Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 лютого 2015 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів (аліментів) на навчання повнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. на місяць на кожну дитину. В позові вказала, що відповідач є батьком її повнолітніх синів, кожен з яких навчається в Одеській академії технічного регулювання та якості, у зв'язку з чим потребують значних грошових коштів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє відповідно до ордера адвоката та угоди про надання правової допомоги, позов підтримав та просив його задовольнити, стягнувши із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 1000 грн. на кожну дитини на період до закінчення ними навчання у вищому навчальному закладі. Позов обґрунтував потребою дітей у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням у вищому навчальному закладі. Відповідач [PERSON] заявленого позову не визнав, вказавши про свою неспроможність надавати допомогу дітям у зв'язку з їхнім навчанням, оскільки він ніде не працює, будь-якого доходу не має і перебуває у скрутному матеріальному становищі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази, а також матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що крім пояснень сторін, підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12 жовтня 1992 року та [NUMBER] від 21 квітня 1995 року, виданими Лабушненською сільською Кодимського району Одеської області. [PERSON] навчається на 4-му курсі ВНЗ «Одеська державна академія технічного регулювання та якості» терміном до 30 червня 2015 року, а [PERSON] - на 3 курсі цього ж навчального закладу строком до 30 червня 2016 року (довідки ВНЗ «Одеська державна академія технічного регулювання та якості» №№18 та 19 від 05 лютого 2015 року). Правові відносини щодо утримання батьками своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, регулюються нормами ст.ст.199 та 200 Сімейного кодексу України. Зокрема, згідно із ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними 23-х років, за умови, що вони (батьки) можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має сама дитина, або той з батьків, з ким ця дитина проживає. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, однією з основних умов виникнення у батька (батьків) обов'язку утримувати повнолітню дитину, яка навчається, є наявність можливості надання такої допомоги. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в даний час він ніде не працює, буд-якою підприємницькою діяльністю не займається, ніякого доходу не має, на підтвердження чого надав довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та довідку управління Пенсійного фонду України в Кодимському районі №1086 від 21 квітня 2015 року про те, що жодною підприємницькою діяльністю він не займається, на обліку в УПФУ не перебуває, пенсію не отримує. Таким чином, достовірних відомостей про наявність у позивача роботи, а також отримання ним доходу (заробітку), який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про види заробітку (доходу), що підлягають облікові при відрахуванні аліментів» №146 від 26 лютого 1993 року, міг би бути врахованим при визначенні аліментів, позивачем та її представником всупереч вимог ст.ст.10,11 та 60 ЦПК України суду не надано. Не встановлено таких відомостей і судом. Таким чином, судом не встановлено безспірної можливості відповідача [PERSON] утримувати своїх повнолітніх синів, які навчаються, що є підставою для відмови у задоволені позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed