Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди та просить суд: -стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , матеріальну шкоду в розмірі 1656,31 грн.; -стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , моральну шкоду в розмірі 5000 грн.; -стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , витрати на правничу допомогу в розмірі 1300 грн.; -стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 10.05.2020 року о 10.00 годині по [ADDRESS] , відповідач [PERSON] порушила правила тримання собаки на прізвисько «Честер» породи - американський стаффтерьєр, що призвело до травмування малолітнього сина позивача [PERSON] , [INFO] . Вина позивача підтверджується постановою суду від 21.05.2020 року, відповідними довідками лікарів щодо обстеження [PERSON] та консультативним висновком лікаря. Завдання моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що неправомірними діями та бездіяльністю відповідача його малолітньому сину було завдано шкоди, він переніс фізичну біль та страждання, позивач був змушений звертатися до лікарів, нести матеріальні витрати на лікування сина, звертатися до психолога. Він був змушений залишити місце роботи, звертатися до лікарів, психологів, до відділу поліції та суду, оскільки відповідач не бажав добровільно відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду. На підставі наведеного позивач просить задовольнити позов. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності. Позов просив задовольнити позов в повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась. Надала до суду заяву, відповідно до якої позов визнала частково. В частині моральної шкоди просила стягнути 2500 грн., в задоволенні інших позовних вимог не заперечувала. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.07.2020 року по справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.05.2020 року вбачається, що 10.05.2020 року о 10.00 годині в [ADDRESS] , [PERSON] порушила правила тримання собаки на прізвисько Честер, породи американський стаффтерьєр, що призвело до травмування малолітнього [PERSON] . Вказаною постановою суду [PERSON] була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. на користь держави та судового збору в розмірі 420,40 грн. На даний час постанова суду набрала законної сили. Отже, факт завдання відповідачем майнової шкоди позивачу [PERSON] , який діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , встановлений вищезазначеним судовим рішенням, яке набрало законної сили. Згідно фіскальних чеків та інших платіжних документів, поданих позивачем сума витрат понесених ним на придбання ліків, медичних препаратів, оплату медичних послуг становить (від 28.05.2020 року № ПН 238724715539 на суму 443,60 грн.), від 28.05.2020 року № 268662 на суму 271,90 грн., від 10.06.2020 року ПН № 375193015216 на суму 621,56 грн., від 10.06.2020 року № ПН 224470515449 на суму 170,35 грн., та квитанції до прибуткового касового ордера від 28.05.2020 року № 110 на загальну суму 1657,41 грн. Відповідно до епікризу КНП «Старокозацька районна лікарня» [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 10.05.2020 року по 16.05.2020 року з діагнозом: укушені рани волосистої частини голови, укушені рани лівої щоки, укушені рани правого плеча. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.. Згідно із зазначеною нормою обов`язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2ст. 1166 ЦК). За вимогами ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на викладені обставини позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, заподіяною здоров`ю дитини позивача, суд вважає за необхідне задовольнити у розмірі 1656,31 грн., яка складається з витрат : на придбання ліків, медичних препаратів, оплату медичних послуг. Виходячи зі змісту Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» власник тварини, юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, і несе відповідальність за стан тварини та її дії згідно з чинним законодавством. Відповідно до положень ст.9 вказаного Закону особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин. Частиною четвертою ст. 12 цього Закону передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Позивач посилається на те, що крім матеріальної (майнової) шкоди, її дитині інтереси якої він представляє, була заподіяна моральна шкода, яку він обґрунтовує тим, що син зазнав фізичного болю та душевних страждань, у зв`язку з чим був змушений звертатися до психолога, що підтверджується консультативним висновком психолога від 28.05.2020 року. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.. Як випливає з роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Судом встановлено, що саме дії відповідача є наслідком завдання моральної шкоди малолітній дитині позивача. Враховуючи перенесені позивачем та її дитиною фізичних та психологічних страждань, їх характер і тривалість, наслідки спричинених ушкоджень, суд вважає за необхідне, виходячи із засади розумності, виваженості та справедливості, стягнути з відповідача в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 2500 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільнені від сплати судового збору, суд покладає на відповідача обов`язок щодо сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. та 1300 грн. витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного і

Outcome: partial