Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач 15.05.2017 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , та просила:визнати недійсним шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.09.1967 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.12.2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та перебуває у шлюбі по теперішній час. При цьому, 10.11.2014 року у зв`язку зі скасуванням рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/723/13-ц про розірвання шлюбу, поновлено попередній шлюб [PERSON] з [PERSON] Вказує, що шлюбні стосунки між колишнім подружжям припинилися наприкінці 1993 року. У 2004 році [PERSON] почав проживати однією сім`єю з позивачем, проте лише в 2013 році відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. У зв`язку з тим, що рішення про розірвання шлюбу було скасовано після того як було виконане, у [PERSON] на разі є дві дружини, два офіційні шлюби, що є підставою для визнання першого недійсним. Справа надійшла до провадження судді Кравчук Т.С. та ухвалою від 16.05.2017 року провадження у справі було відкрито. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа була передана судді Бондарю В.Я. Ухвалою суду від 14.05.2018 року справа прийнята до провадження судді Бондаря В.Я. та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 15.06.2018 року. У зв`язку з перебуванням головуючого 15.06.2018 року у відрядженні судове засідання не відбулося, наступне засідання призначене на 07.08.2018 року. У підготовчому засіданні 07.08.2018 року було відкладено розгляд справи на 31.10.2018 року. До суду 30.10.2018 року надійшла заява [PERSON] про визнання позову, згідно якої вказав, що погоджується з позовними вимогами та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. У підготовчому засіданні 31.10.2018 року суд ухвалив направити запит до Іллічівської державної нотаріальної контори про надання інформації про те, хто звертався з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та оголошено перерву до 16.11.2018 року. У підготовчому засіданні 16.11.2018 року було повторно направлено до нотаріальної контори протокольну ухвалу, з метою виконання ухвали про витребування доказів, розгляд справи відкладено на 12.02.2019 року. У підготовчому засіданні 12.02.2019 року було залучено до участі у справі [PERSON] в якості третьої особи, з метою повідомлення третьої особи, розгляд справи було відкладено на 26.03.2019 року. В результаті проведених підготовчих дій, протокольною ухвалою від 26.03.2019 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 11.06.2019 року. У судовому засіданні 11.06.2019 року було задоволено клопотання представника третьої особи про відкладення, розгляд справи було відкладено до 18.07.2019 року. До суду 18.07.2019 року надійшли пояснення [PERSON] , згідно яких вказав, що позивач подала штучний позов, обставини викладені у позові не відповідають дійсності, адже відповідач - батько третьої особи проживав з померлою [PERSON] майже до кінця 2014 року, а познайомився з позивачем він у 2011 році, а не в 2004 році. Вказує, що рішення про розірвання шлюбу було скасовано. Адже [PERSON] не знала про такий позов, вона не заперечувала проти розірвання шлюбу, проте в рішенні було встановлено, що подружжя не проживає разом з 2004 року, а не з 2009 року, як було насправді. Вказує, що недійсним буде шлюб, який зареєстрований пізніше, а не первинний, який було укладено з матір`ю третьої особи. У судовому засідання 18.07.2019 року було відкладено розгляд справи до 09.09.2019 року, у зв`язку з задоволення заяви [PERSON] про відкладення розгляду справи. У судовому засіданні 09.09.2019 року представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити. [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 24.09.1967 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00015187540 від 21.03.2015 року (а.с.7). У [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.93). Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/723/13-ц від 09.04.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.6). 25 грудня 2013 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с.5). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2014 року у справі №522/723/13-ц було задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.04.2013 року було скасовано, справу призначено до розгляду (а.с.8). Твердження третьої особи, про те, що він звертався до міліції, у зв`язку з тим, що 29.04.2014 року [PERSON] викинув його речі з квартири та змінив замки підтверджується висновком по розгляду матеріалів ЖЄО №17212 від 29.04.2014 року (а.с.78). Згідно висновку судово-психіатричних експертів №523 від 20.12.2017 року Комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психологічного здоров`я» [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення опіки, протипоказань для участі в судовому засіданні немає, проте вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій (а.с.131-135). [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 13.04.2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.92). Згідно ч. 1 ст. 39 СК України недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Доказів, що на момент укладення першого шлюбу з [PERSON] було укладено ще один шлюб, позивачем не надано. Посилання позивача на те, що повторним є шлюб між [PERSON] та [PERSON] відновлений після скасування рішення суду не відповідає дійсності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд не приймає до уваги визнання позову відповідачем, котрий є чоловіком [PERSON] , адже таке визнання позову суперечить чинному законодавству. Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] у 1967 році, в той час як між [PERSON] та [PERSON] в 2013 році.

Outcome: dismissed