Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.07.2016 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 10 січня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу подружжям придбано транспортний засіб, автомобіль Geely, MK CROSS, 2013 року випуску, колір чорний, № кузову - [NUMBER], тип - Легковий Хетчбек, державний номер - [NUMBER], який зареєстрований за відповідачем. Це майно придбано за кредитні кошти, отримані відповідачем на підставі кредитного договору №700014044 від 02.04.2013, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] Сума кредиту за договором встановлена у розмірі 95 750 грн. 00 коп., дата остаточного повернення кредиту - 02.04.2018 року, зобов'язання з погашення кредиту виконано відповідачем під час шлюбу з позивачем. Посилаючись на це, вважає, що в даному випадку наявна сукупність таких юридичних фактів як набуття автомобіля за кредитні кошти, повернення яких відбулось за час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, що створює правовий режим спільності транспортного засобу. Зазначає, що реєстрація прав на автомобіль лише на ім'я одного з подружжя, відповідача [PERSON], не спростовує презумпції належності цього майна до спільної сумісної власності сторін цього позову. Просила суд визнати транспортний засіб - автомобіль Gelly, МК СROSS, 2013 року випуску, № кузову - [NUMBER], тип легковий хетчбек, державний номер - [NUMBER], таким що належить позивачеві і відповідачеві на праві спільної власності, поділити автомобіль Gelly, МК СROSS, 2013 року випуску, № кузову - [NUMBER], тип легковий хетчбек, державний номер - [NUMBER] між позивачем та відповідачем у наступний спосіб: відповідачу [PERSON] присудити автомобіль, а позивачу [PERSON] присудити грошову компенсацію 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль за умови попереднього внесення відповідачем відповідної грошової суми на депозитний рахунок. В подальшому позивач змінила позовні вимоги, уточнила підстави позову та зазначила, що кредитні кошти сплачені нею та відповідачем за вищевказаний автомобіль є спільною сумісною власністю в розумінні ст. ст. 60, 61 СК України, оскільки були сплачені в період шлюбу, тому вона має право на 1/2 частину грошових коштів, а саме 47 341 грн. 00 коп. Просить суд стягнути з відповідача на її користь 47 341 грн. 00 коп. та понесені судові витрати зі сплати судового збору 551 грн. 21 коп. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та зазначили, що відповідач дійсно придбав автомобіль в період шлюбу з позивачем, натомість грошові кошти на погашення кредиту, який було взято для придбання транспортного засобу, вносилися лише [PERSON], оскільки [PERSON] була на той час домогосподаркою та отримувала лише допомогу по безробіттю. В зв'язку з чим, вважають, що всі витрати по сплаті вищевказаного кредиту відповідач ніс особисто і ці кошти є його особистою власністю. Просять суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 10.01.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.01.2014 року, актовий запис № 3. Після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно «[PERSON]». Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] за [PERSON] на праві власності зареєстровано транспортний засіб автомобіль Geely, MK CROSS, 2013 року випуску, колір чорний, № кузову [NUMBER], тип Легковий Хетчбек, державний номер [NUMBER]. Реєстрація права власності проведена 29.03.2013 року. За умовами кредитного договору, укладеного 02.04.2013 між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON], банк надав відповідачеві кредит в сумі 95750 грн. 00 коп. Кредит надано для оплати вартості вищевказаного транспортного засобу за договором купівлі-продажу № 12/367 від 27.03.2013 року, що укладений між позичальником та ТОВ «Торгівельна Компанія «ПІК» шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок продавця. Датою остаточного повернення кредиту визначено 02.04.2018 року. В судовому засіданні встановлено, що виконання кредитних зобов'язань здійснено достроково, за час шлюбу з позивачем повернуто кредит в сумі 94 682 грн. 000 коп., що підтверджено квитанціями про сплату заборгованості за кредитом. Згідно довідки ПАТ «Альфа-Банк» від 26.09.2014 № 86575 позичальник [PERSON] заборгованості по кредитному договору № 700014044 від 02.04.2013 по автомобілю MK CROSS, отриманому в ПАТ «Альфа-Банк» не має. Правовідносини з приводу підстав набуття права спільної сумісної власності подружжя, способу та порядку поділу спільного майна регулюються главою 8 Сімейного кодексу України (далі - СК). Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Таким чином, якщо навіть на час придбання в шлюбі майна використовувалися запозичені кошти одним із подружжя, вони вважаються використаними в інтересах сім'ї і не є особистою власністю подружжя, що спростовує доводи відповідача, з приводу того, що позивач на момент оформлення кредитного договору та під час його виконання не працювала і не сплачувала сум по кредиту. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов'язання в інтересах сім'ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 27.04.2016 року № 6-486цс16. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення 1/2 частки грошових коштів в розмірі 47 341 грн. 00 коп., направлених на повернення кредиту для придбання автомобіля, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. ст. 133, 141, Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved