Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач 26 травня 2014 року звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою в якій просить стягнути на її користь із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати їх у такому розмірі щомісяця до досягнення сином повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вони із відповідачем є батьками [PERSON], який на даний час проживає із нею, як матір'ю і саме вона займається утриманням сина. Відповідач у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач, у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. У матеріалах справи міститься заява [PERSON], де остання, підтримуючі позовні вимоги, просить справу розглядати за її відсутності, Відповідач, також будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надавши заяву, щодо розгляду справи без його участі. При цьому, [PERSON] надав свої заперечення, де просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши із нього на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу). Свою позицію обґрунтовує тим, що з дня народження сина і до даного часу опікується дитиною, займається утриманням і матеріальним забезпеченням останнього, приймає участь у його вихованні, незважаючи на те що понад шість місяців проживає окремо від дружини і сина. На даний час він є безробітним і не має доходів, хоч проживає із непрацездатними батьками, що потребують його підтримки та догляду ( а.с. 19-20). Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 22 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану П'ятихатського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 167 (а.с. 4). При цьому, вони являються батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього (а.с. 5). На даний час сторони проживають окремо і їх неповнолітній син мешкає разом із матір'ю, знаходячись на утриманні останньої, що підтверджується довідкою № 449 від 23 травня 2014 року виданої ЖРЕО № 5 (а.с. 7). Відповідач, являючись батьком дитини, належної і достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За таких обставин, [PERSON] просить стягнути із останнього аліменти на її користь на утримання [PERSON], до досягнення сином повноліття. Відповідачем надано довідки № 3137 від 01.09.2014 року, № 3144 від 02.09.2014 року згідно якихої він перебуває на обліку як безробітний у Жовтоводському МЦЗ з 18 грудня 2013 року і доходів не має (а.с. 21). Згідно довідки № 966 , виданої 29 вересня 2014 року ЖРЕО № 4 [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON], [INFO], що є пенсіонером за віком, та [PERSON], [INFO],що також є пенсіонером за віком та інвалідом 1 групи. При цьому, батьки відповідача отримують пенсійне забезпечення від держави (а.с. 23, 24, 25, 26). За таких обставин факт їх перебування на утриманні відповідача не є доведений. На підтвердження факту надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина відповідачем надано копії товарних чеків про придбання іграшок та одягу (а.с. 27). Однак, зазначені чеки не можуть бути прийняті судом як належні докази, оскільки вони не підтверджують факту придбання зазначених товарів саме [PERSON]. і що спрямовувались вони неповнолітньому сину сторін. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини, що прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним із головних конституційних обов'язків (ч.2 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов'язок є особистим, індивідуальним обов'язком як матері, так і батька. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.1 і ч.3 181 СК України. Відповідно вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладене суд приходить до таких висновків позивач позов підтримує, а відповідач визнає частково, вважаючи належною часткою до стягнення із нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини доходів, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, оскільки батьки останнього отримують пенсійне забезпечення від держави. При цьому, відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, що проживає із позивачем, яка і здійснює його утримання. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю, стягнувши із [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати. Відповідно ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved