Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач 30.05.2018 р. звернулася у суд з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька до країн Азії та Євросоюзу на період з 01.07.2018 р. до 01.10.2018 р. 17.12.2018 р. позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій просила надати їй дозвіл виготовити закордонні паспорти для тимчасового виїзду за кордон неповнолітніх дітей та надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за кордон до країн Азії та Євросоюзу, Польщі, Німеччини, Франції, Швеції, Чехії, Болгарії, Єгипту, Туреччини у її супроводі без згоди батька на період з 01.12.2018 р. до 01.12.2019 р. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, у якому народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 06.03.2012 р. Вона має намір поїхати з дітьми за кордон для їх всестороннього розвитку та оздоровлення, однак, відповідач відмовився надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дітей за межі України у її супроводі. Позивач у судове засідання не з'явилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов визнав, не заперечував щодо його задоволення, просив справу розглянути у його відсутності. Представник третьої особиу судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання третя особа належним чином повідомлена. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 06.03.2012 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с.12), неповнолітні діти залишились проживати з позивачем, яка має намір поїхати з дітьми за кордон у туристичних та оздоровчих цілях, однак, не змогла отримати від відповідача нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий виїзд дітей за кордон та оформлення проїзних документів для поїздок за межі України неповнолітнім дітям. У відповідності до ч.2 ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. Згідно вимог ч.1 ст.9, ч.2 ст.10 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини; поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. У відповідності з вимогами ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. № 724), перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують; згідно пп.2 п.4 Правил виїзд дитини віком до 16 років за межі України у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З урахуванням вказаних норм міжнародного права та національного законодавства, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей сторін, закордонна поїздка яких лише сприятиме їх розумовому та духовному розвитку, суд вважає обґрунтованою другу позовну вимогу щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей сторін за кордон без згоди батька. Перша заявлена позивачем вимога про надання дозволу на виготовлення закордонних паспортів для тимчасового виїзду за кордон неповнолітніх дітей не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до пп.2 п.7 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 р. № 152 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2016 р. № 1001) оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються особі, яка не досягла 16-річного віку, на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів). Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. № 231 (у редакції постанови КМУ від 24.03.2004 р. № 380), на п.18 яких посилалась позивач на підтвердження першої вимоги, втратили чинність. На даний час для виготовлення закордонного паспорту неповнолітній дитині достатньо заяви одного з батьків. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, ч.1 ст.9, ч.2 ст.10 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ч.3 ст.313 ЦК України, ст.154 СК України, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. № 724), Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 р. № 152 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2016 р. № 1001),

Outcome: partial