Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що на даний час в його будинку зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що після реєстрації місця проживання, відповідач за вищевказаною адресою жодного дня не проживала, комунальні платежі не сплачує, не отримує кореспонденцію, особистих речей в будинку не має і взагалі даним житловим приміщенням не цікавиться. Позивач вказує, що весь тягар по утриманню будинку в належному стані та сплаті комунальних послуг лежить на ньому. Зазначає, що [PERSON] не проживає у будинку вже більше семи років, місцезнаходження її невідоме. За вищенаведених обставин позивач вважає, що відповідач втратила право на користування вищевказаним житлом. Позивач [PERSON] просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилася, представник позивача [PERSON] надав до суду заяву в якій просить справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судові засідання неодноразово не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася відповідно до положень ст.ст. 128-131 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи, а також викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив до суду не подала. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280\~ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.01.2018 року (а.с.10). З довідки центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Апостолівської міської ради №3036 від 27.10.2020 року встановлено, що у вищезазначеному будинку разом з позивачем зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 111268221 від 22.01.2018 року, власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.13-14). Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 241673361 від 25.01.2021 року, [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.48-51). З акту депутатського обстеження від 01.02.2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак фактично за вказаною адресою не проживає з 2000 року по теперешній час (а.с.52). Таким чином, судом встановлено, що відповідач на даний момент дійсно зареєстрована в будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , але фактично в зазначеному будинку не проживає. На даний час позивач [PERSON] не може вільно користуватися своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача [PERSON] у його будинку. Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача [PERSON] та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved