overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач 28.03.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. Підставою своїх вимог вважає те, що 05 червня 2010 року вона із відповідачем вперше зареєстрували шлюб, про що віділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області зроблено запис за № 28. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина, дочка - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Леськівської с/р від 24 березня 2016 року. Вона не працює, доходів на дитину не отримає. Інших доходів не має. Відповідач участі в вихованні дочки не приймає, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Осіб, які перебувають на утриманні відповідача, немає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Обсяг цих аліментів, є тим необхідним мінімумом доходів для виховання неповнолітньої дочки . Інших осіб на утриманні відповідача немає, тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дитини. Під час проведення розляду справи позивач не з'явилася, звернулася до суду з зяявою, в якій просить справу розглядати у її відсутність та задоволити її позовні вимоги у повному обсязі. Під час проведення розляду справи відповідач не з'явився, надіслав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позов визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дитину з дня звернення позивачки до суду і до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі судовому засіданні, оскільки позовні вимоги позивача відповідачем не оспорюються і виходить з наступного: У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обов'язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявних для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання позову відповідачем у межах заявлених позовних вимог свідчить про його можливість сплачувати аліменти в визначених позивачем розмірах, а пред»явлення позивачем позову в межах заявлених вимог свідчить про достатність вказаних стягнень на задоволення матеріальних потреб на виховання дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач 28.03.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. Підставою своїх вимог вважає те, що 22 жовтня 2011 року вона із відповідачем вперше зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м. Києва зроблено запис за № 1552. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина, син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Бачкуринської с/р від 22 березня 2016 року. Вона працює в ТОВ «БВІ-ПРИНТ» бухгалтером, її дохід за період з 01.08.2015 року по 29.02.2016 року складає 9850 грн. Інших доходів не має. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Осіб, які перебувають на утриманні відповідача, немає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів. Обсяг цих аліментів є тим необхідним мінімумом доходів для виховання неповнолітнього сина. Інших осіб на утриманні відповідач не має, тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дитини. Під час проведення розляду справи позивач не з'явилася, звернулася до суду з зяявою, в якій просить справу розглядати у її відсутність та задоволити її позовні вимоги у повному обсязі. Під час проведення розляду справи відповідач не з'явився, надіслав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позов визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дитину з дня звернення позивачки до суду і до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки позовні вимоги позивача відповідачем не оспорюються і виходить з наступного: У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обов'язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявних для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання позову відповідачем у межах заявлених позовних вимог свідчить про його можливість сплачувати аліменти в визначених позивачем розмірах, а пред»явлення позивачем позову в межах заявлених вимог свідчить про достатність вказаних стягнень на задоволення матеріальних потреб на виховання дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Рішення суду підлягає допуску до негайного виконання в межах платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач 28.03.2017 р. звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач є батьком дитини, однак матеріальної допомоги на її утримання не надає, дочка живе з матір'ю і повністю нею утримується. До судового засідання від позивача, через канцелярію суду, завчасно подано письмове клопотання про розгляд справи без її участі, з проханням задовольнити позов, а від відповідача надійшла заява про визнання позову. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] підтверджені належними та допустимими доказами. Як встановлено у ході судового засідання, сторони по справі з 08.06.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 березня 2017 року розірвано. /а.с.3/ Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.4/ Запис в графі «батько» відповідачем не спростовано. Відповідно даних довідки №354 від 24.03.2017 р. виконкому Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, позивач та її дочка [PERSON] зареєстровані і проживають разом у будинку [ADDRESS]. /а.с.7/ У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Враховуючи наведене, з урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоров'я, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період від дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач 28.03.2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, поти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач 28.04.2014 р. звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитною лінією у сумі 8695,24 грн. Свій позов обґрунтовував тим, що 10.12.2012р. між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачкою, шляхом акцептування Банком пропозиції клієнта, укладено кредитну угоду, відповідно до умов заяви №001-08029-101212, згідно якої Банк надає відповідачці кредит шляхом відкриття карткового рахунку та встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до п.2.1 договору моментом укладання договору є дата підписання Банком пропозиції та скріплення її печаткою. Внаслідок порушення відповідачкою договірних зобов'язань станом на 17.01.2014р. заборгованість за кредитною лінією становить 8695,24 грн., що складається з: 3923,59 грн. заборгованість по тілу кредиту; 1076,41 грн. прострочене тіло кредиту; 836,88 грн. заборгованість за відсотками; 2858,36 грн. заборгованість за комісіями. Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив справу розглянути в його відсутності. Відповідачка повторно не з'явилась у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачкою укладено кредитну угоду, відповідно до умов заяви №001-08029-101212, згідно якої Банк надав відповідачці кредит шляхом відкриття карткового рахунку та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 5000,00 грн. (а.с.5-10). Внаслідок порушення відповідачкою договірних зобов'язань станом на 17.01.2014р. заборгованість за кредитною лінією становить 8695,24 грн., що складається з: 3923,59 грн. заборгованість по тілу кредиту; 1076,41 грн. прострочене тіло кредиту; 836,88 грн. заборгованість за відсотками; 2858,36 грн. заборгованість за комісіями (а.с. 14). За таких обставин суд дійшов висновку про підставність заявленого позову. З відповідачки слід стягнути у користь позивача 8695,24 грн. заборгованості за кредитною лінією та судові витрати у сумі 243,60 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач 28.04.2014 року звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 24.12.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого на ім»я [PERSON] відкрито картковий рахунок та відновлювальну відкличну лінію із визначеного банком ліміту кредиту, погоджено умови та строки повернення кредитних коштів позичальником. У зв'язку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами строків погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 17.01.2014 року утворилась заборгованість в сумі 9303,62 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту в сумі 2740,09 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 5493,24 грн., комісія - 1070,29 грн. Вказуючи дані обставини, позивач просить стягнути суму заборгованості, відшкодувати судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. В заяві, що надійшла до суду, позивач просить розглядати справу у відсутності його представника, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 24.12.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого на ім»я [PERSON] відкрито картковий рахунок та відновлювальну відкличну лінію із визначеного банком ліміту кредиту, погоджено умови та строки повернення кредитних коштів позичальником. У зв'язку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами строків погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 17.01.2014 року утворилась заборгованість в сумі 9303,62 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту в сумі 2740,09 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 5493,24 грн., комісія - 1070,29 грн. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами по справі (а.с. 5-17). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та необхідність задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач 28.04.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 17.11.2012 року позивач та відповідач уклали кредитний договір №001-04146-171112, відповідно до якого позивач відкрив картковий рахунок [NUMBER].Уклавши кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушувала свої договірні зобов*язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 10.01.2014 року становить 10245,50 грн., а саме: тіло кредиту-5745,50 грн., прострочене тіло кредиту 2133,00 грн., заборгованість за комісіями 172,04 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 10245,50 грн., судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала заяву, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала, просила справу розглянути за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що є достатньо доказів, які дають можливість винести судове рішення, виходячи з принципу розумності та справедливості та приймає рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 17.11.2012 року позивач та відповідач уклали кредитний договір №001-04146-171112, відповідно до якого [PERSON] відкрито картковий рахунок [NUMBER], кредитну лінію на суму 10245,50 грн. У порушення умов договору відповідач зобов*язання за вказаним договором не виконала. Внаслідок неналежного виконання умов договору [PERSON] перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 10.01.2014 року становить 10245,50 грн., а саме: тіло кредиту-5745,50 грн., прострочене тіло кредиту 2133,00 грн., заборгованість за комісіями 172,04 грн. і до теперішнього часу не погашена. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Судом встановлено, що відповідач не виконав свої обов*язки боржника перед позивачем як кредитором, внаслідок чого станом на 10.01.2014 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 10245,50 грн., яка підлягає стягненню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач 28.04.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказує, що шлюб з ним зареєстрували 03 березня 2012 року у відділі РАГС Харцизького міського управління юстиції, актовий запис № 39. Дошлюбне прізвище позивача - «[PERSON]». Від шлюбу мають двоє неповнолітню дітей, доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. З 2013 року шлюбні відносини між ними припинені, оскільки вони не находили взаєморозуміння по різним питанням їх життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Сім'я їх розпалась остаточно, і примирення між ними неможливе. Спорів про розподіл майна немає. Просить розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - «[PERSON]». Відповідач в суд не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд згідно ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2012 року, який зареєстрували у відділі РАГС Харцизького міського управління юстиції, актовий запис № 39. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінилось на «[PERSON]». Від шлюбу мають двоє неповнолітню дітей, доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені з 2013 року з тієї причини, що в період сумісного проживання у шлюбі вони не находили взаєморозуміння по різним питанням сімейного життя, у зв'язку з чим втратили почуття любові та поваги один до одного. Сім'я їх розпалась остаточно, і примирення між ними неможливе. Спорів про розподіл майна між сторонами немає. З'ясувавши фактичні відносини подружжя, які припинили подружні відносини, не підтримують подружні стосунки, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них. За таких обставин шлюб між сторонами слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачки залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач 28.04.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 18.07.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спочатку спільне життя з відповідачем складалось добре, однак протягом останнього часу шлюбні відносини між ними стали погіршуватись. Причиною цього стали відсутність порозуміння та поваги, протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач не бере фінансової участі в забезпеченні сімї. Сімю забезпечує вона-позивач. Почуття любові та поваги між ними втрачені. Спроби примиритися не принесли позитивного результату. Шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства були припинені з червня 2010 року. Майнового спору немає. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне «Лемешко». Син проживає з нею та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.13). Вказала, що шлюбні відносини припинені з червня 2010 року. Майнового спору немає. Просить після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне „Лемешко. Згодна на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання двічі не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації. До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 15.09.2015 року о 08.30 год., як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с.14). Судова повістка у відповідності до ч.5 ст.74, ч.1 ст.77 ЦПК України, вважається доставленою. Справу розглянуто заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 18.07.2009 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з червня 2010 року через відсутність порозуміння, протилежні погляди на шлюб та сімю. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

\~\~\~ \~Позивач 28.04.2017 року звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Підставою своїх вимог вважає те, що 09 серпня 2003 року вона із відповідачем вперше зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина: син-Шмаленюк [PERSON], [INFO], який проживає із нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Аврамівської сільської ради. На даний час вона не працює і перебуває на районному соціальному забезпеченні, отримує допомогу у розмірі 1\~100 грн. в місяць. Відповідач участі не приймає і не виховує, матеріальної допомоги на у тримання дитини не надає. Осіб, які перебувають на утриманні відповідача, не має. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. \~\~\~\~ У судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задоволити. \~\~\~\~ У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, з розміром визначитись не зміг. Щодо задоволення позову покладається на думку суду.\~ Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення і вважає, за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача на підставі ч.3 ст.181 СК України, але не менше встановленого діючим законодавством мінімуму, щомісячно. Судові витрати підлягають стягненню із відповідача на підставі ст.88 ЦПК України. Рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць на підставі ст.367 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved