Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 серпня 2018 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача АТ КБ «Приватбанк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В своїй позовній заяві посилався на те, що має кредитну картку в АТ КБ «Приватбанк» із встановленим кредитним лімітом в розмірі 1000 грн. Вказував, що 22 серпня 2018 року на телефон прийшло повідомлення про заблокування сім картки, а потім прийшло повідомлення про сплату з кредитної картки телекомунікаційних послуг на суму 203 грн. та 98 грн., але відповідних дій не вчиняв. Зазначав, що зателефонував на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» та повідомив про шахрайські дії за кредитною карткою, а потім поїхав до відділення банку та офісу оператора мобільного звязку. У відділенні банку дізнався, що на кредитній картці було збільшено кредитний ліміт та проведений переказ коштів на електронний рахунок в сумі 3658,20 грн. Також звертався до органів Національної поліції України, 27 серпня 2018 року дізнався, що справа передана до Полтавського відділу поліції ГУ НП у Полтавській області. Вважає, що через бездіяльність і халатність з боку співробітників АТ КБ «Приватбанк» він постраждав та йому спричинено матеріальної та моральної шкоди. В своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідача АТ КБ «Приватбанк» на його користь 3959,20 грн. матеріальної шкоди для погашення кредиту та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Також в своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 серпня 2018 року відкрито провадження в даній справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач АТ КБ «Приватбанк» відзив на позовну заяву не подавав, з жодними клопотаннями до суду не звертався. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини відповідно до договору від 17 травня 2017 року № SAMDNWFC00034998647. Позивачу [PERSON] відповідачем АТ КБ «Приватбанк» за умовами договору встановлено кредитний ліміт на платіжну картку на суму 5000 грн. Також дослідженими в справі доказами встановлено, що 22 серпня 2018 року за картковим рахунком, відкритим на імя [PERSON] відбулися наступні операції: -оплата телекомунікаційних послуг на суму 203 грн.; -оплата телекомунікаційних послуг на суму 98 грн.; -зарахування коштів на кредитним договором на суму 3580 грн.; -переказ коштів з картки на суму 3658,20 грн. Звертаючись до суду з даним позовом та предявляючи вимоги до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позивач посилається на ту обставину, що переказ грошових коштів на суми 203 грн., 98 грн. та 3658,20 грн. було здійснено невідомими особами, внаслідок чого йому спричинено шкоди. Відповідно до норм ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами ст. 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Позивач [PERSON] в поданій до суду позовній заяві не зазначає, які протиправні дії (протиправна поведінка) буди вчинені АТ КБ «Приватбанк». Твердження позивача про те, що має місце халатність працівників банку не підтверджено жодними в справі доказами, а обставини, викладені позивачем в поданій до суду позовній заяві спростовані дослідженими в справі доказами. Зокрема, позивач стверджує, що 22 серпня 2018 року почав дзвонити до банківської установи з проханням заблокувати кредитний рахунок. Разом з тим, з наданої до суду позивачем виписки по картковому рахунку вбачається, що після здійснення операцій по перерахунку коштів на суми 203 грн. та 98 грн., картковий рахунок, відкритий на імя позивача не було заблоковано, а натомість було поповнено на суму 3850 грн., а потім здійснено переказ з картки на суму 3658,20 грн. Надані до суду позивачем матеріали (а.с. 9) дають достатні обґрунтовані підстави вважати, що 22 серпня 2018 року позивач міг користуватися послугами через електронну систему прийняття ставок державної грошової лотереї «Золотий кубок». На підставі викладеного, враховуючи відсутність жодних доказів на підтвердження факту наявності протиправності поведінки відповідача, суд приходить до висновку, що за відсутності протиправної поведінки відповідача, як однієї із складових настання такої цивільної відповідальності як відшкодування шкоди, позовні вимоги [PERSON] про відшкодування шкоди, заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода 1 полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи/або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Суд приходить до висновку про відмову позивачу у задоволенні вимоги щодо стягнення на його користь з відповідача 3000 гр. на відшкодування моральної шкоди, оскільки обставина спричинення позивачу такої шкоди не знайшла свого підтвердженні в судовому засіданні, а право на відшкодування позивачу такої шкоди не передбачено спеціальним законодавством, що регулює правовідносини, які виникли між сторонами. Встановивши дані обставини, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог та наданих до суду доказів та матеріалів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню. Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається, в тому числі, розподіл судових витрат. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог понесені ним судові витрати не підлягають йому відшкодуванню. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судовий збір за розгляд справи судом підлягає компенсації за рахунок держави. При вирішенні питання щодо розподілу понесених по справі сторонами судових витрат суд приходить до висновку про безпідставність тверджень позивача в поданій до суду позовній заяві про те, що ним понесені витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн. Зокрема, договір про надання послуг у сфері права (а.с. 12), підписаний позивачем з однією сторони та виконавцем «Правова допомога», з місцезнаходженням в м. Полтава, вул. Коваля, 2. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідна юридична особа не зареєстрована, а зазначена в договорі організаційно-правова форма юридичної особи як ФОП «Правова допомога» не передбачена нормами чинного законодавства.

Outcome: dismissed