Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 липня 2015 року звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання трьох неповнолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття та на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення сином [PERSON] віку трьох років у розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача. В обґрунтування позову вказувала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 03 березня 2015 року рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області шлюб між ними був розірваний. Від шлюбу вони мають трьох дітей: дочок [PERSON], [PERSON] та сина [PERSON], які знаходяться на її утриманні. З жовтня 2014 року відповідач з ними проживає в одному приміщенні, однак сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання та утримання дітей не надає, хоч зобовязаний надавати. Вона на даний час позбавлена можливості заробляти достатні кошти на утримання себе і дітей, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тієї допомоги, яку вона отримує від держави, їй не вистачає на гідне утримання дітей та їх лікування під час хвороб. Тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь примусово на підставі рішення суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково, просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частини заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дітей, від вимоги про стягнення аліментів на її користь на утримання дружини, з якою проживає дитина в розмірі 1/6 частини відмовилася, в обґрунтування позову пояснила так, як викладено в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов про стягнення аліментів на утримання трьох дітей в розмірі половини його заробітку (доходів) визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено і не заперечується сторонами, що вони від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.5-7), які проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач, як батько дітей, добровільно у достатньому розмірі не надає матеріального утримання на своїх малолітніх дітей, хоч повинен надавати таке утримання. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у погодженому сторонами розмірі. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved