Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач 17.05.2016 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, який обґрунтував неналежним виконанням умов кредитного договору від 19.07.2006 року з боку відповідача, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 12.02.2016 р. 70902,53 грн., яка складається з наступного: 1816, 10 грн.- заборгованість за кредитом; 19963, 48 грн. про процентам за користування кредитом; 151, 65 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 48971, 30 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань по договору за мінусом 22838, 44 грн., яка була стягнута з відповідача рішенням Краматорського міського суду від 17.01.2012 р. , різниця становить 48064, 09 грн. З відповідача необхідно стягнути відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. штраф (фіксована частина), 2403, 20 грн. штраф (процентна складова), а загальна сума заборгованості складає 50967, 29 грн., яку просить стягнути з відповідача та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає що позивач пропустив процесуальний строк звернення до суду за даним позовом. Останній платіж по кредиту він здійснив в серпні 2006 року і після цього жодного платежу не здійснив через скрутне матеріальне становище. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини по даному позову регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про банки й банківську діяльність». Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. У судовому засіданні встановлено, що позивач 19.07.2006 року надав кредит відповідачу у розмірі 1816 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку непогашеної заборгованості. Сторони цей факт не оспорюють. Згідно довідки-розрахунку загальна сума заборгованості станом на 12.02.2016 року складає: 1816, 10 грн.- заборгованість за кредитом; 19963, 48 грн. про процентам за користування кредитом; 151, 65 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 48971, 30 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань по договору, а всього 70902,53 грн. . Від цієї суми віднімається 22838, 44 грн., яка була стягнута з відповідача рішенням Краматорського міського суду від 17.01.2012 р., різниця становить 48064, 09 грн. З відповідача позивач також просить стягнути відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. штраф (фіксована частина), 2403, 20 грн. штраф (процентна складова). А загальна сума заборгованості складає 50967, 29 грн., яку просить стягнути з відповідача та понесені судові витрати. 17.01.2012 р. заочним рішенням Краматорського міського суду з відповідача на користь позивач стягнуто по вказаному кредитному договорі заборгованість у сумі 22834, 44 грн. яка склалась на 12.03.2011 р. Відповідач звернувся з заявою про перегляд заочного рішення, та ухвалою Краматорського міського суду від 21.05.2013 р. заочне рішення від 17.01.2012 р. скасовано. Рішенням Краматорського міського суду від 31 липня 2013 р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом у сумі 42411, 15 грн. На дане рішення відповідач подав апеляційну скаргу. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 03 жовтня 2013 р. рішення Краматорського міського суду Донецької області від 31 липня 2013 р. скасовано. Позов ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] залишено без розгляду на підстави заяви представника [PERSON]. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до заяви позичальника, відповідач зобовязаний погашати заборгованість по кредиту щомісяця в період оплати 3 «10» по «15» кожного місяця грошові кошти у сумі 191,83 грн. до погашення заборгованості за кредитом яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії , а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст.257 ЦК України) Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема ч.2 ст. 258 ЦК України, передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки( пені, штрафу). Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які зобовязують боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний платіж починається з моменту порушення строку його погашення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ У судовому засіданні відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності до заявлених [PERSON] позовних вимог. Відповідно до заяви позичальника відповідача [PERSON] надав йому кредит у сумі 1816,1 грн. на строк 12 місяців з 19.07.2006 р. по 19.07.2017 р. включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у сумі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Відповідач, відповідно розрахунку заборгованості за кредитним договором з дня отримання кредиту і до цього часу не погашав заборгованість по кредиту. В даному випадку право позивача вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, тобто з 19. 08.2006 р. а відтак і початок позовної давності. [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом 17.05.2016р. Суд не бере до уваги доводи представника позивача щодо звернення до суду з позовом до відповідача 02.11.2011 року оскільки цей позов ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 03.10.2013 р. залишено без розгляду. Ухвала набрала чинності та сторонами не оскаржена. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-757цс15, які згідно зі ст.\~360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. При таких обставинах позивач мав право звернутись до суду з позовом до відповідача про захист своїх цивільних прав, в даному випадку з даними вимогами, до 19.08.2009р., тобто в період трирічного строку, передбаченого статтею 257 ЦК України. При таких обставинах позовні вимоги ПАТ комерційний банк Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed