Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в травні 2018 року звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з даним позовом, посилаючись на те, що вона познайомилась з [PERSON] навесні 2010 року, після чого у них зав`язалися близькі стосунки. Досить тривалий період вони проживали разом, відпочивали, відвідували різні заходи та друзів, разом подорожували. [INFO] у неї та [PERSON] народилася дитина-донька [PERSON] . Рідним батьком доньки є [PERSON] , який не був зазначений в книзі реєстрації народжень та в свідоцтві про народження дитини як батько дитини, так як запис про батька дитини був здійснений за заявою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Ще за життя, 31.10.2013 року [PERSON] та позивач [PERSON] звернулися до ТОВ «Медичний центр ІГР» із заявою щодо проведення дослідження методом генотипування зразків крові батьків та самої дитини на предмет встановлення біологічного батьківства. За результатами молекулярно-генетичного дослідження зразків крові встановлено, що [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] з ймовірністю 99,999996%. За життя [PERSON] визнавав себе батьком дитини, утримував і дитину, і її матір, спільно виховували доньку, разом святкували хрещення дитини, її перший день народження та інші свята. [INFO] [PERSON] помер. Позивач зазначає, що вона звернулася до суду з даним позовом про встановлення факту батьківства померлої особи, щоб її донька знала про свого справжнього батька, а також для оформлення пенсії по втраті годувальника. 27.05.2019 року позивач подала до суду заяву про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд встановити фат батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , відносно доньки [PERSON] , Визнати [PERSON] , який помер [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; Зобов`язати Відділ реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису № 3058 від 04.09.2013 року про народження [PERSON] , а саме: змінити запис в графі «батько» з « [PERSON] » на « [PERSON] , [INFO] , громадянин України» та запис в графі «прізвище дитини», вказавши прізвище батька - « [PERSON] » та стягнути судові витрати. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києві від 03.07.2018 року позовну заяву [PERSON] про встановлення факту батьківства померлої особи передано на розгляд Вишгородського районного суду Київської області (т. 1 а.с. 105). Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області від 29.08.2018 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 13.03.2019 року до суду від представника відповідача - адвоката Вітка О.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Обґрунтовує тим, що подана позивачем довідка № 72 від 09.07.2015 року видана ТОВ «Медичний центр ІГР» з результатами генотипування зразків, не містить інформації про ідентифікацію осіб, у яких брали біологічний матеріал для дослідження, у який спосіб брали біологічний матеріал для дослідження. Відсутність ідентифікуючих ознак особи (паспортні дані, РНОКПП) ставить під сумнів те, що саме [PERSON] надав біологічний матеріал для проведення дослідження на визначення спорідненості. У вказаному документі не констатовано вірогідність підтвердження біологічного батьківства саме [PERSON] відносно [PERSON] . Зазначає, що результати генотипування зразки, не є висновком експерта у розумінні ст. 106 ЦПК України та не відповідають вимогам ЦПК, а саме не місять інформації про те, що підготовлено до подання до суду, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а відтак вважає, що поданий доказ позивачем є неналежним, недостовірним та недопустимим. Крім того, зазначила, що обстеження на встановлення біологічного споріднення було проведено 31.10.2013 року, однак після такого обстеження за життя [PERSON] не подав заяви про визнання батьківства у порядку ст. 126 СК України, не визнав себе батьком дитини. Також вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту проживання однією сім`ю, вели спільне господарство до народження дитини, не доведено факту спільного виховання та утримання дитини. Натомість вказала, що вона перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі і вони буди сім`єю. За таких обставин, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі(т. 2 а.с. 1-5). 22.05.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача - [PERSON] , в якій позивач зазначає, що відсутність в зазначеному результаті генотипуванні зразків відомостей про осіб, пов`язано з анонімністю дослідження, в результаті чого зазначаються лише попередньо визначені на етапі відібрання зразків крові у мами, батька і дитини коди цих зразків, що підтверджується заявою від 31.10.2013 року, яка була власноручно написана та підписана [PERSON] та містить вищевказані ідентифікаційні коди сім`я. Зазначає, що результати генотипування зразків від 04.12.2015 року були видані юридичною особою, яка спеціалізується на проведенні молекулярно-генетичного дослідження та є належним письмовим доказом, який встановлює батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Крім того, вважає, що в матеріалах справи достатньо належних та допустимих доказів, які надають змогу встановити батьківство [PERSON] відносно дитини, а в свою чергу відповідач не надала жодного доказу на підтвердження своїх заперечень, відповідач лише стверджує, що [PERSON] не є батьком дитини [PERSON] , оскільки він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25.07.1998 року по день смерті чоловіка. Однак факт перебування [PERSON] в шлюбі не може свідчити про те, що [PERSON] не є батьком дитини, а лише встановлює, що дитина народжена від матері та батька, які не перебували в зареєстрованому шлюбі, зважаючи на принцип одношлюбності, атому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (т. 2 а.с 35-37). 19.06.2019 року до суду від представника відповідача - [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив на повну заяву, в яких відповідач заперечує проти фактів, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив. Відповідач заперечує проти позиції позивача про те, що заява від 31.10.2013 року, яка була власноручно написана та підписана [PERSON] та містить вищевказані ідентифікаційні коди сім`ї підтверджує проведення дослідження для визначення спорідненості. Вважає її, не належним та недопустимим доказом в суді, оскільки на самій заяві вказано, що цей документ не для подання для суду. Крім того у відповідача є сумніви щодо достовірності підпису [PERSON] на вказаній заяві. Надані позивачем фотографії не підтверджують того факту, що [PERSON] утримував дитину та її матір, також не підтверджують їх спільне проживання та ведення спільного господарства. А тому просить суд прийняти заперечення та відмовити у задоволенні позову (т. 2 а.с. 92-96). Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.11.2019 року по даній справі закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 140). Позивач та її представник-адвокат Голубничий О.І. у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримали у повному обсязі та просять суд їх задовольнити з підстав викладених у позові та з урахуванням відповіді на відзив, на наданих суду письмових пояснень (т. 2 а.с. 117-120). Представник відповідача - адвокат Марунич Г.І. в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, просять суд відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 13.03.2019 року та заперечень на відповідь на відзив від 19.06.2019 року. Третя особа - Дарницький районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві у судове засідання свого представника не направили,про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, до суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представники третьої особи - Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Служба у справах дітей Дарницького районної у місті Києві державної адміністрації у судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, до суду від них клопотання про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що [PERSON] та [PERSON] перебували у близьких стосунках, вони проживали разом, відпочивали, разом подорожували. [INFO] у них народилася донька [PERSON] . [PERSON] визнавав її своєю донькою, проводив з нею спільний відпочинок та піклувався про неї. Вона також з [PERSON] , [PERSON] та їх спільними дітьми відпочивали разом. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками у свідоцтві про народження вказані: батько [PERSON] , мати - [PERSON] (т. 1 а.с. 10). Відомості про батька дитини в свідоцтві про її народження записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (заява матері № 152 від 04.09.2013 року), що підтверджується листом Дарницького районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 28.09.2018 № 153/16.4-38 (т. 1 а.с. 121). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 17.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області , актовий запис № 152 (т. 1 а.с. 38). Згідно довідки № 72 від 09.07.2015 року виданої ТОВ «Медичний центр ІГР» [PERSON] , 1981 року народження, її дитина [PERSON] , 2013 року народження та [PERSON] , 1950 року народження дійсно проходили обстеження в ТОВ «Медичний центр ІГР» на встановлення біологічної спорідненості в складі трьох осіб (мати+батько+дитина). Результати обстеження були видані [PERSON] на руки 09.07.2915 року (т. 1 а.с. 39). 31.10.2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до ТОВ «Медичний центр ІГР» з заявою про проведення дослідження методом генотипування зразків крові батьків та дитини на предмет встановлення біологічного батьківства. Забір крові здійснюється анонімно і за присвоєними кодами, а саме: матері 311013 РОМ+М ; батька - 311013 РВБ+О ; дитина - 31013 РСД+Р. В ідентифікаційному коді вказується дата забору та визначення статі дитини. Присвоєні коди видаються на руки. Заключення про проведене дослідження видається згідно присвоєним кодам. Дана заява підписана матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] (т. 2 а.с. 38). Згідно результату генотипування зразків 311013 РОМ, 311013 РСД, 311013 РВБ, вбачається, що в результаті молекулярно-генетичного дослідження зразків 311013 РОМ (мати), 311013 РСД (дитина), 311013 РВБ (батько) було встановлено, що 311013 РВБ може бути «біологічним батьком» 311013 РСД (дитина) з ймовірністю 99, 999996% (т. 1 а.с. 40). Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не зазначена батьком дитини (запис про батька відсутній або здійснено за вказівкою матері), і можуть бути подані матір`ю, опікуном, піклувальником дитини чи нею самою після досягнення повноліття. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 СК України. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Факт батьківства відносно малолітньої [PERSON] 2013 року народження повністю підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності, а також на переконання суду встановлення даного факту буде повністю відповідати інтересам малолітньої дитини. Твердження відповідача, що відсутність ідентифікуючих ознак особи (паспортні дані, ідентифікаційний код) ставить під сумнів те, що саме [PERSON] надав біологічний матеріал для проведення дослідження на визначення спорідненості, спростовуються матеріалами справи, зокрема заявою [PERSON] та [PERSON] від 31.10.2013 року до ТОВ «Медичний центр ІГР» про проведення дослідження методом генотипування зразків крові батьків та дитини на предмет встановлення біологічного батьківства, в якій вказані прізвище ім`я по батькові заявників, їх дату народження, паспортні дані, які збігаються з іншими матеріалами справи. Доводи відповідача, що заява від 31.10.2013 року подана до ТОВ «Медичний центр ІГР» для проведення дослідження не була написана і підписана [PERSON] особисто, на думку суду ґрунтуються на припущеннях відповідача, оскільки належними та допустимими доказами це не підтвердила, клопотань про витребування оригіналів документів та призначення судової експертизи не заявляла, а за приписами частини четвертої статті 12 ЦПК України (змагальність сторін) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно листа ТОВ «Медичний центр ІГР» від 27.09.2019 року № 27092019/1 вбачається, що [PERSON] звертався до МЦ за наданням послуги «встановлення біологічної спорідненості 3 особи (батько+мати+дитина) 31.10.2013 року, на підтвердження чого на ім`я заявника було сформовано рахунок на оплату (т 2 а.с. 134). Слід звернути увагу, що, як відповідачем так і її представником, крім безпідставних тверджень та зайнятої позиції про те, що позивачем не доведено факту спільного виховання та утримання дитини [PERSON] , а також спільного проживання однією сім`єю та ведення господарства до народження дитини, інших належних та допустимих доказів суду надано не було. У суду не має підстав не довіряти поясненням позивача [PERSON] , показанням свідка та письмовим доказам, які свідчать про походження дитини [PERSON] , від [PERSON] , який помер [INFO] та визнання останнім свого батьківства. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що суду надано достатньо доказів, які підтверджують батьківство [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що заява в частині встановлення факту батьківства та визнання батьком є обґрунтованою, законною та доведеною, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved