Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах\~якого діє\~ [PERSON] 07 листопада 2019 року звернулись до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що він з 08 червня 1989 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбних відносин подружжя мають двох повнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спільне життя не склалось відсутнє взаєморозуміння та з початку 2005 року подружні відносини були припинені. Просить суд розірвати шлюб між ними. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18 листопада 2019 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до розгляду. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02 березня 2020 року надано сторонам термін для примирення строком на два місяці та провадження по справі зупинено до закінчення строку для примирення. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04 травня 2020 року поновлено провадження у справі. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять розглянути справу без їх участі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, 11 лютого 2020 року надала суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що з позивачем вони припинили шлюбні відносини не у 2005 році, як зазначено в позовній заяві позивача, а у квітні 2017 року. З урахуванням ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази та законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 24\~Сімейного кодексу\~України від\~10.01.2002\~року зі змінами та доповненнями (далі -СК України) «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Судом встановлено, що 19 жовтня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 36, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19 жовтня 2018 року. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей, доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 02 листопада 2019 року та доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 02 листопада 2019 року. Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Родина фактично розпалася і її відновлення неможливо при обставинах зазначених позивачем, їх шлюбний союз розпався, після надання строку на примирення сторони не примирились. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви № № 29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Позивач у позовній заяві зазначав, що шлюбні відносини із відповідачем припинено з 2005 року, на підтвердження зазначеного надав довідку № 4 від 10 січня 2020 року видану ОСББ «Орхідея-2 м. Гірник», де зазначено, що [PERSON] з травня 2005 року проживає один за адресою [ADDRESS] . Суд оцінюючи вказану довідку приходить до висновку, що зазначена інформація не є безумовним доказом припинення шлюбно-сімейних відносин сторін з 2005 року. Відповідач у відзиві на позовну заяву просила суд врахувати те, що у позивача у 2006 році був перелом ноги, у 2007 році та 2010 році позивач перебував у реабілітаційному психотерапевтичному центрі м. Донецька, на підтвердження зазначеного відповідачем надані відповідні документи, які на думку відповідача вона не могла би мати у випадку припинення шлюбних відносин з 2005 року. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з`ясувавши дійсні причини позову, те, що шлюбні відносини припинені, про що свідчить позовна заява позивача та відзив на позовну заяву відповідача, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи,\~що є\~спір щодо\~дати припинення\~шлюбних відносин,\~суд вважає\~за можливе\~не визначати\~час припинення\~шлюбних відносин\~між сторонами,\~оскільки предметом\~спору є\~розірвання шлюбу,\~а підставою\~для задоволення\~позову є\~факт припинення\~шлюбних відносин.\~Крім того,\~згідно із\~ст.\~117\~СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, та судом не вирішується питання про розподіл спільного майна подружжя для якого визначальним є дата придбання спільного майна під час шлюбу. Приймаючи до уваги, що після надання строку на примирення сторони не примирились, суд вважає причини, що спонукають позивача на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно частини 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved