Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач 15.05.2018 р. звернувся в суд в інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав, у якому просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх дочки [PERSON]. Заявлений позов обґрунтовував тим, що до комісії з питань захисту прав дитини Тисменицької РДА 14.03.2018 р. звернулася неповнолітня [PERSON], [INFO], із заявою, у якій просила розглянути питання про доцільність позбавлення батьківських прав своїх батьків [PERSON] та [PERSON] За результатами вивчення даного питання встановлено, що відповідно до рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 13.05.2010 р. шлюб між батьками неповнолітньої [PERSON] розірвано; згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03.11.2015 р. визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] Відповідно до довідки Майданської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 13.02.2018 р. № 117 неповнолітня [PERSON] проживає та зареєстрована разом з батьком та бабусею [PERSON] по вул. Незалежності,67 у с. Майдан Тисменицького району. Відповідачі не займаються вихованням дочки, яка є ученицею 8 класу ЗОШ І-ІІ ступенів Майданського НВК, не цікавляться її навчанням та життям, батьківські збори відвідують бабуся та тітка. Комісія з питань захисту прав дитини Тисменицької РДА своїм рішенням від 17.04.2018 р. вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх неповнолітньої дочки. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомили суду про причини неявки, не подали відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Заслухавши вступне слово представника позивача, показання свідка, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачі являються батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Шлюб між подружжям розірвано на підставі рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 13.05.2010 р. (а.с.9). Відповідно до рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03.11.2015 р. визначено місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] (а.с.16-18). Згідно довідки Майданської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 13.02.2018 р. № 117 (а.с.22) неповнолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом з батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] по вул. Незалежності, 67 в с. Майдан Тисменицького району Івано-Франківської області. Умови проживання неповнолітньої [PERSON] вдома задовільні, дитина має свою кімнату, з матірю не спілкується, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини від 13.03.2018 р. (а.с.20). Як вбачається із характеристики учениці 8-го класу Майданської ЗОШ І-ІІ ст. Слободян Діани від 12.03.2018 р. (а.с.23), остання зарекомендувала себе як старанна учениця, бере активну участь у громадському житті школи та класу, користується авторитетом серед товаришів; батько успіхами дочки не цікавиться, не відвідує батьківські збори. Відповідно до інформації Майданського НВК ЗОШ І-ІІ ст. від 14.03.2018 р. № 9 батьки [PERSON] не цікавляться життям дитини у закладі освіти, її навчанням, не спілкуються ні з класним керівником, ні з адміністрацією навчально-виховного комплексу; батьківські збори відвідує бабуся або тітка (а.с.21). Відповідно до висновку № 03-18/02-20 від 17.04.2018 р. комісія з питань захисту прав дитини Тисменицької РДА вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх неповнолітньої дочки [PERSON] (а.с.4-5). Допитана у судовому засіданні в якості свідка неповнолітня [PERSON] підтвердила, що батьки не цікавляться її навчанням у школі, не спілкуються з нею; її вихованням займаються бабуся і тітка. Зміст спірних правовідносин полягає у порушенні права неповнолітньої дочки відповідачів на належне батьківське виховання. Судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню неповнолітньої дочки [PERSON], а саме: не спілкуються з нею у обсязі, необхідному для її нормального розвитку та самоусвідомлення, не піклуються про здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток дочки, не цікавляться її навчанням, не проявляють щодо неї батьківської турботи і піклування, не надають їй матеріального утримання. Таким чином, відповідачами, які усунулися від виконання обовязків щодо виховання та розвитку своєї неповнолітньої дитини, порушено право останньої на належне батьківське виховання. При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх\~діях щодо\~дітей,\~незалежно від\~того,\~здійснюються вони\~державними чи\~приватними установами,\~що займаються\~питаннями соціального\~забезпечення,\~судами,\~адміністративними чи\~законодавчими органами,\~першочергова увага\~приділяється якнайкращому\~забезпеченню інтересів\~дитини.\~Держави-учасниці\~зобовязуються забезпечити\~дитині такий\~захист і\~піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обовязки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ч.3\~ст.11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» предметом\~основної турботи\~та основним\~обовязком батьків\~є забезпечення\~інтересів своєї\~дитини. У відповідності з вимогами ст.150 СК України батьки зобовязані\~виховувати дитину\~в дусі\~поваги до\~прав та\~свобод інших\~людей,\~любові до\~своєї сімї\~та родини,\~свого народу,\~своєї Батьківщини;\~батьки зобовязані\~піклуватися про\~здоровя дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток; батьки зобовязані\~забезпечити здобуття\~дитиною повної\~загальної середньої\~освіти,\~готувати її\~до самостійного\~життя; батьки зобовязані поважати дитину. Статею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом; дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обовязків щодо неї; дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій; дитина має\~право звернутися\~за захистом\~своїх прав\~та інтересів\~безпосередньо до\~суду,\~якщо вона\~досягла чотирнадцяти\~років. Згідно вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків\~від виконання\~батьківських обовязків\~є підставою\~для покладення\~на них\~відповідальності,\~встановленої законом. У відповідності з вимогами п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. З огляду на встановлені судом обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, які підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, що визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми у їх сукупності, враховуючи висловлену в судовому засіданні думку неповнолітньої дочки відповідачів щодо позбавлення їх батьківських прав, виходячи з інтересів неповнолітньої, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову щодо позбавлення відповідачів батьківських прав, який підлягає до задоволення. З відповідачів слід стягнути 704,80 грн. судового збору в дохід державного бюджету, а саме по 352,40 грн. з кожного. \~ \~ \~ \~На підставі\~наведеного,\~відповідно до\~ст.\~3,\~27\~Конвеції ООН\~про права\~дитини від\~20.11.1989\~р. (у\~редакції зі\~змінами,\~схваленими резолюцією\~50/155\~Генеральної Асамблеї\~ООН від\~21\~грудня 1995\~р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 150, 152, 155, 164 ч.1 п.2 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved