Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач 18.09.2014 року звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому просила ухвалити рішення, яким звільнити від обов'язку утримувати дитину, вказуючи, що рішенням Марганецького міського суду від 16.12.2013 року змінено розмір аліментів, які стягуються з неї на користь відповідачів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів заробітку. За станом здоров'я вона постійно потребує лікування. Їй встановлено інвалідність 3 групи. За станом здоров'я не може виконувати трудові обов'язки, тому була звільнена з роботи. Відповідачі повністю забезпечують потреби дитини, отримують допомогу на дитину. В судовому засіданні позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного: Судом встановлено, що рішенням Марганецького міського суду від 16.12.2013 року змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу). Згідно довідки Нікопольської МСЕК від 15.07.2014 року, [PERSON] встановлено третю групу інвалідності, в зв'язку з цим вона не може виконувати трудові обов'язки та звільнена з роботи. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Посилання позивача [PERSON] на ті обставини, що вона не має коштів на утримання дитини, оскільки постійно проходить лікування, та на той факт, що відповідачі не заперечують проти звільнення її від сплати аліментів, бо вони отримують на дитину державну допомогу, не беруться судом до уваги, оскільки батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за рішенням суду батьки можуть бути звільненні від обов'язку утримувати дитину, якщо її дохід набагато перевищує дохід кожного з них і повністю забезпечує її потреби, інших підстав для звільнення батьків від сплати аліментів на утримання дитини законодавством України не передбачено. Таким чином слідує, що за нормами СК України батьки можуть бути звільнені від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини лише тоді, коли дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю потреби дитини. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачу в задоволенні позовних вимог про звільнення від обов'язку утримувати дитину слід відмовити, оскільки за нормами СК України батьки можуть бути звільнені від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини лише тоді, коли дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю потреби дитини а позивачкою не надано жодного доказу того, що дохід дитини набагато перевищує її дохід і може повністю забезпечити потреби дитини.

Outcome: dismissed