Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.03.2014 р. звернувся до суду із вимогами до відповідача про визнання недійсним договору факторингу №15 від 28.11.2012 р., укладеного між відповідачем і публічним акціонерним товариством «Свердбанк», посилаючись на те, що 12.02.2008 р. банк «Свердбанк» надав йому грошові кошти у виді кредитної лінії, що не поновлюється, у сумі 150 00,00 доларів США на строк з 12.02.2008 р. до 9.02.2018 р. зі сплатою 11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом. За договором факторингу №15 від 28.11.2012 р. банк «Свердбанк» відступив відповідачу право вимоги заборгованості по кредитних договорах, 14.12.2012 р. він отримав спільний лист від публічного акціонерного товариства «Свердбанк» та товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор-Плюс», яким його повідомили, що право вимоги його заборгованості по кредитному договору від 12.02.2008 р. відступлено відповідачу, одночасно у листі були зазначені нові банківські реквізити для погашення заборгованості, де одержувачем коштів зазначений відповідач, при цьому єдиним платіжним засобом в Україні є гривня. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце судового розгляду справи оповіщений у встановленому порядку, від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор-Плюс» не з'явився, про час і місце судового розгляду справи оповіщений у встановленому порядку. Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.197 ЦПК України). Судом встановлено, що 12.02.2008 р. між відкритим акціонерним товариством «Сведбан» (банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №0501/0208/88-015, яким банк надав позичальнику грошові кошти на споживчі цілі у виді кредитної лінії, що не поновлюється, з лімітом кредитування 150 000,00 доларів США на строк з 12.02.2008 р. по 09.02.2018 р. шляхом надання коштів у готівковій формі через касу банку на підставі заяви позичальника, зі сплатою процентів у розмірі 11,9% за весь строк фактичного користування кредитом. За домовленістю сторін умови погашення заборгованості і сплати процентів визначені ст.3 договору, зобов'язання, які взяв на себе позичальник, визначені ст.5 договору, зокрема, прийняв на себе зобов'язання оплатити послуги банку, пов'язані з видачею кредиту відповідно до тарифів банку, а також оплатити інші витрати, пов'язані із супроводом і реалізацією даного договору (п.5.1.12 договору), відповідальність сторін визначено ст.8 договору. Згідно п.10.5 договору такий діє з дня його підписання і до повного виконання зобов'язань за даним договором. Надані суду докази свідчать про те, що при укладенні кредитного договору [PERSON] було проінформовано про всі його істотні умови, спосіб та терміни погашення кредиту, розмір та терміни сплати процентів та інших платежів тощо, що підтверджується підписом позивача на кожні сторінці договору, на графіку погашення кредиту - додатку до кредитного договору, й [PERSON] засвідчив, що зміст умов кредитування йому зрозумілий, що він, укладаючи договір, не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, зловмисної угоди або збігу важких обставин, що перед укладенням кредитного договору банк надав йому в письмовій формі всю інформацію про умови кредитування, в повному обсязі інформацію, передбачену Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою правління Національного банку України №168 від 10.05.2007 р. При таких обставинах власні дії позивача, що виразилися у підписанні кредитного договору та здійсненні напису щодо ознайомлення з його умовами і відсутністю претензій, являється підтвердженням ознайомлення позивача зі змістом укладеної ним угоди та бажанням щодо настання правових наслідків, обумовлених цим договором. Надані суду документи свідчать про те, 28.11.2012 р. між публічним акціонерним товариством «Свердбанк» (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор-Плюс» (фактор) було укладено договір факторингу №15, за яким банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набув права вимоги такої заборгованості від боржників та передав банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу, та в порядку, передбаченому даним договором; сторони погодили, що права вимоги заборгованості по кредитних договорах та права вимог по договорам забезпечення, укладених з боржниками, відступаються банком фактору за цим договором на основі «як є» без надання будь-яких пов'язаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому договорі; після переходу прав вимоги заборгованості до фактору, останній має право нараховувати в якості нового кредитора проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов'язкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому (п.2.1 договору), й надані суду матеріали угоди свідчить про те, що при її укладенні банком і фактором було підписано додатки до договору факторингу №15 від 28.11.2012 р., у тому числі: додаток №8, що є переліком кредитних договорів та договорів забезпечення (з інформацією щодо кредитів та забезпечення). У суду відсутні підстави для задоволення вимог [PERSON] та визнання договору факторингу недійсним, оскільки позивач не є стороною угоди, позивачем до позовної заяви не додано жодного доказу, що між банком та фактором було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором №0501/0208/88-015 від 12.02.2008 р., що відповідач одержав право вимоги від позивача належного виконання всіх зобов'язань за цим кредитом. Із позовної заяви [PERSON] вбачається, що 14.12.2012 р. він отримав спільний лист №0028511 публічного акціонерного товариства «Свердбанк» і товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор-Плюс», яким його повідомили про нові банківські реквізити для погашення заборгованості за кредитним договором, де одержувачем коштів зазначено товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор-Плюс», при цьому жодного доказу на підтвердження зазначених обставин суду не надано, а доводи позивача [PERSON] про те, що єдиним платіжним засобом в Україні є гривня, через що слід визнати договір недійсним, суд знаходить надуманими. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed