Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач 18.11.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності на гараж [ADDRESS] (далі - Гараж). В обґрунтування позову зазначає, що в 1968 році ним було самовільно побудовано гараж, на який 14.06.2013 року виготовлено технічний паспорт, а 20.03.2015 року укладено з відповідачем договір оренди земельної ділянки площею 0,0026 га по [ADDRESS] (далі - Земля), цільовим призначенням якої зазначено будівництво та обслуговування гаража. При зверненні до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області (далі - Управління архітектури) з приводу прийняття та введення побудованого Гаража в експлуатацію йому було відмовлено у зв'язку з тим, що на момент його побудови, законодавством не було врегульовано питання прийняття в експлуатацію збудованих гаражів в гаражному масиві. Рішенням Реєстраційної служби у державній реєстрації права власності на Гараж також було відмовлено у зв'язку з відсутністю документа, що підтверджує введення Гаража в експлуатацію. Оскільки Гараж не порушує містобудівних вимог, відповідає вимогам пожежної безпеки і може використовуватись за призначенням, просив задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 11.01.2016 року до участі в справі було залучено в якості ІІІ особи Управління Архітектури. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач - позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, представник відповідача - при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що в 1968 році позивачем був самочинно збудований Гараж, а 14.06.2013 року виготовлено на нього технічний паспорт, з якого слідує, що площа будівлі становить 25,9 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради № 228 від 22.06.2005 року було вирішено оформити позивачу право власності на Гараж, однак право власності ним не оформлено. Згідно договору оренди землі від 24.02.2015 року, укладеного між сторонами, на підставі рішення Новоград-Волинської міської ради № 670 від 18.12.2014 року «Про передачу у користування земельних ділянок» позивачу була передана в строкове платне користування Земля з розташуванням на ній об'єкту нерухомого майна - Гаража. Межі Землі в натурі закріплені межовими знаками та передані позивачу на підставі акту по встановленню і закріпленню меж земельної ділянки. Право оренди Землі за позивачем 19.03.2015 року було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Листом Управління Архітектури від 09.07.2015 року позивачу було роз'яснено про неможливість прийняття та введення побудованого Гаража в експлуатацію у зв'язку з тим, що на момент його побудови, законодавством не було врегульовано питання прийняття в експлуатацію збудованих гаражів в гаражному масиві. У державній реєстрації права власності на Гараж за позивачем рішенням Реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області від 31.07.2015 року було відмовлено, оскільки відсутній документ, що підтверджує введення об'єкта в експлуатацію. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб. За змістом ст. 331 ЦК України, ст.30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», ст.18 Закону України «Про основи містобудування», визнанню права власності на новостворене нерухоме майно повинно передувати прийняття його в експлуатацію. Враховуючи те, що позивач самочинно побудував Гараж без будь-яких порушень будівельних норм та правил на земельній ділянці, право на користування якою він оформив вже після фактичного будівництва Гаража; останній не порушує нормативних містобудівних вимог, відповідає вимогам пожежної безпеки, придатний до нормальної експлуатації і може використовуватись за призначенням; питання щодо прийняття Гаража в експлуатацію було предметом розгляду компетентного державного органу, - суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на Гараж є обґрунтованими, а тому згідно з положеннями статті 331, частини п'ятої статті 376 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved