Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач 24.04.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошової допомоги, посилаючись на те, що він працював в Полтавському державному підприємстві «Універсал- Авіа» з 16.04.1997 року на різних посадах. Згідно наказу Міністерства транспорту України від 28.11.2000 року № 661 Полтавське державне авіаційне підприємство «Універсал-Авіа» реорганізовано шляхом виділення з його складу аеропорту Полтава та створенням Полтавського державного підприємства «Аеропорт-Полтава» на підставі наказу по підприємству від 20.06.2001 року № 20 о/с. З 18.06.2001 року він був призначений на посаду генерального директора державного підприємства «Аеропорт-Полтава» на умовах контракту. Полтавське державне підприємство «Аеропорт-Полтава» реорганізовано в Полтавське обласне комунальне підприємство «Аеропорт- Полтава» на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 року № 380-р та рішення Полтавської обласної ради від 07.08. 2002 року. Розпорядженням Голови обласної ради № 17 від 30.01.2015 року, наказом № 10 о/с від 03.02.2015 року він був звільнений з 02.02.2015 року з займаної посади відповідно до п. 2 ст. 36 та ст. 241-1 КЗпП України. В подальшому контракт не був продовжений, так як він, відповідно до поданої ним заяви від 15.12.2014 року, бажав звільнитися в зв'язку з виходом на пенсію. Відповідно до п. 3.4. контракту від 25 грудня 2013 року, укладеного між ним та Полтавською обласною радою про призначення на посаду та звільнення з посади у разі виходу Генерального директора на пенсію йому виплачується грошова допомога у розмірі шести посадових окладів. Виплата даної грошової допомоги передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 19 травня 1999 року № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об'єднань державних підприємств». Управлінням Пенсійного фонду України а Полтавському районі Полтавської області йому була призначена пенсія з 02.03.2004 року за вислугу років. Постільки, в 2004 році при оформленні йому пенсії він продовжував працювати за контрактом, то зазначена йому допомога не виплачувалась. Фактично він вийшов на пенсію, звільнившись з посади генерального директора Полтавського обласного комунального підприємства «Аеропорт- Полтава» 02.02.2015 року. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Постільки він не отримав при звільненні грошову допомогу в розмірі шести посадових окладів, він звернувся з заявою від 16.02.2015 року на ім»я в.п.о. генерального директора ПОКП «Аеропорт - Полтава» Колісника Ю.П. з заявою про нарахування та виплату грошової допомоги. Листом № 136 від 02.04.2015 року йому було відмовлено в виплаті даної грошової допомоги, оскільки він був звільнений з посади генерального директора на підставі п.2. ст. 36, ст. 241-1 КЗпП України, тобто по закінченню дії трудового контракту, а не на підставі ст. 38 КЗпП України, що являється незаконним, так як він прохав у своїй заяві звільнити його в зв»язку з виходом на пенсію. Припинення трудового договору по закінченню строку не потребує заяви чи якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він вже виразив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. Одночасно він виразив і волю на припинення такого трудового договору по закінченню строку. Конституція України є гарантом трудових прав працівника. У відповідності з абз. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне отримання винагороди за свою працю гарантується Законом. Окрім того, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види, а також, принципи регулювання праці і зайнятості. Тобто, на момент звільнення його з посади генерального директора в зв»язку з закінченням контракту, він мав право на вихід на пенсію та на виплату грошової допомоги в розмірі шести посадових окладів, а саме в сумі 35 064 грн. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Прохав стягнути з Полтавського обласного комунального підприємства «Аеропорт-Полтава» на його користь грошову допомогу в розмірі шести посадових окладів - 35 064 грн.. В судовому засіданні позивач та його адвокат ( а. с. 31 - 32 ) позов підтримали із викладених в ньому підстав, надавши можливі докази на його підтвердження. Вказавши, що є всі підстави для задоволення позову, оскільки він в 2004 році при оформленні йому пенсії продовжував працювати. Це була праця за контрактом, тому йому вказана грошова допомога не виплачувалась. А фактично він вийшов на пенсію 02.02.2915 року, звільнившись з даної посади, та звертався саме із заявою про його звільнення через вихід на пенсію, а не по закінченню строку дії контракту, бо така заява від нього зха закінченням терміну дії контракту не потрібна згідно діючого законодавства. Представники третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Полтавської обласної ради - Заліський Ю.М. ( а. с. 47 ) та Синявський В.М.( а. с. 106 ) позов не визнали з підстав, що позивач був звільнений з займаної посади на підставі ст. 36 п. 2 КЗпП України ( по причині закінчення строку дії контракту від 25.11.2013 року ), а не на підставі ст. 38 КЗпП України ( в зв»язку із виходом на пенсію ). Крім того, по матеріалам особової справи вбачається, що на позивача 21.11.2014 року УСБУ України у Полтавській області було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією за ст. 172-7 КУпАП, хоча наслідки щодо розгляду даного матеріалу їм не відомо. Тому, вважали, що позов не підлягає задоволенню. Надали суду письмові пояснення на позов з додатками до них ( а. с. 48 - 62 ). Представник відповідача та одночасно третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - в.п.о. генерального директора ПОКП «Аеропорт-Полтава» - Колісник Ю.А. в судове засідання по суті справи не з»явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, де позовні вимоги визнав, згоден із сумою позову, але вважає, що виплата повинна бути проведена з обласного бюджету, так як контракт генерального директора, який передбачає вказану виплату, підписаний головою обласної ради ( а. с. 36 ). Тому, суд вважає за можливе, за згоди присутніх сторін, розгляд справи по суті у відсутності належно повідомлених, не з»явившихся сторін, за наявності він них відповідної заяви по наявним матеріалам справи. Судом встановлено всі обставини, на які в позові послався позивач та вони доводяться матеріалами справи на а. с. 4 - 24. Крім цього, суд критично ставиться до доданих додатків до заперечень по позову, наданих представниками третьої особи, оскільки вважає, що відомості про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією ( а. с. 51 - 53, 55 - 56, 58 - 59, 60 - 62 ), а тим паче, що згідно постанови Полтавського райсуду Полтавської області від 12.12.2014 року ( справа № 545/4533/14-п., 3/545/799/14 ), яка набрала чинності 23.12.2014 року ) адміністративне корупційне правопорушення відносно позивача закрито в зв»язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення ( а. с. 60 - 62 ), є не належними доказами в силу ст. 58 ЦПК України, так як не відносяться взагалі до предмету позову, бо не підтверджують та не спростовують предмет доказування. А також, до документів доданих до клопотання на а. с. 68 - 79, бо вони видані вже після дати звільнення позивача, тому не мають жодного юридичного значення до правовідносин, на які посилається позивач та до типової форми контракту ( а. с. 91 - 101 ), бо матеріали справи містять конкретний контракт, укладений між сторонами, який не був оскаржений жодною стороною, на підставі якого вирішується спір. Суд, заслухавши з»явившихся сторін, дослідивши докази, якими обгрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Відповідно до ст. 1 п. 6 ч. 4 Постанови Кабміну України «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об»єднань державних підприємств» від 19.05.1999 року № 859 ( із наступними змінами та доповненнями ) керівникові підприємства, об»єднання, державних підприємств ) можуть виплачуватися також : грошова допомога у розмірі не більш як шість посадових окладів у разі виходу на пенсію; ( Абзац четвертий підпункту 6 пункту 1 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 37 ( 37-2009-п ) від 28.01.2009 ). Відповідно до ст. 43 абз. 7 Коституції України закріплено право на своєчасне отримання винагороди за свою працю, що гарантується Законом. Аналізуючи вказані норми діючого законодавства, то вказані норми законів не пов»язують подію виплати грошової допомоги у даному випадку в розмірі шести посадових окладів саме з фактом звільнення з будь - яких підстав, а пов»язують настання даної події саме з виходом працівника на пенсію. Подія виходу на пенсію позивача фактично настала з наступного дня після його звільнення, тобто з 03.02.2015 року згідно запису в трудовій книжці та доданого розпорядження голови Полтавської обласної ради № 17 від 30.01.2015 року. Крім цього, як встановлено судом, то позивач не отримував такої грошової допомоги згідно довідки відповідача та окремо 16.02.2015 року подав письмову заяву про нарахування та виплату йому такої грошової допомоги. Що стосується виплати йому даної грошової допомоги саме відповідачем, то суд вважає, що не зважаючи на те, що контракт позивач укладав з Полтавської обласною радою, то згідно довідок виданих відповідачем, то всі виплати позивач отримував та вони проводились підприємством відповідача, тому і стягнення даної грошової допомоги необхідно проводити саме з відповідача незалежно від обставини з ким укладено контракт. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved