Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач - [PERSON] , в інтересах якої за дорученням діє Винту [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Новоселицької міської ради об`єднаної територіальної громади Новоселицького району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на наступне. Вказує. що [INFO] в м. Новоселиця Чернівецької області помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. [PERSON] залишив заповіт на користь позивача. Спадщину позивач прийняла своєчасно, звернувшись з відповідною заявою до Новоселицької районної Державної нотаріальної контори 01.02.2006 року. Спадкоємцем, який мав би право на обов`язкову частку, незалежно від змісту заповіту, була дружина спадкодавця [PERSON] , яка померла в м. Новоселиця Чернівецької області 10.07.2013 року та також залишила заповіт на ім`я позивачки. До спадкового майна, що належало [PERSON] відносився також гараж, розташований по [ADDRESS] . Оскільки постановою нотаріусу від 17.07.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гараж у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду із заявою, в якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням № 2/3 від 28.01.1977 року виконкому Новоселицької міської ради депутатів трудящихся було дозволено спадкодавцю [PERSON] придбати гараж по [ADDRESS] , що належав гр. [PERSON] . Відповідно до рішення № 133 від 14.08.2019 року Новоселицької міської ради Чернівецької області «Про присвоєння адресної частини гаражу [PERSON] .» вирішено присвоїти адресну частину гаражу, який належав [PERSON] (помер [INFO] ) в [ADDRESS] Будівництво спірного гаража було дозволено [PERSON] рішенням Виконкому Новоселицької міської ради депутатів трудящихся від 09.12.1968 року у м. Новоселиця Чернівецької області, що підтверджується копією виписки з рішення № 172 та копією дозволу на будівництво господарських будівель. Відповідно до чинного на той період часу Цивільного кодексу, нотаріально посвідчувати договори купівлі-продажу громадянами об`єктів нерухомого майна необхідно було, якщо це тільки стосувалося житлового будинку (ст. 227 ЦК УРСР). Таким чином, [PERSON] , отримавши у органів місцевої влади дозвіл на купівлю гаража у громадянки [PERSON] та від продавця - технічні документи на цей об`єкт, став власником вказаного майна. З часів набуття незалежності України питання введення в експлуатацію будівель та споруд вперше було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України № 449 від 05.08.1992 року «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». Саме тому у законодавстві України визначальним при реєстрації прав на будівлі та споруди є часовий проміжок закінчення їх будівництва, а саме до 05.08.1992 року та після вказаної дати. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Оскільки, постановою нотаріусу від 17.07.2019 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний гараж у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на гараж позивачка звернулася до суду з відповідною позовною заявою. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. В силу вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки зареєструвати за померлим [INFO] [PERSON] право власності на нерухоме майно неможливо позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. На підставі наведеного, враховуючи що відповідач Новоселицька міська рада об`єднаної територіальної громади Новоселицького району Чернівецької області позовні вимоги визнає в повному обсязі, що не порушує прав та інтересів інших осіб, оскільки інші спадкоємці відсутні, суд вважає що вимоги позову підлягають задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 328, 392, 1218, 1223, 1241, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved