Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивачі обґрунтовують свої вимоги тим, що на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.07.2011 року, та відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав, про державну реєстрацію права власності від 08.07.2011 року за реєстраційним № 34089197 вони, на праві спільної часткової власності, являються співвласниками житлового будинку [ADDRESS] . За проханням онука [PERSON] , [PERSON] , за адресою будинку, позивачі здійснили його реєстрацію як місця проживання. З 2009 року відповідач за вказаною адресою не проживає без поважних причин і відповідно не користується житлом, не оплачує комунальних послуг та не бере участі в утриманні будинку і на теперішній час його місцезнаходження їй не відоме. Позивачі подали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, при цьому наполягають на позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - шляхом опублікування оголошення про його виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Третя особа у судове засідання не з`явилася, але подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, при цьому просить ухвалити рішення на розсуд суду. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ № 948106 від 08.07.2011 року, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав серія ССХ № 145727, за реєстраційним № 34089197. За вищевказаною адресою є зареєстрованим та фактично не проживає [PERSON] , який є відповідачем у даній справі. Відповідно з 2009 року відповідач за вказаною адресою не проживає без поважних причин і відповідно не користується житлом, тобто його реєстрація спричиняє для позивача своєрідні незручності. Зазначені обставини підтверджуються: актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 04.06.2019 р. проведеним в.о. старости с.Чумаки Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області; довідкою № 05-20/409-ЧМ від 04.06.2019, виданої виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області. Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1, 2, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій, для запобігання такому порушенню. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.47, 48 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Згідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. На підставі частини 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності громадянина за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідач не проживає вже більше вказаного строку. Відповідно до положень ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що існують всі підстави для задоволення даних позовних вимог. Позивачі просять суд не стягувати з відповідача на свою користь судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved