Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Позивач 20 липня 2021 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , у два місяці. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилався\~на те,\~що [INFO] помер\~його батько\~ [PERSON] .\~Після його\~смерті відкрилася\~спадщина,\~яка складається\~із домоволодіння\~ [ADDRESS] .\~Спадкоємцем за\~заповітом після\~смерті [PERSON] \~є позивач.\~Позивач звернувся\~із заявою\~про видачу\~свідоцтва про\~право на\~спадщину до\~нотаріуса,\~проте постановою\~приватного нотаріуса\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Двірник І.В.\~від 12\~липня 2021\~року позивачу\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~після смерті\~його батька\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~у зв`язку\~із пропущенням\~строку для\~подачі заяви\~про прийняття\~спадщини.\~У визначений\~законом шестимісячний\~строк позивач\~не зміг\~звернутися з\~заявою про\~прийняття спадщини,\~оскільки в\~зв`язку з\~початком політичної\~та економічної\~кризи в\~Україні,\~збройної агресії\~Російської Федерації\~позивач був\~вимушений задля\~забезпечення родини\~виїздити на\~заробітки за\~кордон. Спочатку за браком коштів позивач не зміг звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , згодом перебував по межами України на заробітках, де робочий графік не дозволяв звернутися до найближчої консульської установи із заявою про прийняття спадщини. Також у своїй заяві позивач зазначає, що строк для прийняття спадщини було ним пропущено з поважних причин, оскільки позивач не знав про наявність заповіту на його ім`я. Ухвалою від 06 серпня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 06 серпня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Двірник І.В. належним чином засвідчену копію повної спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . У судове засідання позивач не з`явився, письмово просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначає, що строк для прийняття спадщини було ним пропущено з поважних причин, оскільки він не знав про наявність заповіту на його ім`я. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, письмово просила розглядати справу за її відсутності, з позовом згодна. Представник територіальної громади в особі Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явилась, письмово просила розглядати справу за її відсутності та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с. 11, 13). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 9). За життя,\~25\~червня 1999\~року [PERSON] \~склав заповіт,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Дніпропетровського\~міського нотаріального\~округу Грищенко\~В.І.\~за реєстровим\~№ 984,\~у якому\~заповів усе\~належне йому\~майно [PERSON] (а.с. 10). 22 жовтня 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Двірник І.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 12 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Двірник І.В. з заявою, в якій вказала про те, що вона не претендує на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Двірник І.В. від 12 липня 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17. Також у цій постанові Верховного Суду України зазначено, що при розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини судам необхідно дослідити чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відомо. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення. Пунктами 2.3 та 3.2 діючого на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595 на нотаріуса при заведенні спадкової справи покладається обов`язок перевірити за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Як вбачається зі спадкової справи № 45/2019 нотаріусом було перевірено за даними Спадкового реєстру наявність заповіту після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , однак відсутні відомості про повідомлення нотаріусом позивача про наявність заповіту, чи виклик його до нотаріуса або повідомлення його, як спадкоємця за заповітом про відкриття спадщини, що свідчило б про сприяння в здійсненні особистого розпорядження спадкодавця. Позивач стверджував, що він не знав про складений на нього заповіт, а нотаріус не повідомляв його про наявність заповіту. Про існування заповіту позивачу стало відомо після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини. Крім того, позивач, спочатку за браком коштів, не зміг звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а згодом перебував по межами України на заробітках, де робочий графік не дозволяв звернутися до найближчої консульської установи із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи фактичні обставини справи та проаналізувавши факт надання законодавцем переваги здійсненню спадкуванню за заповітом як особистому розпорядженню особи на випадок смерті, суд дійшов висновку про необхідність врахування такої волі спадкодавця як прояву свободи заповіту, з урахуванням наявності поважних причин пропуску позивачем строку, передбаченого на звернення із заявою про прийняття спадщини, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved