Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.06.2018 р. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив звільнити його від сплати аліментів, які стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], призначених рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 р. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з відповідачем [PERSON] вони перебували у шлюбі, зареєстрованому 15.10.2004 р. 11 квітня 2006 р. у них народився син, [PERSON]. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 р. шлюб з відповідачем було розірвано. Приблизно в травні 2015 р. відповідач разом з сином [PERSON] переїхали жити від нього за іншою адресою, а саме: [ADDRESS], де вона і зараз мешкає. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 р., яке набрало законної сили, було задоволено позов [PERSON] до нього про стягнення аліментів, стягнуто з нього на користь відповідача на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме 459 грн. 30 коп., починаючи з 14.04.2016 р. і до повноліття дитини. Позивач зазначає, що з жовтня 2017 р. їхній малолітній син [PERSON] переїхав від своєї матері до нього та почав постійно проживати разом з ним за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 2, виданою ОСББ «Кремінь-1» від 22.01.2018 р. На даний час син повністю перебуває на утриманні позивача. Таким чином, позивач вважає, що після набрання законної сили рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13.09.2016 р. про стягнення з нього аліментів, змінилися обставини, що були підставою для призначення періодичних платежів, а тому він має право на звільнення від сплати аліментів. Ухвалою суду від 10.10.2018 р. до участі у справі в якості третьої особи залучено Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази. Позивач пояснив, що після розірвання шлюбу з відповідачем в 2016 р., їхній неповнолітній син [PERSON], [INFO], мешкав разом з мамою. З жовтня 2017 р. син проживає разом з ним більше часу, протягом 5 днів на тиждень. В цей час син перебуває на його утриманні. На вихідні син йде до відповідача. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала щодо звільнення позивача від сплати аліментів, призначених рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 р. Позов визнала повністю, про що надала відповідну заяву. Відповідач пояснила, що на даний час спільний син [PERSON], [INFO], проживає з обома батьками. Позивач забезпечує дитину матеріально. Крім того, зазначила, що вона отримала виконавчий лист з ВДВС, оскільки позивач повністю сплатив заборгованість по аліментам. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином, будь-яких клопотань, письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог від третьої особи до суду не надійшло. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, врахувавши їх доводи та вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.10.2004 р. У шлюбі у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 02.10.2015 р. (повторно). Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.02.2016 р., шлюб, зареєстрований 15.10.2004 р. в відділі РАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві (актовий запис № 1681) між [PERSON] та [PERSON], було розірвано. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13.09.2016 р., позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме 459 грн. 30 коп., починаючи з 14.04.2016 р. і до повноліття дитини. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачем зазначено, що оскільки спільна дитина проживає разом з ним, то його повинно бути звільнено від сплати аліментів на користь відповідача. Як вбачається з довідки № 2, виданої ОСББ «Кремінь-1» 22.01.2018 р., [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], з жовтня 2017 р. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачем зазначено, що оскільки дитина проживає разом з ним, то його повинно бути звільнено від сплати аліментів на користь відповідача. Як вбачається з довідки - розрахунку заборгованості по аліментам, складеної державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва 15.05.2018 р., заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.05.2018 р. становить 11083 грн. 47 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на даний час спільний син [PERSON], [INFO], проживає з обома батьками. Позивач забезпечує дитину матеріально. Крім того, зазначила, що вона отримала виконавчий лист з ВДВС, оскільки позивач повністю сплатив заборгованість по аліментам. З аналізу положень статей 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі, про що надала відповідну заяву. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, враховуючи викладене, приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, а також ту обставину, що спільна дитина позивача та відповідача [PERSON], [INFO], проживає з обома батьками, позивач [PERSON] забезпечує дитину матеріально, тому суд приходить до висновку, що дані обставини можуть бути визнані судом, як обставини, що має істотне значення для звільнення позивача від сплати аліментів. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved