Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.08.2014 року звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідача - [PERSON] повернути самовільно зайняту ним земельну ділянку орієнтовною площею 0, 10 га., розташовану в урочищі «Долина» у с. Либохора Сколівського району Львівської області та якою він правомірно користується, привівши вказану земельну ділянку у попередній стан, придатний для використання її за цільовим призначенням під сінокіс, шляхом посіву трави за власний рахунок. Також просить стягнути з відповідача [PERSON] у свою користь судові витрати у справі, що полягають у сплаті ним судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 243 грн. 60 коп.. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він з 1998 року фактично користується вказаною земельною ділянкою за її цільовим призначенням, що підтверджується записами у погосподарській книзі № 2 по Либохорівській сільській раді Сколівського району Львівської області по домогосподарству № 00100-1, головою якого він являється. Власником такої земельної ділянки є Либохорівська сільська рада Сколівського району Львівської області і яка прийняла рішення про передачу її у користування. Відповідач, будучи суміжним землекористувачем, за відсутності його згоди, а також згоди власника, самовільно зайняв зазначену земельну ділянку орієнтовною площею 0, 10 га., шляхом орання землі, її удобрення та садіння на ній картоплі. Про необхідність звільнення та повернення цієї земельної ділянки йому у користування відповідачу відомо, однак останній ігнорує відповідні вимоги, продовжуючи надалі порушувати його право на користування спірною земельною ділянкою. Оскільки має місце зайняття відповідачем спірної земельної ділянки шляхом орання та удобрення землі, садіння на ній картоплі без належних на те підстав, а сам відповідач не має наміру її повертати, він був змушений звертатись за захистом своїх порушених прав до суду із даним позовом. Либохорівська сільська рада Сколівського району Львівської області 11.02.2015 року самостійно звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідача - [PERSON] повернути самовільно зайняту ним земельну ділянку орієнтовною площею 0, 10 га., розташовану у межах с. Либохора Сколівського району Львівської області в урочищі «Долина», у комунальну власність, привівши її у попередній стан, придатний для використання за цільовим призначенням під сінокіс. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вказана вище земельна ділянка знаходиться у межах села і є комунальною власністю Либохорівської сільської ради Сколівського району Львівської області, а її цільове призначення - сінокосіння. Така земельна ділянка фактично передана у користування гр. [PERSON], однак відповідного рішення з цього приводу не приймалось, а лише внесені записи у погосподарський облік по домогосподарству, головою якого останній являється. Навесні 2014 року цю земельну ділянку самовільно зайняв відповідач, використовуючи її не за цільовим призначенням, а саме він виорює та удобрює її, після чого садить картоплю. З цього приводу виник земельний спір між гр. [PERSON] та відповідачем, на адресу сільської ради поступили скарги. Сільська рада самостійно намагалася владнати спір у межах діючого земельного законодавства, однак безрезультатно, оскільки відповідач категорично відмовляється розуміти та усвідомлювати той факт, що не являється ані власником, ані користувачем спірної земельної ділянки, захопив її самовільно, без будь-якої на те правової підстави, що підтверджує той факт, що нещодавно він знову виорав спірну земельну ділянку та удобрив її, маючи намір посадити картоплю з метою зібрати урожай у 2015 році. Відтак, сільська рада, як власник спірної земельної ділянки, з метою повернути її у своє розпорядження, а також подальше використання гр. [PERSON] за цільовим призначенням, проти чого вона не заперечує і має намір передати останньому у законний спосіб, самостійно заявила позовні вимоги і звернулася до суду. Ухвалою суду від 12.12.2015 року позовну заяву Либохорівської сільської ради Сколівського району Львівської області до [PERSON], з участю третьої особи - [PERSON] про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання за цільовим призначенням стан прийнято до спільного розгляду і об'єднано в одне провадження з позовною заявою [PERSON] до [PERSON], з участю третьої особи - Либохорівської сільської ради Сколівського району Львівської області про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання за цільовим призначенням стан (а. с. 72). Гр. [PERSON] та його належним чином уповноважений представник [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 3-5), надали пояснення, аналогічні наведеним у позові. Також висловили думку про підставність та обґрунтованість позовних вимог Либохорівської сільської ради Сколівського району Львівської області, які також просили задовольнити повністю. Належним чином уповноважений представник Либохорівської сільської ради Сколівського району Львівської області - сільський голова [PERSON]. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 70), надав пояснення, аналогічні наведеним у позові. Також підтримав позовні вимоги гр. [PERSON], вважаючи їх підставними та обґрунтованими. Відповідач [PERSON] та його належним чином уповноважений представник [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог гр. [PERSON] та позовних вимог Либохорівської сільської ради Сколівського району Львівської області заперечили у повному обсязі з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку і немає доказів, що така є комунальною власністю, або ж правомірно передана у користування гр. [PERSON]. Зазначили, що така використовується дружиною [PERSON] - [PERSON] ще з 1991 року для городництва, а тому вважають, що має місце пред'явлення позовних вимог до неналежного відповідача. Ще посилаються на відсутність встановлення та узгодження меж спірної земельної ділянки, що, на їх думку, унеможливлює визначити місце її розташування. З огляду на вказане, просили в обох позовах відмовити. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників та осіб, які брали участь у справі, показання свідків, давши належну оцінку письмовим доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги Либохорівської сільської ради Сколівського району Львівської області є підставними та підлягають до задоволення у повному обсязі, а у задоволенні позовних вимог гр. [PERSON] слід відмовити у повному обсязі за їх безпідставністю, виходячи з наступного. Право власності на землю територіальних громад в Україні врегульовано ст. 83 ЗК України, де, з-поміж іншого, йдеться про перебування у комунальній власності усіх земель у межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Згідно п. «а» ч. 2 ст. 22 ЗК України сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) належать до земель сільськогосподарського призначення. Розпорядження землями територіальних громад, у тому числі і землями сільськогосподарського призначення, передача таких земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання таких земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу в силу п. п. «а», «б» та «в» ч. 1 ст. 12 ЗК України належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст відповідно. Відтак, перебування земельних ділянок, які знаходяться у межах населених пунктів - на території сіл, селищ та міст, у тому числі і тих, що відносяться до категорії сільськогосподарського призначення, на законодавчому рівні встановлено як землі комунальної власності. Виготовлення правовстановлюючого документа у даному випадку не передбачено, що робить твердження відповідача та його представника з вказаного приводу голослівними. Як вбачається з довідки Либохорівської сільської ради Сколівського району Львівської області від 12.01.2015 року за вих. № 4 (а. с. 53), земельна ділянка орієнтовною площею 0, 10 га. в урочищі «Долина» із цільовим призначенням сінокіс, знаходиться у межах села Либохора, а, відтак, така земельна ділянка безперечно є комунальною власністю. За змістом ст. 80 ЗК України територіальні громади, як суб'єкти права власності на землі комунальної власності, реалізовують це право безпосередньо, або через органи місцевого самоврядування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності громадян на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У судовому засіданні встановлено, що жодного рішення про передачу позивачу [PERSON] чи відповідачу [PERSON] у власність, або ж надання їм у користування земельної ділянки орієнтовною площею 0, 10 га. в урочищі «Долина» у с. Либохора Сколівського району Львівської області із цільовим призначенням сінокіс Либохорівською сільською радою Сколівського району Львівської області із земель сільськогосподарського призначення не приймалось, відповідно право власності чи право користування (оренди) на вказану земельну ділянку не реєструвалось у встановленому порядку, а тому ані позивач [PERSON], ані відповідач [PERSON] не можуть бути її належними власниками чи користувачами, фактично використовувати земельну ділянку, у тому числі здійснювати на ній будь-які дії без згоди належного власника, яким являється територіальна громада села Либохора в особі Либохорівської сільської ради Сколівського району Львівської області. Зарахування такої земельної ділянки з 1998 року до домогосподарства, яке належить позивачу [PERSON] і зареєстроване у погосподарській книзі № 2, господарський № 00100-1, жодним чином не може свідчити про правомірність користування нею і суд відповідні довідки Либохорівської сільської ради Сколівського району Львівської області від 23.05.2014 року за вих. № 310 та від 15.08.2014 року за вих. № 379 (а. с. 8, 9) до уваги не приймає. Це ж стосується і рішення Либохорівської сільської ради Сколівського району Львівської області № 282 від 04.0.2014 року «Про розгляд заяви гр. [PERSON].», пункту 1 (а. с. 10) - у частині визначення «подальшого залишення» спірної земельної ділянки за позивачем [PERSON], оскільки поняття «подальшого залишення» у користуванні особи земельної ділянки законом не передбачено. Разом з тим, пунктом 2 вказаного вище рішення, яке суд у цій частині бере до уваги, встановлено самовільне захоплення спірної земельної ділянки відповідачем [PERSON], де також попереджено останнього про неприпустимість таких дій і, у випадку не повернення землі, попереджено про можливість притягнення до адміністративної відповідальності. Рішення Либохорівської сільської ради Сколівського району Львівської області № 282 від 04.0.2014 року «Про розгляд заяви гр. [PERSON]» у встановленому порядку не оскаржувалось, є чинним. Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади про її передачу у власність, або надання у користування (оренду), або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до Закону є правомірними, відносяться до самовільного зайняття земельної ділянки. Будь-які докази про вчинення правочину щодо спірної земельної ділянки відповідачем [PERSON] у судовому засіданні також не надані і у матеріалах справи відсутні. Зазначені вище факти дають суду підстави стверджувати, що відповідач [PERSON] з весни 2014 року користується земельною ділянкою орієнтовною площею 0, 10 га. у с. Либохора Сколівського району Львівської області у межах населеного пункту в урочищі «Долина» без відповідного на те рішення органу місцевого самоврядування з подальшим виготовленням правовстановлюючого документа і проведення державної реєстрації, без будь-якого вчиненого правочину з подальшою його реєстрацією та без дозволу власника вказаної вище земельної ділянки, а тому самовільно зайняв таку земельну ділянку. Факт самовільного захоплення відповідачем [PERSON] спірної земельної ділянки також стверджується копіями протоколу земельної комісії при Либохорівській сільській раді Сколівського району Львівської області від 01.04.2014 року та акта обстеження земельної ділянки від 09.07.2014 року (а. с. 11. 12), а також показами допитаних у судовому засіданні у якості свідків сільського голови [PERSON], членів земельної комісії при сільській раді [PERSON], [PERSON]. Обставини щодо орання та удобрення спірної земельної ділянки орієнтовною площею 0, 10 га. у 2014 році та 2015 році, а також садіння на ній картоплі у 2014 році і намір це робити у 2015 році не заперечувались і самим відповідачем [PERSON] у судовому засіданні. Суд не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON] і його представника, надані у судовому засіданні, про неналежність відповідача, так як судом беззаперечно встановлено, що саме відповідачем вчинялися дії по самовільному захопленню спірної земельної ділянки, які виразились в її оранні та удобренні із подальшим садінням картоплі. Дружина відповідача [PERSON] - [PERSON] до таких дій відношення не має, у зв'язку з чим не було необхідності надавати оцінку у судовому засіданні наданим документам, які підтверджують, на думку відповідача, підставність перебування у користуванні останньої суміжної земельної ділянки, а також тої, яка є предметом спору (судом встановлено відсутність прийнятого рішення органу місцевого самоврядування про надання у користування спірної земельної ділянки у встановлений законом спосіб будь-якій особі). Встановлення межових знаків спірної земельної ділянки у даному випадку істотного значення не має. До того ж, як встановлено судом, такі межові знаки неодноразово встановлювались, у тому числі і представниками земельної комісії при Либохорівській сільській раді Сколівського району Львівської області, однак умисно були знищені відповідачем [PERSON] з метою уникнення необхідності повернення спірної земельної ділянки та відповідальності за її самовільне захоплення, що підтверджується вже згаданими вище копіями протоколу земельної комісії при Либохорівській сільській раді Сколівського району Львівської області від 01.04.2014 року та акта обстеження земельної ділянки від 09.07.2014 року (а. с. 11. 12), а також показами допитаних у судовому засіданні у якості свідків сільського голови [PERSON], членів земельної комісії при сільській раді [PERSON], [PERSON]. Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи за самовільне зайняття земельних ділянок несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 212 зазначеного Кодексу самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі чи землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. На підставі вказаного вище, відповідача [PERSON] слід зобов'язати повернути у власність територіальної громади с. Либохора Сколівського району Львівської області в особі Либохорівської сільської ради Сколівського району Львівської області (у комунальну власність) самовільно зайняту ним земельну ділянку орієнтовною площею 0, 10 га., розташовану у с. Либохора Сколівського району Львівської області в урочищі «Долина», без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування нею. Одночасно відповідача [PERSON] слід зобов'язати за власний рахунок привести таку земельну ділянку у придатний для її використання за цільовим призначенням під сінокіс стан. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу матеріалів справи та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги Либохорівської сільської ради Сколівського району Львівської області є підставними та обґрунтованими, доведені матеріалами справи і підлягають до задоволення у повному обсязі. Разом з тим, у задоволенні позовних вимог гр. [PERSON] слід відмовити у повному обсязі як таких, що заявлені особою, чиє право у даному випадку не порушується в силу відсутності у такої особи правової підстави на користування спірною земельною ділянкою. У зв'язку із відмовою гр. [PERSON] у задоволенні позовних вимог, у користь останнього також не підлягають стягненню і судові витрати у справі.

Outcome: approved