Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

позивач [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] звернулась в суд з вказаним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації. У цьому позові, з урахуванням чергової заяви про уточнення позовних вимог, просить виселити відповідачів з належного їй будинку по вул. Шевченка, 47 в с. Великі Гаї, Тернопільського району Тернопільської області без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування даних вимог вказує про те, що вона дозволила відповідачам тимчасово проживати у зазначеному помешканні без сплати будь-яких коштів з умовою їх виселення на першу вимогу. 14 вересня 2017 року вона предявила відповідачам таку вимогу, однак покидати її помешкання вони відмовились, а тому вона змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права. У судове засідання позивач\~не зявилась. Натомість її представник [PERSON] подав до суду заяву про слухання справи за\~його відсутності, та відсутності позивача. У цій заяві також зазначає, що позов підтримує, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі повторно у судове засідання не зявились, хоча про день та час розгляду справи кожен із них був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомили, а тому відсутні підстави вважати їх поважними. Відзиву на позовну заяву не подали. За даних обставин наявні усі підстави, визначені частиною 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), для ухвалення заочного рішення у справі на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи про що свідчить надана секретарю судового засідання розписка, у судове засідання не зявився. Про причини неявки суду не повідомив, а тому розгляд справи слід провести без його участі на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши письмові докази у справі, приходить до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке: позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 47 в с. Великі Гаї, Тернопільського району Тернопільської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 червня 2015 року, виданого приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2920. У цьому будинку без реєстрації проживають відповідачі. Вказане підтверджується інформацією, викладеною у листі Великогаївської сільської ради № 880 від 03 листопада 2017 року. Вселились відповідачі у зазначений будинок з дозволу позивача, не будучи при цьому членами її сім'ї. Їх проживання у цьому помешканні мало місце на безоплатній основі без укладення жодних правочинів щодо найму цього помешкання. 14 вересня 2017 року позивач звернулась до відповідачів з письмовою вимогою виселитись з займаного ними помешкання, однак вона була ними проігнорована. Як вбачається з письмових пояснень [PERSON] від 14 вересня 2017 року виконати вказану вимогу вона не спроможна, оскільки не підшукала іншого місця для проживання своєї сім'ї. Посилання позивача на ст. 98 Житлового кодексу Української РСР суд до уваги не бере, оскільки дана правова норма регулює відносини в сфері користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду (глава 2 Житлового кодексу Української РСР) і які виникли між наймачами житлового приміщення та особами, котрі проживають у помешканні з їх взаємної згоди, тоді як у даному випадку мають місце правовідносини, що базуються на праві особистої власності і відповідно відносин власника такого майна з особами, які обмежують його право на безперешкодне володіння помешканням. У даному випадку застосуванню підлягають вимоги частини 1 ст. 317 та ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України якими визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він реалізовує на власний розсуд, вчиняючи щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. (ч. 1 ст. 391 ЦК України) За даних обставин має місце порушення прав позивача з вини відповідачів і їх слід захистити шляхом виселення останніх з приміщення, котре вони займають без відповідної на те правової підстави та всупереч волі власника без надання їм іншого житлового приміщення. Також з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved