Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.08.2017 року звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Донбас» про визнання припиненими трудових відносин, в обґрунтування якої зазначив, що він з квітня 2015 ркоу по теперішній час має статус тимчасово вимушеного переселенця. Раніше він проживав за адресою: [INFO] та працював в ПАТ «Шахтоуправління Донбас» на посаді електрослюсаря чергового з ремонту устаткування 6 розряду на умовах безстрокового трудового договору. В квітні 2015 року він був вимушений виїхати з м. Донецька до м. Селидове, оскільки на території Донецької та Луганської областей почали проводитися активні бойові дії. З метою постановки на облік, як непрацюючого пенсіонера, він звернувся до Селидівського ОУ ПФУ Донецької області, натомість йому було відмовлено, оскільки між ним та ПАТ «Шахтоуправління Донбас» офіційно не розірвано трудові правовідносини. В червня 2017 року з тимчасово окупованої території йому було передано трудову книжку з записом ПАТ «Шахтоуправління Донбас» від 19.06.2017 року про звільнення. На теперішній час відповідач фактично не приймає трудову книжку із записом про звільнення, в звязку з чим, він подав через центр поштового звязку письмову заяву від 06.07.2017 року до ПАТ «Шахтоуправління Донбас», яка посвідчена нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори [PERSON] Але у звязку з відсутністю поштового звязку з м. Донецьк, його заяву не направлено адресату про що свідчить відповідний штамп на конверті. Просить суд встановити факт припинення трудових відносин з ПАТ «Шахтоуправління Донбас» на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з 19.06.2017 року, у звязку з виходом на пенсію. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилися, надали суду заяву, в якій підтримали позов, не заперечували проти винесення по справі заочного рішення та просять суд слухати справу у їх відсутність. В судове засідання представник відповідач ПАТ «Шахтоуправління Донбас» не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Представник третьої особи Селидівського ОУ ПФУ Донецької області належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи без його участі та винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до переконання, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до довідки від 20.04.2015 року № [NUMBER], [PERSON] 20.04.2015 року взято на облік в Управлінні соціального захисту населення Селидівської міської ради, як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та району проведення антитерористичної операції, з вказівкою фактичної адреси перебування: Донецька область, м. Селидове, вул. Маяковського, 36 (а.с. 7). Згідно запису № 21 трудової книжки серія БТ-І № 3951318, [PERSON] прийнято до ПАТ «Шахтоуправління Донбас» з 15.07.2003 року на посаду електрослюсаря чергового з ремонту устаткування 6 розряду (а.с. 12). Згідно запису № 22 трудової книжки серія БТ-І № 3951318, 19.06.2017 року [PERSON] звільнено з ПАТ «Шахтоуправління Донбас» на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію (а.с. 13). Згідно заяви [PERSON] від 06.07.2017 року, яка посвідчена нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] просить ПАТ «Шахтоуправління Донбас» звільнити його на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію (а.с. 8). Як вбачається з поштового конверту (а.с. 9), центром поштового звязку письмову заяву від 06.07.2017 року, яка посвідчена нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори [PERSON], не направлено ПАТ «Шахтоуправління Донбас» у звязку з відсутністю поштового звязку з м. Донецьк. Згідно ст. 2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством. У відповідності до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 21 КЗпП України передбачено, що сторонами трудового договору є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, якому й надано право звільнення працівників у певних умовах. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Згідно до ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. З вищенаведених підстав позивач позбавлений можливості припинення трудових правовідносин у відповідності до норм п. 4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно якої зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка звільнилася з роботи (припинила інший вид зайнятості), за відсутності документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), періоди трудової діяльності та страхового стажу, реєструється як безробітна та отримує допомогу по безробіттю, соціальні та інші послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття відповідно до чинного законодавства. Відповідно до п. 3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 р. № 198, внутрішньо переміщені особи, які звільнилися з роботи (припинили зайнятість), за відсутності документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), предявляють: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України; облікову картку платника податків; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; заяву про припинення трудових відносин, справжність підпису на якій нотаріально засвідчена, або документ, що підтверджує факт припинення зайнятості (цивільно-правовий договір, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців), або відповідне рішення суду - у разі припинення трудових відносин (припинення зайнятості) у судовому порядку; розрахунковий документ (квитанцію), що підтверджує надсилання зазначеної заяви роботодавцю рекомендованим листом з описом вкладення. У звязку з початком на території Донецької області бойових дій та проведенням антитерористичної операції, він переїхав до м. Селидове Донецької області, де був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. На даний час у нього виникла необхідність підтвердити факт розірвання трудового договір, укладеного з відповідачем, щоб отримувати пенсію за віком, як непрацюючий пенсіонер. Натомість позивач фактично позбавлений такої можливості, оскільки Селидівське ОУ ПФУ Донецької області фактично не визнає факт припинення трудових правовідносин і позивач реалізуючи намір розірвати безстроковий договір, реалізував його шляхом подання нотаріально посвідченої заяви про звільнення до центру поштового звязку. Відповідно до статей 3, 221, 231 КЗпП України в порядку передбаченому главою ХV цього Кодексу, підглядають розглядові індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності, у тому числі членів кооперативів, їх об'єднань, членів кооперативних сільськогосподарських підприємств, членів інших громадських організацій, які перебувають з ними в трудових відносинах, членів селянських (фермерських) господарств, які працюють за трудовим договором із фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно розпорядження КМУ № 1085-р від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк знаходиться на території, де органи державної влади не здійснюються на даний час свої повноваження, в тому числі і поштові служби. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. При таких обставинах, враховуючи те, що установа відповідача знаходиться на непідконтрольній Україні території та те що, третьою особою у справі не визнається факт припинення трудових правовідносин відповідно до запису трудової книжки, у позивача відсутня можливість встановити вищевказаний факт в інший спосіб окрім звернення до суд. Приймаючи до уваги норми Конституції України, які надають громадянину України, безумовне право на працю, в тому числі і зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, бути наділеним правом на розірвання договору з метою надання можливості позивачу в подальшому реалізовувати своє право на пенсію, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved