Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач 24.02.2015 року звернувся до суду з вище вказаним позовом, зазначивши, що 23.09.2014 р. між ним та ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» був укладений договір строкового банківського вкладу № 347000, відповідно до умов якого він розмістив у банку строковий вклад на умовах депозитного продукту в сумі 35270 грн. строком на 65 календарних днів під 23% річних. 27.11.2014 р. позивач у звязку з закінченням строку договору звернувся до банку з заявою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків. Банком були нараховані позивачу відповідні кошти на поточний рахунок, та зняти він їх не зміг через дію обмежень щодо зняття коштів. Після цього позивач повторно звертався з заявами про повернення йому вкладу, та його вимоги виконані не були. Просить, з урахуванням збільшених позовних вимог, стягнути з відповідача на його користь 35270 грн. вкладу, 1444,62 грн. процентів за користування вкладом в межах строку та 2933,69 грн. відсотків за користування вкладом понад строки, 382,66 грн. три відсотки річних від простроченої суми за невиконання грошового зобовязання, 15484,97 грн. інфляційних втрат та 50000 грн. заподіяної моральної шкоди. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності представника позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних мотивів. Судом встановлено, що 23.09.2014 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу № 347000(Вклад «Практичний») строком на 65 календарних днів на суму 35270,00 грн. Зазначені обставини підтверджуються договором банківського вкладу від 23.09.2014 року, копія котрого наявна в матеріалах справи. Позивач свої зобовязання за договором виконав, а саме передав банку кошти в сумі 35270.00 грн. для розміщення їх в якості банківського вкладу, відповідач кошти на виконання договору прийняв, однак при зверненні позивача 27.11.2014 року та 29.12.2014 р. з заявою про повернення банківського вкладу банк своїх зобовязань не виконав, вкладу в сумі 35270,00 грн. та нарахованих на нього процентів в сумі 1444,62 грн. не повернув. Згідно ст. ст. 525, 526, 629, 630 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, договір є обов'язковим до виконання сторонами, а зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Згідно із частиною першою ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. Таким чином, оскільки банк не виконав свого обовязку з видачі вкладу на вимогу вкладника, а також свого обовязку із виплати процентів на вклад, вказані суми коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач прострочив виконання грошового зобовязання і згідно поданого позивачем розрахунку станом на 7.05.2015 року сума процентів за користування вкладом понад строки складає 2933,69 грн., три відсотки річних від простроченої суми за невиконання грошового зобовязання за той же період становить 382,66 грн., інфляційні втрати склали 15484,97 грн. Також позивачеві неякісним наданням банківської послуги із залучення відповідачем у вклад коштів, а саме неповерненням вкладу та процентів на вклад без пояснення причин було завдано моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях з приводу протиправної поведінки щодо нього, необхідності вжиття додаткових заходів до організації свого життя, в тому числі звернення до правоохоронних органів з метою відновлення свого порушеного права. Враховуючи характер правопорушення, глибину та тривалість душевних страждань, кількість, характер та інтенсивність додаткових дій, які змушений був вжити позивач для відновлення свого порушеного права, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, базуючись на наданих позивачем суду у підтвердження вказаних ним обставин доказах, суд вважає за необхідне визначити розмір компенсації завданої моральної шкоди 1000 грн. Як вбачається із п. 1 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб належить до банківських послуг. У відповідності до пунктів 13, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. За таких обставин суд приходить до висновку про поширення на відносини між сторонами положень Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Таким чином, в частині 1000 грн. вимога про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди підлягає задоволенню. В стягненні решти заявленої суми моральної шкоди слід відмовити за недоведеністю позивачем вказаних ним обставин в її обґрунтування. Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 565,16 грн., від їх сплати позивач звільнений, тому їх в силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial