Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач, 15 квітня 2015 року, звернулась до суду з позовом до відповідачів про поновлення строку позовної давності та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті двоюрідного брата [PERSON], померлого 21 березня 2009 року. Позовні вимоги 15 травня 2015 року і 12 серпня 2015 року збільшувала. В судовому засіданні позивач [PERSON], будучи підтримаю її представником (на підставі угоди), посилалась на те, що 21 березня 2009 року помер двоюрідний брат [PERSON]. Після смерті брата залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 2,02 га вартістю 39669,87 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Лисогірської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №049283, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлого; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь», розміром 6849 грн. на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ-Х №000617, виданого на ім»я [PERSON]; житловий будинок №16 по вулиці Єлісеєва в місті Кодимі, Одеської області, який він успадкував після смерті своєї матері [PERSON]. Після смерті спадкодавця, крім неї, спадкоємцями за законом стали [PERSON] і [PERSON]. Перший доводився померлому сином, а друга двоюрідною сестрою. [PERSON] від спадщини відмовився, надавши відповідну розписку. [PERSON] від спадщини теж відмовилася. Згідно рішення Кодимського районного суду встановлено факт родинних відносин між нею і померлим [PERSON], як двоюрідних сестри і брата. Вона, як спадкоємець за законом звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно, зокрема державний акт на право власності на землю. Є лише ксерокопія цього документу. Всі ці події призвели до пропуску нею строку звернення до суду за захистом свого права. Просить поновити строк позовної давності та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на: земельну ділянку площею 2,02 га вартістю 39669,87 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Лисогірської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №049283, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлого 21 березня 2009 року [PERSON]; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь», розміром 6849 грн. на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ-Х №000617, виданого на ім»я [PERSON]; житловий будинок №16 по вулиці Єлісеєва в місті Кодимі, Одеської області. Представник відповідача Кодимської міської ради (на підставі довіреності) в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON]. Представник відповідача (Лсиогірської сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнає в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, та не заперечувала проти їх задоволення. Від спадщини після смерті [PERSON], відмовляється. Третя особа [PERSON], в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Про причини неявки не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що була присутня при написанні [PERSON] розписки в якій той відмовлявся від спадщини після смерті [PERSON]. Вислухавши вимоги позивача та її представника, пояснення представника відповідача Кодимської міської ради, третьої особи [PERSON], свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] був власником земельної ділянки площею 2,02 га, вартістю 39669,87 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території Лисогірської сільської ради за межами села (Інформація відділу Держземагенства в Кодимському районі №43 від 23 квітня 2015 року), майнового паю члена КСП, СТОВ «Промінь», розміром 6849 грн. (свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХІІ-Х №000617, виданого Лисогірською сільською радою 04 грудня 2007 року на ім»я [PERSON]) та житловий будинок №16 по вулиці Єлісеєва в місті Кодимі, який він успадкував після смерті матері [PERSON], померлої 27 квітня 2000 року, як особа, що на час смерті спадкодавця проживала з тим і фактично прийняла спадщину (запис акта про смерть №59 від 27 квітня 2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кодимського районного управління юстиції; довідка Кодимської міської ради №02-17/178 від 22 лютого 2016 року). 21 березня 2009 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №184727, видане 24 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області). Як убачається з дослідженого судом рішення Кодимського районного суду від 15 грудня 2014 року (справа №503/2279/14-ц), встановлено факт того, що [PERSON] і [PERSON] є двоюрідними сестрою та братом. Спадкоємець за законом [PERSON] від спадщини відмовився на користь [PERSON] (розсипка від 21 жовтня 2011 року). Спадкоємець за законом [PERSON], від спадщини відмовилась. Частиною першою статті 1265 ЦК України передбачено, що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Своїм правом спадкоємця за законом позивач скористалась, подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів (лист державного нотаріуса №337/02-14 від 31 березня 2015 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно Інформації відділу Держземагенства у Кодимському районі Одеської області №43 від 23 квітня 2015 року, [PERSON] дійсно видавався державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,02 га, вартістю 39669,87 грн. серії ІV-ОД №049283. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Відтак, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 2,02 га вартістю 39669,87 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Лисогірської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №049283, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлого 21 березня 2009 року [PERSON], який був утрачений; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь», розміром 6849 грн. на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ-Х №000617, виданого на ім»я [PERSON]; житловий будинок №16 по вулиці Єлісеєва в місті Кодимі, Одеської області. Стосовно вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, то суд прийшов до такого. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною п»ятою статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як убачається з досліджених судом матеріалів справи позивач неодноразово зверталась до різних установ з метою отримання дублікату правовстановлюючого документу, що потягло за собою несвоєчасне звернення до суду за захистом порушеного права. Зазначені причини несвоєчасного звернення позивача до суду за захистом порушеного права, суд вважає поважними, а тому поновлює строк позовної давності. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1265 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved