Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП»звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресудо відповідачки [PERSON] посилаючись на те, що між ним та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідчений полісом №АМ/2204265, предметом якого є захист майнових інтересів, пов'язаних із відшкодуванням шкоди, завданої третім особам за наслідками настання цивільно-правової відповідальності водія, який перебував за кермом транспортного засобу марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER]. Вказує, що 21.03.2018 року в м. Чернівці відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], в результаті якої транспортні засоби зазнали пошкодження. Зазначає, що дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм забезпеченого автомобіля марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], [PERSON] Крім того, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідачка залишила місце пригоди. Згідно аварійного сертифікату з оцінки пошкодженого транспортного засобу, виконано майнове зобов'язання та перераховано потерпілій особі суму страхового відшкодування в розмірі 17977,73 грн., за мінусом франшизи в розмірі 1000,00 грн. Позивач стверджує, що причиною виникнення регресної вимоги з відшкодування понесених майнових збитків, стало зафіксоване та доведене допущення відповідачкою грубої поведінки на дорозі, а саме: залишення місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди. На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 17977,73 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. Ухвалою судді від 11 грудня 2018 року провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу - відкрито. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак до його початку надав суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити позовні вимоги, а також не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав того, що долучений позивачем до позовної заяви акт №3248 технічного стану транспортного засобу та аварійний сертифікат №3248 датовані 17.03.2018 року, тобто до моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.03.2018 року о 12.10 годині по проспекту Незалежності, 186-Б м. Чернівці, водій [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Tiguan», д.н.з. [NUMBER], не дотрималась безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустила наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER], чим своїми діями [PERSON] порушила вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується копією постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.03.2018 року. 29.12.2017 року між [PERSON] акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП»та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідчений полісом №АМ/2204265 (а.с.14), предметом якого є захист майнових інтересів, пов'язаних із відшкодуванням шкоди, завданої третім особам за наслідками настання цивільно-правової відповідальності водія, який перебував за кермом транспортного засобу марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER]. Розмір франшизи 1000,00 грн. Відповідно до ст.982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Згідно ст.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Як вбачається з копії акту №3248 технічного стану транспортного засобу від 27.03.2018 року (а.с.20-26) та з копії аварійного сертифікату №3248 з оцінки транспортного засобу від 27.03.2018 року (а.с.15-19), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], внаслідок пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, становить 18977,73 грн. Суд вважає, що посилання відповідачки [PERSON] у відзиві на позовну заяву на те, що зазначені акт та аварійний сертифікат є неналежними доказами, оскільки вони датовані 17.03.2018 року, тобто до моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди, є безпідставними, оскільки відповідно до копії акту виявлення помилки (а.с.72) оцінювачем [PERSON] було допущено технічну помилку під час оформлення звіту та вірною датою огляду слід вважати саме 27.03.2018 року. Як вбачається з копії платіжного доручення №1560 від 13.06.2018 року (а.с.9) ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» перерахувало ТОВ «Карпати Автоцентр», яке є власником пошкодженого автомобіля, суму страхового відшкодування в розмірі 17977,73 грн., за мінусом франшизи в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених Правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.03.2018 року (а.с.11-12) відповідачку [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП за те, що вона після вчинення дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.п.«в» п.38.1. ст.38 3акону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: ... якщо водій після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно ствердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). 30.08.2018 року позивачем ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» надіслано відповідачці майнову претензію про добровільне відшкодування в порядку регресу понесених майнових збитків (а.с.8), однак вимоги претензії відповідачкою не виконано, майнові збитки не відшкодовано. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачкою [PERSON] та її представником [PERSON] не надано суду жодного доказу, який би спростовував заявлені позовні вимоги. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що належить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 17977,73 грн., задовольнивши позовні вимоги. Також, згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 1762,00 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.6). На підставі викладеного та

Outcome: approved