Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.02.2020 року звернулася у суд з позовною заявою до відповідача - [PERSON] , в якій просить ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, котрі були присуджені рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 07.10.2011 року (набрало законної сили 07.10.2011 року) у справі № 2-633/2011, та стягувати на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ухвалою судді від 20.02.2020 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, який не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Визначено дату судового засідання - 19.03.2020 року, 09.30 год.. Ухвалою суду від 19.03.2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою сторін вперше та неповідомленням про причини своєї неявки. Визначено нову дату судового засідання для розгляду справи по суті - 31.03.2020 року, 15.00 год.. Ухвалою суду від 31.03.2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку із відсутністю відомостей про повідомлення відповідача. Визначено нову дату судового засідання для розгляду справи по суті - 06.05.2020 року, 12.30 год.. Розгляд справи по суті відбувся у судовому засіданні, котре було призначене на 06.05.2020 року 12.30 год., без учасників справи. Позов обґрунтовано тим, що між сторонами у справі розірвано шлюб, від якого народився син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу по сьогоднішній день проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Позивач стверджує, що одержує від відповідача на дітей аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн., що підтверджується виконавчим листом, виданим 07.10.2011 року Сколівським районним судом Львівської області у справі № 2-633/2011. Витрати на утримання дітей на даний час збільшились. Зазначає, що її доходів не вистачає, щоб прожити самій та утримувати малолітніх дітей. Відтак, позивач просить на підставі ст. ст. 181-184, 192 СК України, позов задовольнити. Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явилася, однак під час звернення до суду із позовною заявою зазначила, що позов підтримує, просить такий задовольнити з наведених у ньому підстав, а розгляд справи просить проводити без її участі, за наявними у справі письмовими доказами. Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явився, однак подав попередньо суду заяву від 06.05.2020 року, у котрій розгляд справи просив проводити без його участі, за наявними у справі письмовими доказами, позовні вимоги визнав частково, зокрема не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на дітей у розмірі ј частини від заробітку. Крім того, до заяви додав довідку про доходи за місцем праці на підтвердженян свого майнового стану та офіційного праццевлаштування. Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання у справі 06.05.2020 року без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відповідно до яких батьком дітей зазначений відповідач, а матір`ю, - позивач. На утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , на користь позивача з відповідача за рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 07.10.2011 року у справі № 2-633/11 рік, стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі - 700 грн. щомісячно, починаючи з 12.09.2011 року і до досягнення дітьми повноліття, про що 07.10.2011 року видано виконавчий лист. Вказана обставина підтверджується копією виконавчого листа № 2-633/2011, виданого 07.10.2011 року. Виходячи з дослідження копії виконавчого листа Сколівського районного суду від 07.10.2011 року судом встановлено, що аліменти на утримання дітей з відповідача стягуються у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. на двох дітей щомісячно. Вказаний розмір аліментів є меншим мінімального розміру аліментів, який визначений у ч. 2 ст. 182 СК України, та не може у повній мірі забезпечити гармонійного розвитку дітей, тому суд вважає, що право дітей сторін на належне утримання з боку батька порушене та підлягає судовому захисту. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема, щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч. 2 ст. 179 СК України). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183 СК України. Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (станом на дату звернення до суду із даним позовом) прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 грн., з 1 липня - 2318 грн., з 1 грудня - 2395 грн.на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відтак, суд, проаналізувавши та оцінивши кожний аргумент, наведений учасниками справи у заявах по суті, а також представлені сторонами докази, констатує той факт, що позивачем надано належні, достовірні, достатні та допустимі докази на підтвердження факту порушення прав дітей на належне утримання та її прав як одержувача аліментів з боку відповідача. Отже, судом встановлено, що розмір сплачуваних відповідачем аліментів не достатньо та у неповній мірі забезпечує матеріальне становище дітей для їх гармонійного розвитку, оскільки є меншим мінімального розміру аліментів, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 182 СК України. Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів, позивач посилається на те, що на даний час змінилося законодавство у частині мінімального розміру аліментів, який суттєво зріс, діти перебувають на утриманні матері, однак її доходів не достатньо для утримання їх утримання, тоді як відповідач сплачує аліменти в розмірі, що є меншим соціальної гарантії, встановленої сімейним законодавством для дітей. При цьому він офіційно працевлаштований та має стабільний дохід. З наведених вище підстав та виходячи із аналізу доказів та вимог законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] як у частині зміни способу стягнення аліментів, так і у частині стягнення з відповідача аліментів у частці від заробітку у розмірі 1/3 частини із усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відтак, слід змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються за рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 07.10.2011 року у твердій грошовій сумі з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , визначивши їх у частці від доходу у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду із зазначеним позовом позивачем не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір у сумі 840,80 грн. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved