Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] в червні 2014 року звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилалась на те, що 30.08.1986 р. між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Відповідно до договору купівлі-продажу від 25 березня 1999 року, нею придбана квартира [ADDRESS]. Дана квартира придбана за кошти її матері. На момент купівлі квартири шлюбні відносини з [PERSON] були припинені. Відношення до боргу, який виник у [PERSON] по відношенню до [PERSON] позивач не має. Позивач є єдиним власником квартири. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03 червня 2011 року за поданням державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві визначено частку боржника [PERSON] у вказаній квартирі в розмірі 1/2 частини цієї квартири. Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 19.04.2013 р. визнано право власності на половину квартири, що належить позивачу за [PERSON] Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]., так як жодного відношення до придбання квартири відповідач не має. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував, та зазначив, що ухвалою Солом'янського районного суду м.Києва від 03.06.2011 було визначено частку боржника [PERSON] у квартирі [ADDRESS] в розмірі ? частини цієї квартири. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 04.04.2013 р. відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частину даної квартири. Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 19.04.2013 р. було визнано право власності на ? частину квартири за [PERSON] Отже відповідач є власником 1/2 частини квартири, та відсутні підстави для задоволення позову. Представники 3-х осіб в судове засідання не з»явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.03.1999 р., укладеного між [PERSON] та ЗАТ Компанія «ДОМОСТРОЙ», [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03 червня 2011 року за поданням державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві визначено частку боржника [PERSON] у квартирі [ADDRESS] в розмірі 1/2 частини цієї квартири. При визначенні частки боржника у майні, що є спільною власністю, суд виходив з того, що квартира придбана в період шлюбу та [PERSON] не надано належних доказів щодо належності їй спірної квартири на праві особистої власності. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 04.04.2013 р. було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 19.04.2013 р. було визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] та припинено право власності [PERSON] на ? частину даної квартири. Рішенням суду встановлено, що постановою ВДВС Солом»янського РУЮ у м.Києві від 22.08.2012 р. ? частина квартири [ADDRESS], що нереалізована на прилюдних торгах, передана стягувачу [PERSON] в рахунок погашення боргу [PERSON] Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, власником 1/2 частини спірної квартири є [PERSON], який придбав спірне майно на платній основі, в рахунок погашення боргу [PERSON] Відповідно до ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток історії та культури; 6) викупу земельної ділянки у зв'язку із суспільною необхідністю; 7) викупу нерухомого майна у зв'язку з викупом з метою суспільної необхідності земельної ділянки, на якій воно розміщене; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. 2. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Оскільки [PERSON] є добросовісним набувачем 1/2 частини спірної квартири, право власності на частку квартири не припинено, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed