Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач 19.06.2017 року звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які є інвалідами з дитинства, знаходяться на її утриманні, з 2005 року батько дітей - [PERSON] проживає окремо, не приймає участі у їх вихованні, майже 12 років, ухиляється від батьківських обов'язків. Просить суд винести рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не звилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належно, надала суду заяву, в якій підтримала позов та просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Селидівської міської ради у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог та ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданих 09.11.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Селидове Донецької області, батьками [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], є [PERSON] та [PERSON], актові записи № № 20, 19. Згідно довідки, виданої КП «Комунальник» Селидівської міської ради №59 від 21.02.2017 р. [PERSON] [INFO] та [PERSON] 24.12.2003 р.н проживають за адресою [ADDRESS], разом з матір'ю [PERSON] та братом [PERSON] 2010 р.н. Згідно довідки №60 від 15.09.2016 року, виданої директором музичної школи №1 м. Селидове Селидівської міської ради Донецької області [PERSON].2003 р.н. навчається у КПМНЗ «Музична школа м. Селидове» з 01.09.2014 року. Згідно довідки №61 від 15.09.2016 року, виданої директором музичної школи №1 м. Селидове Селидівської міської ради Донецької області [PERSON] р.н. навчається у КПМНЗ «Музична школа м. Селидове» з 01.09.2014 року. Згідно до медичних висновків про дитину інваліда віком до 18 років №9 від 23.03.2015 р., №10 від 23.03.2015 р. та довідок ВКК №1244 від 14.07.2017 р., №1245 від 14.07.2017 р. [PERSON] та [PERSON] мають захворювання - дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегічна форма, стійкі рухові порушення в вигляді спастичного тетрапарезу з порушенням ходіння, в зв'язку з чим перебувають на «Д» обліку. Відповідно до довідки №24 від 20.03.2017 р. виданої директором НВК «Петрівська загальноосвітня школа 1-11 ступенів - дошкільний навчальний заклад» Покровської районної ради Донецької області, [PERSON] 2003 р.н. та [PERSON] 2003 р.н. навчаються у 7 класі та мешкають разом з матір'ю [PERSON] Батько [PERSON] довготривалий період ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не забезпечує дітей та не приймає ніякої участі у навчанні та вихованні дітей. Відповідно до наданої до суду акту обстеження умов проживання від 26.04.2017 р., складеного начальником служби у справах дітей Селидівської міської ради [PERSON], спеціалістом служби у справах дітей Селидівської міської ради [PERSON], спеціалістом служби у справах дітей Селидівської міської ради [PERSON], при обстежені будинку №4 по вул.. Ломоносова смт. Вишневе м. Селидове встановлено, що в зазначеному будинку створені належні санітарно-гігієнічні умови відповідають встановленим нормам. У наявності зручності, побутова техніка, меблі, особисті речі. Є окрема дитяча кімната, яка обладнана всім необхідним для проживання, виховання та розвитку дітей [PERSON] 2003 р.н. та [PERSON] 2003 р.н.. Згідно акту №10/1-1 від 27.02.2017 р. складеного головою ОСББ «Бульвар 10» [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], встановлено, що [PERSON] 1981 р.н. зареєстрований за адресою [ADDRESS] та фактично з 2012 р. за зазначеною адресою не проживає. Статтею 150 СК України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров,я дитини, її фізичний, духовний моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 15 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. На підставі п. 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні встановлено, що відповідач без поважних причин не приймає участі в вихованні та утриманні малолітніх дітей [PERSON] 2003 р.н. та [PERSON] 2003 р.н., передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, ухиляється від прийняття участі в його утриманні в грошовій чи будь-якій іншій формі. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дівчат виконавчого комітету Селидівської міської ради Донецької області №02-23/5-596 від 07.06.2017 р. з метою захисту прав, свобод та законних інтересів малолітніх дітей, відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньок [PERSON] 2003 р.н. та [PERSON] 2003 р.н. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що [PERSON] маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов,язки, тривалий час ухиляється від їх виконання у відношенні своїх малолітніх дітей, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав та такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідача, суд враховує роз,яснення викладені в п. 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з приводу того, що одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При вирішенні питання про розмір аліментів, який повинно бути стягнуто з відповідача, суд враховує вимоги ч. 2 ст.182 СК України, якою визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у частковому співвідношенні до його доходу у розмірі 1/3 частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивач 19.06.2017 року звернувся до суду з даною вимогою, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача з 19.09.2017 р. на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved