Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] в січні 2017 р. звернувся з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] шкоду в розмірі 11377,00 грн. та судовий збір в розмірі 551,20 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 17.05.2016 р. близько 17 год. [PERSON] керуючи автомобілем марки БМВ, д.н.з. [NUMBER] по вул. Щербакова, 14 в м. Києві не дотримався безпечної дистанції, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого обидва автомобілі отримали пошкодження. 22.06.2016 р. Шевченківським районним судом м. Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП, автомобілю [NUMBER] була завдана матеріальна шкода, яка згідно звіту №439/06/16Н становила 62590,26 грн. та матеріальний збиток з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складав 52517,30 грн. За зверненням позивача, Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі 52091,00 грн. Станом на момент звернення до суду, позивачем автомобіль відремонтовано, а відновлювальний ремонт склав - 63468, 00 грн., тобто розмір невідшкодованих збитків складає 63468,00 - 52091,00 = 11377,00 грн. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача подав клопотання до суду про розгляд справи без участі позивача і представника позивача та просив позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно вимог ст. 280 Цивільного Процесуального Кодексу України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що на користь позивача сплачено витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом автомобіля з урахуванням зносу в сумі 52091,00 грн. Так, заслухавши представника третьої особи, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також нормою ст. 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виною особою. Судом встановлено, що 17.05.2016 р. близько 17 год. [PERSON] керуючи автомобілем марки БМВ, д.н.з. [NUMBER] по вул. Щербакова, 14 в м. Києві не дотримався безпечної дистанції, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого обидва автомобілі отримали пошкодження. Власником автомобіля [NUMBER], 2005 року випуску, є позивач [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON], керував даним автомобілем на підставі довіреності від 03.08.2014 р. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 21.06.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно звіту №439/06/16Н від 04.06.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] становить 62590,26 грн., значення коефіцієнта фізичного зносу - 0,599 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 52517,30 грн., та матеріальний збиток з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 52517,30 грн. Як стверджує позивач, Моторно (транспортним) страховим бюро України сплачено на користь позивача страхову суму в розмірі 52091,00 грн. Відповідно до акту виконаних робіт № 00000065 від 25.08.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] становить - 63468, 00 грн., 25.08.2016 року проведено оплату згідно акту виконаних робіт в сумі 63468 грн., тобто розмір невідшкодованих збитків складає 63468,00 - 52091,00 = 11377,00 грн. Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Згідно п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством шкоду. Як вбачається з матеріалів справи, Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі 52091,00 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума невідшкодованих збитків в розмірі 11377,00 грн. Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 20 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] є відповідальним за завдану шкоду внаслідок ДТП, яка мала місце 17.05.2016 року, а тому пред'явлений позов до нього про стягнення шкоди в розмірі 11377,00 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved