Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області (далі - відповідач, Кіровоградський РВДВС), в якому просила визнати право користування на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] тазняти арешт на земельну ділянку, зареєстровану за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованому в реєстрі нотаріальних дій за № 748 від 03.08.2010 продавець [PERSON] передав їй у власність житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] та права переходу до набувача права користування земельною ділянкою у разі придбання будинку, який на ній розташований згідно із частиною 2 статті 120 Земельного кодексу України і статті 377 Цивільного кодексу України. 20.02.2019 від Кіровоградського РВДВС за № 2768/13.9-28/1 надійшло повідомлення про неможливість в межах виконавчих дій здійснити зняття арешту з земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй згідно із договором купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 748 від 03.08.2010, оскільки за інформаційними обліками земельна ділянка перебуває в арешті на підставі постанови б/н від 13.08.2012, винесеною ВДВС Кіровоградського РУЮ за реєстраційним номером обтяжень № 12861329. Згідно із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - арешт вказаної земельної ділянки накладено на підставі постанови б/н від 13.08.2012, винесеною ВДВС Кіровоградського РУЮ за реєстраційним номером обтяжень № 12861329 відносно попереднього власника земельної ділянки - [PERSON] . Рекомендовано звернутись з позовом до суду про визнання права користування на земельну ділянку і про зняття з неї арешту. У зв`язку із вказаним арештом земельної ділянки не може здійснити приватизацію цієї земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Представник відповідача Когадько Ю.М. в судовому засіданні 09.04.2019 проти позову не заперечувала, зазначила, що виконавче провадження, в межах якого був накладений арешт вже знищене, а тому будь-яких документів, що стали підставою для арешту, надати не може. Самостійно зняти арешт із земельної ділянки ДВС не може по тій же причині. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.08.2010 та витягу з Державного реєстру правочинів [PERSON] купила житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за номером [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га. Кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER] (а.с. 10, 11). Згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.08.2010 власником будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 12). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.12.2018 земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] , має кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 39-41). У відповіді Кіровоградського РВДВС зазначено, що згідно із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна арешт накладено на майно, яке належить [PERSON] . Згідно із розділу 9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих до архіву та відповідно до номенклатури справ відділу журнали реєстрації виконавчих проваджень переданих державному виконавцю становить 3 роки. Також відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (а.с. 6). У відповіді Головного Управління Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області від 09.08.2012 зазначено, що на запит від 03.08.2012 № 10191 станом на 09.08.2012 згідно із даними державного земельного кадастру та земельно-кадастрової документації гр. [PERSON] як землекористувач по Кіровоградському району обліковується і має державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, місце розташування земельної ділянки - [ADDRESS] (а.с. 43). Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.04.2019 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження від 13.08.2012 ВДВС Кіровоградського РУЮ накладено арешт на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Власником вказаної земельної ділянки зазначений [PERSON] (а.с. 52-53). Згідно із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.04.2019 власником будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 30.08.2010. Підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу № 748 від 03.08.2010. (а.с. 54-56). З відповіді відділу у Кропивницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.04.2019 вбачається, що 03.08.2010 приватним нотаріусом Кіровоградського нотаріального округу Панасюк Л.С. було зареєстровано в реєстрі за № 748 укладений договір купівлі-продажу житлового будинку між [PERSON] та [PERSON] . Але під час складання вищезазначеного договору було допущено помилку і зазначено неправильний кадастровий номер ( [NUMBER] ), а саме: неправильно вказаний номер класифікатора об`єктів адміністративно-територіального устрою України - «25». Так як з 2003 року код Кіровоградської області не змінювався та був визначений як «35». Відповідно до п.п. 143-150 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 Державним кадастровим реєстратором Відділу було проведено виправлення технічних помилок, визначено та присвоєно кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 79). В довідці Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 571 від 02.05.2019 зазначено, що земельна ділянка, на якій розміщений житловий будинок [ADDRESS] кадастровий номер - [NUMBER] , перебуває у комунальній власності сільської ради та з 03.08.2010 перебуває у користуванні [PERSON] (а.с. 78). Інформація щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] в державних реєстрах відсутня (а.с. 65). Відповідно до ч. 1. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Протокол ратифіковано Законом N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97) зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) (ч. 1 ст. 377 ЦК України). В ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) зазначено, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позов про зняття арешту із земельної ділянки, на яку було накладено арешт постановою Кіровоградського РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області 13.08.2012. Із досліджених матеріалів вбачається, що накладення арешту на вказану ділянку відбулося у зв`язку із інформацією з листа Головного Управління Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області від 09.08.2012, в якій зазначено, що [PERSON] має державний акт на право власності на земельну ділянку [ADDRESS] . Проте із досліджених в судових засіданнях документів: договорі купівлі-продажу будинку від 03.08.2010, витягах із державних реєстрів, довідки Созонівської сілької ради 02.05.2019, вбачається, що вказана земельна ділянка перебуває у комунальній власності. Обтяження земельної ділянки відбулося майже через два роки після набуття позивачем у власність нерухомості. Арешт земельної ділянки позбавляє власника будинку користуватися нею на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, а також перешкоджає реалізаціїінших прав щодо цієї ділянки, а тому суд вважає за необхідне скасувати арешт цієї земельної ділянки. Щодо вимоги про користування земельною ділянкою, то враховуючи те, що право позивача користуватися земельною ділянкою зазначене у договорі купівлі-продажу житлового будинку, фактичний власник Созонівська сільська рада не заперечує, що вказана земельна ділянка перебуває у користуванні позивача [PERSON] , то в задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97), ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 321, 377, 391 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: partial