Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач 12.09.2018року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 04.02.2014року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON], 19.02.2016року народження, та дочка [PERSON], 31.03.2018року народження. Стверджує, що діти проживають разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач матеріально дітям допомагає не регулярно, на даний час жодних коштів на їх утримання не надає. Угоди про добровільну плату аліментів між ними не досягнуто. Зазначає, що відповідач не має постійного та офіційного місця праці, проте працює на різних тимчасових роботах, тому може надавати дітям матеріальну допомогу. З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 3000 гривень щомісячно до їх повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує. Відповідач був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не зявився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що сторони з 04.02.2014 року перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON], 19.02.2016року народження, та дочка [PERSON], 31.03.2018року народження. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про шлюб між сторонами серії І-СГ №214246 від 04.02.2014року, копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] серії І-СГ №494339 від 23.02.2016року, копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] серії І-СГ №573545 від 16.04.2018року, довідкою, виданою виконавчим комітетом Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області №1771 від 30.08.2018року про склад сімї позивачки [PERSON] Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи вищенаведені\~норми,\~оскільки обовязок\~по утриманню\~дитини покладається\~на обох\~батьків,\~між сторонами\~відсутня домовленість\~про сплату\~аліментів на\~дітей,\~то є\~всі підстави\~для стягнення\~з відповідача\~аліментів на\~утримання його\~дітей до\~досягнення ними\~повноліття. Згідно вимог ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~вимог ст.182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини;\~2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~3 1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 8 липня 2017 року внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином із наведеного вбачається, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року становить 1626 гривень. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідач не побажав прибути в судове засідання, щоб надати свої пояснення чи заперечення щодо заявленого позову. Таким чином, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище відповідача та дітей, зокрема те, що відповідач не має постійного офіційного місця праці, однак є працездатним, тобто такий може бути працевлаштований та отримувати дохід не менше встановленої законом мінімальної заробітної плати, також беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та визначити відповідачу [PERSON] аліменти на утримання його сина [PERSON] та дочки [PERSON] в розмірі 3000 гривень (по 1500гривень на кожну дитину) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити до негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст. 133, 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача [PERSON], належить стягнути на користь Держави судовий збір.

Outcome: approved