Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач 27.08.2018 року звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №263 в будинку №32 по пр. Моторобудівників у м.Запоріжжі. За змістом позову, позивач та треті особи [PERSON] (дружина позивача) та [PERSON] (донька позивача) зареєстровані та є власниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №20968, видане Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради 13.03.2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та технічним паспортом на квартиру. За вказаною адресою також зареєстрований з 2013 року відповідач [PERSON] (онук позивача), проте фактично він не проживає за вказаною адресою з 2006 року, що підтверджується актом від 30.10.2014 року, довідкою центру обслуговування абонентів Міського комунального підприємства «Основаніє» від 31.10.2014 року та 18.01.2016 року, актом від 18.12.2016 року №1 та актом від 22.08.2018року №16. Проте відповідач не знявся з реєстрації, продовжує бути зареєстрованим за вказаною адресою, не маючи на те жодних підстав, через що власники квартири мають сплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично там не проживає. З підстав, передбачених ст. ст. 317, 319, 383, 405 ЦК України, позивач просить задовольнити позов в повному обсязі. Ухвалою судді від 22.10.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі його представника, підтримує заявлені позовні вимоги, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, поштою надіслав заяву, за змістом якої позовні вимоги [PERSON] до нього про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, згідно заяв, які надійшли через канцелярію суду 07.11.2018 року, просять розглядати справу за їх відсутністю, не заперечують проти заявлених позовних вимог. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. Предметом позову є захист права позивачки на користування та розпорядження квартирою №263 в будинку №32 по пр. Моторобудівників в м.Запоріжжі. Підставою для звернення до суду із зазначеним позовом стала наявність перешкод у користуванні позивачем вказаним нерухомим майном, які створюються з боку відповідача, який відмовляється в позасудовому порядку знятись з реєстрації за вказаною адресою. Судом встановлено, що позивач та треті особи по справі [PERSON] (дружина позивача) та [PERSON] (донька позивача) зареєстровані та є власниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на житло №20968, видане Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради 13.03.2007 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та технічним паспортом на квартиру, власниками нерухомого майна є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За вказаною адресою з 2013 року також зареєстрований відповідач [PERSON] (онук позивача), проте фактично він не проживає за вказаною адресою з 2006 року, що підтверджується актом від 30.10.2014 року, довідкою центру обслуговування абонентів Міського комунального підприємства «Основаніє» від 31.10.2014 року та 18.01.2016 року, актом від 18.12.2016 року №1 та актом від 22.08.2018року №16. Відповідач не знявся з реєстрації, продовжує бути зареєстрованим за вказаною адресою, не маючи на те жодних підстав, через що власники квартири мають сплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично там не проживає. Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Так, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України врегульовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права. Крім того, чинним законодавством встановлено загальні засади захисту права власності, а саме за змістом ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Нормою ч.1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що відповідач [PERSON] не мешкає за вказаною адресою з 2006 року. На підтвердження в матеріалах справи міститься копія акту підтвердження фактичного проживання від 30.10.2014 року та 18.12.2016 року, виданих начальником центру обслуговування абонентів Міського комунального підприємства «Основаніє». Згідно листа Консульського відділу Посольства України в Чеській Республіці від 03.02.2017 року, відповідач з 03.02.2016року перебуває на тимчасовому консульському обліку в Посольстві України в Чехії. Відповідно довідки Чеського технічного університету в Празі від 01.10.2018 року, відповідач з 21.07.2016року навчається у вказаному університеті. З реєстраційного обліку за місцем проживання [PERSON] в позасудовому порядку не знятий, житлово-комунальні послуги нараховуються із врахуванням його реєстрації за вказаною адресою, що порушує права позивача, який змушений здійснювати сплату за нього самостійно. Оскільки відсутня правова підстава для збереження подальшої реєстрації відповідача, що є членом сімї власників вказаної квартири, він створює перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачем його майном, судом встановлено підстави для задоволення позову. При обранні способу захисту у здійсненні права власності позивачкою суд виходить зі змісту ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003 року, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, є достатньою підставою для зняття його з реєстрації.

Outcome: approved