Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач 30.10.2019р.звернулася до Голопристанського районного суду Херсонської області з вищезазначеним позовом в якому просить солідарно стягнути з відповідачів на її користь заборгованість за договором позики в сумі 150\~000грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.01.2017 між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого вона передала, а відповідач прийняла грошову позику в розмірі 5000 доларів США. Відповідач зобов`язалася повернути позичені гроші до 01.03.2018р. Крім того 01.01.2017р. між нею та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки згідно умов якого поручитель відповідає перед позикодавцем в тому ж обсязі, що і позичальник за повернення грошових коштів. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконала, борг не повернула у встановлений строк в зв`язку з чим він змушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.02.2020р. зазначений позов передано на розгляд за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.04.2020р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.04.2020р. прийнято до розгляду та відкрити провадження по цивільній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена сторонам. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася. На адресу суду позивачем надана заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та проведення розгляду справи за її відсутності. Від [PERSON] надійшла заява в якій вона просила відмовити в частині позовних вимог про стягнення с неї заборгованості за договором позики, як поручителя в зв`язку з невиконанням п.2.3 договору Поруки та не направлення їй вимоги кредитора. Просила провести розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного\~засобу не\~здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Відповідно до\~статті 202 ЦК України\~- правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 і ч. 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~Згідно ч. 2\~ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~\~Статтею 1047 ЦК України\~передбачена письмова форма укладення договору позики. \~\~Судом встановлено, \~ що між [PERSON] та [PERSON] 01.01.2017 року укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач 01.01.2017 року передала відповідачу грошові кошти в сумі 5000 доларів США, про що складено відповідну розписку, за умовами укладеного договору позики, повернення всієї суми боргу повинно бути здійснено до 01.03.2018 року, що підтверджується оригіналом договору позики в матеріалах справи. 01.01.2017р. між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки згідно умов якого поручитель відповідає перед позикодавцем в тому ж обсязі, що і позичальник за повернення грошових коштів. Згідно п.2.3 договору Поруки Поручитель зобов`язаний протягом 10 днів з моменту направлення вимоги від позикодавця виконати всі прострочені зобов`язання Позичальника. Не вручення такої вимоги звільняє Поручителя від обов`язку виконувати взяті на себе зобов`язання. У постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63 цс письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Крім того, частиною першою статті 1049\~ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу. \~Відповідно до\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Наявність у позивача оригіналу вказаного боргового документа є належним та допустимим доказом як факту отримання [PERSON] від [PERSON] позики та її волевиявлення у строк до 01.03.2018р. повернути борг, так і невиконання відповідачем даного боргового зобов`язання у повному обсязі. Матеріали справи не містять докази направлення вимоги відповідачу [PERSON] згідно п.2.3 договору Поруки від 01.01.2017р., що свідчить про звільнення поручителя від обов`язку виконувати взяті на себе зобов`язання, а відповідно позовні вимоги в частині стягнення суми боргу з відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. З огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Вказане узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. На час розгляду справи відповідачем до суду не надано доказів часткового або повного виконання зобов`язання з повернення коштів [PERSON] за договором позики від 01.01.2017 року, натомість надано заяву про визнання позовних вимог. Отже, враховуючи вищезазначені обставини та норми діючого законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь суми позики є обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню у розмірі 150 000 гривень, що є гривневим еквівалентом від 5 000 доларів США, в задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] слід відмовити. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 500 грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат при зверненні з позовом до суду.

Outcome: partial