Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 квітня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття та судових витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 250 гривень. В обґрунтування позову вказувала, що вона проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу з 2008 року. 10 листопада 2010 року у них народився син [PERSON]. У 2012 році вони припинили спільне сумісне проживання і відповідач переїхав жити до села Федорівка Глобинського району, де і проживає на даний час. Спочатку відповідач допомагав утримувати сина, але незначними сумами, а потім припинив таке утримання, обіцяв надавати допомогу та працевлаштуватись, однак допомоги він так і не надав, що ставить її сімю у тяжке матеріальне становище. Тому вона просить стягувати з відповідача аліменти примусово за рішенням суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, уточнила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. Син [PERSON] проживає з нею за адресою: село В.Терешківка, вулиця Ворошилова, будинок №108, Кременчуцького району. Уточнені позовні вимоги підтримала повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштова зворотна розписка на а.с.13, своїх пояснень чи заперечень до суду не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України.. Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.2), який проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, регулярно і в достатньому розмірі добровільно матеріального утримання на свого сина не надавав, хоч повинен надавати таке утримання. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів у визначеному позивачем розмірі, який є реальним, відповідає принципам розумності, справедливості і відповідає вимогам Закону та на підставі статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок. Відповідно до статті 84 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу адвоката в сумі 250 гривень (а.с.5).

Outcome: approved