Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач - [PERSON] 24.09.2020 року звернулась до Сколівського районного суду Львівської області з позовом до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просить шлюб між ними розірвати, посилаючись на те, що можливості зберегти сім`ю немає, спільне життя в сторін не склалося, подальше спільне життя суперечить її інтересам, подружні відносини між ними припинилися. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15.10.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та відкрито провадження в справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 03.12.2020 року о 10 год. 00 хв. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву від 21.10.2020 року (зареєстрована в канцелярії Сколівського районного суду Львівської області 23.10.2020 року), в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, поданий позов підтримала, просить його задоволити. Відповідач- [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце засідання суду (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 8260002257786), у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив. За приписами частини 3 статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відтак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На піставі документальних доказів, які містяться в матеріалах справи (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 12.02.2010 року Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської області, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.02.2010 року, актовий запис № 6. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. Судом встановлено, що сторони з 2011 року шлюбні відносини не підтримують, спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернуласья до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. Згідно з ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право, після розірвання шлюбу, надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, тому його слід розірвати та після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище, набуте у шлюбі «[PERSON] ». Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved