Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 09. 06. 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи його тим, що вона з відповідачем перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ГУЮ у Черкаській області. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач вказувала, що 20.10.2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу, син залишився проживати разом з нею та перебував повністю на її утриманні, що підтверджується рішенням Виконавчого комітету ЧМР від 03.02.2015 року про визначення місця проживання дитини. Зазначила, що нею за власні кошти створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. Відповідач в свою чергу, не цікавиться життям, здоров'ям та успіхами сина, не приймав участі у виховному процесі. Крім того, після розірвання шлюбу, колишній чоловік неодноразово погрожував, що забере сина та примусить її повернутись до нього. У квітні 2014 року колишній чоловік викрав дитину і почав шантажувати, вимагаючи поміняти дитину на автомобіль, який був придбаний за час шлюбу. Відповідач є агресивним та вороже настроєним відносно власного сина та неї. Його неодноразового притягували до кримінальної відповідальності з приводу насильства в сім'ї. На даний час відповідач перебуває у місцях позбавлення волі. Позивач вважає, що відповідач діє всупереч інтересам малолітнього сина, тим самим позбавляє його права на належне батьківське виховання. Просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Прокурор Плакас Д.В. підтримала позовні вимоги та просила заяву задовольнити. Представник третьої особи - Сень Н.М. в судовому засіданні просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в позові. Свої заперечення мотивував тим, що він не ухиляється від виконання батьківських обов'язків, однак доказів того в судове засідання він надати не може, оскільки на даний час перебуває в місцях позбавлення волі. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що громадяни України [PERSON] та [PERSON] з 19.01.2007 року по 21.10.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 03.02.2015 року № 110 було визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] з його матір'ю - [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що з 14.01.2015 року по 08.04.2015 року малолітній [PERSON] перебував на обліку служби у справах дітей, як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах - зазнала психологічного насилля в сім'ї. Підставами для постановки малолітнього на облік в службу є неодноразові прояви агресії зі сторони батька як до громадянки [PERSON] так і до дитини, вчинення насильницьких дій, хуліганських проявів за місцем проживання родини, що підтверджується численними постановами Соснівського районного суду м. Черкаси про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 22.12.2014 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання - штраф 850 грн. Більш того, вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.02.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання за ч.2 ст. 125 КК України у вигляді арешту строком на 6 місяців. На даний час [PERSON] відбуває покарання в Черкаській виправній колонії № 62. Висновком виконавчого комітету Черкаської міської ради № 223/30-03-03 від 25.05.2015 року визнано доцільним позбавлення громадянина [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], 2007 року народження. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що відповідач агресивно себе веде по відношенню до бувшої дружини та дитини. Часто влаштовує бійки та скандали в будинку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Верховний суд України в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню, навчанню та утриманню малолітньої сина [PERSON], зібраними у справі доказами, показами свідків, підтверджено, що відповідач агресивно налаштований по відношенню до свого сина, його матері, протягом тривалого часу чинить насильницькі дії в родині. Така винна поведінка відповідача заважає нормальному розвитку дитини. Відповідач діє всупереч його інтересів, тим самим позбавив його права на належне батьківське виховання та утримання. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] є повністю обґрунтованим та відповідатиме насамперед інтересам дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved