Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 листопада 2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. 18 січня 2015 року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно земельна ділянка площею 4,85 га, передана для сільськогосподарського виробництва, розташована на території Обознівської сільської ради. Він є спадкоємцем майна померлого за заповітом. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 026811, виданий 17 січня 2004 року Глобинською районною державною адміністрацією, але його втрачено. Через відсутність правовстановлюючого документу державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину зазначеного майна. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на вказану земельну ділянку. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Обознівської сільської ради, представники третіх осіб - сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації, Глобинської державної нотаріальної контори, треті особи [PERSON], [PERSON], у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, заперечень на позов не надали. Направили заяви про розгляд справи у відсутності їх представників. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, Глобинської районної державної адміністрації, в судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 18 січня 2015 року помер [PERSON]. За життя 2 листопада 2009 року, він склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Обознівської сільської ради Глобинського району [PERSON] за реєстровим № 51, згідно якого земельну ділянку розміром 4,85 га., яка розташована на території Обознівської сільської ради Глобинського району Полтавської області яка належить йому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 026811 виданий Глобинською райдержадміністрацією, 17.01.2004 р., заповів дочці [PERSON], [INFO], сину [PERSON], [INFO] та сину [PERSON], [INFO]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Спадкоємцями майна померлого за заповітом є син померлого [PERSON] (позивач у справі), дочка - [PERSON], яка подала заяву до державної нотаріальної контори про відмову від своєї частки у спадщині на користь, [PERSON], син - [PERSON], який помер на протязі однієї доби з їхнім батьком, 18 січня 2015 року. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 286 за 2015 рік, заведеної Глобинською державною нотаріальною конторою Полтавської області після померлого 18 січня 2016 року [PERSON], вбачається, що спадщину у встановлений законом строк прийняли [PERSON] та [PERSON], подавши відповідні заяви. [PERSON] подавала до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] подавали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON]. Осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині немає . Спадщина відумерлою не визнана. Згідно п. 1.8. Глави 10 наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» та відповідно до\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб. [PERSON] є спадкоємицею майна свого чоловіка, [PERSON], і не може бути залучена, як спадкоємиця після померлого, 18 січня 2015 року, [PERSON]. Постановою від 13 вересня 2016 року державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. До складу спадкового майна входить земельна ділянка розміром 4,85 га, розташована на території Обознівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 026811, виданого Глобинською райдержадміністрацією 17 січня 2004 року. Відділ Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області довідкою від 19 жовтня 2016 року № 2027/86-16 підтвердив, що такий державний акт дійсно видавався на імя [PERSON], грошова оцінка земельної ділянки становить 184463,00 грн. з урахуванням коефіцієнтів індексації 4.796 та 1,756. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку визначеного законом. Згідно ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності\~ст.125 ч.1 Земельного Кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи права постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. \~Відповідно до\~ст.126 Земельного кодексу України, документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт. \~Згідно ч. 5\~ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~Відповідно до\~ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Це означає, що видача втраченого документу на імя [PERSON] неможлива, а тому спір може бути вирішено лише в судовому порядку. Встановивши, що на момент відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] мав право власності на земельну ділянку, а [PERSON] вчасно прийняв спадщину за заповітом, суд прийшов до висновку, що позивач має право на її успадкування та визнання за ним права власності на вказану земельну ділянку. Позов підлягає задоволенню. Визнання права власності на земельну ділянку за позивачем не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved