Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач 20.04.2016 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Позивач у своєму позові посилалася на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 16.04.2005 року. Від сумісного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Матеріальну допомогу на дітей відповідач не надає, тому позивач змушена звертатись до суду. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 грн. до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на її користь та на її утримання аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення донькою [PERSON] віку трьох років. У своїй заяві до суду адвокат позивача [PERSON] [PERSON] просив розглядати справу за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 16.04.2005 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Від сумісного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). На теперішній час позивач проживає разом зі своїми малолітніми дітьми, займається їх вихованням та утриманням. Відповідач матеріальну допомогу на утримання позивача та дітей не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач працює директором з безпеки на ТОВ «Дніпромлин» та отримує зарплату в розмірі 1223,06 грн. (а.с. 34). Діти сторін [PERSON] та [PERSON] малолітні, знаходяться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON] та [PERSON]. У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти зі [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей з дня подання позову, тобто з 20.04.2016 року. На підставі ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Донька сторін [PERSON] малолітня, [INFO], трирічного віку не досягла, знаходиться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час не працює, потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення [PERSON] віку трьох років. Відповідно з ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 79 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти зі [PERSON] на користь [PERSON] та на її утримання з дня подання позову, тобто з 20.04.2016 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial