Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулась до суду з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рест-Верум» (далі по тексту - відповідач, ТОВ «Рест-Верум») про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем в особі директора Абросимова Олексія Володимировича була досягнута домовленість (договір) щодо виконання роботи з бухгалтерського та податкового обліку, за умовами якого позивач зобов`язалась надати відповідачу, а останній оплатити, роботи з бухгалтерського та податкового обліку до 31.12.2019 року. Позивач свої зобов`язання виконала у повному обсязі, про що свідчить підписаний сторонами Акт приймання-передачі виконаних робіт від 10.09.2019 року. Також директором ТОВ «Рест-Верум» Абросимовим О.В. видано позивачу розписку щодо виплати позивачу заборгованості у розмірі 41 500 грн. за виконані роботи з бухгалтерського та податкового обліку до 31.12.2019 року. Оскільки грошові кошти у розмірі 41 500 грн. позивачу виплачені не були, остання звернулась до суду з вимогою про їх стягнення в примусовому порядку. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 травня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судовими справами між суддями від 08 вересня 2020 року дану цивільну справу передано судді Каліушко Ф.А. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 вересня 2020 року справу було прийнято до свого провадження суддею Каліушко Ф.А. та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. В судові засідання, які відбулись 16 березня 2021 року та 22 червня 2021 року, позивач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак нею подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача. Також у вказаній заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила задовольнити позов у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач двічі в судові засідання свого представника не направив, повідомлявся про розгляд справи належним чином у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням стст. 280-281 ЦПК України. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення стст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між [PERSON] та ТОВ «Рест-Верум» в особі директора Абросимова Олексія Володимировича була досягнута домовленість (договір) щодо виконання роботи з бухгалтерського та податкового обліку, за умовами якого позивач зобов`язалась надати відповідачу, а останній оплатити, роботи з бухгалтерського та податкового обліку до 31.12.2019 року. [PERSON] свої зобов`язання за наведеним договором виконала у повному обсязі, про що свідчить підписаний сторонами Акт приймання-передачі виконаних робіт від 10.09.2019 року. Також 10.09.2019 року директором ТОВ «Рест-Верум» Абросимовим О.В. видано позивачу розписку щодо виплати [PERSON] заборгованості у розмірі 41 500 грн. за виконані роботи з бухгалтерського та податкового обліку до 31.12.2019 року. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовані надані позивачем докази, належних та допустимих доказів щодо розрахунку з позивачем за виконані роботи або припинення умов договору відповідачем не надано, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до стст. 509, 525, 526, 629, Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved