Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO] , звернувся 27 червня 2018 року в суд з цим позовом, вказуючи, що їй на підставі договору дарування зареєстрованого в реєстрі за №337 від 02 березня 2018 року належить житловий будинку [ADDRESS] На даний час у належному їй будинку зареєстрований - [PERSON], [INFO], хоча фактично не мешкає з 31.12.2005 року, особистих речей в будинку не має. Реєстрація відповідача створює їй перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження будинком, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг. Просила ухвалити рішення суду, яким визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком який розташований за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась. Надала заяву в якій позов підтримала. Справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON], [INFO], який зареєстрований на постійне місце поживання за адресою: [ADDRESS], у судове засідання не з'явився. Судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади У країни, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У зв'язку з відсутністю у судовому відповідача, з урахуванням закінчення передбачених ст.210 ЦПК України строків розгляду цієї справи та відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Встановлено, що позивачці [PERSON], [INFO], на підставі договору дарування зараєстрованого в реєстрі за №337 від 02 березня 2018 року належить житловий будинку [ADDRESS] В цьому будинку на постійне місце проживання зареєстрований - [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 71 ЖК жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Факт того, що відповідач у вказаному будинку не проживає підтверджується довідкою голови вуличного (квартального) комітету [PERSON], згідно якої [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично не проживає з 2006 року, особистих речей в будинку не має. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов'язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратив право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користування вказаним житловим будинком та переселився на інше місце свого проживання. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved