Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач 30.11.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем знаходяться у шлюбі зареєстрованому 06 вересня 2012 року у відділі Управління ЗАГС при Уряді Республіки Саха (Якутія) по м.Якутську №1 [PERSON] Федерації, актовий запис №2036. Від спільного життя дітей не мають. Подружні взаємини між ними припинені остаточно за два тижні до подачі позову до суду через постійні непорозуміння та конфлікти, які виникали внаслідок різних характерів та поглядів на життя. За вказаних обставин вважає, що їх шлюб існує формально і його збереження вже не можливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Сторони у судове засідання не зявилися, надали заяви, в яких просять розглянути справу без їх особистої участі, при цьому позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вивчивши заяви сторін, повно, всебічно та обєктивно дослідивши в судовому засіданні матеріали справи встановив, що сторони знаходяться в шлюбі зареєстрованому 06 вересня 2012 року у відділі Управління ЗАГС при Уряді Республіки Саха (Якутія) по м.Якутську №1 [PERSON] Федерації, актовий запис №2036 (а.с.7). Від спільного життя дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені, примирення вони не бажають. Сторони є громадянами [PERSON] Федерації, мають посвідки на постійне проживання на території України. Чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства; якщо міжнародним договором встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору (ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 3 Закону України «Про міжнародне приватне право» (далі Закон № 2709-IV)). Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписаною у м. Мінську 22.01.1993 р. і ратифікованою Законом України від 10.11.1994 р. № 240/94-ВР, Протоколом до цієї Конвенції, підписаним у м. Москві 28.03.1997 р. і ратифікованим Законом України від 03.03.1998 р. № 140/98-ВР (далі Конвенція), установлено: ст. 28: по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя у момент подачі заяви (п. 1); ст. 29: по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 1 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо на момент подачі заяви подружжя проживає на території іншої Договірної Сторони, то компетентні також установи цієї Договірної Сторони (п. 1); Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися; суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-яку справу з іноземним елементом, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача (ст. 75 ч. 1, ст. 76 ч. 1 п. 2 Закону № 2709-IV). Відповідач має зареєстроване місце проживання за адресою: [INFO]; позивач також проживає за вказаною адресою. Місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово (ст. 29 ч. 1 ЦК України). Отже, з урахуванням установленого, положень Конвенції, Закону № 2709-IV, ст. 110 ч.ч. 1, 2 ЦПК України, суди України є компетентними у даній справі, а спірні правовідносини регулюються нормами СК України. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 3 ч. 4, ст. 24 ч. 1 СК України, сім'я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, примушування до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання судом за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України). За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей.\~ Згідно зі ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, укладений ними шлюб існує лише формально і як такий не відповідає інтересам сторін. Позивач наполягає на розірванні такого шлюбу, а відповідач, згідно поданої ним заяви, не заперечує проти цього. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, а тому позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved