Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач 28.01.2019 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трьох років. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач, який залишив сім`ю, не надає матеріального утримання дітям, хоча має таку можливість. Вона не має ніяких доходів, крім соціальної допомоги на дитину. Позивач у судове засідання не з`явилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі. У наданій суду заяві від 18.04.2019 року зазначив, що він з часу народження дітей постійно бере участь у їх вихованні та допомагає матеріально. Проте, протягом тривалого часу не працює у зв`язку з відсутністю роботи та не має жодного доходу, а тому не має можливості сплачувати аліменти у сукупному розмірі 10000 грн. на місяць на утримання дітей та дружини. Зазначив, що обов`язок утримувати дітей покладається на обох з подружжя та позивач отримує допомогу в управлінні соціального захисту населення Тисменицької РДА на утримання дітей у розмірі 6000 грн. У зв`язку з тим, що він не працює, має мінливий, нерегулярний дохід, не має будь-якого рухомого та нерухомого майна тому вважає, що може сплачувати щомісячно тільки по 500 грн. на утримання дітей. Крім того вказав, що згідно чинного законодавства, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років, за умови, може надавати матеріальну допомогу. На даний час він не має можливості надавати дружині матеріальну допомогу, а тому у цій частині позову просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає належного матеріального утримання дітям, у зв`язку з чим порушуються права малолітніх дітей сторін на належне утримання з боку батька, який проживає окремо від сім`ї, на належний рівень життя, необхідний для їх гармонійного всебічного розвитку. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дітей сторін, зокрема те, що діти здорові, перебувають на утриманні матері, яка знаходиться у відпустці по догляду за дочкою [PERSON] до досягнення нею трьохрічного віку; 2) стан здоров`я відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який працює неофіційно, розмір його доходу невідомий; 3) інших дітей і непрацездатних утриманців відповідач не має; 3-1) відсутні дані щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. При вирішенні спору суд також застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 року» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дочки [PERSON] у розмірі 2218 грн., на утримання сина [PERSON] - у розмірі 2218 грн., на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1779 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до вимог ч.2 ст.84 СК України позивач має право на утримання від чоловіка - батька дітей до досягнення дитиною трьох років. Позивач потребує матеріальної допомоги від чоловіка, а останній може надавати таку допомогу. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дочкою [PERSON] трьохрічного віку у розмірі 400 грн. щомісячно. З відповідача слід стягнути за дві вимоги майнового характеру 1536,80 грн. судового збору в дохід державного бюджету. При цьому слід відкликати виконавчі листи № 352/167/19 від 26.03.2019 року з Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 84, 180, 181 ч.3, 182, 184 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial