Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач 19 червня 2015 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 26 червня 2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір про надання банківських послуг, а саме вкладу «Стандарт, 12 мес.» № [NUMBER]. Підтверджуючим документом про укладення договору та внесення позивачем грошей на депозит є заява на оформлення вкладу від 26.06.2012 року та квитанція № 41 від 26.06.2012 року. У відповідності до умов Договору банк відкрив вкладнику депозитний рахунок № [NUMBER] у іноземній валюті та прийняв на нього грошові кошти в сумі 6000 доларів США і нараховує на нього проценти 10 % річних з щомісячною виплатою. Вклад розміщується на строк 366 днів по 26.06.2013 року включно. В разі якщо до закінчення строку вкладу, клієнт не зробив заяву Банку про відмову від подовження строку вкладу, вклад автоматично вважається подовженим ще на один строк, вказаний в заяві (п.3 Заява на оформлення вкладу від 26.06.2012 року) Виплата суми нарахованих відсотків проводиться щомісячно (п.1 заяви на оформлення вкладу від 26.06.2012 року). Зазначений вклад не запитаний позивачем 26.06.2013 року , а відтак був пролонгований ще на один рік до 26.06.2014 року. Однак, починаючи з січня 2014 року відповідач припинив щомісячну плату відсотків згідно умов вкладу. Влітку 2014 року позивач неодноразово звертався до відділення відповідача в м.Києві з вимогою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків, проте жодних дій відповідачем вчинено не було. З пояснень співробітників відповідача щодо причин невиконання зобов*язання позивачу повідомляли про нібито технічні складності, пов*язані із тим, що рахунки обліковуються в відділеннях ПАТ КБ «ПриватБанк», яке розташоване в Автономній Республіці Крим пропонували почекати. Згодом позивачеві запропоновано звернутися до фонду захисту вкладників Російської Федерації для отримання своїх коштів. Зазначає, що позивач нікуди не звертався і не збирається звертатися через те ,що він постійно проживає в місті Києві і в силу діючого законодавства України та виходячи із умов договору депозитного вкладу, укладених між сторонами по справі, не зобов*язаний звертатися з вимогою про повернення грошових коштів до державних чи недержавних установ Російської Федерації використовуючи свої права громадянина України. Уточнивши позов вказує, що грошові кошти просить стягнути станом на 01.12.2015 року з донарахованими відсотками та 3 % річних як на суму прострочених % та і на суму неповернутого депозиту з 12.06.2015 року, з дня наступного за тим, коли відповідач отримав лист з вимогою про таке повернення (11.06.2015 р.) та просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] кошти за вкладом «Стандарт , 12 міс. № [NUMBER] від 26 червня 2012 року в розмірі 6000 доларів США - основна заборгованість за депозитом та 1149, 10 доларів США заборгованість за відсотками за період з 01.01.2014 року по 01.12.2015 року, стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] 3 % річних в розмірі 2013 грн. 51 коп. за прострочення основної суми депозиту за період з 12.06.2015 року по 01.12.2015 року та 1581 грн. 53 коп. 3 % річних за прострочення виплати відсотків за період з 01.01.2014 року по 01.12.2015 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з урахуванням уточнень та просила задовольнити. Представник відповідача в судових засіданнях проти задоволення позову заперечував та просив відмовити з посиланням на те, що позивачем не надано договору банківського вкладу, крім того, відсутня квитанція про внесення грошових коштів, яка б відповідала вимогам п.10.1 Інструкції № 492, п.2.9 глави «Касові операції банків, філій, відділень) з клієнтами» розділу 2 «Приймання готівки» Інструкції № 174. Окрім того, зазначав, що позивач не позбавлений можливості стягнути даний вклад з АНО «ФЗВ» та звернутися до суду на території Автономної Республіки Крим. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 26 червня 2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір про надання банківських послуг, а саме вкладу «Стандарт, 12 мес.» № [NUMBER]. Підтверджуючим документом про укладення договору та внесення позивачем грошей на депозит є заява на оформлення вкладу від 26.06.2012 року та квитанція № 41 від 26.06.2012 року, оригінали яких судом оглянуто в судовому засіданні. У відповідності до умов Договору банк відкрив вкладнику депозитний рахунок № [NUMBER] у іноземній валюті та прийняв на нього грошові кошти в сумі 6000 доларів США і нараховує на нього проценти 10 % річних з щомісячною виплатою. Вклад розміщується на строк 366 днів по 26.06.2013 року включно. В разі якщо до закінчення строку вкладу, клієнт не зробив заяву Банку про відмову від подовження строку вкладу, вклад автоматично вважається подовженим ще на один строк, вказаний в заяві (п.3 Заява на оформлення вкладу від 26.06.2012 року) Виплата суми нарахованих відсотків проводиться щомісячно (п.1 заяви на оформлення вкладу від 26.06.2012 року). Зазначений вклад не запитаний позивачем 26.06.2013 року , а відтак був пролонгований ще на один рік до 26.06.2014 року. Однак, починаючи з січня 2014 року відповідач припинив щомісячну плату відсотків згідно умов вкладу. 11.06.2014 року позивач звертався до відділення відповідача в м.Києві з вимогою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків, проте жодних дій відповідачем вчинено не було. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечуючи проти позову представник відповідача посилався на те, що позивачем надано квитанцію про внесення грошових коштів на території Автономної Республіки Крим і відповідно до постанови Правління НБУ № 260 від 06 травня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» припиняє подальшу діяльність на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополь. Згідно з ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації юридичним особам, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладаються на державу, що здійснює окупацію, відповідно до норм і принципів міжнародного права. Проте, відповідно до ст. ст. 91, 92, 95, 96 ЦК України, тільки юридична особа є учасником правовідносин, а не філія чи представництво, і вона самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, отже незважаючи на припинення діяльності окремих філій банк як юридична особа продовжує відповідати за укладеними від його імені зобов'язаннями. За правилами ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Вимоги ч. 2 ст.1060 ЦК України встановлюють обов'язок банку незалежно від виду договору банківського вкладу видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Згідно ст.1061 ЦК України банк сплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу приписів ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В порушення зазначених нормативних актів, вимог Законів України « Про банки і банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також вимог ч. 2 ст.ст27, ст. ст.58-59, 64 ЦПК України ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду доказів, які б свідчили про те, що не відкривалися рахунки на підставі заяви [PERSON] на оформлення вкладу від 26.06.2012 року , не надходили грошові кошти від позивача до банку, доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням, тощо. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] кошти за вкладом «Стандарт , 12 міс. № [NUMBER] від 26 червня 2012 року в розмірі 6000 доларів США - основна заборгованість за депозитом та 1149, 10 доларів США заборгованість за відсотками за період з 01.01.2014 року по 01.12.2015 року. Відповідно до ст.625 ЦК України стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] 3 % річних в розмірі 2013 грн. 51 коп. за прострочення основної суми депозиту за період з 12.06.2015 року по 01.12.2015 року (розрахунок 3 % річних = 6000 дол. (сума простроченої заборгованості) * 3 % /100 /365*172 кількість днів заборгованості ) та 1581 грн. 53 коп. 3 % річних за прострочення виплати відсотків за період з 01.01.2014 року по 01.12.2015 року (розрахунок 3 % річних = 1149,10 дол. США (сума простроченої заборгованості) * 3 %/100%/365*699(кількість днів заборгованості). На підставі викладеного та

Outcome: approved