Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач 25.04.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 27 січня 2015 р. та від 10 листопада 2017 р. Разом із позивачем в квартирі зареєстрована колишня цивільна дружина його померлого батька - [PERSON]. Проте вже тривалий час, вже понад 3-х років, відповідачка не проживає у даній квартирі, не сплачує комунальних послуг та не бере участі у її утриманні. З урахуванням вищенаведеного позивач просить суд визнати [PERSON], 1957 р.н., такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]; Встановити порядок виконання рішення суду, яке після набрання ним законної сили, є підставою для зняття [PERSON], 1957 р.н., з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 02.05.2018 року позовна заява [PERSON] залишена без руху, позивачу надано десятиденний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову ухвалою суду від 14.05.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 02.07.2018 року. Ухвалою суду від 09.08.2018 року закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 04.10.2018 року. У судовому засіданні 04.10.2018 року були допитані свідки, а саме [PERSON] та [PERSON], які підтвердили обставини викладені позивачем у позовній заяві щодо не проживання відповідачки у квартирі позивача. У судове засідання 08.10.2018 року учасники справи не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 27 січня 2015 року та від 10 листопада 2017 року та витягом №103348074 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права влансоті. З Довідки (виписки із домової книги про склад сім'ї та реєстрації) №409 від 02.04.2018 року, вбачається, що позивач зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS]. В зазначеному будинку також зареєстрована [PERSON]. Як зазначалося раніше в судому засіданні також були допитані свідки [PERSON], 1952 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS], та [PERSON], 1953 р.н., яка мешкає за адресою, [ADDRESS]. Свідки пояснили той факт, що вони разом із позивачем являються сусідами по двору. Вже дуже багато років, більш ніж понад п'яти, відповідачку не бачили, де вона знаходиться наразі їм не відомо, та жодних жіночих речей в квартирі [ADDRESS] вони не бачили. Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено,- що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні її власністю. Відповідно до ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Враховуючи всі дослідженні матеріали справи, докази, підтверджуючі не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], суд вважає за необхідне частково задовольнити позов [PERSON]. Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Щодо вимоги позивача про встановлення порядку виконання рішення суду, суд відмовляє у задоволенні даної вимоги, у зв'язка уз наступним. Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Системний аналіз ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду є безумовною підставою для зняття з реєстрації особу, що визнано судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тому встановлення порядку виконання рішення суду не є необхідним.

Outcome: partial