Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 травня 2015 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання незаконною постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В травні 2015 року від позивача надійшла уточнена позовна заява про визнання права власності В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 25 червня 2007 року померла його мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок площею 0,0973 га та 2,9243 га, згідно Державного акту Серії РЗ № 786457 на право власності на земельну ділянку. Позивач має намір успадкувати майно, оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом, в звязку з чим звернувся до суду з позовом про визнання права на земельну ділянку. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом не має. В нотаріальному порядку позивач отримати спадщину на земельну ділянку не може, оскільки постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину В відкрите судове засідання позивач не прибув, проте через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та прохав їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, однак, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином., що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. В зв`язку з цим суд розглядає справу в порядку, визначеному ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 305052, виданого 15 березня 2011 року Козіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області, [PERSON], померла 25.06. 2007 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно, що складається із земельних ділянок площею 0,0973 га та 2,9243 га, згідно Державного акту Серії РЗ № 786457 на право власності на земельну ділянку. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом не має, що підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.05.2015 року № 593/02-31, а також відповіддю нотаріуса № 848\\01-16 від 20 червня 2015 року на запит суду, з яких вбачається, що спадкова справа не заводилася, ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертався. Факт, що позивач являється сином померлої [PERSON] підтверджується довідкою № 316 від 23.03.2015 року виданою виконавчим комітетом Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Обставиною, що унеможливлює виконання нотаріальної дії з прийняття спадщини позивачем є факт зміни кадастрових номерів земельних ділянок, що належали спадкодавці. А також не внесення цих змін з технічних причин до бази даних Державного земельного кадастру. Це підтверджується листом № 29-03-968\\2-15 від 24 квітня 2015 року за підписом начальника відділу Держземагенства в Краснокутському районі Харківської області. Ця ж обставина і слугувала приводом для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спад\-щини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При таких обставинах суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті спадкодавиці [PERSON], має право на земельні ділянки в порядку спадкування за законом відповідно до чинного законодавства, оскільки він надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved