Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.06.2020 року звернулася до суду з позовом до Селидівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] померла тітка його матері - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 22.10.1999 року, спадкоємницею зазначено в заповіті майна [PERSON] стала мати позивача - [PERSON] . До складу спадщини зокрема увійшло право на земельну частку (пай) у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», яка розташована в м. Селидове Донецької області, розміром 6,53 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0110794, виданого 14.06.1987 року Селидівською міською радою, зареєстрованого у книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) 14 червня 1987 року за № 69. В подальшому, реєстрація цього права та отримання правовстановлюючих документів, [PERSON] так і не була здійснена, а оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено. [INFO] померла мати позивача [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та право на земельну частку (пай) у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», яка розташована в м. Селидове Донецької області, розміром 6,53 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0110794, виданого 14.06.1987 року Селидівською міською радою. 17.03.2016 року приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Шарафєєвою І.В. була заведена спадкова справа № 9/2016 та 10 травня 2016 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 20.05.2020 року приватним нотаріусом на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат», складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», яка розташована в м. Селидове Донецької області, розміром 6,53 га., оскільки не надано оригінал вищевказаного сертифікату. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на право на земельну частку (пай) у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», яка розташована в м. Селидове Донецької області, розміром 6,53 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11.06.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24.06.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у приватного нотаріусу Селидівського міського нотаріального округу Шарафєєвої І.В. копію спадкової справи № 9/2016 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04.08.2020 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Селидівської міської ради - в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 20.08.1967 року, виданого Селидівським бюро РАЦС Донецької області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до сертифікату на право на земельну часку (пай) серія ДН № 0110794 від 14.06.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Селидівської міської ради № 13 р від 30.01.1997 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», яка розташована в м. Селидове Донецької області, розміром 6,53 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 28.07.2004 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис про смерть № 261. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.03.2005 року, виданого державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори Шарафєєвою І.В., спадкоємицею, зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] . Спадкове майно, на яке в указаній частці видано свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землях сільськогосподарського підприємства (міститься виправлення) «Україна», що міститься в м. Селидове Донецької області, розміром 6,53 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцеві на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0110794, виданого 14.06.1987 року Селидівською міською радою та зареєстрованого у книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) 14 червня 1987 року за № 69. Згідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно заповіту від 23.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Шарафєєвою І.В., [PERSON] здійснила заповітне розпорядження та все майно, з чого воно б не полягало і де б воно не знаходилося, та в взагалі все те, що буде належать на день смерті і на що, вона за законом буде мати заовіла [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 18.10.2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис про смерть № 338. 17.03.2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріусу Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Шарафєєвої І.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 17.03.2016 року приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Шарафєєвою І.В. була заведена спадкова справа № 9/2016 та 10 травня 2016 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріусу Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Шарафєєвою І.В. від 22.05.2020 року на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат», [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом право на земельну частку (пай) у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», яка розташована в м. Селидове Донецької області, розміром 6,53 га., оскільки ним не надано оригінал вищевказаного сертифікату. Згідно листа Міжміського управління у містах Селидовому та Товогродівці Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 374/109-19 від 12.06.2019 року, [PERSON] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] . Згідно розпорядження голови Селидівської міської ради № 13 р від 30.01.1997 року видано сертифікат на право на земельну часку (пай) серія ДН № 0110794 від 14.06.1997 року у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», яка розташована в м. Селидове Донецької області, розміром 6,53 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). За громадянкою [PERSON] , [INFO] , земельні ділянки або право на земельну частку (пай) у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» відповідно до «Книг реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай)» та «Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі» не значиться. Відповідно до листа виконкому Селидівської міської ради № 02вх827-нв/4 від 19.06.2020 року, [PERSON] повідомлено про неможливість видати дублікат сертифікату на право на земельну часку (пай) серія ДН № 0110794 від 14.06.1997 року, який було видано [PERSON] , оскільки такий документ відсутній. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Суд звертає увагу, що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.03.2005 року на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , але не оформила своїх прав спадкових прав на право на землю шляхом виділення земельної частки (паю) в натурі. Натомість, Верховний Суд у своїй постанові від 14 серпня 2019 р.у справі № 523/3522/16-ц зазначив, що тлумачення норм ч. 1 ст. 1216 ЦК України та ч. 5 ст. 1268 ЦК України свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що право на земельну частку (пай) у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», яка розташована в м. Селидове Донецької області, розміром 6,53 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) входить до складу спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки постійно проживав зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу про право власності спадкодавця на квартиру, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за законом, до складу якої входить право на земельну частку (пай) у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», яка розташована в м. Селидове Донецької області, розміром 6,53 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Враховуючи вищенаведене, у зв`язку з чим, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved