Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.03.2017року, звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про поділ в натурі житлового будинку та господарських споруд, за адресою: [ADDRESS] та визнання за позивачем право приватної власності на відокремлену частину житлового будинку та господарських споруд, у розмірі 19/50 частки у спільному майні. Також позивач просить виділити в натурі 19/50 частки земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на якій відповідно розміщена відокремлена частина житлового будинку. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17.03.2017 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 11.08.2017 року замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] , оскільки від позивача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача на належного, обґрунтовуючи заявлене клопотання тим, що [PERSON] не є співвласником спірного домоволодіння. Ухвалами суду від 14.09.2017р. було задоволено клопотання позивача про призначення судової земельно-технічної експертизи, судової будівельно-технічної експертизи та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 10.10.2017року відновлено провадження у справі для вирішення клопотання експерта Корольова В.С. про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи. Ухвалами суду від 14.03.2018 року задоволено клопотання позивача про призначення судової земельно-технічної експертизи, судової будівельно-технічної експертизи та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 14.01.2019 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 12.08.2019 року призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.12.2019 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] . Зазначеною ухвалою об`єднано зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , Міська рада м.Кропивницького про поділ житлового будинку з надвірними будівлями в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою - з первісним позовом. Ухвалою суду від 11.06.2020 року задоволено клопотання [PERSON] та [PERSON] про заміну позивача на [PERSON] , як її правонаступника, пославшись на те, що 13.03.2020 року [PERSON] , безоплатно передала у власність [PERSON] , 2/5 частки домоволодіння з відповідною частиною господарських будівель та споруд під [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24.09.2020 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про заміну відповідача [PERSON] на [PERSON] , у зв`язку з тим, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Дана інформація знаходить своє документальне підтвердження в матеріалах справи (а.с.5 т.3). Ухвалою суду від 06.10.2020 року відмовлено в залученні міської ради м. Кропивницького оскільки вже залучено і зазначено це в зустрічному позові та викликано експерта. Ухвалою суду від 06.10.2020 року закрито підготовче засідання. В судовому засіданні позивач та адвокат Завгородня В.В., підтримали заявлені та уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. З приводу задоволення зустрічного позову - заперечили. Відповідач [PERSON] та його представник під час судового розгляду, просили відмовити в задоволенні заявлених вимог по первісному позову та задовольнити зустрічний позов. Представник [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги визнали. Представник третьої особи за зустрічним позовом - Міської ради м. Кропивницького, просив розглянути справу без їхньої участі. У своєму позові позивач [PERSON] , а в подальшому правонаступник[PERSON] обґрунтовували заявлені вимоги наступним. 10.06.1980 року [PERSON] придбала на підстав договору купівлі-продажу № 944 19/50 частин домоволодіння по [ADDRESS] , що складається в цілому з двох жилих будинків загальною площею 99,65 м2, розташованих на земельній ділянці розміром 752,9 м2. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб співвласників, належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати іа праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності з підстав, не заборонених законом. До складу житлових будинків, що знаходиться по [ADDRESS] , входять надвірні споруди, які розміщені на земельній ділянці і становлять з ним одне ціле, що визначені експлікацією, яка міститься в технічному паспорті на житловий будинок, складеного Кіровоградським обласним відділом комунального господарства бюро технічної інвентаризації 14.04.1955 року. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється власниками за їхньою згодою, що також знайшло своє відображення і в ч.1 ст. 88 ЗК України, відповідно до якої володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачами права спільної часткової ості на житловий будинок та земельну ділянку, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності, зокрема. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна. яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності ,що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. Як випливає з положень ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України та ст. 88 ЗК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочинну. 12.07.2006 року між співвласниками було досягнуто згоди щодо поділу в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, проте така домовленість сторін не була посвідчена нотаріально. Позивач бажає виділення їй в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, із; знаходиться за адресою [ADDRESS] згідно домовленості досягнутої 12.07.2006 року. Технічна можливість розподілу об`єктів нерухомого майна наявна, так як домоволодінні являють собою 3 окремих квартири з окремими входами та проведеними окремо комунікаціям (світло, газ, вода). Фактичне користування присадибними житловими будинками здійснюється відповідно до угоди досягнутої 12.07.2006 року. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Позивач неодноразово звертався до відповідачів з пропозицією укласти договір про поділ і натурі житлового будинку та земельної ділянки, як об`єктів права спільної часткової власності. Проте сторони так і не змогли дійти згоди про поділ (виділ) в натурі житлового будинку та земельної ділянки. Як випливає з технічного паспорту житлового будинку, його конструктивні елементи збудовані таким чином, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом, оскільки має місце технічна можливість переобладнання житлового будинку в ізольовані квартири, що звичайно повинно бути з`ясовано шляхом призначення відповідної будівельно-технічної експертизи. Отже, житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] необхідно поділити таким чином, щоб позивачу було виділено у власність відокремлену частину житлового будинку, яка б відповідала розміру його частки у праві спільної частково: власності. В тому випадку, якщо відповідно до ідеальних часток кожного із співвласника поділити у натурі житловий будинок, з надвірними будівлями, та земельну ділянку є не можливим, але при цьому виділ технічно допустимий з відхиленням від розміру часток кожного співвласника, поділ може бути здійснений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб співвласників, належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК України та ч.1 ст. 86 ЗК України, є спільною частковою власністю. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Відповідно до абзацу 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилийбудинок від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Верховний суд України в п. 7 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив судам. що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Верховний суд України в п. 11 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що одночасно з розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності. Свою правову позицію, з приводу предмету спору відповідач - [PERSON] зазначив у зустрічному позові, який було об`єднано з первісним в одне провадження. Обґрунтовуючи заявлений зустрічний позов [PERSON] вказав наступне. Відповідно договору купівлі-продажу частки домоволодіння в 29.12.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградської міського нотаріального округу Звіздун Н.К. [PERSON] було придбано 3/10 частини домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані і земельній ділянці площею 1010,0 кв. м, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно із відомостями, викладеними витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно зазначене домоволодінь складається з двох житлових будинків: саман та дерев`яномазаний, 63% обкладено 0,5 цеглою, загальною площею 157,93м2, житловою площе: 101,97м2, має надвірні будівлі, що до нього прилягають: сарай «В: убиральня «Ж», погріб «З», убиральня «И», гараж «Л», погріб «М: водопровід, ворота, вимощення І, навіс «аі», ворота №1, огорожа №.'. огорожа №5, сарай «Д», ґанок «кр», розташовані на земельній ділянці площею 1010,0м2. Будинок [ADDRESS] є у спільній власності позивача та відповідача. Власником 19/50 частин цього будинку на підставі договору купівлі-продажу №944 від 10.06.1980 року є відповідачка [PERSON] ,а згідно до договору дарування від 31.03.2020 року19/50 частин цього будинку на підставі договору купівлі-продажу №944 від 10.06.1980 року є [PERSON] (т.2 а.с.202) Згідно із ч. 3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право н надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Земельна ділянка, на якій розташовані будівлі, не є об`єктом спільне сумісної власності, оскільки земельна ділянка не приватизована. Згідно зі ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за проектами землеустрою щодо відведення таких ділянок; повноваження вищеназваних органів у зазначеній сфері визначені ст. 122 ЗК України. Договірні засади набуття цього права вважаються неприйнятними. Моментом виникнення права постійного землекористування є момент реєстрації відповідного державного акта на право постійного користування земельною ділянкою відповідно до положень ст. 125, 126 ЗК України та закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Правила реєстрації прав на нерухоме майно, у тому числі на земельну ділянку, визначені, зокрема Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, яка набрала чинності з 01.01.2016 року. Право користування ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомості, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Такий висновок зробив ВСУ в постанові №334/2465/14-ц. За відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки слід застосовувати положення ч.4 ст.120 ЗК України, за правилами якої особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості. Відповідно до ст.90 ЗК України (в редакції, що діяла на момент укладення договору купівлі-продажу частини будинку) на землях міст при переході прав власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі. Частиною 1 ст.356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За правилом ч.2 ст.120 ЗК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (ч.5 ст.319 ЦК України). При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Виходячи з вищевказаного відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом - [PERSON] просить суд: 1) поділити в натурі житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться по [ADDRESS] та визнати за ним право приватної власності на відокремлену частину житлового будинку та господарських споруд, що відповідають 3/10 частки у спільному майні; 2) визначити порядок користування земельною ділянкою [PERSON] відповідно до частки, що належить йому в житловому будинку та господарських будівель і споруд, а саме 3/10 частки земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно уточнених позовних вимог, по первісному позову, позивач [PERSON] , уточнила заявлені вимоги( в подальшому правонаступник [PERSON] підтримав), де першу вимогу, в якій просила поділити в натурі житловий будинок - залишила без змін, а іншу уточнила і виклала у наступній редакції: встановити порядок користування земельної ділянкою [PERSON] , виділивши їй в користування 2/5 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою [ADDRESS] , на якій відповідно розміщена відокремлена частка житлового будинку, що виділяється у власність в натурі в результаті поділу. З матеріалів будівельно-технічної експертизи, що надійшли на адресу суду 11.01.2019 року , вбачається, що будинок з господарськими будівлями необхідно поділити в ідеальних частках, то співвласникам повинно належати по інвентаризаційній вартості (а.с.1-15 т.2): - [PERSON] з часткою 3/20 - 107 197,00 грн.; [PERSON] який є правонаступником [PERSON] з часткою 2/5 - 285 858,00 грн.; [PERSON] з часткою 3/20 - 107 197,00 грн.; [PERSON] з часткою 3/10 - 214 393,00 грн. Експертом було здійснено поділ житлових будинків та господарських споруд із відступленням від ідеальних часток, що знаходяться в будинковолодінні по [ADDRESS] , з урахуванням сталого користування та варіанту запропонованого позивачем. [PERSON] який є правонаступником [PERSON] - Житловий будинок літ. «АА1А2а»: 2-1 - підсобна - 5,55кв.м; 2-2 - підсобна - 9,60кв.м;2-3 - житлова - 7,61кв.м; 2-4 - житлова - 6,84кв.м;2-5 - житлова - 18,79кв.м; По господарським будівлям та спорудам: -погріб літ. «а3»; сарай літ. «ПІ»; навіс літ. «а1»;Ѕ воріт літ. «N»;Ѕ огорожі літ. «N4»;1/3 убиральні літ. «Ж»;Ѕ колонки літ. «+». Співвласнику [PERSON] - Житловий будинок літ. «АА1А2а»: 1-1 - підсобна - 5,70кв.м;1-2 - житлова - 14,20кв.м;1-3 - житлова - 16,22кв.м;1-4 - житлова - 6,51кв.м. По господарським будівлям та спорудам: погріб літ. «З»;Ѕ воріт літ. «N»;Ѕ огорожі літ. «N4»;1/3 убиральні літ. «Ж»; Ѕ колонки літ. «+». Співвласникам [PERSON] , та [PERSON] - Житловий будинок літ. «Бб-б3» По господарським будівлям та спорудам: погріб літ. «М»;гараж літ. «Л»;гараж літ. «К»;сарай літ. «О»;навіс літ. «П»; літній душ літ. «Р»; 1/3 убиральні літ. «Ж»;ворота літ. «N1»;огорожа літ. «N2»; хвіртка літ. «N3»;огорожа літ. «N5»;вимощення літ. «І». Таким чином, відступ від ідеальних часток по залишковій вартості становить: - для співвласника [PERSON] який є правонаступником [PERSON] (2/5) - на 4 101,00 гривні менше; - для співвласника [PERSON] (3/10) - на 71 952,00 гривні менше; для співвласників [PERSON] та [PERSON] (3/20+3/20) - на 75 693,00 гривні більше. Фактична частка по залишковій вартості становить: - для співвласника [PERSON] який є правонаступником [PERSON] - 2/5, що відповідає її ідеальній частці; - для співвласника [PERSON] - 1/5 (відхилення від ідеальної частки: на 1/10 менше); - для співвласників [PERSON] та [PERSON] - 2/5 (відхилення від ідеальної частки: на 1/10 більше). Вищенаведений варіант поділу виконаний у відповідності зі сталим користуванням, який склався між співвласниками. На думку експерта, відступ від ідеальних часток відбувся через те, що співвласники на протязі багатьох років зносили та будували господарські будівлі та прибудови, але не робили перерахунок часток, що на теперішній час призвело до невідповідності фактичних часток з ідеальними, які зазначені в правовстановлюючій та технічній документації. У висновку до експертизи експерт [PERSON] вказала, що технічно можливий варіант поділу житлових будинків та господарських споруд із відступленням від ідеальних часток, що знаходяться в будинковолодінні по [ADDRESS] з урахуванням сталого користування та варіанту запропонованого позивачем надано в дослідницькій частині. З матеріалів земельно-технічної експертизи, що надійшли на адресу суду 11.01.2019 року, вбачається. Виходячи з загальної площі земельної ділянки 1010,0 кв. м, яка зазначена в інформаційній довідці з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, кожному співвласнику відповідно до їх ідеальних часток повинно належати (а.с.15-25 т.2): - [PERSON] з часткою 3/20 повинно належати 151,50кв.м; - [PERSON] з часткою 3/20 повинно належати 151,50кв.м; - [PERSON] який є правонаступником [PERSON] з часткою 2/5 повинно належати 404,0кв.м; - [PERSON] з часткою 3/10 повинно належати 303,0кв.м. Виходячи з першопочаткової площі земельної ділянки, яка зазначена на генеральному плані земельної ділянки станом на 14.04.1965 року та 03.11.1976 року (а.с. 7 т.1) площа земельної ділянки складала 752,90кв.м, згідно якої кожному співвласнику відповідно до їх ідеальних часток повинно належати: [PERSON] з часткою 3/20 повинно належати 112,93кв.м; [PERSON] з часткою 3/20 повинно належати 112,93кв.м; [PERSON] який є правонаступником [PERSON] з часткою 2/5 повинно належати 301,16кв.м; [PERSON] з часткою 3/10 повинно належати 225,87кв.м. Згідно з фактичним користуванням співвласникам належить земельна ділянка площею 1066,50 кв.м, яка на теперішній час поділена на дві частини з окремими в`їздами, а саме: [PERSON] з часткою 3/20 та [PERSON] з часткою 3/20 надана у володіння відокремлена земельна ділянка площею 600,0 кв. м з кадастровим номером 3510100000:27:188:0010; - [PERSON] який є правонаступником [PERSON] з часткою 2/5 та [PERSON] користуються земельною ділянкою площею 466,50кв.м; Якщо приймати за основу фактичну площу земельної ділянки 1066,50кв.м., згідно якої кожному співвласнику відповідно до їх ідеальних часток повинно належати: [PERSON] з часткою 3/20 повинно належати 159,96кв.м; [PERSON] з часткою 3/20 повинно належати 159,96кв.м; [PERSON] який є правонаступником [PERSON] з часткою 2/5 повинно належати 426,56кв.м; - [PERSON] з часткою 3/10 повинно належати 319,92кв.м. Приймаючи до уваги, що частина земельної ділянки площею 600,0 кв.м з кадастровим номером 3510100000:27:188:0010 згідно зі сталим користуванням надана у володіння [PERSON] та [PERSON] , що більше їх ідеальних часток, відповідно не можливо надати варіант розподілу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] у відповідності до ідеальних часток співвласників. Експертом було запропоновано наступний технічно-можливий варіант порядку користування земельною ділянкою згідно фактичної площі 1066,50кв.м. з відступом від ідеальних часток співвласників з урахуванням варіанта розподілу запропонованого позивачем: 1) співвласнику [PERSON] (правонаступник [PERSON] ), пропонується в користування відокремлена земельна ділянка загальною площею 84,65 кв.м з боку фасадної межі на якій розташована належна їй частина житлового будинку літ. «А,а,А1,А2» (фото 9 додатку1) та відокремлена частина земельної ділянки площею 157,53 кв.м з боку задньої межі на якій розміщена належна їй будівля літ. «ПІ» (фото 11 додатку1), яка була створена після реконструкції сараю літ. «Д» та гаража літ. «Г» (в додатку 2 позначено синім кольором). Також земельна ділянка площею 94,12 кв.м (по 1/2 кожному == 47,06кв.м) пропонується співвласникам [PERSON] (правонаступник [PERSON] ) та [PERSON] в спільне користування (в додатку 2 позначено жовтим кольором) для можливості заїзду до будинковолодіння та безперешкодного користування належними будівлями. Загальна площа земельних ділянок складає 289,24 кв.м, що менше її ідеальної частки. Межі розподілу мають наступний вигляд: Земельна ділянка площею 84,65кв.м: -Від правої бокової межі (з боку домоволодіння [ADDRESS] ) довжиною 10,60 м;поворот праворуч вглиб земельної ділянки довжиною 8,10 м;поворот праворуч по лінії розподілу житлового будинку літ. «А,а,А1,А2»;поворот праворуч вздовж правої бокової межі до перетину з фасадною межею (вул. В. Терешкової) довжиною 8,20м. Земельна ділянка площею 157,53 кв.м: від задньої межі в напрямку фасадної межі вздовж правої бокової межі по ламаній довжиною 10,10+4,27м;поворот ліворуч в напрямку лівої бокової межі довжиною 12,00 м; поворот праворуч в напрямку задньої межі по ламаній довжиною 5,84+1,11+8,54м; поворот праворуч вздовж задньої межі до перетину з правою боковою межею довжиною 9,93м. 2) співвласнику [PERSON] , пропонується в користування відокремлена земельна ділянка з боку правої бокової межі загальною площею 130,20кв.м, на якій розташована належна йому частина житлового будинку літ. «А,а,А1,А2» (фото 10 до датку 1) та вільна від забудови (в додатку 2 позначено зеленим кольором). Також земельна ділянка площею 94,12кв.м (по 1/2 кожному = 47,06кв.м.) пропонується співвласникам [PERSON] (правонаступник [PERSON] ) та [PERSON] в спільне користування (в додатку 2 позначено жовтим кольором) для можливості заїзду до домоволодіння та безперешкодного користування належними будівлями (фото 5-7 додатку 1). Загальна площа земельних ділянок 177,26кв.м., що менше його ідеальної частки. Межі розподілу мають наступний вигляд: на відстані 8,10м від фасадної межі в глиб земельної ділянки довжиною 11,90м; поворот праворуч до перетину з правою боковою межею довжиною 9,0м; поворот праворуч в напрямку фасадної межі вздовж правої бокової межі по ламаній довжиною 4,0+2,70+7,41м; поворот праворуч по лінії розподілу житлового будинку літ.«А,а,А1,А2». 3) співвласникам [PERSON] та [PERSON] , надана у володіння відокремлена земельна ділянка (фото 4,7,12 додатку 1) загальною площею 600,0кв.м , що більше їх ідеальних часток, до складу якої входить земельна ділянка під забудовами та вільна від забудови (в додатку 2 позначено рожевим кольором). Розподільна межа даної земельної ділянки з ділянками, які пропонуються в користування співвласникам [PERSON] та [PERSON] має наступний вигляд: на відстані 17,18м від правої бокової межі (з боку будинку [ADDRESS] ) вглиб земельної ділянки до перетину з задньою межею по ламаній довжиною 6,31+6,99+5,06+5,84+1,11+8,54м. В судовому засіданні експерт [PERSON] пояснила, що частина земельної ділянки вже приватизована співвласниками [PERSON] та [PERSON] , а на місці виділ земельної ділянки землевпорядною організацією був визначений більше ніж їм належить по ідеальним часткам. Згідно з даним варіантом порядку користування земельною ділянкою всі співвласники мають в своєму користуванні відокремлені земельні ділянки, які надані з відступленням від ідеальних часток співвласників з урахуванням сталого користування та варіанту розподілу запропонованого позивачем. Всі співвласники без перешкод можуть користуватись належними їм будівлями та спорудами, а також мають можливість в`їзду до будинковолодіння через двоє воріт. У висновку до експертизи експерт [PERSON] вказав, технічно можливий варіант порядку користування із відступленням від ідеальних часток співвласників, з врахуванням розташованих на ній житлових будинків та господарських споруд, що підлягають поділу в натурі, із залишенням частини земельної ділянки в спільне користування, із урахуванням сталого користування та варіанту розподілу запропонованого позивачем надано в дослідницькій частині. З приводу проведених будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз, відповідач [PERSON] поставив під сумнів дані дослідження, аргументуючи свою позицію тим, що під час проведення дослідження об`єктів, такі - проводились у його відсутність. Але на думку суду Ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Однак, відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Ст. 77 ЦПК України встановлено, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що вказаний вище Висновок експерта містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки. Оцінивши висновок за правилами ст. 89 ЦПК України, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи. Зважаючи на викладене, висновок слід вважати належним та допустимим доказом у справі. В абзаці 4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Таким чином, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази та висновок експерта, що містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судовий збір підлягає розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного ст.ст. 367,358 ЦК України , ст. 88 ЗК України,

Outcome: approved