Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач 27.05.2020 року звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно у виді житлового будинку [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1212, спадкова справа №285/89. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] , яка своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно вона не отримала у зв`язку з тим, що не можливо отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього, оскільки така інформація відсутня в даному реєстрі. Також, у постанові нотаріусом зазначено, що заявником не надано довідки з реєстрових книг, ведення яких здійснювало Державне комунальне підприємство БТІ м.Донецьк, так як на теперішній час БТІ розміщено на тимчасово окупованій території України. Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок [ADDRESS] , що залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву, в якій просила задовольнити позов та розглянути справу без її участі. Представник відповідача Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечував. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.\~\~ Ухвалою суду від 13.07.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 05.11.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 19.02.1999 року Авдіївським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області. [PERSON] , яка померла [INFO] , є власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1212, спадкова справа №285/89. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217\~Цивільного кодексу\~України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може\~призначити своїми\~спадкоємцями одну\~або кілька\~фізичних осіб,\~незалежно від\~наявності у\~нього з\~цими особами\~сімейних,\~родинних відносин,\~а також\~інших учасників\~цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] склала заповіт, в якому заповідала все своє майно, у тому числі житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] . Даний заповіт посвідчено 21.05.1998 року державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори. Отже, спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] . [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину. 02.05.2020 року державним нотаріусом Першої покровської державної нотаріальної контори розглянувши матеріали спадкової справи №167/1999, винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , який залишився після смерті\~ [PERSON] ,\~померлої [INFO] , у зв`язку з тим, що не можливо отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього, оскільки така інформація відсутня в даному реєстрі. Також, у постанові нотаріусом зазначено, що заявником не надано довідки з реєстрових книг, ведення яких здійснювало Державне комунальне підприємство БТІ м.Донецьк, так як на теперішній час БТІ розміщено на тимчасово окупованій території України. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України\~\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно із ст. 49. Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.\~67\~Закону України\~«Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності відповідно до\~ст.328 ЦК України\~набувається на підставах, що не заборонені законом. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, судом встановлено,\~\~що за життя [PERSON] на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ,\~\~право власності на будинок\~\~перейшло в порядку спадкування за заповітом спадкоємцю [PERSON] , яка у встановленому порядку\~\~заявила про намір прийняти спадкове майно, однак у встановленому порядку не отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно,\~\~оскільки неможливо отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього, оскільки така інформація відсутня в даному реєстрі, та заявником не надано довідки з реєстрових книг, ведення яких здійснювало Державне комунальне підприємство БТІ м.Донецьк, так як на теперішній час БТІ розміщено на тимчасово окупованій території України. У той же час\~обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув\~\~або володів\~\~нерухомим майном, що входить до спадкової маси,\~неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи\~\~судом не встановлено. \~ \~ \~ \~Згідно з статтею 392\~Цивільного кодексу\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до частини третьої ст.89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~\~ \~Статтею 16\~цього ж\~Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved