Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON], 05 травня 2014 року, звернувся до суду із заявою в якій просить постановити рішення, яким припинити стягнення аліментів, що стягуються з нього в користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв»язку з перебуванням сина на його повному утриманні та зміною місця проживання дитини і просить стягувати з відповідача [PERSON] в його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з дня подачі заяви до суду покликаючись на те, що від спільного подружнього життя вони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Оскільки подружнє життя у них не склалося, шлюб між ними, 18 квітня 2012 року, було розірвано. Рішенням Яворівського району Львівської області від 15 квітня 2013 року, вирішено стягувати з нього аліменти в користь [PERSON], на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі розмірі 500 гривень, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина, починаючи з 11 березня 2013 року. На підставі рішення Яворівського району Львівської області від 10 квітня 2014 року, змінено розмір аліментів, визначених рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2013 року та вирішено стягувати з нього аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частини його доходу, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина, починаючи з 14 листопада 2013 року. Після розгляду справи по суті, змінилися істотні обставини самої справи, оскільки неповнолітній син - [PERSON], на утримання якого з нього стягуються аліменти, виявив бажання проживати з ним в селі Старичі по вулиці Шептицького, 19/22 Яворівського району Львівської області, де син фактично є зареєстрованим і починаючи з 30 квітня 2014 року, неповнолітній син фактично перебуває на його повному утриманні. 14 липня 2014 року, позивач [PERSON], звернувся до суду із клопотанням про уточнення розміру своїх позовних вимог і просить постановити рішення, яким припинити стягувати з нього аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], так як неповнолітній син змінив місце свого проживання і з 30 квітня 2014 року, перебуває на його повному утриманні. Просить також стягувати з відповідача [PERSON] в його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 643 гривні, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття сина, а також стягнути з відповідача в його користь безпідставно стягнути кошти в розмірі 1000 гривень та суму судового збору. Свої уточнені вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що починаючи з 30 квітня 2014 року, неповнолітній син проживає разом з ним і перебуває на його повному матеріальному утриманні. Підстав для стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини за травень та червень 2014 року у відповідача [PERSON] не було, проте з його заробітної плати в користь відповідача було стягнути 1000 гривень. Жодної матеріальної допомоги відповідач [PERSON], на утримання їхньої неповнолітньої дитини не надає, тому він бажає, щоб відповідач у законному порядку сплачувала в його користь аліменти на утримання сина і такий розмір аліментів нараховує 643 гривні. 25 серпня 2014 року, позивач [PERSON], знову звернувся до суду із клопотанням про уточнення розміру своїх позовних вимог і просить постановити рішення, яким припинити стягувати з нього аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв»язку з добровільним перерахуванням коштів на утримання сина, а також кошти в сумі 1000 гривень зарахувати як утримання з нього аліментів у вересні 2014 року. Нові уточнені вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що починаючи з 30 квітня 2014 року і до середини серпня 2014 року, неповнолітній син проживав разом з ним і перебував на його повному матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON], на утримання їхньої неповнолітньої дитини, за названий період, матеріальної допомоги не надавала. З середини серпня 2014 року і по даний час, неповнолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з матір»ю відповідачем по справі, але він приймає участь у вихованні сина та забезпечує матеріальне благополуччя свого неповнолітнього сина. Так, у липні 2014 року, він перерахував 500 гривень спонсорської допомоги на покращення матеріально-технічної бази училища, в якому з 01 вересня 2014 року буде навчатися його неповнолітній син. У серпні 2014 року, на рахунок свого неповнолітнього сина, він перерахував 1100 гривень і таку суму коштів він, починаючи з 01 жовтня 2014 року, надалі буде добровільно сплачувати на рахунок сина до досягнення ним повноліття. 16 грудня 2014 року, позивач [PERSON], знову звернувся до суду з черговим клопотанням про уточнення розміру своїх позовних вимог і просить постановити рішення, яким повернути до суду виконавчий лист за №460/920/2013 від 26 квітня 2013 року та виконавчий лист за №460/4322/2013 року від 29 липня 2014 року про стягнення з нього в користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO] та призначити стягнення з нього в користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/5 частини заробітної плати за поточний місяць, з врахуванням добровільного утримання ним неповнолітнього сина, починаючи з 01 лютого 2015 року, Чергові уточнені вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що неповнолітній син проживав разом з ним і перебував на його повному матеріальному утриманні. На відповідача [PERSON], як матір неповнолітньої дитини, в період з 07 травня 2014 року по 15 липня 2014 року, покладався обов»язок по утриманню їхньої спільної неповнолітньої дитини, яка проживала разом з ним, як батьком і цю суму аліментів він просить визначити в розмірі 1250 гривень. За весь період призначення стягнення з нього в користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, загальна сума аліментів, враховуючи грудень 2014 року, нараховує 14743 гривні 51 копійку. В порядку примусового виконання рішень, відділом ДВС Яворівського РУЮ Львівської області, згідно виконавчого листа за №460/920/2013 від 26 квітня 2013 року та виконавчого листа за №460/4322/2013 року від 29 липня 2014 року, з нього в користь відповідача [PERSON], стягнено аліментів на загальну суму 9888 гривень 90 копійок. У добровільному порядку, ним, в користь відповідача [PERSON], на утримання сина - [PERSON], [INFO], сплачено аліментів на загальну суму 5500 гривень. Станом на 01 січня 2015 року, сума його переплати по аліментах складає 645 гривень 39 копійок, а з врахуванням суми, що належить йому до сплати матір»ю дитини, складає 1250 гривень, що нараховує загальну суму переплати ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1895 гривень 39 копійок. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача [PERSON], дала пояснення аналогічні викладеним в заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] заперечили повністю та суду пояснили, що за рішенням суду, позивач зобов»язаний сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина в розмірі, що необхідний для нормального розвитку та прожиття дитини. Діючим законодавством не передбачено права батьків самостійно нараховувати та стягувати на майбутнє, чи добровільно сплачувати кошти на вирішення різних потреб в інтересах дитини і рахувати ці кошти як сплату аліментів на утримання дитини. Перерахунок позивачем коштів, як спонсорської допомоги на покращення матеріально-технічної бази училища, в якому навчається неповнолітній син сторін, а також перерахунок коштів позивачем, на рахунок свого неповнолітнього сина, є лише добровільними додатковими витратами позивача на свою неповнолітню дитину і до сплати аліментів не мають ніякого відношення. Щодо повернення до суду виконавчих листів про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то таким правом наділений лише державний виконавець. Просять в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено та підтверджено документально, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, що був зареєстрований 16 грудня 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського міськвиконкому, актовий запис №2511. Від спільного подружнього життя, згідно предявленої копії свідоцтва про народження, сторони мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з копії рішення Яворівського районного суду Львівської області від 18 квітня 2012 року, шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що був зареєстрований 16 грудня 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського міськвиконкому, актовий запис №2511, розірвано. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, способи виконання обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Судом встановлено, що домовленості між батьками про утримання неповнолітньої дитини не досягнуто, мати дитини - [PERSON] бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. З копії рішення Яворівського району Львівської області від 15 квітня 2013 року вбачається що, вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі розмірі 500 гривень, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина, починаючи з 11 березня 2013 року. Згідно частини 1 статті 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них або в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Яворівського району Львівської області від 10 квітня 2014 року, змінено розмір аліментів, визначених рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 15 квітня 2013 року та вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частини його доходу, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина, починаючи з 14 листопада 2013 року. Згідно статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених Законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. Судом не беруться до уваги розрахунки позивача [PERSON], щодо нарахування, стягнення та добровільної оплати ним коштів, як аліментів, на утримання ним своєї неповнолітньої дитини, оскільки такі розрахунки здійснює державний виконавець, який прийняв відповідний виконавчий документ до виконання. Згідно статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Приймаючи до уваги наведене, суд не находить підстав щодо задоволення позовних вимог [PERSON] про повернення до суду виконавчих листів №460/920/2013 від 26 квітня 2013 року та №460/4322/2013 року від 29 липня 2014 року про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO] та призначення стягнення з нього аліментів, із врахуванням добровільного утримання ним своєї неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO], починаючи з 01 лютого 2015 року, оскільки його добровільні додаткові витрати на неповнолітнього сина, не звільняють його від обов»язку сплачувати аліменти на дитину і повернення виконавчих документів, прийнятих державним виконавцем до виконання, повертається до суду самим державним виконавцем.

Outcome: dismissed