Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач, 27 березня 2015 року, звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті баби - [PERSON], померлої [INFO] В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла баба - [PERSON]. Після смерті залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 3,2173 га на території Тимківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої, який був утрачений. Спадкоємцем першої черги за законом була дочка померлої а її мати - [PERSON], яка в межах строку, визначеного законом, подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини, що відкрилась на її користь. Вона, як спадкоємець за законом, у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно - державний акт на право власності на землю. Про втрату державного акту на право власності на землю вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Як повідомили її у відділі Держземагенства у Кодимському районі, дублікати державних актів не видаються. Все вище назване і змусило її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на: земельну ділянку площею 3,2173 га на території Тимківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я [PERSON], померлої [INFO], який був утрачений. В судове засідання позивач не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача (Тимківської сільської ради, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено, що [PERSON] була власником земельної ділянки площею 3,2173 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території Тимківської сільської ради за межами села (Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відділу Держземагенства у Кодимському районі №14-28-0. 11-563/2-15 від 19 березня 2015 року) (а.с.11). [INFO] [PERSON], померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 13 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області) (а.с.6). Як убачається з дослідженого судом свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Плотянською сільською радою Рибницького району Республіки Молдова 07 грудня 1979 року, матір»ю народженої [INFO] [PERSON] була [PERSON] (а.с.8). Матір»ю [PERSON], народженої [INFO], була [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 14 вересня 1960 року Тимківською сільською радою Кодимського району) (а.с.14). Після укладення шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище «[PERSON]» (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане муніципальною установою Рибницький відділ ЗАГС Республіки Молодова) (а.с.9). [PERSON], після укладення шлюбу з [PERSON] присвоєне прізвище «[PERSON]» (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 19 листопада 1978 року Гарабською сільською радою Рибницького району Республіки Молдова) (а.с.15). Судом установлено, що [PERSON] від спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] відмовилася (заява від 12 серпня 2014 року у спадковій справі №240/2014 Кодимської державної нотаріальної контори) (а.с.12). Отже, єдиною спадкоємицею за законом залишилася позивач, як онука спадкодавці. Частиною першою статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спакують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Своїм правом спадкоємця за законом позивач скористалася, подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю на ім»я [PERSON] (лист державного нотарісуа №312/02-14 від 25 березня 2015 року) (а.с. 17). Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№14 від 04 квітня 2015 року). Згідно Інформації відділу Держземагенства у Кодимському районі Одеської області №29-28-0.13-637/2-15 від 31 березня 2015 року, видати новий Державний акт на право власності на землю або дублікат цього документу не є можливим у зв»язку з тим, що оформлення правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку здійснюється у вигляді свідоцтва або витягу про право власності на нерухоме майно територіальними органами Міністерства юстиції України, які є органами державної реєстрації прав. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Відтак, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 3,22 га на території Тимківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я [PERSON], померлої [INFO], який був утрачений. Враховуючи викладене,

Outcome: approved