overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

позивач [PERSON] 05 жовтня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 2011 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народилась донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1500 гривень на утримання доньки [PERSON] . В судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1500 гривень. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином судовими повістками, про що в справі є розписки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 2011 року знаходились у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] . Відповідно до актового запису № 209 від 14 травня 2013 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 7 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сім'ї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 гривень . Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача треба стягнути судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 жовтня 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача Кредитної спілки «Полтава і полтавці» про стягнення заборгованості за договором внесення внеску. В своїй позовній заяві позивач посилався на те, що 19 березня 2014 року укладав договір з відповідачем про внесення внеску члена кредитної спілки та вніс на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 3000 грн. Вказував, що по закінченню строку договорів сума коштів відповідачем повернута не була. Просив суд, стягнути з Кредитної спілки «Полтава і полтавці» на його користь вклад за договором про внесення внеску члена кредитної спілки в сумі 3000 грн. та 222,11 грн. нарахованих, але не сплачених відсотків, всього - 3222,11 грн. В судовому засіданні позивач повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 19 березня 2014 року між Кредитною спілкою «Полтава і полтавці» та позивачем [PERSON] укладено договір № 51 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно з умовами договору позивач вніс внесок на депозитний рахунок в розмірі 3000 грн., а відповідач зобов'язався повернути вклад та проценти на умовах договору. При цьому днем закінчення стоку вкладу сторони визначили 19 вересня 2015 року, а процентну ставку - 22,5 % річних. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами з вказаного договору виникли відповідні правовідносини, які регулюються умовами договору та чинним законодавством. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, по закінченню терміну дії договору сума вкладу позивачу повернута не була. Зокрема, згідно з довідкою, наданою відповідачем, за договором борг складає 3000 грн., сума несплачених відсотків складає 222,11 грн. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач порушив умови договору та всупереч вимог чинного цивільного законодавства кошти вкладу позивачу не повернув. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, необхідно стягнути з КС «Полтава і полтавці» на користь позивача заборгованість за договором № 51 від 19 березня 2014 року в сумі 3000 грн. 222,11 грн. відсотків. Всього до стягнення підлягає сума 3222 грн. 11 коп. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 1218 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 жовтня 2017 року предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу . В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що шлюб зареєстрований 05 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сколівського районного управління юстиції Львівської області. Від шлюбу 19 січня 2011 народився син [PERSON] . Внаслідок різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства , між нею та відповідачем виникали сварки та непорозуміння, що призвело до того, що вона та відповідач не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. У судове засіданні позивач [PERSON] не з»явилася, подала до суду заяву про проведення судового розгляду за її відсутності, вказала ,що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі . Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, попередньо подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив , що заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі . Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Іконнікова) І. В. та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 05 червня 2010 року, про що зроблено актовий запис за №11 Відділом реєстрації актів цивільного стану Сколівського районного управління юстиції Львісської області , яким 05 червня 2010 року видане Свідоцтво про шлюб серії І-СГ № 137952. Від шлюбу сторін 19 січня 2011 року народився син [PERSON], про що 10 лютого 2011 року зроблено актовий запис №329 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області . Внаслідок різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами виникали сварки та непорозуміння , що призвело до того, що сторони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Згідно із вимогами ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд вважає , що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 жовтня 2017 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 01 грудня 2005 року, про що зроблено актовий запис за № 2078 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України . Від шлюбу [INFO] народилася дочка [PERSON]. Через часті сварки та непорозуміння упродовж тривалого періоду часу вона та відповідач разом не проживають , не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства . За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, щодо примирення подружніх стосунків заперечує , оскільки перебування в шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення . У судове засідання позивач не з»явилася , попередньо подала заяву , вказала, що просить просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити , проти примирення подружніх стосунків заперечує . Відповідач у судове засідання не з»явився, попередньо надав до суду заяву, у якій зазначив, що просить цивільну справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнає , не заперечує щодо розірвання шлюбу . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 01 грудня 2005 року, про що зроблено актовий запис за № 2078 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 01 грудня 2005 року видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , про що 08 січня 2007 року зроблено актовий запис за № 01 Великоглибочецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області . Сторони через часті сварки та непорозуміння , упродовж тривалого періоду часу разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків , що призвело до того , що сім»я сторін розпалася . Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача , що мають істотне значення , тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України із відповідача в користь позивача підлягають до стягнення понесенеі нею судові витрати в розмірі 640 гривень сплаченого судового збору при зверненні із позовом до суду .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 липня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що зареєстрували з відповідачем шлюб 12 квітня 2011 року у відділ реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 12. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON],[INFO]. Спільне подружнє життя не склалося, сумісне проживання припинено, сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Після розірвання шлюбу прізвище змінювати не бажає. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що протягом двох років з відповідачем не проживає, не спілкуються, будь-які відносини відсутні, спору щодо виховання дитини між ними немає, терміну на примирення просить не надавати. Відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату та час розгляду справи, до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що справу слід розглянути у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON], та [PERSON], (прізвище до одруження [PERSON], ) зареєстрували шлюб 12 квітня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 12. Під час перебування у шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 серпня 2011 року. Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є матір'ю відповідача [PERSON], який на даний час перебуває в АТО, ствердила, що про розгляд справи син повідомлений, позовні вимоги визнає, на розлучення згідний. Таким чином судом встановлено, що спільне сімейне життя у сторін не склалося, перебування у шлюбі суперечить їх інтересам, проти надання терміну на примирення позивач заперечує. В силу ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вказаних обставин судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить їх інтересам, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12 квітня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 12 - слід розірвати, після розірвання шлюбу громадянці [PERSON] залишити шлюбне прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 липня 2018 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що спільне життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та зради жінки. Просив розірвати зареєстрований 05 вересня 1993 року з відповідачем шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05 липня 2018 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено підготовче судове засідання на 27 серпня 2018 року. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 серпня 2018 року закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 вересня 2018 року. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач [PERSON] повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, на розірванні шлюбу наполягав. Пояснив, що протягом року відповідач проживає з іншим чоловіком, вважає неможливим подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання з розгляду справи по суті не з'явилася, звернулася до суду з заявою, в якій зазначила, що проти позову не заперечує та просить задовольнити позовну вимоги. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 05 вересня 1993 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи надані пояснення, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом звільнений від сплати судового збору, за результатами розгляду справи з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 липня 2018 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 24 квітня 1982 року шлюб. Ухвалою від 06 липня 2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання на 27 серпня 2018 року. Позивач в судовому засіданні повністю підтримала подану до суду позовну заяву, зазначила, що з відповідачем тривалий час разом не проживають. Відповідач [PERSON] звернувся з заявою, в якій зазначив, що вимоги про розірвання шлюбу визнає. Інші заяви та клопотання учасниками справи не подавалися. Суд, заслухавши позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до норм ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 200 ЦПК України, з задоволенням позовних вимог. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 24 квітня 1982 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 листопада 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного. Позивач звернулася в суд з заявою про розгляд справи без її участі, вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання для розгляду справи не з'явився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 29 листопада 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

позивач [PERSON] 05 листопада 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліменів на дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2010 року. 23 липня 2010 року народилась дитина - дочка [PERSON]. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не оказує. Просить стягнути з відповідача на утримання дочки на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. Відповідач [PERSON] у судове засідання прибув, позовні вимоги признав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 500 гривень, оскільки він не працює. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, визначає, що позовну заяву задоволено повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2010 року. 23 липня 2010 року народилась дитина - дочка [PERSON] . Відповідно актового запису № 325 від 02 серпня 2010 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сімї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування дочки не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, що він не має інших неповнолітніх дітей, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини.

Outcome: approved