Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON] звернувся до суду із позовом до територіальної громади м. Заставна Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за законом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. В.Турецького, 20 в м. Заставна Чернівецької області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 08.06.2005 року. Посилається на те, що 08.06.2005 року померла матір позивача [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. В.Турецького, 20 в м. Заставна Чернівецької області. Заповіт померла [PERSON] не вчиняла, спадкоємцями першої черги її майна за законом є діти позивач [PERSON] та [PERSON], [PERSON] Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] з нею не проживали, до нотаріуса у строки передбачені ст. 1270 ЦК України із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Вказує на те, що спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв, користується всім спадковим майном, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON], а також його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади м. Заставна Чернівецької області в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.06.2005 в м. Заставна Чернівецької області померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №006907 від 09.06.2005 року (а.с. 7). Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю її останнього проживання м. Заставна вул. В. Турецького, 20 Чернівецької області відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. Вказане вбачається із довідки міської ради №3487 від 30.05.2017 року (а.с. 8). За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповіт померла [PERSON] не вчиняла. Позивач син [PERSON]М, а також сини [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями її майна за законом, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії IV-ЯР №316239 від 21.01.1959 року (а.с. 28). Спадкоємці майна померлої [PERSON] [PERSON] та [PERSON] з спадкодавцем на момент її смерті не проживали, до нотаріуса у строки передбачені ст. 1270 ЦК України із заявами про прийняття спадщини не зверталася. Вказане підтверджується довідкою міської ради №3487 від 30.05.2017 року (а.с. 8). Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач [PERSON] проживав із спадкодавцем [PERSON] і вважається таким, що прийняв спадщину, що видно із довідки міської ради №3487 від 30.05.2017 року (а.с. 8). Факт прийняття позивачем спадщини вбачається також і з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №47883413 від 29.05.2017 року (а.с. 29). З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул. В.Турецького, 20 в м. Заставна Чернівецької області позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки ним не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що видно з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №618/02-31/1 від 30.05.2017 року (а.с. 30). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. В.Турецького, 20 (колишня вулиця [PERSON]) в м. Заставна Чернівецької області належав [PERSON], що підтверджується інвентарною справою №191 від 19.04.1947 року, виготовленою на замовлення [PERSON], будинковою книгою, щодо прописки громадян, які проживають [INFO] (а.с. 16-26). В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Судом також встановлено, що домогосподарство [PERSON], котра померла 08.06.2005 знаходилося по вул. Стефаника, 20 в м. Заставна Чернівецької області, проте на даний час вказану назву вулиці змінено у вулицю [PERSON], що вбачається з довідки міської ради №3565 від 31.05.2017 року (а.с. 27). Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула право власності на житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем [PERSON], як спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 9), згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд (а.с. 10), довідки характеристики Заставнівського РБТІ (а.с.15), житловий будинок, розташований по вул. В.Турецького, 20 в м. Заставна Чернівецької області побудований у 1940 році, а господарські споруди до нього у 1942 році, їх вартість становить 51726 (пятдесят одну тисячу сімсот двадцять шість) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved