Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] заявила позов до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, зазначила, що від спільного проживання із відповідачем має сина [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач посилається на те, що відповідач відмовляється утримувати їхню спільну дитину, ніякої матеріальної допомоги не надає, з сином не спілкується, не приймає участі у вихованні дитини. Позивач просить суд стягувати на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі по 500 гривень, щомісячно, на дитину і до досягнення ним повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.74 ЦПК України - судовою повісткою, надісланою рекомендованим листом за адресою зареєстрованого місця його проживання. Належним чином повідомлений відповідач не прибув у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого відповідача, ухвалено про розгляд справи без його участі. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів - свідоцтва про народження дитини, встановлено, що відповідач є батьком, а позивач матір'ю [PERSON], [INFO]. Із копії рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.09.2013 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Оцінюючи усі докази, що є у справі у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає кошти на утримання своєї дитини, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання сина. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Оскільки суду не надано доказів про наявність постійного заробітку відповідача, суд має підстави для визначення аліментів твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 24 квітня 2014 року за вхід.№2666, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 24 квітня 2014 року. Дослідивши усі докази, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги, виходячи із наступного. При визначенні розміру аліментів суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Суд враховує матеріальне становище позивача, яка має на утриманні неповнолітню дитину, а також із врахуванням інтересів дитини, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відсутні докази про непрацездатність відповідача, стан його здоров'я чи наявність інших утриманців, а тому суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Із врахуванням інтересів дитини, суд має підстави визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень щомісячно, на дитину і до досягнення ним повноліття. Вказану суму суд вважає достатньою для належного забезпечення дітей, що включає харчування, догляд, необхідність придбання одягу та взуття, іграшок та канцелярських товарів для дитини молодшого шкільного віку та інших товарів необхідних для дитини відповідного віку. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і має підстави для їх задоволення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved