Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.10.2018 року звернулася у суд з позовною заявою, в якій просить стягувати з відповідача [PERSON] у її користь аліменти на трьох дочок - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 10.10.2018 року, і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідача. Ухвалою судді від 17.10.2018 року вказаний позов, після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача, який не є підприємцем, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із визначенням дати судового засідання. Розгляд справи по суті відбувся 27.11.2018 року. Позов обґрунтовано тим, що сторони у справі у період з 10.08.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, за час котрого у них народилося трійня - дочка [PERSON], дочка [PERSON] та дочка [PERSON], [INFO], які на момент подання даного позову і надалі проживають з матір'ю за фактичним її місцем проживання та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач на даний час не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, участі у їх вихованні та розвитку не бере, що ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. Позивач стверджує, що відповідач, незважаючи на зняття з обліку як фізичної особи-підприємця, фактично не припинив працювати та має можливість сплачувати аліменти на своїх дітей. Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті з'явилася, позов підтримала, просила такий задовольнити з наведених у ньому підстав (а. с. 1-4), а також беручи до уваги пояснення, наведені у відповіді від 12.11.2018 року вх. № 5456 на відзив відповідача на позовну заяву (а. с. 60-61). Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті з'явився, проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву від 05.11.2018 року вх. № 5346 (а. с. 33-34), та надав пояснення, згідно з якими усвідомлює свій батьківський обов'язок щодо участі у вихованні та утриманні дітей, згідний на стягнення аліментів на дітей у твердій грошовій сумі в силу відсутності у нього офіційного працевлаштування, однак не у запропонованому позивачем розмірі, який вважає для себе непосильним, так як його заробіток щомісяця є нестабільним і становить у середньому 9000 грн.. Відтак, якщо стягувати на дітей аліменти у запропонованому позивачем розмірі, тобто у сукупності 9000 грн., то у нього не залишиться можливості забезпечувати себе, оплачувати комунальні послуги, харчуватися і таке інше. Крім того, відповідач зазначив, що разом із ним проживають двоє батьків, які є особами пенсійного віку і потребують його матеріальної допомоги. Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід'ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз'яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони 10.08.2006 року вступили у шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис № 63. Зазначена обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області 10.08.2006 року (а. с. 10). Від спільного проживання за час шлюбу у сторін народилася трійня - донька [PERSON], донька [PERSON] та донька [PERSON], - усі [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження кожної з дітей серії [NUMBER], серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданих Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сколівського районного управління юстиції Львівської області (а. с. 5, 6, 7). Рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 16.10.2018 року у цивільній справі № 453/489/18, провадження № 2/ 453/335/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано. Зазначене рішення суду 19.11.2018 року набрало законної сили. Після розірвання шлюбу, троє дітей сторін проживають разом із позивачем за фактичним місцем їх проживання як матері, - [ADDRESS], що стверджується копією акта обстеження матеріального стану позивача за її зверненням від 27.10.2018 року (а. с. 11). Відповідачем зазначена обставина не заперечувалась. Таким чином, беззаперечно доведено, що відповідач є батьком малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] і на нього покладений обов'язок утримувати своїх трьох дітей до досягнення ними повноліття. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, які мають істотне значення. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню трьох дітей, чим порушує права позивача і їх малолітніх дітей, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на кожну з дітей у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття дітей. Такий розмір стягнення аліментів суд визначає виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, а також з урахуванням наявних у справі відомостей про здійснення позивачем підприємницької діяльності (а. с. 12), про відсутність офіційного працевлаштування відповідача, котрий після розірвання шлюбу припинив здійснення підприємницької діяльності (а. с. 42-43), та виходячи із незадовільного стану здоров'я позивача (а. с. 13-14, дані про діагноз не розголошуються в силу положень ст. 286 ЦК України), наявності у дітей пільг і компенсацій, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а. с. 15), а також відвідування дітьми позашкільних секцій та занять, що, відповідно, потребує додаткових затрат (а. с. 23, 25). Крім того, відповідачем у судовому засіданні ствердно вказано про те, що його щомісячний дохід у середньому складає близько 9000 грн., у зв'язку з чим, розмір аліментів на трьох дітей у сукупності буде становити орієнтовно половину його заробітку на місяць, що у повній мірі відповідає положенням чинного СК України (у порівнянні із можливим стягненням аліментів на трьох дітей у частці від заробітку, котрий не може бути меншим ? частини такого заробітку) та не буде суперечити його інтересам чи інтересам дітей. Що стосується наявності у відповідача інших утриманців, а саме двох його батьків пенсійного віку, то такі обставини не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи та не доводяться зібраними у справі доказами. Так, зокрема, відповідачем не надано суду документів на підтвердження ступеня родинного зв'язку з пенсіонерами [PERSON] та [PERSON], їх незадовільного матеріального становища, як і тієї обставини, у чому саме полягає утримання зазначених осіб пенсійного віку. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial