Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач 13 лютого 2020 року звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що він є громадянином Федеративної Республіки Нігерія. На теперішній час він має посвідку на тимчасове проживання в Україні. У 2017 році він навчався на медичному факультеті Сумського державного університету та проживав у місті Суми. У тому ж році він познайомився з громадянкою України [PERSON] , [INFO] , мешканкою м. Суми, з якою він перебував у близьких стосунках. У середині 2018 року їхні стосунки припинились. У той же час [PERSON] повідомила його, що вона вагітна від нього. Навесні 2019 року йому стало відомо, що [INFO] відповідачка народила хлопчика [PERSON] . У свідоцтві про народження дитини запис про батька дитини був записаний за вказівкою матері як « [PERSON] », тобто надуманий, із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України, про що йому деякий час не було відомо. Про запис батьком іншої людини в реєстраційні документи народження дитини йому стало відомо нещодавно. Зазначає, що він ніколи не заперечував свого батьківства народженої відповідачкою дитини [PERSON] і бажає, щоб у документі про його народження відомості про батька були зазначені його, з чим погоджується відповідачка. Він розуміє обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини і бажає їх виконувати, про що він повідомив [PERSON] . Відповідачка, з метою виправлення реєстрового запису у книзі реєстрації народжень відомостей про батька звернулась до Сумського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, але їй там відмовили у внесенні виправлень. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Суми, який при народженні мав прізвище [PERSON] ; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] (на теперішній час [PERSON] ) №156 від 19 лютого 2019 року, складеного (на теперішній час Сумський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції), виключивши відомості про батька [PERSON] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця Федеративної Республіки Нігерія. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 02 червня 2020 року позивачем надано документи на виконання ухали суду від 02 березня 2020 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 червня 2020 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10 вересня 2020 року о 09 год. 30 хв. Протокольною ухвалою головуючого, розгляд підготовчого судового засідання відкладено на 12 січня 2021 року у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін. В підготовче судове засідання 12 січня 2021 року сторони не з`явилися, від них надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка позов визнає в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час і місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника відділу. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є громадянином Федеративної Республіки Нігерія, має посвідку на тимчасове проживання в Україні та проживає за вищезазначеною адресою, що підтверджується копією посвідки на тимчасове проживання, № [NUMBER] , виданою 08 листопада 2019 року за №8011 (а.с.4). Позивач та відповідачка перебували у фактичних шлюбних відносинах, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у вказаних стосунках [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, [PERSON] народився [INFO] ; відомості про батька [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ст.135 СК України, при народжені дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Так як відповідачка позовні вимоги про визнання батьківства визнає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved