Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.07.2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06 липня 2015 року було задоволено її позов до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Нею було сплачено 3610 гривень 50 коп. судових витрат за проведення судово-медичної молекулярноїгенетичної експертизи, які вона просить стягнути з [PERSON] на її користь. \~\~ Позивач в судове засідання не з»явилась, однак надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову та просив справу закрити. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. \~\~ По справі встановлено, що з березня 2015 року в провадженні Суворовського районного суду м. Одеса перебувала справа № 523/296/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.03.2015 року про справі було призначено судово-медичну молекулярнугенетичну експертизу та оплату за проведення експертизи було покладено на [PERSON], яку вона сплатила в розмірі 3610 гривень 50 коп. (а.с. 5). 06 липня 2015 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеса позов [PERSON] було повністю задоволено, однак рішенням не вирішено питання про стягнення з відповідача витрат за проведення експертизи (а.с. 17-20). Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Ст. 88 ч. 1 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно\~ст. 220 ч. 1 п. 4 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06.07.2015 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати з оплати судового збору в сумі 243,60 грн. Та 121 грн. 80 коп. на виклик свідків. Щодо судових витрат понесених за оплату судово-медичної молекулярноїгенетичної експертизи рішення не приймалось. Питання щодо стягнення судових витрат розглядається відповідно до\~ст. 88 ЦПК України. В разі неприйняття рішенням суду, щодо судових витрат, які понесені стороною та документально підтверджені, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі ухвалити додаткове рішення, а також враховуючи, що відповідно до позовної заяви, судом не встановлено порушеного або невизнаного права, яке підлягає захисту, звернувшись з новою позовною заявою. Окрім того, судом встановлено, що позивачка з заявою про винесення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат до суду не зверталася. Тому, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed