Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 травня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 08 жовтня 1994 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON]. Вказує, що на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, тривалий час вони проживають окремо, оскільки у них відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на подальше життя. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 30 травня 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 18 червня 2018 року, а ухвалою суду від 09 липня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 30 липня 2018 року. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо подавши заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки від позивача заперечень проти такого вирішення справи не надходило, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 08 жовтня 1994 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 1376 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Встановлено, що неповнолітніх дітей у сторін від даного шлюбу немає. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя в сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, оскільки кожен із них має різні погляди на сімейне життя, між ними припинилися подружні стосунки, та вони перестали вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved