Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач 17.12.2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 15.02.2008 року та мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в достатньому розмірі не надає. Він має роботу, працює оператором на заводі фірми «Вітмарк-Україна», отримує заробітну плату щомісячно, отже може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Просила суд стягнути з відповідача аліменти по ? частині всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; рішення допустити до негайного виконання; стягнути з відповідача на свою користь 165 гривен витрат на правову допомогу. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, не погоджується з тим, що він не допомагає дитині матеріально, згоден сплачувати аліменти у розмірі, вказаному у позові, інших стягнень по виконавчим листам у нього немає. Також вказав, що позивач на даний час проживає з іншим чоловіком, який не працює, і відповідач хотів би знати, куди позивач буде витрачати аліменти, тобто, отримувати звіт про витрачання цих коштів на дитину. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 15.02.2008 року та мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач - батько дитини, з сім'єю не проживає, та матеріальної допомоги сину регулярно не надає. Суд вважає, що відповідач має змогу надавати позивачу допомогу на утримання дитини, оскільки є здоровим працездатним чоловіком, має роботу, отримує щомісячно заробітну плату. Розмір аліментів суд встановлює, виходячи з матеріального становища сторін, принципів розумності та справедливості, а також враховує фактичне визнання позову відповідачем. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Домовленості про утримання дітей сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку. Суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька, на підставі ст.183 СК України, оскільки стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, на думку суду, є недоцільним та не відповідає інтересам дитини. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. Підлягають стягненню на користь держави з відповідача судові витрати, а саме: 243,60 гривен судового збору. На користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 165 гривен, що підтверджені квитанцією. Суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам положення ст.186 Сімейного кодексу України, а саме те, що за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Outcome: approved