Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-15 00:00:00

Позивач 18.09.2020 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. 20.06.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. із порушенням законодавства було вчинено виконавчий напис № 1373 про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованості у розмірі 32240, 00 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва, Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження № 62507372 та 04.08.2020 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Про наявність відкритого виконавчого провадження щодо стягнення на підставі виконавчого напису з неї заборгованості за кредитним договором, вона дізналася лише у вересні 2020 року, коли за місцем її роботи було надіслано копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.08.2020 року. Вона не згодна з наявністю у неї перед відповідачем заборгованості в розмірі 32240,00 грн. та вважає її спірною, оскільки вона брала кредит у розмірі 10\~000 грн. та кожні 10 днів сплачувала кошти відповідно до умов договору. Враховуючи те, що виконавчий напис № 1373 від 20.06.2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. без надання належних документів, що підтверджують безспірність суми боргу, позивач просить визнати його таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» судові витрати по справі. Ухвалою суду від 23.09.2020 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано третіх осіб надати відповідні відомості, необхідні для розгляду даної справи. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Третім особам роз`яснено право подати пояснення щодо позову чи відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 23.09.2020 року заяву позивача про забезпечення позову по даній справі задоволено. Від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву (а.с. 31-34), згідно якого просить відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог, справу розглядати без участі представника відповідача. Так, 24.10.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний Договір № 1416311 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, згідно якого Товариством було надано [PERSON] кошти в розмірі 10 тисяч грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності та платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Разом з цим, вказаним кредитним договором сторонами було погоджено істотні умови договору. Товариством свої зобов`язання було виконано у повному обсязі та перераховано позивачу кошти у погодженому ними розмірі, в той же час клієнтом належним чином не виконано умови вказаного договору. 05.05.2020 року до [PERSON] було направлено письмову вимогу про усунення порушень, яку було отримано нею особисто 15.05.2020 року, що підтверджується Трекінгом відправлень. У вказаній вимозі [PERSON] було попереджено про те, що у разі невиконання письмової вимоги про усунення порушень, Товариством буде розпочато дії щодо примусового стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. З метою захисту своїх прав Товариство звернулося до приватного нотаріуса із заявою для вчинення виконавчого напису. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» Товариством направлено нотаріусу кредитний договір № 1416311 від 24.10.2019 року та розрахунок заборгованості. З огляду на те, що [PERSON] повідомлено про існуючу заборгованість та те, що нею не надано письмових заперечень щодо розміру заборгованості, тому Товариством було надано всі необхідні документи нотаріусу, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, всі посилання позивача є необґрунтованими та безпідставними. Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 05.10.2020 року (а.с. 29). Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва, Дорошкевич Віра Леонідівна отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі 05.10.2020 року (а.с. 30). Пояснень чи відзиву на позов від третіх осіб до суду не надходило. Належним чином завіреної копії виконавчого напису № 10070 від 28.04.2020 року чи копії матеріалів виконавчого провадження № 62292309 до суду не надходило. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24.10.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний Договір № 1416311 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, згідно якого Товариством було надано [PERSON] кошти в розмірі 10 тисяч грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності та платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Разом з цим, вказаним кредитним договором сторонами було погоджено істотні умови договору - строк договору 8 днів, знижену процентну ставку кредиту 1,35 % від суми позики за кожен день користування позикою (492,75% річних) у межах строку надання позики та стандартну процентну ставку - 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних), встановлено строк дії договору договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим договором (а.с. 36-37). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була направлена письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором № № 1416311 від 24.10.2019 року із зазначенням суми боргу (а.с. 42-44). 19.06.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» звернулося до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. із заявою на вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості із [PERSON] , до якої додані кредитний договір, копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості та документи стягувача (а.с. 45). 20.06.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. було вчинено виконавчий напис за № 1373 щодо стягнення з позивача грошових коштів у розмірі 32240,00\~грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1416311. Оскільки копії оскаржуваного напису матеріали справи не містять та вказаного виконавчого напису на запит суду не надходило, суд позбавлений можливості визначити суми, що були включені до суми заборгованості, стягнутої з [PERSON] на користь відповідача та за який період здійснено нарахування заборгованості. Судом встановлено, що на виконання вказаного виконавчого напису № 1373 від 20.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва, Дорошкевич В.Л. в рамках ВП № 6250737\~винесено 04.08.2020\~року \~Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.8). Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це, відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 Закону України «Про нотаріат» та гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до п.п. 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595 (далі - Порядок) встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. За змістом п.п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.99 № 1172. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису, як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи, згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, саме по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, враховуючи викладене та приймаючи до уваги приписи статей 15, 16, 18 ЦК України та статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд доходить висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус не встановлює, а лише підтверджує вже наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року справа № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі № 750/1627/18. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~зокрема копії\~заяви на\~вчинення виконавчого\~напису від\~19.06.2020\~року,\~доданої відповідачем\~до відзиву\~на позовну\~заяву (а.с.\~45\~н звороті),\~відповідачем нотаріусу\~було направлено\~кредитний договір,\~копії реєстру\~поштових відправлень\~рекомендованих листів,\~розрахунок суми\~заборгованості та\~документи стягувача.Проте, з урахуванням положень Переліку документів розрахунок суми заборгованості не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Крім того, постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року в постанову КМУ №1172 від 29 червня 1999 року були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Одночасно з цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.06.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса), стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосовуватись до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1416311 від 24.10.2019 року, укладеного з [PERSON] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. за подання до суду позовної заяви та за подання заяви про забезпечення позову в рамках зазначеної цивільної справи в розмірі 420, 40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved