Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] ([INFO], 18005, [ADDRESS]) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON] ([INFO], 18005, [ADDRESS]) про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24 січня 2004 року між нею та відповідачем [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 89. Від шлюбу спільних дітей не мають. У них з чоловіком не складались подружні відносини. Під час спільного проживання між ними виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них мав різні погляди на сімейне життя, на обовязки дружини та чоловіка, спільне вирішення питань сім'ї в результаті чого у них склалися неприязні відносини. Зясувалось, що між ними відсутні будь-які підстави взаєморозуміння. В звязку з скрутним матеріальним становищем вона почала їздити за кордон на заробітки на тривалий період часу. Перебуваючи в Польщі вона зустріла людину, з якою у неї склались близькі стосунки , в результаті чого вона завагітніла. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, в позовній заяві вказала, що просить справу розглянути за її відсутності. Також вказала, що просить після розлучення залишити їй дівоче прізвище Міхіль. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про слухання справи без його участі. Також вказав, що не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Встановлено, що 24 січня 2004 року, згідно свідоцтва про шлюб (Серія І-СР № 155499), сторони зареєстрували шлюб у [PERSON] міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що складено відповідний актовий запис № 89. Від шлюбу дітей не мають. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON]., який повністю погодився із заявленими позовними вимогами та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Зясувавши обставини\~справи,\~суд вважає,\~що шлюб\~між сторонами\~носить формальний\~характер,\~сімейних відносин\~сторони не\~підтримують з\~ вересня 2017 року, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved