Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач 26 березня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.3-4). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 березня 2008 між сторонами було укладено кредитний договір №\~DNHDGB0000000025, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у сумі 36\~100,00 доларів США, терміном користування до 28.03.2038 року. Позивач свої зобовязання виконав, - кредит надав. Але, станом на 21.01.2015 року заборгованість відповідачки перед банком складає 37\~675,86 доларів США, з якої: заборгованість за кредитом 34\~653,29 доларів США; заборгованість по процентам 2\~545,70 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 84,67 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 392,20 доларів США. Оскільки відповідачка здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором не бажає, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь суму заборгованості у розмірі 37\~675,86 доларів США, що за курсом 15,78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.01.2015р., складає 594\~525,07 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача, діючий за довіреністю [PERSON], не зявився. Про час, місце та день судового засідання був сповіщений у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.33). Відповідачка у судове засідання не зявилась. Про день, час і місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду повернулись поштові відправлення , що направлялись відповідачці з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.34-47,48-50). Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надавала. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ст.. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 28 березня 2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») було укладено кредитний договір №\~DNHDGB0000000025, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти шляхом видачі готівки через касу, на строк по 28.03.2038 року, у вигляді непоновлюваної лінії в сумі 36\~100,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 0,90% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії за обслуговування у розмірі 1,0% від суми виданого кредиту (а.с.10-12). Однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, допустивши прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, в наслідок чого її заборгованість перед банком, станом на 21.01.2015 року складає 37\~675,86 доларів США, з якої: заборгованість за кредитом 34\~653,29 доларів США; заборгованість по процентам 2\~545,70 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 84,67 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 392,20 доларів США (а.с.5-8). Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №\~DNHDGB0000000025 від 28.03.2008 року в розмірі 37\~675,86 доларів США, що за курсом 15,78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.01.2015 року, складає 594\~525,07 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 3\~654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved