Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач 16.07.2014 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором банківського вкладу у розмірі 5814,79 євро та судові витрати. Вимоги обґрунтовував тим, що 02.03.2013 року між ним та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір банківського вкладу №2630/10/109706 «Ваш стабільний», відповідно до цмов якого позивач передав банку суму вкладу у розмірі 14000,00 євро на строковий депозитний рахунок [NUMBER] строком на 385 днів з нарахуванням 9,6% на банківський вклад. 22.03.2014 року позивач звернувся до відділення №9 ПАТ «Міський комерційний банк» з проханням повернути йому кошти у розмірі 14000 євро та нараховані проценти в зв'язку із закінченням терміну дії договору. Однак начальник відділення №9 ПАТ «Міський комерційний банк», посилаючись на постанову НБУ №104 від 27.02.2014 року, відмовив позивачу у такому поверненні. В той же час банк почав повертати позивачу депозит частинами: за період з 24.03.2014 року по 01.07.2014 року від загальної суми боргу 15502,54 євро, було повернуто 9805,00 євро. На суму залишку за пропозицією банку двічі укладався договір строкового банківського вкладу №2630/10/183590 від 20.05.2014 року на 31 день на суму вкладу 5772,94 євро під 8,7% річних та договір строкового банківського вкладу №2630/10/192283 від 20.06.2014 року на 10 днів на суму 5814,79 євро під 2,5 %річних. Крім того, позивач зазначає, що він двічі, а саме 10.04.2014 року та 18.04.2014 року звертався до голови правління Національного банку України із заявою про повернення йому банківського вкладу частинами згідно постанови НДУ №172 від 28.03.2014 року, або повернути суму заборгованості в інший банк на рахунок позивача. Однак НБУ рекомендував звернутися із вказаною заявою до ПАТ «Міський комерційний банк». Тому позивач вважає дії відповідача щодо відмови у видачі йому суми депозитного вкладу незаконними, оскільки це позбавляє його права вільно розпоряджатись належними йому грошовими коштами, в зв'язку з чим, просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивач в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, дослідивши письмову заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу(депозиту) одна сторона(банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму(вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 02.03.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір банківського вкладу №2630/10/109706 «Ваш стабільний». Відповідно до пункту 1.2 статті №1 частини №1 вказаного договору позивач передав банку суму вкладу у розмірі 14000,00 євро, строком на 385 днів з процентною ставкою 9,6% річних, а банком було відкрито вкладнику строковий депозитний рахунок [NUMBER]. 22.03.2014 року [PERSON] відповідно до ст. 1060 ЦК України та п.1.1, ст.1 ч. 2 вказаного договору звернувся до відділення №9 ПАТ «Міський комерційний банк» з проханням повернути йому кошти у розмірі 14000 євро та нараховані проценти у зв'язку із закінченням терміну дії договору. Однак представником ПАТ «Міський комерційний банк» з посиланням на постанову НБУ №104 від 27.02.2014 року було відмовлено позивачу у такому поверненні. 10.04.2014 року позивач звернувся до Голови Правління ПАТ «Міський комерційний банк» з листом про повернення залишку вкладу з відсотками. 13.05.2014 року банк направив на адресу позивача листа, в якому повідомляв про виплату вкладу по закінченню строку депозиту на рахунок з обліку вкладів на вимогу, кошти з якого він має можливість отримати у відділенні банку за місцем обслуговування. Крім того, було запропоновано позивачу розмістити кошти, що знаходяться на цьому рахунку шляхом укладення Договору строкового банківського вкладу. Так, дію договір №2630/10/109706 «Ваш стабільний» від 02.03.2013 року щодо повернення залишку вкладу з відсотками, який банк мав повернути позивачу, було продовжено на підставі договору строкового банківського вкладу №2630/10/183590 «Ваш стабільний», який був укладено 20.05.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк». Відповідно до пункту 1.2 статті №1 частини №1 цього договору банк прийняв у позивача строком на 31 день депозитний вклад у розмірі 5772,00 євро з процентною ставкою 8,7% річних, а банком було відкрито вкладнику строковий депозитний рахунок [NUMBER]. В подальшому між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» 20.06. 2014 року на суму залишку був укладений договір банківського вкладу №2630/10/192283 «Ваш динамічний». Відповідно до пункту 1.2 статті №1 частини №1 цього договору банк прийняв у позивача строком на 10 днів на суму 5814,79 євро з процентною ставкою 2,5 %річних, а банком було відкрито вкладнику строковий депозитний рахунок [NUMBER]. Таким чином, за період з 24.03.2014 року по 01.07.2014 року від загальної суми депозитного вкладу та його відсотків у розмірі 15502,54 євро позивачу було повернуто 9805,00 євро. На звернення позивача до відділення ПАТ «Міський комерційний банк» з проханням про повернення залишку депозитного вкладу з відсотками останнім таке прохання було залишено без задоволення. Отже, відповідач зобов'язання за останнім договором банківського вкладу №2630/10/192283 «Ваш динамічний» від 20.06.2014 року належним чином не виконав, у визначений договором термін не повернув позивачу суму банківського вкладу та нарахованих процентів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по поверненню депозиту, яка з урахуванням нарахованих відсотків становить 5814,79 євро. Не зважаючи на те, що відповідно до ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, та на звернення позивача щодо повернення вкладу, відповідач фактично відмовив йому у видачі банківського вкладу, посилаючись на загострення ситуації на фінансовому ринку України. Відповідно до ст.ст. 629, 638 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст.611 цього кодексу встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи з того, що відповідач в односторонньому порядку ухилився від виконання укладеного з позивачем договору банківського вкладу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості за договором банківського вкладу та наявність законних підстав для їх задоволення та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним договором від №2630/10/192283 «Ваш динамічний» від 20.06.2014 року в сумі 5814,79 євро. 3гідно зі ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом, чи іншим нормативно-правовим актом. З умов договору банківського вкладу, укладеного між сторонами, вбачається, що його предметом є грошові кошти позивача в іноземній валюті, а саме євро. За умовами договору після закінчення терміну дії договору сума по договору банківського вкладу позивачу також мала бути видана в євро. Виходячи з цього, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та зобов'язання відповідача повернути йому кошти по договору банківського вкладу в грошовій одиниці, вказаній в договорі - євро. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 927,66 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved