Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Лаврищев Віктор В`ячеславович, звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати, в обґрунтування якого зазначив, що 11.07.2016 року відбулася реорганізація структурного підрозділу ДП «Донецька залізниця» шляхом його злиття, як наслідок, позивача переведено до Виробничого підрозділу «Іловайське вагонне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», про що маються відповідні записи у трудовій книжці. 15.03.2017 року в.о. начальника філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» Носулько О.О. видано наказ № 384-11 від 15.03.17р. «Про встановлення простою», 28.04.2017 року видано наказ № 645-113-1 «Про деякі питання діяльності РФ «Донецька залізниця», яким передбачено скорочення штату та вивільнення працівників відповідно до вимог чинного законодавства. 11.05.2017 року позивачу видано повідомлення про ліквідацію та виведення зі штатного розпису посади з підписами всіх членів комісії та про її особисте ознайомлення. 10 липня 2017 року структурним підрозділом АТ «Українська залізниця» видано наказ № 3930/ДН-ОС про звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, разом з тим, в день звільнення відповідач повний розрахунок з позивачем не провів. Відповідно до розрахункових листів заробітної плати, розмір заборгованої заробітної плати за період з березня по липень 2017 року складає 29830,95 грн. (з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та зборів), з врахуванням індексів споживчих цін за період невиплати, розмір заборгованої компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати складає 6933,90 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача АТ «Українська залізниця» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з березня по липень 2017 року у розмірі 29830,95 грн., з утриманням із цієї суми передбачених законом податків та зборів, а також компенсацію за втрату частини заробітної плати в розмірі 6933,90 грн. без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів. Представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не погоджується з викладеним у позовній заяві з огляду на те, що в зв`язку з захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об`єктів ПАТ «Укрзалізниця» у відповідача відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної тощо). Висновком Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території Донецької та Луганської областей, у зв`язку з чим нарахування заробітної плати було припинено, та вищевказаний факт є підставою для звільнення відповідача від відповідальності. Окрім того, відповідач не може підтвердити інформацію щодо фактичного виконання позивачем робіт, визначених трудовим договором, а також здійснити нарахування заробітної плати та інших виплат через відсутність первинних документів, зокрема, табелів обліку робочого часу із відміткою про фактично відпрацьований час. Втрата контролю і доступу АТ «Укрзалізниця» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходяться на непідконтрольній території Донецької області, починаючи з 16 березня 2017 року, коли фактично вийшло з-під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями і припинення провадження господарської діяльності, знівелювала можливість відповідача виконати зобов`язання перед працівниками згідно ст.ст. 47, 83, 115, 116 КЗпП України. В той же час, позивач надав до суду папери, складені після 16 березня 2017 року невідомими особами. Окрім того, представник відповідача зазначив, що ухвалою суду від 01.06.2020 року у АТ «Укрзалізниця» було витребувано докази, які відповідач не може надати в повному обсязі, оскільки виробничий підрозділ «Іловайське вагонне депо» здійснював господарську діяльність на території окремих районів Донецької області, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, з 16 березня 2017 року до Дирекції не надходили первинні документи від підприємства, на якому працював позивач, кількість днів компенсації за невикористану відпустку на день звільнення у кількості 36 днів розраховувалася працівниками відділу кадрів «Іловайське вагонне депо» на підставі особової картки форми П-2 та іншої первинної документації, яка разом з іншими документами залишилася в м. Іловайськ Донецької області, тобто на непідконтрольній уряду України території. Також представник відповідача повідомив, що [PERSON] до структурного підрозділу «Донецька залізниця» були надані документи для проведення остаточного розрахунку, проте рішення робочої комісії з опрацювання первинних документів буде винесено після надходження оригіналів первинної документації. Окрім того, представник відповідача суду повідомив, що в березні 2017 року позивачу було виплачено заробітну плату в розмірі 1102,47 грн., на підтвердження чого надав до суду відповідну довідку про доходи. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином, від представника позивача в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача у відзиві також зазначив, що просить розглянути справу без його участі. Відповідно до\~ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З врахуванням ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні підлягають задоволенню частково з огляду на наступне: Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки [NUMBER] , заведеної на ім`я позивача [PERSON] , позивача 08.07.1983 року було прийнято бригадиром підсобно-заготовчої дільниці вагонного депо ст. Іловайськ, з послідуючими переміщеннями по службі, в тому числі, останній раз 04.07.2016 року переведено майстром вагонного депо дільниці 1 групи вагонного депо Іловайськ Державного підприємства «Донецька залізниця». 11.07.2016 року Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі відповідного наказу, «Вагонне депо Іловайськ» «Державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Іловайське вагонне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (а.с. 9-16). З матеріалів справи вбачається, що 11.05.2017 року позивачу було вручено під особистий підпис повідомлення про ліквідацію та виведення із штатного розпису посади, яку обіймала позивач, з 17 липня 2017 року, повідомлено про виплату вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку при звільненні за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 17). 17.07. 2017 року [PERSON] було звільнено у зв`язку зі скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці та копією наказу (розпорядження) № 3930/ДН-ОС від 10.07.2017 року (а.с. 16, 17). Зі змісту вказаного наказу вбачається, що відповідачем було прийнято рішення про виплату компенсації за 36 днів відпустки з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку. Згідно розрахункових листів з заробітної плати за березень 2017 року, проведеного ВП ВЧД Іловайськ СП «ДДЗП» філії «Дон.зал.» сума нарахованої заробітної плати склала 3792,27 грн. (без утримання відповідних податків та зборів) (а.с. 27), згідно розрахунку за квітень 2017 року 3839,18 грн. (без утримання відповідних податків та зборів) (а.с. 28), згідно розрахунку за травень 2017 року 3839,18 грн. (без утримання відповідних податків та зборів) (а.с. 29), згідно розрахунку за червень 2017 року 2318,00 грн. (а.с. 30), згідно розрахунку за липень 2017 року 16042,32 грн. (без утримання відповідних податків і зборів) (а.с. 31). Окрім того, суд приймає до уваги доводи відповідача про проведення нарахування та часткову виплату заробітної плати за частину березня 2017 року, оскільки в матеріалах справи міститься довідка про доходи [PERSON] , з якої вбачається, що у березні2017 року позивачу було нараховано заробітну плату в розмірі 1386,44 грн., сума до видачі склала 1102,47 грн., яку позивач отримав у касі Донецької дирекції 27.10.2017 року (а.с. 63). Суд приймає до уваги відомості, які містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу, наданих органом Пенсійного фонду України на виконання ухвали суду про витребування доказів. Так, в даних, наданих органом Пенсійного фонду України, зазначено, що сума нарахованої заробітної плати за березень 2017 року становить 3792,27 грн., в той час, як з матеріалів справи вбачається, що сума нарахованої відповідачем заробітної плати склала 1386,44 грн. (а.с. 63) При цьому зазначена в формі ОК -5 інформація про нарахування заробітної плати за березень 2017 року повністю співпадає із інформацією, яка міститься в розрахунковому листку за березень 2017 року, копія якого було надано позивачем до суду. Окрім того, судом встановлено, що інформація щодо нарахованої заробітної плати, зазначена і в інших розрахункових листках (за період з липня 2016 року по березень 2017 року), наданих до суду позивачем також співпадає із відомостями, які містяться в Реєстрі застрахованих осіб, витяг з якого було надано до суду Добропільським ОУПФУ в Донецькій області (а.с. 48-50). Таким чином, сума заборгованої заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 28444,51 грн. (з врахуванням вже виплаченої суми) (сума без утримання передбачених законом податків та зборів). Згідно із ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 1\~статті 47\~КЗпП\~України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпПУ, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до положень ст.ст. 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець. Однак, суд відхиляє посилання відповідача на неможливість вивезти первинні документи як підставу для відмови у нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на працедавцеві, а не на працівникові. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, тим більше, що відповідачем не надано суду жодних доказів того, що він у будь-який спосіб намагався виправити цю ситуацію. Наявність роздрукованих розрахункових листків, виданих позивачу, яка використала їх як доказ наявної заборгованості із заробітної плати,\~свідчить та розцінюється судом як обізнаність підприємства відповідача про існуючий обов`язок розрахунку та його невиконання. Крім того, згідно висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією. Враховуючи, що судом встановлено факт перебування позивача в трудових відносинах з ПАТ «Укрзалізниця», який відповідачем не оспорюється, та при звільненні\~ з\~підприємства 10.07.2017 року \~остаточного \~розрахунку \~з позивачем\~ проведено не\~було,\~ суд приходить до висновку про те, що заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем за період з березня 2017 року по липень 2017 року існує і її розмір становить 28444,51 грн. (з врахуванням вже виплаченої суми), яка підлягає стягненню з відповідача (сума без утримання передбачених законом податків та зборів). Відповідно до Закону «Про особливості\~утворення\~ акціонерного\~товариства залізничного\~транспорту загального\~користування»,\~постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», утворено ПАТ «Укрзалізниця» на базі Укрзалізниці, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1. до переліку, наведеного у зазначеному додатку, включено ДП «Донецька залізниця». Відповідно до частини 4 ст.\~36\~КЗпП\~України, у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.