Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач 21.11.2014 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який уточнював (а.с.1,2,17), та яким просив поновити строк позовної давності, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги з теплопостачання в розмірі 4870 грн. 08 коп. та судовий збір, сплачений останнім при зверненні до суду з позовом. В обґрунтування свої вимог посилається на наступні обставини. Відповідач є квартиронаймачем (власником) квартири [ADDRESS], та разом з членами сім'ї проживає в ній та користується послугами централізованого теплопостачання. Між НКП «Нікопольтеплоенерго» та відповідачем встановилися зобовязальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Відповідач своєчасно не оплачував надані позивачем послуги з теплопостачання, внаслідок чого станом на 01.11.2014 року утворилася заборгованість в сумі 4870 грн. 08 коп., за період з січня 2006 року по листопад 2014 року. Незважаючи на письмові попередження про необхідність погашення боргу, відповідач добровільно заборгованість не погасив. 13.08.2012 року НКП «Нікопольтеплоенерго» зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з теплопостачання. 14.09.2012 року Нікопольським міськрайонним судом було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з теплопостачання, який був скасований за заявою відповідача 19.02.2013 року. З огляду на це, позивач вважає, що строк позовної давності був перерваний. Також посилається на те, що у звязку з відсутністю коштів для сплати судових витрат через несвоєчасну оплату мешканцями спожитих житлово-комунальних послуг, НКП «Нікопольтеплоенерго» раніше був позбавлений можливості предявити позов, що є поважною причиною пропуску загального строку позовної давності. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.27). Відповідач у судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації. До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 29.04.2015 року о 09.00 год., як не вручений за закінченням строку зберігання. Тому судова повістка у відповідності до ст.74 ЦПК України, вважається врученою. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. У судовому засіданні встановлено наступне. Відповідач зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 17.12.2014 року (а.с.22). Послуги з постачання теплової енергії надаються Нікопольським комунальним підприємством «Нікопольтеплоенерго» (а.с.7-12). На імя відповідача [PERSON] за вищевказаною адресою відкритий особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.18-20). Між сторонами встановилися зобовязальні правовідносини. Згідно розрахунку (а.с.18-20) за період з 25.01.2006 року по 25.10.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з теплопостачання складає 4870 грн. 08 коп. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч.3,4,5 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно зі ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Позивач звернувся до суду з даним позовом 21.11.2014 року. До звернення до суду з даним позовом НКП «Нікопольтеплоенерго» зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги в сумі 5114 грн. 74 коп., що згідно доданого до позовної заяви розрахунку виникла станом на 05.06.2012 року. 14.09.2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь НКП «Нікопольтеплоенерго» заборгованості за надані послуги в сумі 5114 грн. 74 коп., який ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.02.2013 року був скасований (а.с.6). Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с.18-20), відповідач [PERSON] кожного року здійснював часткове погашення заборгованості. Враховуючи викладене, суд вважає, що відбувалось переривання строку позовної давності у розумінні ч.1 ст.264 ЦК України. Тому суд приходить до висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності, а тому відсутні підстави для його поновлення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач має заборгованість перед позивачем за надані послуги за теплову енергію за період з 25.01.2006 року по 25.10.2014 року, яка згідно розрахунку заборгованості (а.с.18-20) складає 4870 грн. 08 коп. Оскільки до теперішнього часу заборгованість відповідачем не виплачена, тому вона підлягає стягненню в примусовому порядку. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., сплачений останнім при зверненні до суду (а.с.13).

Outcome: partial