Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач, 17 серпня 2015 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері [PERSON], померлої 05 листопада 2014 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 05 листопада 2014 року померла мати [PERSON]. Після смерті матері залишилося спадкове майно: грошовий вклад на картковому рахунку №516875724637812, відкритого 17 жовтня 2013 року в Южному ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Кодима; грошові кошти на кредитному картковому рахунку №5457082976864590, відкритого 29 жовтня 2007 року в Южному ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Кодима; грошові кошти на рахунку №26353604970480 в межах депозитного договору SAMDN18000704838140, укладеного 16 грудня 2008 року в ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Кодима. Спадкоємцями за законом стали він, та його сестра і брат [PERSON] і [PERSON]. Від спадщини вони відмовилися на його користь надавши відповідні заяви. Він, як спадкоємець за законом прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса із заявою. Нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки є спір щодо спадкового майна, а також у зв2язку з існування недостовірної інформації ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк». Все вище назване і змусило його звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на: грошовий вклад на картковому рахунку №516875724637812, відкритого 17 жовтня 2013 року в Южному ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Кодима на ім»я [PERSON], померлої 05 листопада 2014 року; грошові кошти на кредитному картковому рахунку №5457082976864590, відкритого 29 жовтня 2007 року в Южному ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Кодима на ім»я [PERSON], померлої 05 листопада 2014 року; грошові кошти на рахунку №26353604970480 в межах депозитного договору SAMDN18000704838140, укладеного 16 грудня 2008 року в ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Кодима [PERSON], померлої 05 листопада 2014 року. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ([PERSON] сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником: грошового вкладу на картковому рахунку №516875724637812, відкритого 17 жовтня 2013 року в Южному ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Кодима; грошових коштів на кредитному картковому рахунку №5457082976864590, відкритого 29 жовтня 2007 року в Южному ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Кодима; грошових коштів на рахунку №26353604970480 в межах депозитного договору SAMDN18000704838140, укладеного 16 грудня 2008 року в ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Кодима. Наявність зазначених вкладів підтверджується дослідженою в судовому засіданні довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-20150521/0983 від 26 травня 2015 року, адресованій державному нотаріусу Кодимської державної нотаріальної контори. 05 листопада 2014 року [PERSON], померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №397146, видане 06 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області). Як убачається з дослідженого судом свідоцтва про народження серії І-ЯК №367560, виданого [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області 14 травня 1968 року, матір»ю народженого 27 квітня 1968 року [PERSON] є [PERSON]. Відтак, спадкоємцем за законом залишився позивач [PERSON], як син спадкодавця. Інші спадкоємці за законом [PERSON] і [PERSON] від спадщини відмовились, надавши відповідні заяви. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З огляду на викладене, суд констатує, що позивач прийняв спадщину, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса, оскільки, відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що виникли спірні питання щодо спадщини між спадкоємцями, а також наявність недостовірної інформації ПАТ КБ «Приватбанк», у якій ім»я спадкодавця зазначене як «Лідія», замість «Надія»(лист державного нотаріуса №777/02-14 від 08 липня 2015 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як убачається з дослідженого в судовому засіданні індивідуального персонального номера платника податків [PERSON] має номер [NUMBER]. Такий же номер зазначено і в інформації ПАТ КБ «Приватбанк», адресовані до державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори. Тобто судом установлено, що саме спадкодавець [PERSON] має грошові вклади в ПАТ КБ «Приватбанк». Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Відтак, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно - грошовий вклад в сумі 6,59 грн. з відповідними відсотками на картковому рахунку №516875724637812, відкритого 17 жовтня 2013 року в Южному ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Кодима на ім»я [PERSON], померлої 05 листопада 2014 року; грошові кошти в сумі 18301,85 грн. з відповідними відсотками на кредитному картковому рахунку №5457082976864590, відкритого 29 жовтня 2007 року в Южному ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Кодима на ім»я [PERSON], померлої 05 листопада 2014 року; грошові кошти в сумі 2,81 грн. з відповідними відсотками на рахунку №26353604970480 в межах депозитного договору SAMDN18000704838140, укладеного 16 грудня 2008 року в ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Кодима [PERSON], померлої 05 листопада 2014 року. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1261 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved