Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.04.2021 звернулась\~до суду\~з позовомпро стягнення на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.07.2017 зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. Від спільного проживання з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які з 21.01.2021 проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Вона працює у ФОП [PERSON] , несе витрати на дітей з придбання продуктів харчування, оплати проїзду, оплати комунального дошкільного навчального закладу № 168, оплати послуг «родительська допомога» за навчання у ХЗОШ № 84, оплата послуг репетитора з англійської мови, оплачує відпочинок, лікування, навчання, зайняття спортом, покупку одягу, та інше. Відповідач працює, має постійний дохід у розмірі 25000,00 грн., відмовляється брати участь в матеріальному забезпеченні дітей. Вона сама не здатна забезпечити належний рівень життя та розвитку дітей. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 28.04.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить позовні вимоги задовольнити частково, та стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частини доходу, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зазначив, що він надавав позивачу безпосередньо кошти на одяг, харчування дітей, на спортивні секції, на їх перебування в дитячому садку та інше. Вказаний позивачем розмір його доходу є вигаданим, оскільки його щомісячний дохід становить 6000-7000 грн. Позивач подала відповідь на відзив, в якому наполягає на задоволенні своїх позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що відповідачем не надані докази його добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дітей та про розмір його доходу, за час їх спільного проживання відповідач заробляв не менше 25000,00 грн. щомісяця, її дохід становить 6075,00 грн. на місяць, що підтверджується відповідною довідкою, за п`ять місяців відповідач лише одноразово сплатив на дітей 800,00 грн. Відповідач надав до суду заперечення, в яких просить стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Свої заперечення обґрунтовує тим, що на теперішній час він офіційно не працює, має мінливий нестабільний дохід, який є значно нижчим, ніж заявляє позивач. Крім того, повністю на його утриманні знаходиться його батьки, які потребують допомоги і постійного догляду, а також він фінансово допомагає своєму дідусю. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.07.2017, мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю позивачем у справі, що не заперечується відповідачем За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до положень ч.1 ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 )\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~4) інші обставини, що мають істотне значення. Р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. М інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. М інімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем суду надані докази на підтвердження того, що її щомісячний дохід становить 6075,00 грн. Відповідач заперечує проти наявності в нього доходу у розмірі 25000,00 грн. на місяць, вказує, що його дохід становить 6000,00-7000,00 грн. на місяць, доказів на підтвердження цього суду не надав, відомостей про наявність присуджених до стягнення аліментних зобов`язань на утримання інших осіб суду відповідач не надав та матеріали справи таких відомостей не містять. Суд зауважує, що надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку не звільняє батька від його обов`язку утримувати дитину, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 712/4702/19. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Також, відповідачем не доведено про перебування на його утриманні батьків. \~ \~ \~ \~ \~Аліменти у розмірі 100/% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку можуть бути присуджені судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, а таких відомостей матеріали справи не містять, а відповідач зазначає про свою неспроможність сплачувати аліменти у такому розмірі. Суд зважає на те, що обов`язок утримувати дитину є рівним обов`язком як батька так і матері дитини. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~положень ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З урахуванням приписів ст. ст. 182, 183 СК України, розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, за заявою позивача про стягнення аліментів у частці від доходу платника аліментів, суд дійшов до висновку, що для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітніх дітей, необхідним буде встановлення розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial