overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] з 09.06.1998 року перебувала у шлюбі з [PERSON], який 13.05.2013 року було розірвано рішенням Пологівського районного суду Запорізької області. За час проживання у шлюбі у них народилась діти - сини [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивач [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON], будучи батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], зобов'язаний їх утримувати до повноліття, тому з нього підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Крім того, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,6грн., оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] з 12 жовтня 2012 року перебуває в юридичному шлюбі з відповідачкою [PERSON], від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих мотивів, що він на даний час мобілізований та до цього часу перебуває в зоні АТО, а відповідачка приховуючи цей факт від суду звернулася з позовом про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що [PERSON] не надає ніякої матеріальної допомоги проживаючому разом з нею сину, замість того щоб провідати його в шпиталі, після поранення, тому позивач [PERSON] дійшов висновку про неможливість подальшого перебування у шлюбі з відповідачкою, оскільки сприймає її поведінку як зраду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] Відповідачка в судове засідання не з'явилася та причин своєї неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про день і час судового засідання, від неї не надійшло повідомлень про причини неявки, а тому відповідно до вимог ст. 224 ч.1 ЦПК України суд ухвалив проведення заочного розгляду даної справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин позов підлягає задоволенню, оскільки сім'я сторін фактично розпалася, в судовому засіданні представник позивача категорично наполягає на розлученні. На підставі наведеного, ст. 110 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] з 14.09.2009 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано за рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 02.03.2012 року, що набрало законної сили 13.03.2012 року. За час спільного проживання у них народилась дитина донька [PERSON] [INFO]. 15.05.2015 року [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 700грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про зменшення розміру своїх позовних вимог про стягнення аліментів до 500грн. на утримання дитини, яку просить задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання зміненого позову та про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON], будучи батьком [PERSON] [INFO], зобовязаний її утримувати до повноліття, тому з нього підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 500грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Крім того, з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,6грн., оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] з 16.01.1985р. та по теперішній час працює на ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». За період часу з 01.03.2016 року по 01.12.2016 року відповідач щомісячно не виплачував робітникам заробітну плату, у звязку з чим, станом на 19.01.2017 року у Командитного товариства перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 35058,00 грн., яка на теперішній час не сплачена у повному обсязі. До судового засідання позивач надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих документів, наполягає на задоволенні позову в у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала суму заборгованості по зарплаті, зазначену в довідці про доходи № 91 від 23.01.2017р. та не заперечувала проти її стягнення за рішенням суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно трудової книжки, позивач [PERSON] з 16.01.1985р. і по теперішній час працює в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія» /а.с.3-5/. Як встановлено в судовому засіданні, та даний факт підтвердили і сторони по справі, відповідач тривалий час не виплачував позивачу заробітну плату, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 19.01.2017 року становить 35058,00 грн. /а.с.6/. Тому, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості за рішенням суду. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна з сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається. Представником відповідача надані суду розрахунки щодо нарахування заборгованості позивачу, з якою і позивач і представник відповідача згодні у повному обсязі /а.с.14,15/. А відповідно до вимог ст.115 ч.1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Тому, відповідач повинен сплатити позивачу всю суму заборгованості з урахуванням зроблених оплат в сумі 35058,00 грн. Крім того, з відповідача в доход держави підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.80 ЦПК України, яка складає 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] з 16.07.1980р. та по теперішній час працює на ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». За період часу з березня 2016 року по день звернення до суду відповідач щомісячно не виплачував робітникам заробітну плату, у звязку з чим, станом на 16.05.2017 року у Командитного товариства перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 64779,30 грн. До судового засідання позивач надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих документів, наполягає на задоволенні позову в сумі 64779,30 грн., згідно останньої довідки відповідача від 18.05.2017 року. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень суду щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи за їх відсутність до суду не зверталися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:згідно трудової книжки та довідки підприємства, позивач [PERSON] з 16.07.1980р. і по теперішній час працює в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». Як встановлено в судовому засіданні, відповідач тривалий час не виплачував позивачу заробітну плату, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 16.05.2017 року становить 64779,30 грн. /а.с.8/. Тому, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості за рішенням суду. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна з сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідно до вимог ст.115 ч.1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Тому, відповідач повинен сплатити позивачу всю суму заборгованості з урахуванням зроблених оплат в сумі 64779,30 грн. Крім того, з відповідача в доход держави підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.80 ЦПК України, яка складає 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] з 17.09.2008р. та по теперішній час працює на ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». За період часу з 01.01.2016 року по 01.12.2016 року відповідач щомісячно не виплачував робітникам заробітну плату, у звязку з чим, станом на 21.12.2016 року у Командитного товариства перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 24555,95 грн., яка на теперішній час не сплачена у повному обсязі. До судового засідання позивач надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих документів, наполягає на задоволенні позову в у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала суму заборгованості по зарплаті, зазначену в розрахунковому листку за грудень 2016 р.та не заперечувала проти її стягнення за рішенням суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно довідки підприємства, позивач [PERSON] з 17.09.2008р. і по теперішній час працює в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія» /а.с.6/. Як встановлено в судовому засіданні, та даний факт підтвердили і сторони по справі, відповідач тривалий час не виплачував позивачу заробітну плату, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 21.12.2016 року становить 24555,95 грн. /а.с.5/. Тому, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості за рішенням суду. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна з сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається. Представником відповідача надані суду розрахунки щодо нарахування заборгованості позивачу, з якою і позивач і представник відповідача згодні у повному обсязі /а.с.12,13/. А відповідно до вимог ст.115 ч.1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Тому, відповідач повинен сплатити позивачу всю суму заборгованості з урахуванням зроблених оплат в сумі 24555,95 грн. Крім того, з відповідача в доход держави підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.80 ЦПК України, яка складає 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] з 1994 року перебуває з відповідачем [PERSON] у цивільному шлюбі, від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, що й стало приводом для цього звернення до суду та заявлене у позові вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, а позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Утім, як було встановлено судом, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, між сторонами досягнуто не було, обов'язок по утриманню дитини є безумовним і виникає з моменту народження дитини та покладається законом рівною мірою на обох батьків, тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] з 2009 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, що й стало приводом для цього звернення до суду та заявлення у позові вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, а позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Утім, як було встановлено судом, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей, між сторонами досягнуто не було, обов'язок по утриманню дитини є безумовним і виникає з моменту народження дитини та покладається законом рівною мірою на обох батьків, тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] з 20.10.1997р. та по теперішній час працює на ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». За період часу з 01.04.2016 року по 16.03.2017 року відповідач щомісячно не виплачував робітникам заробітну плату, у звязку з чим, станом на 16.03.2017 року у Командитного товариства перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 21858,57 грн. До судового засідання позивач надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих документів, наполягає на задоволенні позову в сумі 21858,57 грн., згідно останньої довідки відповідача від 16.03.2017 року. Представник відповідача до судового засідання надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала суму заборгованості по зарплаті, зазначену в довідці підприємства від 16.03.2017 року та не заперечувала проти її стягнення за рішенням суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно трудової книжки та довідки підприємства, позивач [PERSON] з 20.10.1997р. і по теперішній час працює в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». Як встановлено в судовому засіданні, відповідач тривалий час не виплачував позивачу заробітну плату, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 16.03.2017 року становить 21858,57 грн. /а.с.4/. Тому, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості за рішенням суду. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна з сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідно до вимог ст.115 ч.1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Тому, відповідач повинен сплатити позивачу всю суму заборгованості з урахуванням зроблених оплат в сумі 21858,57 грн. Крім того, з відповідача в доход держави підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.80 ЦПК України, яка складає 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] з 2011 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, що й стало приводом для цього звернення до суду та заявлене у позові вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, а позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про день розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Утім, як було встановлено судом, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей, між сторонами досягнуто не було, обов'язок по утриманню дитини є безумовним і виникає з моменту народження дитини та покладається законом рівною мірою на обох батьків, тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на викладене,

Outcome: approved