Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач 16. 04. 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до законодавства України, що регулює відносини, які виникають між виконавцями житлово-комунальних послуг та їх споживачами. Станом на 01. 03. 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за водопостачання та водовідведення складає 900,61грн., крім того відповідачу було нараховано інфляційні в сумі 10,99 грн. та 3% річних в сумі 136,13 грн. Попередження абонентного відділу про необхідність сплатити борг і пропозиція на поступове погашення заборгованості, відповідачем було проігноровано. Просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги по водопостачання та водовідведення в сумі 900,61 грн., 3 % річних в сумі 136,13 грн., інфляційні в сумі 10,99 грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав просив їх задоволити в повному обсязі, справу розглянути в її відсутність. Відповідач до судового засідання не зявився, причину не явки суду не повідомив, від отримакння кореспонденції суду ухилився. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до законодавства України, що регулює відносини, які виникають між виконавцями житлово-комунальних послуг та їх споживачами. Відповідно ст. 67, 68 Житлового кодексу України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі житлово-комунальних послуг повинні сплачувати за їх одержання своєчасно, у строки, встановлені договором або законом. Відповідач ухиляється від сплати боргу, послуги КП «Черкасиводокал» користується безкоштовно, чим порушує вимоги чинного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Станом на 01. 03. 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за водопостачання та водовідведення складає 900,6 грн., крім того відповідачу було нараховано інфляційні в сумі 10,99 грн. та 3% річних в сумі 136,13 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.2, ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно з ч. 2 ст. 99 ЦПК України, у разі відмови в прийняті заяви про видачу судового наказу винесена заявником сума судового збору не повертається та зараховується до суми судового збору, у разі подання заявником позову в порядку позовного провадження. Ухвалою від 08. 12. 2014 року відмовлено у прийняті заяви про видачу судового наказу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданих представником позивача квитанцій про розмір витрат по сплаті судового збору складає 243 грн. 60 коп., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved