Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.11.2017 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16.01.2016 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають Малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час проживають окремо, дитина знаходиться на її утриманні. Спільне життя не склалося через різні погляди на шлюб та сімю, відповідач не виконує свої обовязки по утриманню сімї, не турбується за дитиною, спільне господарство не ведеться. Вважає, що їх шлюб існує лише формально, примирення між ними неможливе, тому прохає шлюб розірвати. Крім того, відповідач не постійно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а її коштів не достатньо для повноцінного забезпечення потреб сина. Відповідач постійної роботи не має, але вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в судовому порядку у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. В судовому засідання позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що проживала разом з відповідачем ще до реєстрації шлюбу, після реєстрації шлюбу він змінив своє ставлення до неї, жив своїм життям, не рахувався з її думкою, пиячив та гуляв, що призвело до того, що протягом чотирьох місяців вона проживає з дитиною окремо від нього. За цей час примирення між ними не відбулося, оскільки вона зовсім втратила почуття любові до чоловіка і не бажає продовжувати шлюбні відносини. Відповідач живе своїм життям, вважає, що їх шлюб розпався остаточно, категорично заперечує проти надання строку на примирення. Відповідач надає їй матеріальну допомогу на утримання дитини, але це відбувається періодично після її звернень до нього. Тому бажає отримувати аліменти на дитину в судовому порядку в розмірі 1\~000 гривень щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині розірвання шлюбу заперечує, проти стягнення аліментів на дитину у розмірі 1\~000 гривень щомісячно позов визнав та пояснив, що дійсно протягом чотирьох місяців проживає окремо від сімї, але бажає примиритися з позивачкою, прохає надати строк на примирення. Хоча не заперечує, що позивачка не йде з ним на контакт і до себе не підпускає, спілкуються тільки з приводу дитини. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ч.1 ст. 24 СК України\~шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності з вимогами\~ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що\~\~подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 16 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 02 /а.с.5/. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], походження дитини від відповідача підтверджується відповідним записом у свідоцтві про народження /а.с.6/. Відповідно довідки Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області від 09.11.2017 за № 1026 [PERSON] з сином [PERSON], [INFO] постійно проживають та зареєстровані в [INFO], дитина перебуває на утриманні матері /а.с.7-8, 11/. Позивач знаходиться на обліку в УСЗН Великописарівської РДА і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини у розмірі 860 грн. та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям в розмірі 1\~200 грн /а.с.9-10/. Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в [INFO] разом з батьками та бабою, що підтверджено відповідною довідкою Вільненської сільської ради № 1517 від 18.12.2017 /а.с.23/. Оскільки сторони протягом чотирьох місяців проживають окремо, ніяких стосунків між собою не підтримують, то збереження сімї є неможливим, тому позовні вимоги є обгрунтованими і в цій частині підлягають задоволенню. Заперечення відповідача проти цієї позовної вимоги суд не приймає до уваги, так як в судовому засіданні встановлено, що позивач категорично не бажає отримувати строку на примирення, за час їх окремого проживання вони не примирилися і не намагалися цього зробити. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1/ стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2/ стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1/ наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2/ доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» встановлений прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць у розмірі з 01.12.2017 для дітей до шести років у розмірі 1\~492 грн, 50% становлять 746 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд, враховуючи обставини, передбачені статтею 182 СК України, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають повному задоволенню, оскільки відповідач не має постійного доходу, інших утриманців, крім неповнолітнього сина , стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Тому доцільно стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, в тій сумі, що визначила позивач, проте не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, стягуючи аліменти з відповідача, виходить із встановлених у судовому засіданні фактів та розяснює статтю 192 СК України, якою передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору на позивача в сумі 640 грн за позовною вимогою про розірвання шлюбу та на користь держави в розмірі 640,00 грн за позовною вимогою про стягнення аліментів.

Outcome: approved