Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач 21 січня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03 жовтня 2013 року на вул.. Криворізькій у м. Дніпропетровську автомобілем марки «Опель Вектра», д/н [NUMBER], під керування [PERSON], з вини якого сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль марки «Шкода Фабія», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], зазнав механічних ушкоджень, власником якого є [PERSON]. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2013 року обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються. Згідно висновку №116/13А від 19.11.2013 року вартість матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля «Шкода Фабія», д/н [NUMBER], складає 7 555,61 грн. Позивач виконуючи свої договірні зобов'язання за полісом добровільного страхування № 530551986.12 від 11.12.2012 року, відшкодував заподіяний відповідачем збиток та перерахував на рахунок РК-Дніпро ПП №19655 страхове відшкодування в сумі 6 595,46 грн. Враховуючи вищевикладене та враховуючи той факт, що автомобіль марки «Опель Вектра», д/н [NUMBER] та цивільно-правова відповідальність відповідача не були застраховані, позивач звернувся до останнього з відповідною претензією, але ані відповіді, ані грошових коштів відповідачем відшкодовано не було, у зв'язку із чим, позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь грошову суму в розмірі 6 595,46 грн. та судові витрати по справі. Позивач, в особі свого представника, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надіслав телеграму, в якій просив справу розглядати без участі свого представника. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив позов задовольнити (а.с.73). Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надави письмову заяву, в якій просить розгляд справи відкласти на іншу дату (а.с.74). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного договору страхування, на вимогу відшкодування шкоди в порядку регресу. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. В ході розгляду справи встановлено, що 11 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» та [PERSON] було укладено договір страхування № 530551986.12, строком дії з 22.12.2012 року по 21.12.2013 року (а.с.26-31). Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2013 року, на [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.67). Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За вищевказаною постановою, 03.10.2013 року, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Opel Vectra», д/н [NUMBER], по вул.. Криворізькій у м. Дніпропетровську, не вибрав безпечну дистанцію руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Fabia», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода, постраждалих не має. Згідно звіту № 116/13А від 19.11.2013 року про визначенню вартості матеріального збитку, загальна вартість матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля «Skoda Fabia», д/н [NUMBER], складає 7 555,61 грн. (а.с.32-43). Відповідно до страхового акту №106586 від 27.11.2013 року, сума страхового відшкодування, що підлягає відшкодуванню [PERSON] становить 6 595,46 грн. (а.с.60). Позивач виконуючи свої договірні зобов'язання за договором страхування № 530551986.12 від 11.12.2012 року, перерахував [PERSON], страхове відшкодування у сумі 6 595,46 грн., про що свідчить платіжне доручення № 14584 від 11.12.2013 року (а.с.66). За змістом статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному розмірі особою, яка її завдала. Згідно частини 2 статті 1187 Цивільного Кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно п. 1 ч. 1 статті 1188 Цивільного Кодексу України, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно частини 1 статті 1191 Цивільного Кодексу України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. За статтею 27 Закону України «Про страхування» №85/96 ВР від 07.03.1996 року, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або передача управління транспортним засобом такій особі, що є підставою для регресної вимоги (стаття 38 Закону № 1961-IV), може бути підтверджено вироком суду, постановою про накладення адміністративного стягнення або іншими доказами, які з достовірністю встановлюють таку обставину, а при передачі транспортного засобу особі у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, про такий стан має бути відомо особі, яка передає транспортний засіб. Відповідно до статті 993 Цивільного Кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, законними, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із [PERSON] на користь позивача суму відшкодування збитків у розмірі 6 595,46 грн. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по оплаті судового збору на суму 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved