Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.10.2018 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, посилалась на наступні обставини: [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому земельну ділянку площею 1,38 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с.Варварівка Новосанжарського району Полтавської області, права на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим Богданівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 13 червня 2001 року. 11.09.2000 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу [PERSON] При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав позивачу було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки відсутній кадастровий номер на земельну ділянку. Просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,38 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с.Варварівка Новосанжарського району Полтавської області, як за спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність (а.с. 39). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком позивача [PERSON] (а.с.4). [PERSON] згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Богданівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, помер [INFO]. За життя [PERSON] складено заповіт, що посвідчений 11.09.2000 року виконкомом Богданівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, відповідно до якого спадкодавець все своє майно заповів [PERSON] (а.с. 9). Згідно з положеннями ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області №407 від 13.11.2018 року, [PERSON] помер [INFO], був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] спільно з дружиною [PERSON] та вели спільне господарство по день його смерті (а.с. 28) Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.08.2018 року після померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа №428/2006 від 22 вересня 2006 року. Подана заява про прийняття спадщини від [PERSON], а також надійшла заява про відмову від спадщини від [PERSON] (а.с.10). Ткаим чином, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.10) та є єдиними спадкоємцем, який прийняв спадщину. Позивач звернувся до Новосанжарської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,38 га, кадастровий номер відсутній, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с.Варварівка Богданівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, права на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Богданівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 13 червня 2001 року. 28.08.2018 року державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори [PERSON] прийнято постанову, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку (а.с.10). Так, за життя [PERSON] мав на праві власності: земельну ділянку загальною площею 1,38 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку (0,63 га) та ведення особистого підсобного господарства (0,75 га), що розташована на території с.Варварівка Богданівської сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим Богданівською сільською радою 13 червня 2001 року (а.с. 5). Таким чином, за життя [PERSON] дійсно належала земельна ділянка розміром 1,38 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с.Варварівка Богданівської сільської ради, що являється спадковим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Таким чином, є законні підстави для визнання позивача власником зазначеної земельної ділянки. На підставі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України та

Outcome: approved