Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.12.2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він та члени його сім`ї, дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , є співвласниками чотирикімнатної квартири [ADDRESS] . Поверхом вище у квартирі [NUMBER] зареєстрована і проживає відповідач [PERSON] , яка на праві спільної сумісної власності з чоловіком [PERSON] є власником вказаної квартири відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого 19.01.2011 року Херсонською міською радою. Як вказує позивач, затоплення його квартири сталося через недбале ставлення власника до стану сантехнічного обладнання системи холодного водопостачання та водовідведення квартири [NUMBER] . Зазначені факти підтверджуються актом №1 «Про наслідки залиття житлового приміщення», який був складений 24.10.2020 комісією за участі відповідачки [PERSON] . Відповідно до вищевказаного акту, причиною залиття водою квартири [NUMBER] вказується зрив труби холодного водопостачання біля перекривного крану, який розташований біля лічильника води в приміщенні туалету квартири [NUMBER] , та порушення її власником норм технічної експлуатації будівель, а саме несвоєчасне обслуговування водопостачальної мережі холодної води в приміщенні туалету. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, проведеної на замовлення позивача, вартість ремонтних робіт, які необхідно виконати для усунення пошкоджень, заподіяних залиттям приміщення квартири [ADDRESS] , станом на листопад 2020 року, складає 213994 грн. У зв`язку з викладеним, позивач [PERSON] , як власник житлового приміщення, просить стягнути з відповідача на свою користь 213994 грн. у рахунок відшкодування вартості ремонтних робіт, які необхідно виконати для усунення пошкоджень, заподіяних залиттям квартири [NUMBER] ; 8825,76 грн. витрати позивача, пов`язані із залученням експерта та проведенням будівельно-технічної експертизи; витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн.; 2140 грн. сплачений судовий збір. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.01.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 28.04.2021 року витребувано у Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відомості про наявність актового запису про смерть [PERSON] . З наданих суду доказів встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , про що Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 23.01.2017 року складено актовий запис про смерть №72. Ухвалою суду від 25.05.2021 року витребувано у Першої Херсонської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №406/2017, заведену 20.07.2017 року щодо майна померлого [PERSON] . Відповідно наданих на виконання ухвали суду матеріалів спадкової справи, після померлого [PERSON] спадкоємцями частки в праві власності на квартиру померлого є його діти [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 17.06.2021 року за заявою позивача залучено до участі у даній справі в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] . Відзиву проти позову від відповідачів до суду не надходило. 16.03.2021 року від третіх осіб [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви, у яких останні позов [PERSON] підтримують повністю, просять задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно договору купівлі продажу від 11.12.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко Т.М., позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить чотирикімнатна квартира [ADDRESS] . Співвласником 1/6 частини вказаної квартири є третя особа [PERSON] 24.10.2020 року сталося затоплення квартири. Відповідно до акту №1 «Про наслідки залиття житлового приміщення» від 24.10.2020 року комісією у складі голови правління ОСББ «ЖБК-100» Заговалко В.С., членів правління Кобець Г.І. , Шевченко О.В. , Старченко Г.Ю. , та за участі відповідачки [PERSON] , виявлені та зафіксовані наступні пошкодження, які виникли внаслідок залиття квартири [NUMBER] водою: 1) кухня (12 кв. м.): мокрі стіни, стеля потріскалася, залита техніка; 2) коридор (10 кв. м.): мокрі стіни, мокрі плями на стелі; 3) зал (18 кв. м): замкнуто проводку, немає світла у кімнаті, вода під натяжною стелею, мокра техніка, мокрі меблі, шпалери відстають від стіни; 4) спальня (14 кв. м.): шпалери відстають від стіни, плями на стінах і стелі; 5) дитяча (9 кв. м): шпалери відстають від стіни, плями на стінах і стелі; дитяча (12 кв. м.): шпалери відстають від стіни, плями на стелі, вода в натяжній стелі. Згідно названого акту комісією встановлено причину залиття водою квартири [NUMBER] - зрив труби холодного водопостачання біля перекривного крану, який розташований біля лічильника води в приміщенні туалету квартири [NUMBER] , що сталося внаслідок несвоєчасного обслуговування водопостачальної мережі холодної води в приміщенні туалету квартири [NUMBER] та порушення норм технічної експлуатації будівель власником вказаної квартири. Відповідачка [PERSON] була особисто присутня під час обстеження, акт обстеження підписала без зауважень. Згідно висновку експерта №75 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі, складеного 17.11.2020 року судовим експертом Фесун Л.А., для усунення пошкоджень, заподіяних залиттям приміщення квартири [ADDRESS] необхідно виконати наступний обсяг робіт: розбирання елементів фігурної стелі з листів г/к - 7,6 м2; розбирання натяжної стелі - 21,6 м2; розбирання г/к листів стелі - 8,8 м2; розбирання г/к листів декоративних елементів - 1,23 м2; знімання шпалер - 98,92 м2; розбирання плиток керамічних - 9,02 м2; пробивка борозен в бетонних конструкціях - 84,0 м; демонтаж пошкоджених проводів - 84,0м; перетирання поверхні стін -107,94 м2; шпатлювання стін -98,92 м2; поклейка шпалер - 98,92 м2; фарбування стін (по шпалерам) -98,92 м2; влаштування фігурної стелі з листів г/к - 7,6 м2; шпатлювання стелі - 16,4 м2; фарбування стелі - 16,4 м2; влаштування натяжної стелі - 21,6 м2; оздоблення стелі листами г/к - 8,8 м2; влаштування декоративних елементів з листів г/к - 1,23 м2; шпатлювання декоративних елементів - 1,23 м2; фарбування декоративних елементів - 1,23 м2; облицювання стін плитками керамічними - 9,02 м2; прокладання проводів - 84,0 м; забивання борозен - 84,0 м; розбирання покриття підлоги з ламінату - 12,8 м2; покриття підлоги ламінатом - 12,8 м2; заміна пошкоджених дверних блоків - 2 к-т. Вартість відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] , станом на листопад 2020 року, складає 213 994 грн. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 233410009 від 20.11.2020 року власником квартири [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого 19.01.2011 року Херсонською міською радою, є [PERSON] . З наданої позивачем копії паспорту відповідача вбачається наявність відмітки про реєстрацію Міським ЗАГС м. Херсона 19.03.1966 року шлюбу між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] . Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує допоки не спростована. Презумпція спільності майна подружжя поширюється, у тому числі й на те майно, яке було набуте у період шлюбу, але оформлене і зареєстроване на ім`я одного з подружжя. Оскільки квартира [ADDRESS] набута у власність [PERSON] під час перебування з [PERSON] у шлюбі, враховуючи, що протилежного не доведено, суд робить висновок про те, що вказане майно є спільним сумісним майном подружжя, відтак відповідачка [PERSON] є співвласником вказаної квартири на праві спільної сумісної власності. Вирішуючи питання про солідарне стягнення з відповідачів завданої позивачеві шкоди суд виходить із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , про що Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 23.01.2017 року складено актовий запис про смерть №72. Відповідно до матеріалів спадкової справи, після померлого [PERSON] спадкоємцями частки в праві власності на квартиру померлого є його діти [PERSON] , [PERSON] . Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття. При цьому, відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном, а лише зумовлює обмеження власників, які у порядку спадкування набули право власності на нерухоме майно, у праві розпорядження цим майном. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 15.07.2020 по справі № 355/340/17-ц (провадження № 61-36052св18). За положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів спадкової справи не вбачається, що [PERSON] відмовилася від спадщини після померлого чоловіка [PERSON] , з яким відповідачка проживала разом на час відкриття спадщини, відтак [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину. Судом встановлено, що діти померлого [PERSON] , як спадкоємці за законом, у встановленому законом порядку та строки, звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, відтак, враховуючи вищенаведені положення законодавства, відповідачі [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину та є співвласниками частки квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] на праві спільної сумісної власності, незалежно від наявності реєстрації за вказаними відповідачами права власності на вказане майно. В ході розгляду справи судом протилежного не встановлено та відповідачами у встановленому порядку не спростовано. Згідно з вимогами ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Відповідно до ст.319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства; власність зобов`язує; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМ України № 572 від 8 жовтня 1992 року (із змінами та доповненнями згідно постанови КМ України №45 від 24 січня 2006 року) власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний проводити за власні кошти ремонт квартири; використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. За положеннями ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, залиття водою квартири [NUMBER] відбулося з причин розриву труби холодного водопостачання біля перекривного крану, який розташований біля лічильника води в приміщенні туалету квартири [NUMBER] . При цьому, суд вважає доведеними обставини, відповідно до яких розрив вказаної труби стався внаслідок допущеної відповідачами бездіяльності, що виявилася у несвоєчасному обслуговуванні водопостачальної мережі холодної води і порушенні відповідачами норм технічної експлуатації будівель, внаслідок чого відбулося проникнення води до приміщень квартири [NUMBER] та заподіяння позивачу пошкодженням майна шкоди у розмірі 213 994 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачами не надано будь-яких належних чи допустимих доказів, які б спростовували обставини, зазначені в акті від 24.10.2020 року, висновку експерта №75 від 17.11.2020 року, відтак суд вважає доведеним факт, що шкода заподіяна позивачу у вигляді пошкодження квартири [NUMBER] сталась з вини відповідачів. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого права (реальні збитки). Згідно до частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 213994 грн. матеріальної шкоди згідно висновку експерта №75 від 17.11.2020 року. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Позивачем надано до матеріалів справи висновок експерта, який відповідає вимогам щодо форми, змісту, підстав замовлення та проведення експертизи на замовлення учасника справи. Відповідно до копій договору №56 на виконання експертизи від 30.10.2020, квитанції №888-01-3948 та акту приймання виконаних робіт №75 від 17.11.2020, позивач сплатив судовому експерту за виконання експертизи 8825,76 грн., які підлягають стягненню з відповідачів. На підтвердження витрат на правову допомогу, які позивач має понести згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, до матеріалів справи позивачем надано детальний опис робіт (наданих послуг), відповідно до якого адвокатським бюро позивачу у справі була надана правова допомога, загальна вартість якої, згідно акту наданих послуг №05-07/2021-ПД від 05.07.2021 року, складає 8000 грн. Відповідно до умов додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 30.11.2020 року, клієнт (позивач) зобов`язався здійснити адвокатському бюро оплату всіх витрат на правничу (правову) допомогу, згідно детального опису робіт, наданої правової допомоги та понесених фактичних витрат (звіту), протягом 10-ти днів з дня набрання законної сили рішення суду першої інстанції у справі. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові від 03.10.2019 по справі №922/445/19 Об`єднаною палатою Верховного Суду зроблено правовий висновок, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Таким чином, оскільки при зверненні до суду позивачем було заявлено вимогу про стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 8000 грн., враховуючи докази, надані на підтвердження обсягу і вартості наданої правової допомоги, суд вважає за доцільне дану вимогу задовольнити у повному обсязі. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідачів підлягає також сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 2140 грн. А всього пропорційно з відповідачів на користь позивача підлягають стягнення судові витрати в загальній сумі 18965,76 гривень, які складаються з витрат на залучення експерта та проведення експертизи в розмірі 8825,76 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн. та 2140 грн. сплачений судовий збір, а саме: по 6321,92 гривень з кожного.

Outcome: approved