Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 червня 2015 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини місячного доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, ухиляється від надання дитині матеріальної допомоги, матеріально не забезпечує її, хоча зобовязаний це робити та має таку можливість. Пояснила, також, що працює бібліотекарем та отримує заробітну плату в розмірі 1000 грн. щомісяця, тому не здатна самостійно забезпечити дитину всім необхідним. З цих підстав просила свій позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/3 частини місячного доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що дійсно є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], якого зобовязаний утримувати. Зазначив, що щомісяця отримує пенсію в розмірі 950 грн. та 400 грн. державного соціального допомоги органів соціального страхування, тому згоден сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обовязок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що крім пояснень сторін, підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №425771, повторно виданого 03 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області. В даний час сторони подружніх відносин не підтримують, між собою не спілкуються, дитина перебуває на утриманні позивача. Отже, відповідач [PERSON] зобовязаний утримувати свого неповнолітнього сина, проте свій обовязок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обовязку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, згідно ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Кодимському районі у звязку з інвалідністю ІІ групи та щомісяця отримує пенсію у розмірі 950 грн. Окрім цього, щомісяця отримує державну соціальну допомогу у розмірі 450 грн. Таким чином, суд, при визначені розміру аліментів, які підлягають сплаті відповідачем, враховує зазначені вище обставини та з огляду на визнання відповідачем позову у повному обсязі, вважає можливим позов задовольнити і визначити аліменти у заявленому позивачем розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved