Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.07.2017 року звернувся до суду із позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м.Покровськ, вул.. Шосейна, 140, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 20.05.1980 року, посвідченого державним нотаріусом Красноармійського державного нотаріального округу. 13.06.2000 року позивач приватизував земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок. Крім позивача у вказаному будинку зареєстрована його дружина [PERSON]. 03.05.2015 року [PERSON] переїхала на постійне місце проживання за адресою: [INFO]. Повертатися назад до України та проживати за місцем своєї реєстрації вона не бажає, так як отримала там вид на проживання. Факт не проживання відповідача в будинку за адресою: Донецька область,м.Покровськ, вул.. Шосейна, 140 підтверджується актом з місця реєстрації від 13.07.2017 року, складеного головою квартального комітету № 43 м.Покровська. Оскільки відповідач не виявляє наміру і бажання повертатися до будинку, в якому вона значиться зареєстрованою, не проживає в спірному будинку без поважних причин, не робить платежів за комунальні послуги, не приймає участі в ремонті та утриманні будинку, то це свідчить про те, що втратила інтерес до даного житлового приміщення. На теперішній час у позивача виникла необхідність продати вказаний будинок та переїхати на постійне місце проживання у Білорусію. У звязку з тим, що в будинку зареєстрована відповідач, то позивач не може укласти договір купівлі-продажу будинку. Відповідач вислала позивачу з Білорусі нотаріально посвідчену згоду на продаж будинку. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлена належним чином, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м.Покровськ, вул.. Шосейна, 140, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 20.05.1980 року, посвідченого державним нотаріусом Красноармійського державного нотаріального округу (а.с.7-9). 13.06.2000 року позивач приватизував земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок (а.с.11). Крім позивача у вказаному будинку зареєстрована його дружина [PERSON] (а.с.13-15). 03.05.2015 року [PERSON] переїхала на постійне місце проживання за адресою: [INFO]. Повертатися назад до України та проживати за місцем своєї реєстрації вона не бажає, так як отримала там вид на проживання. Факт не проживання відповідача в будинку за адресою: Донецька область,м.Покровськ, вул.. Шосейна, 140 підтверджується актом з місця реєстрації від 13.07.2017 року, складеного головою квартального комітету № 43 м.Покровська (а.с.12). Оскільки відповідач не виявляє наміру і бажання повертатися до будинку, в якому вона значиться зареєстрованою, не проживає в спірному будинку без поважних причин, не робить платежів за комунальні послуги, не приймає участі в ремонті та утриманні будинку, то це свідчить про те, що втратила інтерес до даного житлового приміщення. На теперішній час у позивача виникла необхідність продати вказаний будинок та переїхати на постійне місце проживання у Білорусію. У звязку з тим, що в будинку зареєстрована відповідач, то позивач не може укласти договір купівлі-продажу будинку. Відповідач вислала позивачу з Білорусі нотаріально посвідчену згоду на продаж будинку (а.с.17). Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.. 391 ЦК України «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном». Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстраційного обліку здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved