Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON], від імені якої діє [PERSON], який діє на підставі нотаріальної довіреності від 30.07.2015 р., посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за № 312, звернулася 10.08.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсними п. 3.1.7. та п. 5.4.1. договору іпотеки, посвідченого 13.11.2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2928. Визнати недійсним договір іпотеки, посвідчений 13.11.2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2928. Позивач [PERSON], від імені якої діє [PERSON], який діє на підставі нотаріальної довіреності від 30.07.2015 р., посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за № 312, звернулася 10.08.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова із доповненням до позовної заяви, в якій просить суд прийняти це доповнення до позовної заяви до розгляду. Залучити до матеріалів справи копію запиту нотаріусу від 10 серпня 2015 року та відповідь нотаріуса ХМНО [PERSON] від 12 серпня 2015 року. Залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON]. Задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначає, що від її імені договір іпотеки було підписано [PERSON] на підставі нотаріальної довіреності. [PERSON] уклав від її імені договір іпотеки саме в забезпечення своїх зобовязань за кредитним договором. Укладення [PERSON] від її імені договору іпотеки в забезпечення виконання своїх зобовязань по кредитному договору є прямим порушенням ч. 3 ст. 238 ЦК України. Згідно п. 3.1.7. Договору іпотеки, «у випадку, якщо суми від продажу предмета іпотеки, та суми від реалізації іншого майна, яке буде заставленим в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, недостатньо для повного задоволення вимог іпотекодержателя, він має право вимагати отримання суми, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна іпотекодавців». У відповідності до п. 5.4.1. «... у разі, якщо ціна предмету іпотеки, який передається іпотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна Іпотекодавців...». Вона, в розумінні Закону про іпотеку, є майновим поручителем [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону про іпотеку, майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Дана норма є імперативною та не підлягає розширенню. Таким чином, додаткової відповідальності за рахунок іншого, а ні ж предмет іпотеки, майна законодавчо не встановлено. Більше того, Закон про іпотеку безпосередньо обмежує відповідальність майнового поручителя виключно вартістю предмета іпотеки. Отже, положення договору іпотеки щодо додаткової відповідальності іпотекодавців поза межами вартості предмету іпотеки прямо суперечать положенням Закону про іпотеку, тому п. 3.1.7. та п. 5.4.1. договору іпотеки підлягають визнанню недійсними як такі, що суперечить нормам діючого в Україні законодавства. Вона особисто не подавала нотаріальну заяву про згоду на укладання договору іпотеки в частині квартири, що їй належить, тому цей договір підлягає визнанню недійсним в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі нотаріальної довіреності від 30.07.2015 р., посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за № 312, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов на тих підставах, що в ньому викладені. Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» у судове засідання не зявилося, причину неявки суду не повідомило, про час та місце розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду пояснення 22.09.2015 р., в яких підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, оскільки договір від імені її доньки укладав її чоловік, який отримав грошові кошти в іноземній валюті та розпорядився ними на свій власний розсуд. Вона не мала наміру укладати договір поруки, не мала наміру надавати будь які додаткові гарантії, окрім передачі в іпотеку квартири, що є предметом іпотеки за спірним договором іпотеки. Вони не отримували згоди на укладання договору іпотеки від [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду пояснення 22.09.2015 р., в яких підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, оскільки договір від імені його доньки він укладав в своїх інтересах, на час укладання договору іпотеки він не знав, що не має право цього робити. Крім того договір іпотеки був викладений дрібним шрифтом, він вже немолода людина, тому йому було важко прочитати такий договір в дрібному шрифті. Він не знав, що договір іпотеки покладає на його доньку додаткову відповідальність, оскільки йому не розяснювали це при укладанні договору. Він особисто не надавав заяву щодо згоди передачі квартири в іпотеку, такої заяви він не писав і від імені свої доньки, тому просив суд задовольнити позовні вимоги. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлений своєчасно та належним чином. Надала суду заяву 24.09.2015 р., в якій просила розглянути справу за її відсутності у звязку з робочою зайнятістю. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] видана довіреність, якою вона уповноважує [PERSON] укласти від її імені, як він імені майнового поручителя, договір іпотеки з будь яким банком на його розсуд щодо належної їй частини квартири номер 42, яка знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, будинок 46 А, за ціну та на умовах на його розсуд в забезпечення його зобовязань по кредитному договору з банком. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Арестович [PERSON], зареєстрована в реєстрі за № 2301. 13.11.2006 р. між відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № Ф 2008/11 06 (А 020088). За п. п. 2.1., 2.2. п. 2 кредитного договору № Ф 2008/11 06 (А 020088) банк видає позичальнику кредит в сумі 20000,00 доларів США на строк до 01 листопада 2011 року, на поточні потреби. За п. п. 3.2. п. 2 кредитного договору № Ф 2008/11 06 (А 020088) за користування кредитом позичальник сплачує банку 13,00 % річних. За п. п. 5.1. п. 5 кредитного договору № Ф 2008/11 06 (А 020088) за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором позичальник, крім відшкодування збитків. Сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 3.2. цього договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення. За п. п. 6.1. кредитного договору № Ф 2008/11 06 (А 020088) виконання зобовязань за цим договором забезпечується способами, що обумовлені в цьому договорі та/або договорах забезпечення, зокрема: неустойкою (штрафом, пенею); іпотекою нерухомості: двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, буд. 46 А, кв. 42. Умови іпотеки визначаються у відповідності до договору іпотеки. За п. п. 7.1. кредитного договору № Ф 2008/11 06 (А 020088) договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобовязань. 13.11.2006 р. між відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (боржник), який діє за себе особисто та від імені [PERSON], на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Арестович [PERSON] 30 жовтня 2006 р. за реєстром за № 2301 (майновий поручитель), та [PERSON] (іпотекодавець) укладений договір іпотеки. За п. п. 1.1. п. 1. договору іпотеки від 13.11.2006 р. цей договір іпотеки забезпечує виконання зобовязань іпотекодавців та вимог іпотекодержателя за кредитним договором № Ф 2008/11 06 (А 020088) від 13 листопада 2006 р., який укладено між [PERSON] та іпотекодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі («основне зобовязання»). Кредит відповідно до вищевказаного кредитного договору надається [PERSON] кредитором іпотекодержателем на наступних умовах: сума кредиту 20000,00 доларів США 00 центів; строк повернення кредиту 01 листопада 2011 року; розмір відсоткової ставки визначається кредитним договором в розмірі 13,00 % річних. За п. п. 1.3. п. 1. договору іпотеки від 13.11.2006 р. предметом іпотеки є нерухоме майно: двокімнатна квартира під номером 42, яка знаходиться за адресою: м. Харків, проспект Перемоги, будинок № 46 А, загальною площею 55,1 кв. м., житловою площею 29,3 кв. м. та належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківською міською радою Виконавчим комітетом Головного управління економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації, відділ приватизації житлового фонду 02.10.2006 р., реєстраційний номер № 1 06 265360 П1, зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 12397039 від 06.11.2006 р., реєстраційний номер 16624939; номер запису: П 1 45981 в книзі 1. За п. п. 3.1.7. п. 3. договору іпотеки від 13.11.2006 р. у випадках, якщо суми від продажу предмета іпотеки, та суми від реалізації іншого майна, яке буде заставленим в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, недостатньо для повного задоволення вимог іподекодержателя, він має право вимагати отримання суми, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна іпотекодавців. За п. п. 5.4.1. п. 5. договору іпотеки від 13.11.2006 р. у випадку набуття права звернення на предмет іпотеки іпотекодавці передають у власність іпотекодержателю предмет іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом експертної оцінки предмету іпотеки на день придбання. У разі, якщо ціна предмету іпотеки, який передається іпотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна іпотекодавців. Витрати на проведення експертної оцінки предмету іпотеки покладаються на іпотекодавців. Рішення про прийняття у власність предмету іпотеки приймається іпотекодержателем одноосібне. Підписанням цього договору іпотекодавці засвідчують, що вони надають іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Іпотекодавці засвідчують, що достатньою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя мають силу договору купівлі продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іпотекодавцями. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 14.04.2007 р. серія 1 БК Шимін [PERSON], 25.01.1978 р. н., та [PERSON], 13.07.1980 р. н., зареєстрували шлюб 14.04.2007 р. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. В повідомленні ТОВ «Кредекс Фінанс» від 04.11.2010 р. за вих. № 06.10.2010 4153 зазначається, що між публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» укладений 06 жовтня 2010 р. договір відступлення права вимоги всіх грошових зобовязань за кредитним договором № А 020088 від 13.11.2006 р. 10.11.2010 р. за вих. № 06.10.2010 4153 ТОВ «Кредекс Фінанс» направило вимогу [PERSON] про погашення кредитної заборгованості на підставі ст. ст. 530, 1082, 1084 ЦК України. Приватним нотаріусом [PERSON] 12.08.2018 р. № 60/01 16 була надана відповідь [PERSON], в якій зазначається, що 13.11.2006 р. нею був посвідчений договір іпотеки між ВАТ «Кредобанк» та [PERSON], [PERSON], який діяв особисто за себе та від імені [PERSON] на підставі її довіреності. У звязку з відсутністю однієї співвласниці, нею була прийнята для цього від неї нотаріально посвідчена довіреність, по якій діяв від її імені [PERSON] За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. За ч. 3 ст. 369 ЦК України співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. За ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Позивач в своєму позові вказує, що [PERSON] уклав договір іпотеки від її імені, але у своїх інтересах, що є порушенням ч. 3 ст. 238 ЦК України, а розумінні ч. 4 ст. 369 ЦК України є підставою для визнання судом цього правочину недійсним. Суд не може погодитися з даним твердженням позивача [PERSON], оскільки за змістом ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст. 578 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 IV майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. [PERSON] зазначає, що вона не надавала своєї згоди на передачу її частки квартири в іпотеку. Суд критично оцінує заяву [PERSON], хоча вона дійсно не надавала нотаріально посвідченої згоди на передачу її частки спільної квартири в іпотеку, але вона видала нотаріальну довіреність на імя [PERSON], якою уповноважила останнього на укладання від її імені договору іпотеки з будь яким банком, позивач не надала суду доказів того, що вона відкликала цю довіреність, тобто фактично [PERSON] надала 30.10.2006 р. нотаріально посвідчену згоду [PERSON] на передачу в іпотеку належної їй частки квартири за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, буд. 46 А, кв. 42, [PERSON] підписував договір іпотеки як від свого імені, так і від імені позивача по справі, тобто в момент укладання договору іпотеки були додержані всі вимоги діючого законодавства, тому відсутні підстави для визнання договору іпотеки недійсним. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобовязання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У звязку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена. Відповідно до визначень, що містяться в ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 IV, іпотекодержателем є кредитор за основним зобовязанням. Іпотекодавець особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобовязання або зобовязання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобовязання іншої особи боржника. Оскільки договір іпотеки є різновидом договору застави та окремим способом забезпечення зобовязань, регулювання якого здійснюється ст. ст. 572 593 гл. 49 ЦК і спеціальним законом, то до іпотечних правовідносин за участю майнового поручителя не підлягають застосуванню положення § 3 гл. 49 ЦК (постанова ВС від 16.10.2012 у справі №3-43гс12). Законом України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 IV, по-перше, солідарної відповідальності боржника за основним зобовязанням та майнового поручителя у разі порушення боржником зобовязання не передбачено. По-друге, зазначеним законом, а саме ч. 1 ст. 11, чітко визначено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Тобто обсяг відповідальності майнового поручителя обмежений вартістю майна, переданого ним в іпотеку, у звязку із чим збільшення обсягу відповідальності майнового поручителя неможливе. За змістом ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Оскільки п. п. 3.1.7. п. 3, п. п. 5.4.1. п. 5. договору іпотеки від 13.11.2006 р. встановлюють для іпотекодавців збільшений обсяг відповідальності, ніж той, що встановлений в ч. 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 IV, а тому в тій частині, що суперечать Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 IV підлягають визнанню недійсними. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, п. п. 3.1.7. п. 3, п. п. 5.4.1. п. 5. договору іпотеки від 13.11.2006 р., що суперечать ч. 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 IV підлягають визнанню недійсними, в іншій частині позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки на момент укладання договору іпотеки були додержані всі вимоги діючого законодавства. На підставі Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 IV, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 203, 215, 238, 369, 572, 575, 578 ЦК України,

Outcome: partial