Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач 18.04.2017року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що відповідно до укладеної 16.05.2013року Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) [PERSON] отримала в установі позивача кредит у розмірі 7789,25 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості. Позичальник зобовязалася повернути кредит не пізніше 30.11.2013року щомісячними платежами в сумі 1298,21грн. Позивачем свої обов'язки за кредитним договором виконано повністю, однак в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує в наслідок чого станом на 02.04.2018року за відповідачем по укладеному з ПАТ КБ „Приват Банк кредитному договору від 16.05.2013року утворилася заборгованість в сумі 25191грн. 62грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 7789,25, відсотків 3,85грн., комісії 13085,94грн., а також штрафу 4312,58грн. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також витрати понесені по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити, а справу розглядати в його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст.279, 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження Дослідивши письмові докази в матеріалах справи (анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приват Банку від 12.08.2008року, Генеральну угоду від 16.05.2013року, витяг з умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), розрахунок заборгованості), судом встановлено, що згідно укладеної 16.05.2013року Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) [PERSON] отримала в установі позивача кредит у розмірі 7789,25 грн. Відсоткова ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості. Згідно п. 2.1 Генеральної угоди позичальник зобовязалася повернути кредит не пізніше 30.11.2013року щомісячними платежами в сумі 1298,21грн. які здійснюються з 01 по 25 число кожного місяця. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. З умовами укладеного договору відповідач ознайомлена, нею він підписаний. Вказаним кредитним договором передбачено умови надання позичальнику грошових коштів Банком у тимчасове платне користування . Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Згідно п.2.2. Генеральної угоди у порушення позичальником строків погашення кредиту більш ніж 31день позичальник зобовязаний сплатити штраф 4312,58грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Як видно із розрахунку заборгованості, відповідачем погашення кредиту з дати укладення договору до звернення до суду не здійснювалось, у звязку з чим станом на 02.04.2018року заборгованість за тілом кредиту залишилася незмінною 7789,25грн. та було нараховано відсотки у сумі 3,85грн. Крім того у звязку із невиконанням відповідачем своїх обовязків за кредитним договором їй було нараховано штраф у сумі 4312,58грн. Суд прийшов до висновку, що нарахована відповідачу сума «пені та комісії» 13085,94грн. є саме комісією, про це вказано у підсумку який міститься в кінці розрахунку заборгованості. Проте в своєму позові позивач не наводить обґрунтування нарахування цієї суми. Згідно п.2.1.1.12.8 Умов банк стягує комісію за обслуговування у відповідності з Тарифами/Памяткою Клієнта/ Довідкою про умови кредитування, Тарифами банка, проте позивачем не надано суду жодних доказів, які підтверджували б обґрунтованість розмірів нарахованої суми комісії, а також не надано доказів призначення такої комісії, тобто за які саме послуги вона має бути сплачена. Згідно правової позиції ВС України\~у справі\~№ 6-1746цс16 положення пунктів 22, 23 статті 1,\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з подальшими змінами у взаємозвязку\~з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так,\~що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час\~укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10\~травня 2007 року №\~168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи,\~договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку, що в стягнені з [PERSON] нарахованих сум комісії слід відмовити, оскільки позивачем жодним чином не обґрунтовано за які саме послуги має бути сплачена така комісія, а також порядок і розміри її нарахування. Зважаючи на вищевикладене стягненню з відповідача на користь АТ КБ „ПриватБанк підлягає заборгованість за кредитним договором від 16.05.2013року станом на 02.04.2018року в сумі 12105,68грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 7789,25грн., заборгованості за відсотками 3,85грн., а також штрафу 4312,58грн.. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial