Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.06.2014 року звернулася до суду із позовом до Красноармійської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] року відкрилася спадщина після смерті її чоловіка, [PERSON], на належний йому житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку за цією ж адресою, площею 0,0545 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд. Позивачка являється єдиною першочерговою спадкоємицею, яка прийняла спадщину. Приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу [PERSON] була зведена спадкова справа № 28-2014. 21 травня 2014 року вона звернулася до нотаріуса с заявою про видачу їй Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. 21.05.2014 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0545 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський споруд, за адресою: [ADDRESS], реєстр № 744. Постановою від 21.05.2014 року позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташовано за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що мною не надано всіх необхідних документів для оформлення спадщини, а саме не надано правовстановлюючий документ. Позивачка вважаю, що вона має право в судовому порядку визнати за собою право власності на вищезазначений житловий будинок за наступних підстав: У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст..1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов по визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, відповідно до договору від 01.02.1964 року чоловік придбав житловий будинок житловою площею 26,43 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки БТІ від 28.05.2014 року до 01.01.2013 року будинок [ADDRESS] не зареєстрований в КП «БТІ», житловий будинок збудований в 1970 році- загальна площа 96,8 кв.м., житлова - 52,1 кв.м. Згідно технічного паспорту на одноквартирний (садибний) житловий будинок станом на 15.04.2014 року, відсутні відмітки про самочинне будівництво. Висновком про технічний стан будинку, господарських будівель та споруд від 15.04.2014 року спадковий житловий будинок відповідає технічному стану. Таким чином, наявні всі документи, які підтверджують право власності на спадковий житловий будинок спадкодавцеві. Окрім того, у померлого виникло при житті і право власності на земельну ділянку, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський споруд за адресою: [ADDRESS] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 149767. Позивачка вважає, що має право в порядку спадкування визнати за собою право власності на житловий будинок, який належав на праві власності померлому батькові. Позивачка [PERSON] у попереднє судове засідання не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягала. Представник відповідача - Красноармійської міської ради у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що [INFO] року відкрилася спадщина після смерті чоловіка позивачки, [PERSON] (а.с.16), на належний йому житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку за цією ж адресою, площею 0,0545 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (а.с.14-15). Позивачка являється єдиною першочерговою спадкоємицею, яка прийняла спадщину. Приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу [PERSON] була зведена спадкова справа № 28-2014. 21 травня 2014 року позивачка звернулася до нотаріуса с заявою про видачу мені Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. 21.05.2014 року нотаріусом їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0545 га (а.с.13), яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський споруд, за адресою: [ADDRESS], реєстр № 744. Постановою від 21.05.2014 року позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташовано за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що мною не надано всіх необхідних документів для оформлення спадщини, а саме не надано правовстановлюючий документ (а.с.12). Позивачка вважаю, що вона маю право в судовому порядку визнати за собою право власності на вищезазначений житловий будинок за наступних підстав: У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст..1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов по визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, відповідно до договору від 01.02.1964 року (а.с.9-10) чоловік придбав житловий будинок житловою площею 26,43 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки БТІ від 28.05.2014 року до 01.01.2013 року будинок [ADDRESS] не зареєстрований в КП «БТІ», житловий будинок збудований в 1970 році- загальна площа 96,8 кв.м., житлова - 52,1 кв.м. (а.с.8). Згідно технічного паспорту на одноквартирний (садибний) житловий будинок станом на 15.04.2014 року, відсутні відмітки про самочинне будівництво (а.с.4-7). Висновком про технічний стан будинку, господарських будівель та споруд від 15.04.2014 року спадковий житловий будинок відповідає технічному стану (а.с.11). Таким чином, наявні всі документи, які підтверджують право власності на спадковий житловий будинок спадкодавцеві. Окрім того, у померлого виникло при житті і право власності на земельну ділянку, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський споруд за адресою: [ADDRESS] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДН № 149767. Порядок оформлення права власності на нерухоме майно, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1.-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в Листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року № 12/5-126, в якому зокрема, роз'яснюється: - по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Як роз'яснено в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 3.2), громадяни, які збудували житлові будинку до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved