Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач 25.07.2016 року звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що 20 червня 2006 року померла його мати [PERSON], про що було видано свідоцтво про смерть І-КЕ № 044125. За життя [PERSON] заповіла йому все своє майно, про що свідчить заповіт від 25.03.2004 року. Він вчасно у встановлений законом термін звернувся до держнотконтори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого нотаріусом було відкрито спадкову справу. Ним оформлено право власності на спадкове нерухоме майно, що належало його матері, та на початку цього року дізнався від адміністрації місцевого сільськогосподарського підприємства про те, що на території Кіровської сільської ради знаходиться земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала його матері і на даний час необхідно прийняти її у власність для подальшого укладення договору оренди землі. Оскільки, документів на вищевказану ділянку він не мав, то і не знав про можливість прийняття у спадок цієї земельної ділянки, а, отже, і не скористався нею. Звернувшись до нотконтори із заявою про оформлення спадщини в нотаріальному порядку він отримав відмову, оскільки не було надано оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку, а лише архівну копію державного акту на право приватної власності на землю ІУ-ПЛ № 040275 площею 5,08 га. Підтвердженням права власності [PERSON] на вищевказану земельну ділянку площею 5,0800 га. є копія вищевказаного державного акту, а нотконтора згідно п. 4.14, п. 4.15, п. 4.20 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 р. № 296/5 видає свідоцтва про право на спадщину після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві лише в оригіналі. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз»яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або правовстановлюючим документом ( саме оригіналом, а не копією ). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Наявність копії державного акту на земельну ділянку дає підставу вважати, що спадкодавцем зареєстроване право власності на вищевказану земельну ділянку площею 5,0800 га. В даному випадку перешкодою для прийняття спадщини є відсутність правоустановчого документу на земельну ділянку в оригіналі. Згідно ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину позбавляє його можливості вільно розпоряджатися майном, зокрема, здавати в оренду, яке фактично належить йому як єдиному спадкоємцю за заповітом. Про те, що він є єдиним спадкоємцем свідчить пояснення державної нотаріальної контори у своїй Постанові № 02-31/1097 від 07.06.2016 року, що інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотконтори не надходило. Отже, ніхто інший не звертався до нотаріальної контори за весь час ( з 2006 року ) із заявою про прийняття спадщини. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,0800 га., що входить до складу спадкового майна згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 15.06.2016 року складає 173 265,54 грн. Як свідчить п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Прохав визнати за ним - [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,0800 га. на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області. В судове засідання сторони у справі не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де представник позивача [PERSON] ( а. с. 10 ) позов підтримав та прохав задовольнити, надавши можливі докази на підтвердження позову ( а. с. 42 ). Представники : відповідача - Кіровської сільської ради Полтавського району та третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Полтавської районної державної нотаріальної контори не висловили заперечень щодо позову ( а. с. 30, 31, 43 ). Тому, суд вважає за можливе, розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини, на які послався в позові позивач і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 3 11. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 328, 392, 1216, 1223, 1261-1269, 1296-1297 ЦК України, так як власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та так як право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті.

Outcome: approved