судовому засіданні свідчила таке. Накидала потолки в будинку на прохання [PERSON]. Крім неї, в цьому приймали участь і інші жінки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні свідчив атке. В 90-х роках він працював в Кодимській міськраді. В той час колгосп «Знамя Ленин» передав місту Кодимі земельні ділянки під забудову. Одна з цих земельних ділянок була передана [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні свідчив таке. В 90-х роках роздавались земельні ділянки для забудови в межах міста Кодими. Він в той час працював інженером в колгоспі «Знамя Ленина». Таких земельних ділянок було виділено 30. Зокрема, одна з таких ділянок була виділена [PERSON] - дочці [PERSON]. Була створена бригада для виконання будівельних робіт на цих земельних ділянках. Бригада зводила стіни, покрівлю та господарські будівлі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні свідчив таке. В1988-1993 роках він працював головою Кодимського райвиконкому. Займався разом з головою колгоспу «Знамя Ленина» виділенням земельних ділянок під забудову житловими будинками. Таких ділянок було виділено 30. Серед тих, хто отримав земельну ділянку під забудову була [PERSON]. На 1995 рік будинок стояв, мав стіни та дах. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме мйно про реєстрацію права власності №79921233 від 09 лютого 2017 року, виданого Центром надання адміністративних послуг при Кодимській районній державній адміністрції Одеської області, [PERSON] з 08 лютого 2017 року є власником житлового будинку [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці площею 0,09 га (а.с.4-5). Згідно накладних, товарних чеків [PERSON] придбані будівельні матеріали (а.с.10-13). Згідно заочного рішення Кодимського районного суду Одеської області від 14 січня 2016 року (справа №503/2144/15-ц), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлене дошлюбне прізвище - «[PERSON]» (а.с.18-20). Згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів, виданих [PERSON], ним сплачені кошти за будівельні роботи (а.с.64-74). Згідно ордерів на відпуск лісопродукції [PERSON] продані лісоматеріали (а.с.75-77). Згідно рішення виконавчого комітету Кодимської районної ради Одеської області №15 від 30 січня 1990 року «Про передачу земель колгоспу «Знамя Ленина» місту Кодимі», земельну ділянку площею 9 га, що належить колгоспу «Знамя Ленина», передати місту Кодимі для нових забудовників в постійне користування (а.с.98). Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмовленні в задоволенні позову, з наступних підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11 передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Конституцією України (ст.41) передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1999 року по 14 січня 2016 року (рішення Кодимського районного суду від 14 січня 2016 року (справа №503/2144/15-ц)). 14 січня 2016 року шлюб розірвано. Після укладення шлюбу і до його розірвання сторони проживали і здійснювали ремонт житлового будинку [ADDRESS]. Доказів того, що спірне майно на час розірвання шлюбу належало на праві власності відповідачеві - [PERSON], позивачем не надано. Право власності на житловий будинок [ADDRESS], відповідач набула лише 08 лютого 2017 року. Згідно Глави 8 (ст.ст.60-63) Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Аналізуючи зазначені норми Закону суд констатує, що питання про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, повинне ставитись лише щодо майна, яке перебувало у власності одного з подружжя на час припинення шлюбу. Як убачається з досліджених в судовому засіданні доказів, на час припинення шлюбу між сторонами (14 січня 2016 року), спірний житловий будинок по [ADDRESS], ні позивачеві, ні відповідачеві на праві власності не належав, а тому це житло не може бути предметом спору у цьому провадженні. З цього приводу Пленум Верховного суду України в пункті 23 своєї постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Таким чином, суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed