Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач 23.03.2018 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2012 року. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. У зв'язку із тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, поступово втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, позивач змушена звертатись до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 26.03.2018 р. було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 26.04.2018 було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні. 07.06.2018 ухвалою суду було надано сторонам строк на примирення протягом двох місяців, у зв'язку із чим було зупинено провадження у справі. По закінченню зазначеного строку, 08.08.2018 відповідно воно було відновлено. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти постановлення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. Згідно вимог ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Частиною третьою статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На адресу суду від відповідача ані клопотань щодо перенесення розгляду справи з повідомленням про поважність причин неявки, ані відзиву на позовну заяву не надходило . Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, позивач проти проведення заочного розгляду та постановлення по справі заочного рішення не заперечувала, суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 01.09.2012 було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №1053, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Сторони по справі мають спільного сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно до положень ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом, з метою збереження сім'ї, сторонам надавався строк на примирення протягом двох місяців, однак як вбачається з поданої позивачем заяви від 02.08.2018, до позитивного результату це не призвело, остання наполягає на розірванні даного шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів позивача, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, статтею 113 Сімейного Кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved