Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач 25 жовтня 2013 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Управління Держкомзему у м. Дніпропетровську, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці площею 0,0918 га., належного померлому на підставі Договору купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], 04.11.2003р., зареєстрованого в реєстрі за № Д-1240, зареєстрованого в КП ДМБТІ 04.12.2003р. за реєстровим номером 2069592, та земельної ділянки площею 0,0918 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належної померлому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.11.2003р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № Д-1242. За час життя батько позивача склав заповіт від 04.11.2003р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], яким все своє майно заповідав позивачу. В передбачений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті батька та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане домоволодіння але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку позивач не змогла у зв'язку з тим, що під час оформлення спадщини виявилося, що згідно даних Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 0,0918 га., по [ADDRESS] ще зареєстрована за попереднім власником. Тому постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 30.08.2013р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку. Позивач просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0918 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] Позивач просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник управління Держземагенства у м. Дніпропетровську 02.12.2013р. надав до суду в порядку ст. 27 ЦПК України відзив на позовну заяву та просив суд в подальшому розглядати справу за його відсутності. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, письмових заяв не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, [INFO] помер [PERSON] (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина яка складається з домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці площею 0,0918 га., належного померлому на підставі Договору купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], 04.11.2003р., зареєстрованого в реєстрі за № Д-1240, зареєстрованого в КП ДМБТІ 04.12.2003р. за реєстровим номером 2069592 (а.с 10), та земельної ділянки площею 0,0918 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належної померлому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.11.2003р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], від 04.11.2003р., зареєстрованого в реєстрі за № Д-1242, зареєстрованої в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 041576 від 29.09.2003р. (а.с. 11). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 04.11.2003р. приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3763, в якому усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, а також взагалі все, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів позивачу (з.а.с. 81-82). В передбачений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті батька та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане домоволодіння (а.с. 12-13) зареєстрованого в реєстрі за № 2051 від 14.04.2011р., але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку позивач не змогла у зв'язку з тим, що під час оформлення спадщини виявилося, що згідно відповіді на запит з Державного земельного кадастру (а.с. 14) земельна ділянка площею 0,0918 га., по [ADDRESS] ще зареєстрована за попереднім власником. Тому постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 30.08.2013р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку (а.с. 15). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На підставі ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оскільки позивач належним чином прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO], суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельну ділянку. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, повністю доведені та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved