Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якої діє представник [PERSON], в січні 2017 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON], про позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Обґрунтовує позов тим, що з 20 лютого 2003 року до 21 серпня 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, у якому народився син [PERSON], [INFO]. З травня 2014 року і по даний час [PERSON] кошти на утримання дитини не сплачує, станом на 01 грудня 2016 року заборгованість по аліментах становить 18\~174,16 грн. [PERSON] постійно проживає з позивачкою та вітчимом [PERSON] в квартирі, яку вони винаймають та перебуває на повному їх утриманні. Відповідач не цікавиться навчанням та здоровям дитини, ніколи не відвідував лікувальний заклад та школу, де навчається його син, уникає спілкування з ними. З цих підстав позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON] В судове засіданні представник позивача [PERSON] подав заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечив. Від служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника, висновок органу опіки та піклування підтримали. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача, згідно з поданою ним заявою, не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст.\~225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Як слідує зі свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 126731 від 13 січня 2004 року, 26 вересня 2003 року у сторін народився син [PERSON], про що 05 листопада 2003 року зроблено актовий запис № 2012 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2013 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач [PERSON] нехтує своїми батьківськими обовязками, не бере жодної участі у вихованні сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не допомагає матеріально, не цікавиться навчанням та станом здоровя дитини. Як убачається з розрахунку заборгованості по аліментах від 20 грудня 2016 року, виданого Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, станом на 01 грудня 2016 року сума боргу відповідача [PERSON] по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] складає 18174,16 гривень. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 405 від 21 червня 2017 року затверджено висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Висновком органу опіки та піклування служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.8). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років (ст.152 СК України). У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В силу ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вказаних обставин судом установлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню свого неповнолітнього сина [PERSON], зокрема свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не займається його вихованням та матеріальним утриманням, не створює умов для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, не спілкується з ним. З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, слід позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути судовий збір за подання позову про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved