Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON], який діє на підставі довіреності, звернулася до суду за позовом де згідно уточнень, просить визнати її користувачем місця поховання [PERSON], а також визнати її право на звернення та отримання дозволу виконавчого комітету Харківської міської ради на перепоховання [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.08.1980 року помер її батько [PERSON] та його було поховано на міському кладовищі № 14 у кварталі 30, ряд 3, могила 14. Організатором поховання за проханням позивача був її колишній чоловік [PERSON], оскільки вона знаходилась у пригніченому стані та не могла самостійно займатись похороном батька. У зв'язку з чим у Книзі реєстрації поховань як замовника вказано [PERSON] Однак похорони проводились за кошти позивача та нею визначалось місце та порядок поховання. В подальшому [PERSON] переїхала на постійне місце мешкання до Сполучених Штатів Америки, громадянкою яких є на цей час. Зазначає, що на цей час могила її батька, [PERSON] знаходиться у занедбаному стані, оскільки в Україні у неї не має рідних, які можуть за нею піклуватись.06 червня 2014 року у зв'язку з похованням її сина, [PERSON], позивачем була придбана земельна ділянка №45559 у Секціїї 54 на цвинтарі Грін-Вуд, яка містить 2 додаткових поховання у трунах та три кремованих тіла. Керівництвом цвинтаря Грін-Вуд надано згоду на перепоховання на вказаній земельній ділянці останків мого батька [PERSON] Крім того, 21.112014 року [PERSON] було отримано дозвіл Головного управління Держсанепідемслужби у Харківській області щодо можливості перезахоронення та перевезення останків [PERSON] з м. Харкова до США. З метою отримання дозволу від органу місцевого самоврядування на перепоховання [PERSON] позивач звернулась до виконавчого комітету Харківської міської ради. Однак, згідно відповіді Департаменту комунального господарства Виконавчого комітету Харківської міської ради №Д-10-22818/1-14.08-39 їй було відмовлено в підготовці проекту рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про перепоховання останків померлого [PERSON]» з метою його подальшого винесення на розгляд виконавчого комітету. Своє рішення Департамент комунального господарства Виконавчого комітету Харківської міської ради мотивував тим, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про поховання та похоронну справу» перепоховання останків померлих допускається у виняткових випадках за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі письмово звернення особи яка здійснила поховання, висновку органу санітарно-епідеміологічної служби, лікарського свідоцтва про смерть дозволу виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради на поховання останків на іншому кладовищі. Виходячи з наданою Департаментом комунального господарства Виконавчого комітету Харківської міської ради відповіді, єдиною особою, що може звернутись з заявою щодо перепоховання [PERSON] є її колишній чоловік [PERSON]Однак, шлюб з [PERSON] був розірваний 18 липня 1994 року судом Нью- Йорка, та на теперішній час його місце перебування позивачу невідомо. Таким чином, позивач, як донька [PERSON], не може перепоховати останки свого батька, з метою належного їх утримання та збереження місця поховання, а тому змушена була звернутися для захисту своїх прав до суду. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що у разі неявки в судове засідання представника відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 463188, [PERSON] помер 14.08.1980 року. Померлого було поховано на міському кладовищі № 14 у кварталі 30, ряд 3, могила 14. Донькою померлого є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ЯР № 906720. З позовної заяви вбачається, що організатором поховання [PERSON] за проханням позивача, був її колишній чоловік - [PERSON]. У зв'язку з чим у Книзі реєстрації поховань як замовника вказано [PERSON] Однак похорони проводились за кошти позивача та нею визначалось місце та порядок поховання. В подальшому [PERSON] переїхала на постійне місце мешкання до Сполучених Штатів Америки, громадянкою яких є на цей час, що підтверджується копією паспорту, яка міститься в матеріалах справи. В позовній заяві позивач зазначає, що на цей час могила її батька, [PERSON] знаходиться у занедбаному стані, оскільки в Україні у неї не має рідних, які можуть за нею піклуватись.06 червня 2014 року у зв'язку з похованням її сина, [PERSON], нею була придбана земельна ділянка №45559 у Секціїї 54 на цвинтарі Грін-Вуд, яка містить 2 додаткових поховання у трунах та три кремованих тіла. Керівництвом цвинтаря Грін-Вуд надано згоду на перепоховання на вказаній земельній ділянці останків мого батька [PERSON] Згідно довідки № 2.1/8187 від 21.112014 року Головне управління Держсанепідемслужби у Харківській області не заперечує проти перезахоронення та перевезення труни з останками гр. [PERSON], який помер 14.08.1980 року з м. Харкова до США. З метою отримання дозволу від органу місцевого самоврядування на перепоховання [PERSON] позивач звернулась до виконавчого комітету Харківської міської ради. Однак, згідно відповіді Департаменту комунального господарства Виконавчого комітету Харківської міської ради №Д-10-22818/1-14.08-39 їй було відмовлено в підготовці проекту рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про перепоховання останків померлого [PERSON]» з метою його подальшого винесення на розгляд виконавчого комітету. Своє рішення Департамент комунального господарства Виконавчого комітету Харківської міської ради мотивував тим, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про поховання та похоронну справу» перепоховання останків померлих допускається у виняткових випадках за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі письмово звернення особи яка здійснила поховання, висновку органу санітарно-епідеміологічної служби, лікарського свідоцтва про смерть дозволу виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради на поховання останків на іншому кладовищі. Виходячи з наданою Департаментом комунального господарства Виконавчого комітету Харківської міської ради відповіді, єдиною особою, що може звернутись з заявою щодо перепоховання [PERSON] є її колишній чоловік [PERSON]Однак, позивач зазначає, що шлюб з [PERSON] був розірваний 18 липня 1994 року судом Нью- Йорка, та на теперішній час його місце перебування їй невідомо. Статтею 15 ЦК України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про поховання та похоронну справу» діяльність у галузі поховання базується на принципах гарантування державою належного поховання померлих, достойного ставлення до тіла померлого. В статті 298 Цивільного кодексу України закріплено принципи поваги до людини, яка померла, зокрема, що кожен зобов'язаний шанобливо ставитись до тіла людини, яка померла, кожен зобов'язаний шанобливо ставитись до місця поховання людини. Норми ст. 21 Закону України «Про поховання та похоронну справу» не дають можливості позивачу отримати дозвіл виконавчого органу Харківської міської ради на перепоховання [PERSON] Однак, частина 2 ст. 21 вказаного Закону передбачає, що перепоховання останків померлих може здійснюватись в інших випадках згідно із законодавством України. Відповідно до ч. 1 Закону України «Про поховання та похоронну справу» користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону. Таким чином, суд приходить до висновку, що фактично поховання [PERSON] було здійснено позивачем, оскільки в неї є відповідне свідоцтво про смерть, та лише відсутнє свідоцтво про поховання, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved