Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Позивач 30.03.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, [INFO] , Військової частини [NUMBER] , за участі третьої особи: Регіональне управління морської охорони, про відновлення права на виплату грошової компенсації за неотримане житло. Позовні вимоги мотивовані тим, що його загальна військова вислуга років станом на 01.08.2019 року складає 31 рік 08 місяців 14 днів, календарна 26 років 05 днів, пільгова 05 років 08 місяців 09 днів. З 20.04.2018 року позивач є тимчасово переміщеною особою, оскільки немає житла та зареєстрований на тимчасово окупованій території АР Крим [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю житла та необхідності поліпшення житлових умов позивача було взято на квартирний облік з 02.04.1999 року в Севастопольському загоні морської охорони. З 2014 року по теперішній час позивач перебуває на квартирному обліку в Південному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України зі складом сім`ї 3 особи позивач, дружина та донька. Будучи військовослужбовцем військової частини [NUMBER] 10 серпня 2017 року позивач звернувся до командування військової частини рапортом в якому просив розглянути питання про виплату мені грошової компенсації за неотримане житло у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728. Позивача з сім`єю було включено до списку осіб, які бажають отримати грошову компенсацію за належне житло та документи направлені до Адміністрації Державної прикордонної служби України. Втім, Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила позивача, що пакет документів перебуває в його обліковій справі та до Адміністрації не передавалися. Повторно 07.11.2019 року на засіданні житлової комісії було розглянуто питання щодо включення позивача в списки на отримання грошової компенсації вже як військовослужбовця запасу з умовою надання певних оновлених документів. 12.12.2019 року коли позивач приніс оновлені документи його усно повідомили, що рішенням останньої житлової комісії йому було відмовлено в отриманні грошової компенсації, оскільки його було звільнено за закінченням контракту. Ухвалою суду від 31.03.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 30.04.2020 року. До суду 29.04.2020 року надійшов відзив Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, згідно якого просять відмовити у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача поновити позивача у списку, з огляду на те, що позивач не підпадає під дію Порядку №728, адже був звільнений у зв`язку з закінченням строку контракту. До суду 30.04.2020 року надійшов відзив військової частини [NUMBER] , згідно якого просили відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки [INFO] (військова частина [NUMBER] ) вжила всіх заходів щодо виплати позивачу компенсації за неотримане житло. У підготовчому засіданні 30.04.2020 року задоволено клопотання Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про відкладення, розгляд справи відкладено на 27.05.2020 року. У підготовчому засіданні 27.05.2020 року залучено до участі у справі Регіональне управління морської охорони в якості третьої особи, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 07.07.2020 року. У судовому засіданні 07.07.2020 року було оголошено перерву до 23.07.2020 року, з метою надання інформації про наявність чи відсутність рішення про відмову у виплаті компенсації. У судовому засіданні 23.07.2020 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначено на 29.07.2020 року. До суду 29.07.2020 року надійшли додаткові пояснення Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, згідно яких вказують, що посилання позивача на те, що у позивача виникло право на отримання компенсації відповідно до Порядку №728 є невірним, адже кошти за 2017-2018 роки на виконання Комплексної програми забезпечення житлом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби та членів їх сімей передбачені не були. У судовому засіданні 29.07.2020 року [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги. Представник Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України Ковальчук Д.П. та представник Регіональне управління морської охорони Демченко О.В. заперечували проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про відсутність підставі для задоволення позову, з огляду на наступне. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що [PERSON] з 26.07.1993 року по 01.08.2019 року проходив військову службу. Звільнений з військової служби в запас Збройних СилУкраїни наказом начальника Регіонального управління морської охорони Державної прикордонної служби України від 01.07.2019 року №133-ос відповідно до підпункту «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, про що свідчить довідка від 20.04.2018 року №0000519562 про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи. 10.08.2017 року [PERSON] звернувся з рапортом про розгляд питання про виплату йому грошової компенсації за неотримане житло. [PERSON] зі складом сім`ї в 3 особи, станом на 05.10.2017 року був включений до списку осіб по одеському гарнізону, які бажають отримати компенсацію за належне житло й знаходиться в списку під №35, про що свідчить витяг з протоколу №5 засідання гарнізонної житлової комісії Південного регіонального управління ДНС України від 27.12.2017 року. Листом №721/В-6935 від 11.06.2019 року Адміністрація Державної Прикордонної служби України повідомила [PERSON] про те, що коштів для надання військовослужбовцям грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення за 2019 рік не передбачено, а пакет документів поданих для отримання грошової компенсації знаходиться у обліковій житловій справі позивача, яка перебуває на зберіганні в Південному регіональному управлінні, до Адміністрації ДПС України вказані документи не направлялися. Відповідно до витягу з протоколу №7 засідання гарнізонної житлової комісії Південного регіонального управління ДНС України від 07.11.2019 року комісія прийняла рішення вийти з клопотанням на Адміністрацію Державної прикордонної служби України для отримання грошової компенсації військовослужбовцю запасу [PERSON] , який перебуває в списках на квартирному обліку з 02.04.1999 року зі складом сім`ї 3 особи. [PERSON] звернувся з заявою 06.12.2019 року, якою просив виплатити йому компенсацію за неотримане житло, з її розміром був ознайомлений та не заперечував. Відповідно до протоколу №10 засідання гарнізонної житлової комісії Південного регіонального управління ДНС України від 06.12.2019 року комісія прийняла рішення про відмову в надані грошової компенсації [PERSON] Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України листом №704/В-33 від 17.02.2020 року повідомило [PERSON] про те, що він не має права на отримання компенсації замість належного для отримання житлового приміщення, як звільнений у зв`язку з закінченням строку контракту. Станом на 17.02.2020 року позивач перебуває на квартирному обліку в Одеському гарнізоні (в/ч [NUMBER] ) в списках на поліпшення житлових умов в Одеському гарнізоні з 02.04.1999 року під №126 зі складом сім`ї 3 особи. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон) Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною 9 статті 12 Закону передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. На виконання статті 12 Закону було затверджено Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 728 (далі - Порядок). Пунктом 1 Порядку передбачено, що цей Порядок установлює механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах, а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення. Пунктом 2 Порядку закріплено виключний перелік осіб на яких поширюється даний Порядок, до них відноситься: військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей; особи, звільнені з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей; сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби; сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів. Як вказувалося вище [PERSON] звільнено у запас по закінченню строку контракту. У переліку осіб що мають право на грошову компенсацію відповідно до Порядку відсутня така категорія осіб, як звільнені з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, тому правові підстави для здійснення виплати таким особам, зокрема і позивачу грошової компенсації за належне їм для отримання житло - відсутні. Під час проходження служби позивач мав право на отримання грошової компенсації, як військовослужбовець, який має вислугу на військовій службі більше 20 років. Згідно п. 9 Порядку, Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрація Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, Служба зовнішньої розвідки, Національна гвардія, Управління державної охорони, ДКА, Адміністрація Держспецзв`язку щороку протягом I кварталу після визначення загальної суми видатків на надання компенсації розподіляють її між військовими частинами, військовими комісаріатами та квартирно-експлуатаційними установами (організаціями), в яких ведеться облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, з урахуванням часу взяття військовослужбовців та членів їх сімей на такий облік та/або включення їх до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ. Пунктом 2 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 року №147 Бюджетні кошти спрямовуються на: будівництво житла на земельних ділянках, що в установленому порядку надані (передані) зазначеним у пункті 1 цього Порядку головним розпорядникам бюджетних коштів (власне будівництво); реконструкцію будівель (приміщень) під житло; придбання житла на умовах пайової участі та на вторинному ринку; надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення. Коштів на реалізацію виплати компенсації за неотримане житло військовослужбовцям у 2017-2019 роки Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік, не виділялися, тому [PERSON] не міг отримати відповідну компенсацію. Тож, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: dismissed