Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON], 19 січня 2018 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач [PERSON], посилається на те, що 13 вересня 2016 року вона у Київському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №1763. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені через різні погляди на сімейне життя. Не проживають однією сімєю з серпня 2017 року. Спору про поділ спільного майна немає. Примирення не можливе. Дитина залишиться проживати з нею. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засіданні не зявився, хоча, відповідно до пункту третього частини восьмої статті 128\~ЦПК України повідомлений належним чином про час, день та місце розгляду справи, а тому розгляд справи відбувався за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до частини 1\~статті 280 ЦПК України, «Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи». \~\~\~\~ Суд ухвалює заочне рішення відповідно достатті 280 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача та матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 вересня 2016 року у Київському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД №263466, актовий запис №1763) (а.с.3). Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЖД №497816, видане 18 січня 2017 року Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №08)(а.с.5). Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до частини 3 та 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися негативні відносини, внаслідок чого між ними не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки. Це стало наслідком різного бачення сімейного життя. Вони не живуть однією сімєю з серпня 2017 року. Кожен має свій бюджет. Не ведуть спільного господарства. Фактично сімя розпалася і її збереження стало неможливим та суперечить інтересам сторін. Таким чином, суд прийшов до переконання, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів спрямованих на примирення подружжя, як це передбачено ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст.110 СК України, суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям не можливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім»ї взаємоповаги, втрати почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає стаття 55 СК України, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім»ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу між ними. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. ст.110, 112 ч.2,113 СК України,

Outcome: approved