За змістом частини 1 ст.\~104\~ЦК\~України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду 16 червня 2020 року при розгляді справи № 910/5953/17 прийшла до висновку, що АТ «Укрзалізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця» з дати державної\~\~реєстрації АТ «Укрзалізниця». Відповідачем до відзиву надано Науково-правовий висновок Торгово-Промислової палати України щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2. Суд приймає як доказ відсутності вини АТ «Українська залізниця» у несвоєчасній виплаті заробітної плати Науково-правовий висновок, оскільки ним підтверджено, що починаючи з 2014 року і станом на 17 липня 2017 року вини підприємства у несвоєчасному розрахунку з робітниками немає, але це не звільняє відповідача від проведення розрахунку з працівниками відповідно до трудового законодавства, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 408/5985/17-ц. Норма ст.\~67\~Конституції\~України покладає обов`язок на кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Як зазначено в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Тобто, при виплаті позивачу заборгованості по заробітній платі в розмірі 28444,51 грн., відповідач зобов`язаний утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі. Що стосується позовних вимог в частині стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, то суд виходить з наступного. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме:\~КЗпП України,\~Законами України «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати», Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим\~постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим\~ постановою КМУ від 20 грудня 1997 року № 1427. Під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші. В\~рішенні Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 року № 9 рп/2013\~зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати, ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці»\~\~встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно ст. 3 цього Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого\~\~постановою КМУ від 20 грудня 1997 року № 1427\~(зі змінами, внесеними згідно з\~постановою КМУ від 23 квітня 1999 року № 692) компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Суд не погоджується з наведеним розрахунком позивача щодо компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки зазначений розрахунок було проведено, виходячи з сум заробітної плати без утримання з цієї суми передбачених законом податків і зборів. Таким чином, компенсація втрати частини доходу складає: 1) за березень 2017 року = 3014,86 грн. (сума з/п - до виплати, згідно розрахункового листка за березень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів) * індекс інфляції за період квітень 2017 року 27 жовтня 2017 року (до дня виплати частини заборгованої заробітної плати) = 220,09 грн.; за березень 2017 року = 1912,39 грн. (сума з/п - до виплати, зігдно розрахункового листка за березень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів, з врахуванням вже виплаченої суми заборгованості) * індекс інфляції за період з 28 жовтня 2017 року травень 2020 року = 353,97 грн. 2) за квітень 2017 року = 3052,86 грн. (сума до виплати, зігдно розрахункового листка за квітень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів) * індекс інфляції за період травень 2017 року травень 2020 року = 794,52 грн.; 3) за травень 2017 року = 3052,86 грн. (сума до виплати, зігдно розрахункового листка за травень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів) * індекс інфляції за період червень 2017 року травень 2020 року = 745,16 грн.; 4) за червень 2017 року = 1843,23 грн. (сума до виплати, зігдно розрахункового листка за червень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів) * індекс інфляції за період липень 2017 року травень 2020 року = 413,87 грн.; 5) за липень 2017 року = 12896,91 грн. (сума до виплати, зігдно розрахункового листка за липень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів) * індекс інфляції за період серпень 2017 року травень 2020 року = 2864,43 грн. Загальна сума компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період березень липень 2017 року становить 5392,04 грн., і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до\~ ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Відповідно до п. 2 частини 1 ст.\~430\~ЦПК\~України у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати суд допускає негайне виконання рішень, але не більше ніж за один місяць, у зв`язку з чим суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за один місяць за березень 2017 року в розмірі 2405,83 грн. (з врахуванням вже виплаченої суми) (сума без утримання відповідних податків та зборів). Враховуючи, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст.5\~Закону\~України\~«Про\~судовий\~збір» позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача за ч. 6 ст.141\~ЦПК\~України підлягає стягненню судовий збір на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що на день звернення до суду сума судового збору для фізичних осіб за звернення до суду з позовною заявою майнового характеру становила 840,80 грн., а позивач звільнений від сплати\~судового збору\~на підставі\~п. 1\~ч. 1\~ст. 5\~Закону України «Про судовий збір», тому з \~відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно\~до задоволеної\~частини позовних\~вимог у\~сумі\~\~773,83\~грн.

Outcome: partial