Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач 27 лютого 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В своєму позові банк посилається на те, що відповідно до укладеного 16.11.2007 року кредитного договору № NKXRRX118900300 позивач надав відповідачу кредит в розмірі 5460грн. на термін по 16.11.2009 року, відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 1% в місяць (12% річних) на залишок заборгованості по кредиту. Позивач вказує, що банком свої обов'язки за кредитним договором виконано повністю, однак в порушення умов договору відповідач свої зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує внаслідок чого у станом на 20.12.2017року у відповідача за вказаним кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 16326 грн. 31 коп., яка складається із пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 15072 грн. 68 коп., та штрафів: фіксована частина 500 грн; відсоткова складова 753грн. 63 коп. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також витрати понесені по справі. Представник відповідача 10.04.2018року подав відзив на позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК». У своєму відзиві представник відповідача вказав, що 20 травня 2014року рішенням Апеляційного суду Миколаївської області було винесено рішення за яким з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором № NKXRRX118900300 від 16.11.2007 року в сумі 3100,98грн., з яких: заборгованість за відсотками 146,31грн.; заборгованість з комісії 685,06грн.; заборгованість з пені 1000грн.; штрафи, фіксована частина 500 грн і відсоткова складова 699грн. 37 коп., а також 70,24грн. судових витрат. Вищевказане рішення [PERSON] виконала в повному обсязі в 2014році сплативши на рахунок Державної виконавчої служби вищевказану суму боргу. Виконавче провадження з виконання зазначеного рішення суду було закінчено у звязку із фактичним повним виконанням. Посилаючись на вищевикладене представник позивача вказував, що у позивача відсутнє право порушене відповідачем та просив у задоволення позову відмовити. 17 травня 2018року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому він посилався на ті ж обставини що і в позовній заяві, а також на первинні документи які підтверджують заборгованість відповідача. Крім того представник позивача вказував на те, що строки позовної давності не можуть бути застосовані через те, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області 20.05.2014року їх було перервано, а договірний строк позовної давності становить пять років. \~ \~ \~ \~Представник позивача зазначав, що порушення відповідачем зобовязань за договором триває, а тому для застосування позовної давності до пені підстав теж немає. \~ \~ \~ \~Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив в якому він посилаючись на ті ж обставини про які він вказував у відзиві, а також на те що строк позовної давності закінчився, адже відповідач не підписувала «Умови надання споживчого кредиту фізичним особам» в яких міститься умова про збільшення строку позовної давності до 5років. \~ \~ \~ \~Крім того представник відповідача посилався рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20.05.2014року як на підставу для закриття провадження у справі згідно ч.1 п.3 ст. 255 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ У відповіді на заперечення представник позивача посилався на те, що наявність рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20.05.2014року не припиняє відносин сторін кредитного договору та не звільняє від відповідальності за невиконання зобовязань. Також представник позивача посилався на те, що в заяві позичальника яку підписав відповідач вказано, що він приєднується до «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» в яких міститься вказівка на збільшений строк позовної давності і ці Умови є частиною кредитного договору. Дослідивши доводи сторін, перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши всі досліджені докази суд приходить до висновку, що в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід відмовити. Так 16.11.2007року між ВАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №NKXRRX11890030 згідно умов якого відповідач отримала від банку кредит у сумі 5460грн. на придбання товару, з відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості, зобовязався сплачувати щомісячну винагороду банку за надання фінансового інструменту у розмірі 65,52грн. Кінцевим строком повернення кредиту встановлено 16.11.2009 року, ці обставини підтверджуються заявою позичальника №NKXRRX11890030 від 16.11.2007року, Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (далі Умови), крім того ці обставини встановлено судом у рішенні Апеляційного суду Миколаївської області від 20.05.2014року, яке набрало законної сили. Як видно із вищевказаного рішення Апеляційного суду Миколаївської області №22ц/784/1412/14 від 20.05.2014року суд прийшов до висновку, що відповідач порушила свої зобовязання за кредитним договором №NKXRRX11890030 від 16.11.2007року та вирішив стягнути з неї заборгованість за вказаним договором у сумі 3030грн. 74 коп., яка складається із заборгованості за відсотками 146,31грн.; заборгованості з комісії 685,06грн.; заборгованості з пені 1000грн.; штрафів, фіксована частина 500 грн і відсоткова складова 699грн. 37 коп., крім того з відповідача стягнуто 70,24грн. судових витрат. При винесенні вказаного рішення вимоги щодо стягнення пені суд задовольнив частково зменшивши розмір пені з 13156,08грн. які просив позивач, до 1000грн. Крім того Апеляційний суд Миколаївської області дійшов висновку, що «Умови надання споживчого кредиту фізичним особам» є частиною укладеного між сторонами договору і відповідно щодо відсутності підстав застосування строку позовної давності. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно умов укладеного між сторонами договору п. 5.1. при порушення позичальником будь-якого з зобовязань передбачених договором щодо сплати щомісячних платежів (тіла кредиту чи відсотків), позивач має право вимагати від позичальника сплати пені в розмір 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення платежу. Даючи оцінку доводам представника відповідача про те, що рішення Апеляційного суду Миколаївської області №22ц/784/1412/14 від 20.05.2014року [PERSON] виконала в повному обсязі, суд встановив, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №482/2177/13-ц виданого 26.06.2014року Новоодеським районним судом Миколаївської області, про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 3030грн. 74 коп. та судових витрат в сумі 70,24грн. закінчено 28.01.2015року у звязку із фактичним повним виконанням рішення згідно виконавчого документа. Суд вважає\~за необхідне\~зазначити,\~що підстави\~для закриття\~провадження у\~справі,\~як того\~просив представник\~відповідача у\~запереченні на\~відповідь на\~відзив,\~ посилаючись\~на ч.1\~п.3\~ст.\~255\~ЦПК України\~ -\~відсутні,\~оскільки рішення\~ Апеляційного\~суду Миколаївської\~області \~ від\~20.05.2014року\~було постановлене\~хоч і\~щодо спору\~між тими\~самими сторонами,\~але предмет\~і підстави\~позову не\~ідентичні.\~ Проте як видно досліджених вище доказів у відповідача відсутні невиконані зобовязання за кредитним договором №NKXRRX11890030 від 16.11.2007року. Так згідно наданих представником відповідача копій квитанцій відповідач сплатила залишок боргу за рішенням Апеляційного суду Миколаївської області на рахунок ДВС 19 грудня 2014року. Як видно з розрахунку наданого позивачем з 18.11.2014року у відповідача була відсутня заборгованість за тілом кредиту, відсотками чи комісією, проте не зважаючи на це банк нараховував відповідачу пеню та штрафи. Крім того штраф у його фіксованій частині, яка згідно договору нараховується одноразово, позивач нарахував повторно, що суперечить ст. 61 Конституції України (щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення). За вищевказаних обставин суд приходить до висновку, що пеня та штрафи про стягнення яких просить позивач нараховані безпідставно оскільки неустойка (пеня та штрафи) є видом відповідальності за порушення зобовязання (ст. 549 ЦК України), а у відповідача такі зобовязання перед позивачем були відсутні, а отже у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову по суті, то питання про застосування строків позовної давності судом не розглядалось. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed