Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.10.2015 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що він є власником квартири [ADDRESS]. 17.11.2009 між ним відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб. В належному йому на праві власності будинку, крім нього зареєстрована [PERSON], яка з початку 2014 року за місцем реєстрації не проживає, разом з донькою виїхала в невідомому напрямку. Як пізніше йому стало відомо дружина проживає в [INFO]. [PERSON] разом з донькою більше року не проживає в його квартирі, залишили її добровільно, наміру проживати в ній не мають, мешкають в іншому місті, що засвідчує наявність у них житла. З огляду на те, що їх реєстрація в його квартирі перешкоджає йому розпоряджатися власністю, тому просить суд на підставі ч.2 ст.405 ЦК України визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №1 будинку №60 по вул..Молодіжна в с.Теплівка Пирятинського району Полтавської області. Позивач [PERSON] згідно свідоцтва про смерть помер 05.01.2017, у звязку з чим судом було зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників померлого [PERSON] (а.с.106). Згідно спадкової справи №14/2017 (а.с.115-186) спадкоємцями, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], є [PERSON] за заповітом та [PERSON] згідно ст..1241 ЦК України. У звязку з чим ухвалою суду від 01.08.2017 було відновлено провадження у справі, а ухвалою суду від 07.09.2017 залучено до участі у справі правонаступників померлого [PERSON] [PERSON] та [PERSON], в інтересах якої діє її законний представник [PERSON] (а.с.187, 197). Від правонаступника [PERSON] на адресу суду 08.09.2017 надійшла заява, в якій вона уточнила позовні вимоги та просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №1 у будинку №60 по вул..Молодіжна в с.Теплівка Пирятинського району Полтавської області та не заперечує проти того, що б у вказаній квартирі залишилась зареєстрованою донька померлого [PERSON], так як останній також належить 1/6 частина даної квартири в порядку спадкування. Крім того [PERSON] просила розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] до суду не зявились, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с.209, 210, 214, особистий підпис у довідковому листі [PERSON]М.). Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин та відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, що знаходяться в матеріалах справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні Право власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30.03.2008 та рішення Пирятинського районного суду від 16.08.2016 [PERSON] являвся власником квартири [ADDRESS] (а.с.8, 91-97). 06.01.2016 [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] власниками спірної квартири являються спадкоємці [PERSON] та [PERSON] (а.с.115-186). У вище вказаній квартирі станом на 03.10.2015 та 05.01.2017 були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідками Теплівської сільської ради (а.с.4, 204). Однак [PERSON] разом з донькою [PERSON] з травня 2014 року у спірній квартирі не проживають, про що зазначено в довідках Теплівської сільської ради від 03.10.2015, 22.08.2017 та актах від 06.01.2017 та 22.08.2017 (а.с.4, 202-205). [PERSON] та [PERSON] з 17.11.2009 по 04.02.2016 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням суду (а.с.131-134). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 26.10.2015 [PERSON] на підставі договору дарування від 27.06.2012 являється власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Отже з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не являється власником квартири [ADDRESS]. Крім того членом сім'ї власника квартири відповідач також не являється, оскільки шлюб між сторонами розірваний 04.02.2016 та сторони однією сімєю не проживають з грудня 2014 року. Також установлено, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає більше одного року, її речей у квартирі немає. У відповідності зі ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Разом з тим, згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Подібні обставини щодо відсутності відповідача [PERSON] без поважних причин понад один рік у квартирі за адресою: [ADDRESS], що було власністю [PERSON], та в якій відповідачка була зареєстрована та проживала в якості члена сім'ї, безспірно встановлені в судовому засіданні. Жодних домовленостей про збереження за [PERSON] права на проживання понад встановлені законом строки сторони не мали. Крім того з матеріалів справи вбачається, що відповідачка проживає в іншому місті та області, має у власності квартиру в іншій області не за місцем реєстрації. Наведене свідчить про те, що відповідач забезпечена житловим приміщенням. За зазначених обставин суд уважає за необхідне визнати [PERSON] такию, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS]. Щодо вимог в частині визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд зазначає, що на момент розгляду справи змінились обставини справи. Так, зі спадкової справи убачається, що [PERSON] належить 1/6 частина вище вказаної квартири в порядку спадкування згідно ст..1241 ЦК України. Таким чином оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК України), то власник не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин. З огляду на викладене позовні вимоги в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задоволенню не підлягають. Підсумовуючи викладене суд зазначає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з викладених вище підстав.

Outcome: partial