Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся 02.07.2015 року до суду з позовною заявою, яка неодноразово уточнювалася. В останній редакції від 02.03.2016 року просить стягнути з відповідача вклад 193655,71 грн., матеріальну шкоду в розмірі 193655,71 грн. та відсотки за користування його грошовими коштами (на день винесення рішення) та моральну шкоду в розмірі 6890,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.12.2013 року між ним та відповідачем укладений Договір №70-в-20/295 про відкриття і обслуговування спеціального платіжного засобу (платіжної картки [NUMBER] до 12/15) (далі - Договір). У банкоматі «Приватбанку» він 23.06.2015 року намагався зняти кошти, однак отримав відмову «отмена операции - транзакция отклонена по причине: 68 - невозможно выполнить» (російською). Він поїхав у відділення, однак воно було закрите, не зважаючи на робочий час. Грошові кошти йому були необхідні для повернення боргу [PERSON], які він мав повернути до 01.07.2015 року та у зв'язку з тим, що відповідач порушив умови Договору, він сплатив штраф в розмірі суми боргу - 200000,00 грн. Вважає, що з вини відповідача зазнав матеріальних збитків та йому спричинено моральну шкоду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просив позовні вимоги в редакції від 02.03.2016 року задовольнити, пояснив, що він у листопаді 2013 року взяв в борг у [PERSON] 25000,00 доларів США, які в гривневому еквіваленті - 200000,00 грн. мав повернути до 01.07.2015 року. У зв'язку з тим, що він не зміг отримати гроші, які знаходилися на його картковому рахунку - 193655,71 грн. та вчасно повернути займодавцю, змушений був сплатити йому штраф в сумі 200000,00 грн., тому вважає, що відповідач має відшкодувати йому грошові кошти в розмірі суми, яка знаходилася на його картковому рахунку - 193655,71 грн. та відсотки за користування його грошима. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник позивача [PERSON] ( довіреність від 20.08.2015 року, дійсна до 20.08.2018 року) /а.с.46/ в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, пояснив, що дав в борг позивачу грошові кошти, оскільки [PERSON] не зміг вчасно отримати грошові кошти, які знаходилися на його картковому рахунку в ПАТ КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА», та повернути борг, змушений був сплатити ще й штраф в сумі 200000,00 грн. Вважає, що діями відповідача порушено умови Договору, тому просив позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений за адресою юридичної особи : м.Київ, вул.Щорса,7/9, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача чи відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» та [PERSON] укладений Договір №70-в-20/295 про відкриття і обслуговування спеціального платіжного засобу (а.с.7,8), відповідно до якого банк відкрив позивачу поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціального платіжного засобу ( надалі - картрахунок) [NUMBER] в національній валюті та видає спеціальний платіжний засіб у вигляді платіжної картки ( надалі - СПЗ), вид і термін дії якого визначені в Заяві-анкеті на видачу СПЗ, згідно Додатку №1 до цього Договору, що є його невід'ємною частиною ( п.1.1). Клієнт та його довірені особи здійснюють операції з СПЗ у відповідності з умовами цього Договору, чинним законодавством України, Правилами користування СПЗ ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» (Додаток №2) та правилами міжнародної платіжної системи ( п.1.2). Відповідно п.3.13 Договору під тарифами в цьому Договорі сторони розуміють тарифний пакет Стандарт «Депозитний» (UAH) /а.с.7/. Договір підписаний уповноваженою особою ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» Жепіленко І.А. та позивачем [PERSON] Таким чином, Договір від 18.12.2013 року, укладений між сторонами, діє з часу його укладення по теперішній час, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що дія договору була припинена за ініціативою однієї із сторін. Згідно ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Пунктом 4.2 Договору передбачено обов'язок банку обслуговувати картрахунок в порядку та на умовах, передбачених Договором, Правилами банку, іншими внутрішніми документами банку та чинним законодавством. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, у силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. З п.п.10.14 ,10.15 Договору вбачається, що до Договору додаються: заява-анкета на відкриття поточного рахунку та видачу СПЗ (Додаток №1), заява-анкета на видачу додаткового СПЗ довіреній особі власника поточного рахунку на надання права розпорядження поточним рахунком - у випадку видачі додаткових СПЗ ( Додаток№1а); правила користування СПЗ (Додаток №2); тарифи ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» (Додаток №3). Всі додатки, зміни та доповнення до цього Договору є його невід'ємною частиною. Однак, позивачем, в якості доказу надано суду лише копію Договору без додатків до нього, які є його невід'ємною частиною, також не надано виписки про стан картрахунку, яку він мав право отримати у будь-якому відділенні банку відповідно до п.7.3 Договору на підтвердження наявності грошових коштів на його рахунку. Частинами 2,3 статті 1066 ЦК України передбачено, що Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно п.4.8 Договору банк зобов'язаний за вказівкою клієнта виплатити залишок на картрахунку готівкою або шляхом переказу їх на інший рахунок після проведення повного розрахунку у випадку припинення, розірвання цього Договору або закінчення строку дії СПЗ в порядку, встановленому п.10.4-10.5 Договору. Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Власник картрахунку має право за допомогою СПЗ отримувати готівкові кошти в касах банків, пунктах видачі готівки і банкоматах, проводити оплату товарі і послуг на підприємствах торгівлі та сервісу ( п.7.5 Договору). Отже, позивач, мав право отримати готівкові кошти в в касах банків, пунктах видачі готівки і банкоматах. Як позивач зазначив у позовній заяві та пояснив у судовому засіданні, він намагався отримати кошти в банкоматі ПАТ «КБ «Приватбанк» та не зазначив, чи намагався він отримати грошові кошти в банкоматі ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА», з яким укладено Договір, або банкоматах інших банківських установ. Також, позивачем не надано доказів звернення 23.06.2015 року до відділення ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА», та доказів того, що відділення не працювало в робочий час 23.06.2015 року, чи звертався він за письмовими роз'ясненнями до відповідача з приводу неможливості отримати грошові кошти через банкомат ( щодо причини відмови у видачі коштів) та причини, через яку банк не працював у робочий час. Разом із тим, суд враховує, що згідно п.8.2.5 Договору банк не несе відповідальність перед клієнтом за виникнення конфліктних ситуацій поза сферою його контролю, пов'язаних зі збоями в роботі систем оплати, розрахунків, обробки і передачі даних, а також якщо СПЗ не була прийнята до оплати третьою стороною. Таким чином, позивачем не надано доказів щодо наявності грошових коштів на його картрахунку, не доведено вину банку у неможливості отримати ним грошові кошти у період часу з 23 червня 2015 року по 01 липня 2015 року ( дати повернення боргу), тобто протягом дев'яти днів, тому у задоволенні цих вимог позивачу слід відмовити. Згідно ч.1 ст.1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Оскільки, Договором не передбачено сплату банком позивачу відсотків за користування грошовими коштами, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині цих вимог. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Тобто, однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. Таке зобов'язання виникає у тому випадку, коли заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин. Оскільки правовідносини, які виникли сторонами, є договірними, що підтверджується Договором №70-в-20/295 про відкриття і обслуговування спеціального платіжного засобу , відшкодування моральної шкоди в укладеному між сторонами договорі не передбачено, тому вимоги позивача стосовно відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та незаконними. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає вимоги позивача не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність його вимог або їх необґрунтованість, тому відмовляє у задоволенні позову. На підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивача звільнено від сплати судового збору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed