Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.07.2015 р. звернулася до суду із зазначеними вимогами, просить стягнути на її користь 5 073,68 грн. компенсації втрати частини зарплати у зв'язку з затримкою термінів її виплати, 16 381,07 грн. вихідної допомоги, 30 984,34 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та додатково з розрахунку на день винесення рішення, 22 500,00 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що з 11.07.2014 р. працювала у публічному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на посаді фахівця відділу документального забезпечення розрахунків з посередниками управління документального обліку, 27.01.2015 р. звільнена на підставі п.3 ст.38 КЗпП України, судовим наказом з відповідача стягнуто 13 909,47 грн. нарахованої та невиплаченої заробітної плати, вимоги судового наказу були виконані відповідачем фактично лише 10.07.2015 р., тому сума компенсації втрати частини її зарплати у зв'язку з затримкою термінів її виплати складає 5 073,68 грн. Крім того при звільненні їй не була виплачена вихідна допомога, передбачена ст.44 КЗпП України, у сумі 16 381,07 грн., та, відповідно, сума відшкодування середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні станом на 28.07.2015 р. складає 30 984,34 грн. Позивач [PERSON] в позовній заяві зазначила, що невиплата заробітної плати у встановлені законодавством строки та невиплата належних їй сум у день звільнення спричинила їй моральні страждання, моральні страждання все ще тривають та полягають у душевних переживаннях, зумовлених необхідністю змінити свій звичайний життєвий устрій і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема, потребою звертатися у судові органи за захистом законних прав, психологічно неприємними переговорами з представниками роботодавця щодо витребування належної їй заробітної плати, витрачання на це часу, який вона мала б витрачати як мама та жінка, хвилюваннями за належний достаток своєї сім'ї в існуючих об'єктивно зумовлених негативних макроекономічних наслідках тощо. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. В судове засідання відповідач публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку. Встановлено, що позивач [PERSON] з 11.07.2014 р. працювала у відповідача публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» послідовно на посаді фахівця відділу документального забезпечення розрахунків з посередниками управління документального обліку, 27.01.2015 р. звільнена з займаної посади за власним бажанням згідно п.3 ст.38 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Довідка публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» №221 від 2.02.2015 р. свідчить про те, що [PERSON] була нарахована заробітна плата: за листопад 2014 р. - 5 445,07 грн., за грудень 2014 р. - 5 475,52 грн., за січень 2015 р. - 6 371,15 грн.; станом на 2.02.2015 р. перед [PERSON] існує заборгованість в розмірі 13 909,47 грн. Судовим наказом Печерського районного суду м. Києва від 20.02.2015 р. стягнуто з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на користь [PERSON] 13 909,47 грн. нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. В позовній заяві позивач [PERSON] стверджує, що вимоги судового наказу були виконані відповідачем фактично лише 10.07.2015 р. Згідно ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам вплати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно ст.2 зазначеного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Суд, враховуючи викладене, знаходить вимоги [PERSON] в цій частині обґрунтованими та погоджується із наданим позивачем розрахунком, який не заперечує відповідач, тому сума компенсації втрати частини заробітної плати [PERSON] у зв'язку з затримкою термінів її виплати становить 13 909,47 грн. х 136,5% = 18 983,15 грн. - 13 909,47 грн. = 5 073,68 грн. Згідно ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору (частина 3 статті 38) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Суд, враховуючи викладене, знаходить вимоги [PERSON] в цій частині обґрунтованими, та погоджується із наданим позивачем розрахунком, який не заперечує відповідач, тому розмір вихідної допомоги становить 253,97 грн. х 21,5 днів х 3 = 16 381,07 грн. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд при розрахунку середньоденної заробітної плати позивача керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМ України №100 від 8.02.1995 р.; згідно наданої суду довідки публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» №221 від 2.02.2015 р. середньоденна заробітна плата [PERSON] складала 253,97 грн., позивача звільнено з 27.01.2015 р., тому її вимушений прогул у січні 2015 р. - 3 дні, у лютому, березні, квітні, травні, червні, липні, серпні 2015 р. - повні місяці, у вересні 2015 р. на момент винесення рішення - 21 день., тому сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні по день фактичного розрахунку становить 253,97 грн. х 167 день = 42 412,99 грн. При таких обставинах звернення [PERSON] до суду за захистом своїх прав є обґрунтованим. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода. Суд, вирішуючи питання про розмір компенсації моральної шкоди, виходить із наданих [PERSON] доказів на підтвердження позовних вимог, терміну заподіяних страждань, їх характеру, враховує, що порушено звичайний життєвий устрій позивача, що в свою чергу вплинуло на її психологічне становище, чим завдано моральних страждань тривалого характеру, і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 22 500,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 2 016,68 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved