Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 04 грудня 2015 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу згідно боргової розписки. В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що 15 травня 2013 року відповідач [PERSON] позичила у неї строком до 15 травня 2015 року 45\~000 грн. До цього часу відповідач грошові кошти не повернула, а тому просила позов задовольнити та стягнути з відповідача суму боргу, що становить 45\~000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнала, вказавши, що дійсно позичила у позивача 45\~000 грн. для здійснення підприємницької діяльності. Однак, позичені кошти до цього часу не повернула. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 15 травня 2013 року відповідачем [PERSON] була складена письмова розписка, з якої вбачається, що позивач [PERSON] позичила відповідачеві в борг строком до 15 травня 2015 року 45\~000 грн. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей( Постанова Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, справа №6-63цс13). Таким чином, відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України між сторонами внаслідок укладення правочину виникли відповідні цивільні права та обовязки. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права ( Постанова Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року справа №6-63цс13). У відповідності зі ст.509 ЦК України в силу зобовязання одна особа (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Тому повернення відповідачем позивачеві боргу є її обовязком. Стаття 599 ЦК України встановлює, що зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з тим, відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» та ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно до ч.1,4 ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову, яке (визнання) має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову в повному обсязі (п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» та п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції». Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, визнання заявленого позову відповідачем з огляду на те, що відповідач у справі взяті на себе зобовязання за договором позики належним чином та у встановлений строк не виконала, суд вважає можливим заявлений позов [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved