Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 19 вересня 2018 року пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що є одноосібним власником спірної квартири . 20 січня 2015 року у вказаному помешканні зареєстрована його дочка - відповідач по справі [PERSON] . Однак, впродовж тривалого періоду часу, три роки, відповідач не проживає у квартирі, без поважних причин, її речі та майно там відсутні, участі в оплаті комунальних послуг та утриманні помешкання вона не приймає. При цьому, зареєстрована адреса місця проживання відповідача у вказаній квартирі порушує його (позивача) права як власника житла, у зв'язку із чим, він змушений звернутися до суду зі вказаним позовом. Ухвалою судді від 24 вересня 2018 року було відкрите провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та справа призначена до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження на 24 жовтня 2018 року . Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив задоволити їх у повному обсязі. Вказав, що відповідач [PERSON], його дочка, впродовж тривалого періоду часу , понад 3 роки, не проживає у квартирі [ADDRESS], хоча ніхто не чинить їй перешкод у цьому . Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи за адресою її місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно до суду не з'явилася, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавала. За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Свідок [PERSON]. , сусідка позивача, проживає у квартирі [ADDRESS] , у судовому засіданні підтвердила, що знайома із відповідачкою, заходить до позивача додому . Ствердила ,що понад три роки відповідач [PERSON], дочка позивача, у квартирі належній [PERSON] не проживає, хоча ніхто не чинить їй перешкод у цьому. Судом встановлено наступні обставини: Згідно із Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 12 листопада 2006 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради - посвідчено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради депутатів № 419 від 15 травня 2002 року. Відповідно до реєстрації права власності на нерухоме майно (номер витягу 12475747 від 12 листопада 2006 року) - квартира [ADDRESS] відповідно до запису за номером 1353 в книзі 24 Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» , на праві приватної власності належить [PERSON] . Як убачається із витягу з Будинкової книги для прописки громадян, проживаючих за адресою: квартира [ADDRESS] , у вказаній квартирі з 21 січня 2015 року зареєстрована також відповідач [PERSON], [INFO], дочка позивача [PERSON] . Відповідно із довідкою за № 2199, виданою 02 серпня 2018 року ТзОВ Керуюча компанія «Коменерго-Тернопіль 1 «, по [ADDRESS] зареєстровані : позивач [PERSON] - власник квартири, його дочка - відповідач [PERSON] ; [PERSON], дружина, та [PERSON], син. Актом ( із долученими додатками : копіями паспортів громадян України та письмовими поясненнями [PERSON], [PERSON]) , складеним 02 серпня 2018 року комісією ТзОВ Керуюча компанія «Коменерго-Тернопіль 1 «, в складі: майстрів дільниць [PERSON], [PERSON] , стверджується, що [PERSON] зареєстрована але не проживає у квартирі [ADDRESS] , впродовж трьох років, що підтверджують свідки-сусіди: [PERSON] ( [ADDRESS]), [PERSON] ( [ADDRESS]) . Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, вимогами частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому таких домовленостей сторони не мали . Судом установлено, що відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованою у квартирі [ADDRESS] , понад три роки не проживає у вказаному житлі, її речі та майно там відсутні, участі в оплаті комунальних послуг відповідач не приймає. Жодних належних та допустимих доказів на спростування зазначених обставин стороною відповідача суду не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] особою, що втратила право на користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 704,80 гривень сплаченого судового збору при зверненні до суду із позовною заявою. На підставі наведеного та

Outcome: approved