Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач 28.02.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та вселення (а.с.1-3), посилаючись на наступні обставини. З 23.11.2002 року він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 18.01.2017 року. У період шлюбу за спільні кошти за договором купівлі-продажу від 05.04.2016 року вони придбали житловий будинок з надвірними будівлями № 56-а по вулиці Передовиків у м. Нікополі Дніпропетровської області. Вартість цього будинку відповідно до висновку оцінювача від 23.01.2017 року складає 356000 грн. Вказаний житловий будинок є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Після розірвання шлюбу між ними, відповідач самовільно пустила проживати до спірного будинку сторонню особу, та розпоряджається будинком на свій розсуд, створюючи йому всілякі перешкоди у користуванні будинком. Невідома особа, яку відповідач пустила проживати до спірного будинку без його згоди, не пускає його до будинку, погрожує фізичною розправою, з приводу чого він звертався до поліції. Усі його спроби мирно вирішити з відповідачем питання користування спільним будинком виявися марними, відповідач відмовляється ділити будинок, позбавляє його доступу до будинку, чим порушує його права як співвласника будинку. Враховуючи те, що він не має можливості розпоряджатися своїм майном, так як відповідач не впускає його до спірного будинку, він простить здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями № 56-а по вулиці Передовиків у м. Нікополі Дніпропетровської області, вартістю 178000 грн. 00 коп.; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями № 56-а по вулиці Передовиків у м. Нікополі Дніпропетровської області, вартістю 178000 грн. 00 коп.; вселити його у спірний будинок та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Позивач, представник позивача у судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши позивача, його представника, відповідача, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 23.11.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 18.01.2017 року, яке набуло чинності 30.01.2017 року (а.с.18,19). Як вбачається з договору купівлі-продажу житлового будинку із земельною ділянкою від 05.04.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2-386, між Продавцем - [PERSON] та Покупцем - [PERSON] було укладено договір купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями № 56-а по вулиці Передовиків у м. Нікополі Дніпропетровської області, та приватизованої земельної ділянки площею 0,0489 гектарів, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, місто Нікополь, вулиця Передовиків, № 56-а (а.с.6-7). Викладене підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 90652865 від 27.06.2017року (а.с.36-46). Відповідно до п.1.9 зазначеного договору чоловік покупця - [PERSON], надав згоду дружині на купівлю житлового будинку та земельної ділянки, справжність підпису на якій засвідчена державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори 05 квітня 2016 року, за реєстром № 2-385 (а.с.6 на звороті). Вартість спірного будинку складає 356000 грн. 00 коп. відповідно до висновку про вартість обєкту оцінки від 23.01.2017 року (а.с.8). Згідно ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1,2 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Суд вважає, що житловий будинок з надвірними будівлями № 56-а по вулиці Передовиків у м. Нікополі Дніпропетровської області, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був придбаний у період шлюбу. А тому незалежно від того, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями був зареєстрований на імя [PERSON], він належить сторонам у рівних частках. Також судом встановлено, що за договором купівлі-продажу житлового будинку із земельною ділянкою від 05.04.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2-386, було придбано і приватизовану земельну ділянку площею 0,0489 гектарів, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, місто Нікополь, вулиця Передовиків, № 56-а (а.с.6-7), однак вимог щодо земельної ділянки в цьому провадженні не було заявлено. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, враховуючи обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити та поділити між сторонами спільне майно подружжя, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями № 56-а по вулиці Передовиків у м. Нікополі Дніпропетровської області, таким чином: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями № 56-а по вулиці Передовиків у м. Нікополі Дніпропетровської області, вартістю 178000 грн. 00 коп.; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями № 56-а по вулиці Передовиків у м. Нікополі Дніпропетровської області, вартістю 178000 грн. 00 коп. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинння нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст.155 ЖК України, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком. Відповідач в судовому засіданні обставини викладених в позові не оспорювала та не спростовувала. Тому суд вважає за необхідне вимоги позивача щодо його вселення у житловий будинок з надвірними будівлями № 56-а по вулиці Передовиків у м. Нікополі Дніпропетровської області також задовольнити. Також, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4200 грн. 00 коп. (з яких 3560,00 грн. щодо вимог майнового характеру та 640,00 грн. щодо вимог немайнового характеру), сплачений останнім при подачі позову (а.с.4,17).

Outcome: approved