Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 лютого 2017 року звернувся з названим позовом до суду та просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, в зв`язку з різними поглядами на життя, шлюб між сторонами фактично розпався, неповнолітніх дітей вони не мают, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, шлюб їх носить формальний характер. Позивач [PERSON] до суду не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити. Також направив письмові спростування на заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] до суду не з»явилася, повідомлена належним чином. Вважає, що вагомих підстав для розірвання шлюбу не існує та бажання позивача розірвати шлюб має тимчасовий характер, про що зазначила в письмових запереченнях проти позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 червня 1991 року, від якого мають двох повнолітніх дітей. Сімейне життя подружжя не склалося: постійні сварки та суперечки, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги стали причиною розпаду сім`ї. Між сторонами зникли почуття взаємної любові та спільні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони шлюбні відносини не підтримують, хоч і проживають в одному будинку, спільного господарства не ведуть, кожен з них проживає своїми інтересами, сім`ї між ними не існує, а шлюб носить формальний характер. Відновлювати подружні відносини позивач не бажає, його намір розірвати шлюб обдуманий та не має імпульсивного характеру, про що позивач зазначив у своєму спростуванні на заперечення відповідача. Діти сторін по справі є повнолітніми. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Як слідує із ст.ст. 3, 24 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 3 статі 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності із ст.ст. 104, 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності із ст.ст. 111, 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вагомих підстав для збереження шлюбу відповідач [PERSON] не навела. При таких обставинах суд дійшов переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими та суперечать інтересам позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 24, 55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved