Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.09.2018р звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що вона зареєстрована в Ленінському районі м.Донецька, на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. 01.09.2018р в м.Лимані Донецької області вона отримала від державного виконавця Ленінського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (надалі Ленінського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області), який знаходиться в м.Краматорську Донецької області, виклик у зв'язку із примусовим виконанням виконавчого напису №24857, який складений 31.10.2017р та виданий приватним нотаріусом Чуловським Володимиром Анатолійовичем, щодо стягнення з неї ([PERSON]) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту №150/2-1222 від 28.03.2007р за період з 12.09.2016р по 12.09.2017р, при цьому згідно вказаного виконавчого напису з неї стягується прострочена заборгованість в розмірі 25984,80 доларів США та прострочена заборгованість по нарахованих відсотках 22 606,35 доларів США, а всього 48591,15 доларів США. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису ПАТ «Укрсоцбанк» та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. не було дотримано вимог закодавства. Вказує, що дійсно, між нею та ПАТ «Укрсоцбанк», відповідачем у справі, 28.03.2007р був укладений договір кредиту №150/2-1222, відповідно якого банк надав їй кредит в розмірі 35712 доларів США та 13205,31грн строком до 27.03.2014р, а вона зобов'язувалась сплачувати відповідачу відсотки в розмірі 11,9% річних. Зазначає, що 26.11.2009р між нею та Банком була укладена додаткова угода №4 до зазначеного договору кредиту, відповідно до якої був встановлений кінцевий строк погашення кредиту до 10.03.2015р, сума щомісячного погашення кредиту встановлена в розмірі 464 доларів США та вказаний вище кредит вона сплачувала до грудня 2012р. Строк погашення кредиту, відповідно до договору скінчився 10.03.2015р, тому, з посиланням на ст.ст.257, 261 ЦК України вважає, що Банк звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису поза межами строку позовної давності, так як строк пред'явлення вимоги про стягнення коштів з неї сплив в грудні 2015р. Також, вказує, що відповідно до умов додаткової угоди №4 від 26.11.2009р та графіку погашення кредиту вона повинна була сплачувати кредит щомісячними, періодичними платежами, погашаючі щомісячно тіло кредиту та нараховані відсотки в розмірі 464 доларів США, тому у відповідності до ст.257 ЦК України у відповідача право на стягнення заборгованості виникало щомісячно на черговий місячний платіж в розмірі 464 доларів США, який вона не сплачувала на протязі чергового місяця. Однак, відповідач на протязі трьох років, після виникнення заборгованості до суду із позовом про стягнення з неї заборгованості не звертався, а звернувся до нотаріуса лише 31.10.2017р, коли як правомірним було б стягнення простроченої заборгованості по кредиту та простроченої заборгованості по відсоткам, починаючи із 31.10.2014р. Крім того, відповідно до додаткової угоди №4 та графіку погашення кредиту із 31.10.2014р по 10.03.2015р (термін дії договору кредиту) вона повинна була погасити тіло кредиту та відсотки в розмірі 2320 доларів США (464 доларів США х 5 місяців), але нотаріусом зазначено, що підлягає стягненню заборгованість за період із 12.09.2016р по 12.09.2017р в розмірі 48591,15 доларів США, що не відповідає дійсності. Також, з посиланням на Закон України «Про нотаріат» зазначає, що ПАТ «Укрсоцбанк» не надав нотаріусу Чуловському В.А. на виконання пакет документів, передбачений переліком документів, вказаним в вищевказаному Законі, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусов, а саме, засвідчену виписку рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, у зв'язку з чим, вважає, що нотаріус безпідставно видав стягувачу оскаржуємий виконавчий напис. Також, зазначає, що відповідно до умов договору кредиту (із доповненнями) вона повинна була сплачувати 11,9% річних до 10.03.2015р, але не визначено розмір відсотків, який би вона сплачувала після закінчення терміну договору 10.03.2015р. Тому, посилаючись на ст.ст.526, 530, 610, 1048, 1054 ЦК України вважає, що визначення у виконавчому написі суми простроченої заборгованості в розмір 25984,80 доларів США та простроченої заборгованості по нарахованих відсотках в розмірі 22606,35 доларів США за період з 12.09.2016р по 12.09.2017р не відповідає вимогам законодавства України. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис виданий 31.10.2017р приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., згідно якого з неї ([PERSON]) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» за період з 12.09.2016р по 12.09.2017р стягнута заборгованість по Договору кредиту №150/2-1222 від 28.03.2007р в розмірі 28591,15 доларів США. [PERSON], представник позивачки [PERSON], надав суду заяву про проведення судового засідання без його участі та участі позивачки, вказуючи, що вимоги позову останньої підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» - Дегтярьов Є.В. в судове засідання не з'явився надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, а також відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дійсно, 28.03.2007р між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено Договір кредиту №150/2-1222, відповідно до п.1.1 якого Банк надав Позичальнику у тимчасове юристування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 58712,36 доларів США зі сплатою % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 10.03.2015р на умовах визначених цим Договором. Згідно п.п.1.1.1 Кредитного договору погашення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування Кредитом здійснюється наступним чином: починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання Кредиту, Позичальник щомісячно до 15-го числа сплачує Кредитору рівну суму грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за Кредитом та процентами, розрахованих за весь строк користування Кредитом. Посилаючись на ст.ст.526, 610, 1048, 1054 ЦК України, вказує, що сторони визначили як строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за кредитами та процентами за користування ними, кінцевий строк повернення кредиту до 10.03.2015р, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісячно, у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, а також строки сплати процентів за користування кредитом - щомісячно, одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, визначений графіком повернення кредиту та сплати процентів. Вказує, що позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Так, у відповідності до ст.ст.525, 526, 599, 611 ЦК України звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог заставо/іпотекодержателя. Яким саме з встановлених законом способом захищати свої права Банк визначає на власний розсуд. Звертає увагу, що Банк, звертаючись до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису діяв з підстав, що визначені у ст.18 ЦК України - «нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановленому законом». Нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами організаціями - не більше одного року (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Вказаний Перелік документів містить вичерпні підстави для вчинення виконавчого напису і розширювальному тлумаченню не підлягає. Крім Заяви про вчинення виконавчого напису, Банком нотаріусу був наданий належний обсяг документів, які в сукупності підтверджували право вимоги Відповідача до Позивача за Кредитним договором, підтверджували безспірність заборгованості останнього за цим Кредитним договором. Вважає, що позивач не довів не надавши жодного доказу, що на момент вчинення нотаріусом Виконавчого напису його заборгованість перед ПАТ «Укрсоцанк» мала ознаки «спірності»; здійснюючи Виконавчий напис, приватний нотаріус підтвердив за ПАТ «Укрсоцбанк» право на звернення стягнення на заставне майно Позивача. Оскільки Позивач не довів протилежне, його позовні вимоги не заслуговують на увагу. Позивач не довів факт порушення приватним нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису так і не довів неправомірність вимог ПАТ «Укрсоцбанк» чи в частині розміру заборгованості або спливу строку давності за вимогами, з якими Банк звернувся до приватного нотаріуса за вчинення останнім виконавчого напису. Просить відмовити в задоволені позову [PERSON] до АТ «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Треті особи: приватний нотаріус Київського МНО Чуловський В.А., представник Ленінського РВ ДВС м.Донецьк ГТУЮ у Донецькій області, які про про дату, час і місце слухання справи повідомлені належним чином у відповідності зі ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з'явилися без повідомлення причини неявки. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 28.03.2007 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем ПАТ «Укрсоцанк» укладено кредитний договір №150/2-1222, відповідно якого банк надав останній кредит в розмірі 35712 доларів США та 13205,31грн строком до 27.03.2014р зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,9% річних. 31 жовтня 2017 року виконавчим написом приватного нотаріуса Київського МНО Чуловського В.А., реєстровий номер №24857, на підставі кредитного договору №150/2-1222 від 28.03.2007р з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцанк» стягнено грошові кошти в сумі 48591,15 доларів США (1302242,82грн), з яких 25984,80 доларів США - прострочена заборгованість, 22606,35 доларів США - прострочена заборгованість по нарахованих процентах. Відповідно до даного виконавчого напису Ленінським РВ ДВС м.Донецьк ГТУЮ у Донецькій області 01 серпня 2018 року було відкрито виконавче провадження ВП №56893917. Згідно ст.ст.55, 124 Конституції України, ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Можливий перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч.2 ст.16 ЦК України. Згідно абзацу другого частини 2 цієї статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст.18 ЦК України та ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 Постанови КМУ від 29.06.1999р №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими заборгованість проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення виконавчих написів врегульовано також і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22.02.2012р №296/5 (глава 16 Порядку). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналіз вказаних норм призводить до висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Основною ознакою та встановленою законом вимогою такого позасудового врегулювання спору, як вчинення виконавчого напису нотаріусом, є безспірність розміру заборгованості, а також за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського МНО Чуловського В.А. від 31.10.2017р не відповідає вищезазначеним вимогам законодавства, оскільки нотаріус вчиняючи напис не перевірив ту обставину, що банк звернувся за вчиненням напису поза межами строку позовної давності. Відповідно до умов Додаткової угоди №4 про внесення змін до договору №150/2-1222 від 28.03.2007р, укладеної 26.11.2009р між ПАТ «Укрсоцанк» і [PERSON], а також, Графіку погашення кредиту, судом встановлено, що позивачка повинна була сплачувати кредит щомісячними, періодичними платежами, погашаючі щомісячне тіло кредиту та нараховані відсотки в загальному розмірі 464 доларів США до 10.03.2015 року, у зв'язку з чим, у відповідача право на стягнення заборгованості виникало щомісячно на черговий місячний платіж в розмірі 464 доларів США. Однак, у порушення вимог ст.257 ЦК України, відповідач на протязі трьох років, після виникнення заборгованості до суду з позовом про стягнення заборгованості не звертався, лише звернувся 31.10.2017р до нотаріуса. Нотаріусом в спірному виконавчому написі зазначено, що підлягає стягненню заборгованість за період із 12.09.2016р по 12.09.2017р в розмірі 48591,15 доларів США, що не відповідає дійсності. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З кредитного договору №150/2-1222 від 28.03.2007р та Додаткової угоди №4 від 26.11.2009р убачається, що позивачці [PERSON] відповідачем наданий кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,9% річних строком до 10.03.2015р. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язої позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесенні чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу в межах строку кредитування згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України починається післі невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Таким чином, суд віважає, що визначення у виконавчому написі суми простроченої заборгованості в розмір 25984,80 доларів США та простроченої заборгованості по нарахованих відсотках в розмірі 22606,35 доларів США за період з 12.09.2016р по 12.09.2017р не відповідає вимогам законодавства України, у зв'язку із чим, виконавчий напис є таким, ще не підлягає виконанню.

Outcome: approved