Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.04.2015 року звернувся до суду із позовом до Новотроїцького РВ УМВС України в Херсонській області та Державної казначейської служби про визнання незаконною бездіяльність та відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органу, що здійснює досудове розслідування, мотивуючи свої вимоги тим, що в січні 2011 року слідчим відділом Новотроїцького РВ УМВС України в Херсонській області було порушено кримінальну справу за фактом шахрайських дій, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Без проведення повного, обєктивного та всебічного досудового слідства по даній справі, 27.01.2011 року йому обрано запобіжний захід підписка про невиїзд, а 28.01.2011 року йому було предявлено обвинувачення. Судовий розгляд кримінальної справи тривав до 25.12.2012 року, коли Апеляційний суд Херсонської області залишив без змін вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 07.09.2012 року, яким його було виправдано в інкримінованому злочині. За весь час перебуванням під слідством та судом він поніс витрати на оплату правової допомоги. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», розмір відшкодованої шкоди, зазначеної в п.1,3,4 ст.3 Закону, залежно від того, який орган проводив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура та суд, про що виносять постанову, ухвалу. Він 17.11.2014 року звернувся до відповідача 1, однак відповіді не отримав. Заочним рішення Новотроїцького районного суду від 03.02.2015 рокуНовотроїцький РВ УМВС України в Херсонській області зобовязано, у місячний термін з дня набрання законної сили судового рішення, винести постанову з приводу визначення розміру відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальній справі. На час звернення його до суду жодної постанови не винесено. Просить визнати незаконною бездіяльність відповідача, щодо винесення постанови про відшкодування витрат на правову допомогу та стягнути з державного бюджету на відшкодування витрат на правову допомогу на його користь в сумі 10000 гривень. Представник позивача-адвокат [PERSON] до судового засідання не зявився, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов підтримав, наполягає на визнанні бездіяльності відповідача незаконною, щодо винесення постанови про відшкодування витрат на правову допомогу та стягнення з державного бюджету на відшкодування витрат на правову допомогу на користь [PERSON] в сумі 10000 гривень. Представник відповідача 1 досудового засідання не зявився, направив до суду заперечення, відповідно до якого зазначив, що позивач обрав невірний спосіб захисту порушеного права, а саме виплата коштів здійснюється не через стягнення судом з державного бюджету відповідних коштів, а шляхом подання громадянином копії постанови відповідному органу Державної казначейської служби України та слухання справи у відсутність представника. Представник відповідача 2 до судового засідання не зявився повторно, не повідомив причину своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про отримання судових повісток. Суд вважає можливим відповідно до ст. 169 ЦПК України визнати причину неявки представників відповідача 1 поважною, а представника відповідача 2 неповажною та розглянути справу без їх участі. Прокурор прокуратури Новотроїцького району Херсонської області [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, вважає, що квитанції прибуткового касового ордеру, які засвідченні підписом та адвокатом [PERSON] не можуть прийматися судом, як належний доказ. Розгляд питання по суті поклала на розсуд суду. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи представника позивача в обґрунтування позову та заперечення проти позову представника відповідача 1, думку прокурора, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Предметом спору є бездіяльність Новотроїцького РВ УМВС України в Херсонській області, щодо винесення постанови про визначення розміру відшкодування витрат на правову допомогу, внаслідок незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності та відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органу, що здійснює досудове розслідування. Спірні відносини відносяться до цивільних правовідносин та регулюються нормами цивільного законодавства: ст. 3, 56 Конституції України, ст. 23, 1176 ЦК України; ст. 1-3, 12,14 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відповідно до яких встановлено механізм відшкодування шкоди, зокрема на необхідність винесення постанови органом дізнання, досудового слідства, прокуратури чи суду про визначення розміру шкоди. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27.01.2011 року обвинуваченому [PERSON] обрано запобіжний захід, підписку про невиїзд. 28.01.2011 року [PERSON] було предявлено обвинувачення, у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. 07.09.2012 року вироком Генічеського районного суду Херсонської області [PERSON] було виправдано, у звязку з тим що не доведено його участі у вчиненні злочину. 25.12.2012 року ухвалою Апеляційного суду Херсонської області вирок Генічеського районного суду Херсонської області залишено без змін. 17.11.2014 року на адресу начальника Новотроїцького РВ УМВС України в Херсонській області подана заява з проханням винесення постанови, в якій був би зазначений розмір відшкодування шкоди, зокрема витрат на оплату правової допомоги в сумі 10000 гривень. На вищевказану заяву жодної відповіді не отримано. 03.02.2015 року заочним рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області, Новотроїцького РВ УМВС України в Херсонській області зобовязано, у місячний термін з дня набрання законної сили судового рішення, винести постанову з приводу визначення розміру відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальній справі. На час розгляду справи постанова не винесена. Згідно п.1 ст.2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах та порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема постановлення виправдувального вироку суду. Згідно п.4 ст.3 Закону у наведених ст. 1 Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема суми сплачені громадянином у звязку з наданням йому правової допомоги . Відповідно до ч.1,2 ст.12 Закону, розмір відшкодованої шкоди, зазначеної в п. 1,3,4 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина, визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, про що виносять постанову (ухвалу). У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин, відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Оскільки в даному випадку мова йде про постановлення виправдовувального вироку за відсутністю в діях підсудного складу кримінального злочину, то на підставі п.1 ст.2, п.4 ст.3 та ч.1 ст.4 Закону позивач за наявності підстав має право на відшкодування за рахунок коштів державного бюджету судових витрат та інших витрат, сплачених громадянином, а також сум, сплачених громадянином у звязку з наданням йому правової допомоги. Позивачем надані необхідні докази, що підтверджують оплату ним витрат на правову допомогу в сумі 10000грн. Цими доказами є квитанції прибуткового касового ордеру про витрати на правову допомогу, копії договорів, акт приймання-передавання виконаної роботи (а.с. ), які несуть достовірну інформацію про обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Зазначені докази є належними. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник позивача довів факт бездіяльності відповідача, щодо винесення постанови про відшкодування витрат на правову допомогу та доцільність його зобовязанням, у місячний термін з дня набрання законної сили судового рішення, винесення постанови з приводу відшкодування витрат на правову допомогу. Отже є підстави для задоволення позову. Оскільки позов задоволено повністю, та враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, то суд відповідно до ст. 88 ЦПК України вважає необхідним віднести судові витрати за рахунок держави. На підставі зазначеного ст. 3, 56 Конституції України, ст. 1-3, 12,14 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»і

Outcome: approved