Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач 29.05.2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики від 01.08.2015 року в сумі 34216,00 грн. Позов мотивований тим, що 01.08.2015 року сторони домовились про укладення договору позики, за умовами якого надав відповідачу у позику гроші в розмірі 1300 доларів США, а відповідач пообіцяла повернути вказану суму у строк до 01.06.2016 року, на підтвердження укладення договору, відповідачем складено розписку про отримання грошей. З червня 2016 року він неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг. У квітні 2019 року він звернувся до відповідачки з нагадуванням про її заборгованість, вона повідомила про зміну прізвища, про що власноруч зробила запис на розписці, борг визнала, але за браком коштів відмовилась його віддавати, чим порушує його права. Станом на день звернення відповідач свої зобов`язання щодо повернення позики не виконав, грошові кошти не повернув, внаслідок чого позивач змушений звернутись до суду з позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 червня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання щодо розгляду справи на 12.08.2019 року, яке було відкладено через неявку відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, подана заява про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. 01 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики №б/н, за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 1300 доларів США, а відповідач зобов`язалась повернути суму позики у строк до 01.06.2016 року (арк. справи 12). Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджено розпискою. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язаннями є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що відповідач у встановлений договором позики №б/н від 01.08.2015 року грошові кошти не повернула. У відповідності ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свої зобов`язання і на підставі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №б/н від 01.08.2015 року в сумі 1300 доларів США. Враховуючи, що станом на день ухвалення рішення у справі офіційний курс долара США щодо гривні України становить 23,950 грн., то сума заборгованості за договором станом на 01.08.2015 року складає 31135,00 грн. (1300 дол. США * 23,950 грн.). Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн., оскільки позивач при поданні позовної заяви був звільнений від його сплати. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 27 вересня 2019 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved