Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] [PERSON] Товариство «Всеукраїнський [PERSON]» звернувся 18.01.2016 року до суду з цим позовом, вказуючи, що 15 серпня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено Кредитний договір №ВLaЖГА00062268 від 15 серпня 2011 року. Відповідно до якого банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі в розмірі 20 000,00 гривень, термін повернення 15 серпня 2014 року, під 15% річних, зі сплатою комісії за користування кредитом, від суми кредиту 1,75%. Позивач у повному обсязі виконав зобовязання за Договором в повному обсязі, відповідач від виконання зобовязань ухиляється. Пунктом 4.2 Кредитного договору передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості, Позичальник (Відповідач) сплачує Банку (Позивачу) штраф у розмірі 25% від суми кредиту. Через невиконання Відповідачем своїх зобов'язань перед Позивачем по Кредитному договору загальний розмір заборгованості, що виникла перед Позивачем, станом на 26 серпня 2015р. складає 181 114 гривень 79 копійок, з яких: - 17477,94 грн. - заборгованість за кредитом; - 9468,76 грн. - заборгованість за відсотками; - 10850,00 грн. - комісія за розрахункове обслуговування кредиту; - 143\~318,09 грн. плата за пропуск платежів. Тому просив стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на користь Публічного [PERSON] Товариства «Всеукраїнський [PERSON]» (04119, м.Київ вул. Дегтярівська,27Т код ЄДРПОУ 19017842) заборгованість за кредитним договором ВLaЖГА00062268 від 15 серпня 2011 року станом на 26 серпня 2015 року на загальну суму 181\~114 (сто вісімдесят одна тисяча сто чотирнадцять) грн. 79 коп. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не зявився. Надав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, в якій на позові наполягав та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], згідно повідомлення Котовського РВ ГУДМС України в Одеській області від 15.09.2015 року №2934, зареєстрований на постійне місце проживання в [INFO] у судове засідання на виклик суду повторно не зявився. Сповіщався за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.5 ст.74 ЦПК України. Виклики до суду повернулись із зазначенням «За зазначеною адресою не проживає». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Тому згідно абзацу 2 ч. 5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців,\~ за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У звязку з відсутністю у судовому засіданні сторін справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором [PERSON] зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст.624 ЦК україни, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. У відповідності до приписів ст.1050 ЦК України, боржник, який не повернув своєчасно кредитні кошти, зобовязаний сплатити кредитору неустойку. Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи згідно Кредитного договору ВLaЖГА00062268 від 15 серпня 2011 року [PERSON] [PERSON] Товариство «Всеукраїнський [PERSON]» надав [PERSON] на споживчі цілі в розмірі 20 000,00 гривень, під 15% річних, зі сплатою комісії за користування кредитом, від суми кредиту 1,75%. Позичальник зобовязався що місячно здійснити погашення кредиту згідно графіку, який є невідємною частиною договору та сплачувати відсотки і проводити оплату комісії за розрахункове обслуговування. Але він порушує умови договору, свої зобовязання належним чином не виконує. Внаслідок цього станом на 26 серпня 2015р. складає 37796,70 грн., з яких: - 17477,94 грн. - заборгованість за кредитом; - 9468,76 грн. - заборгованість за відсотками; - 10850,00 грн. - комісія за розрахункове обслуговування кредиту. Викладені обставини підтверджуються письмовими доказами наданими позивачем, а саме: - копією кредитного договору Кредитний договір №ВLaЖГА00062268 від 15 серпня 2011 року; - копією паспорту і ІПН [PERSON]; - розрахунком заборгованості за Кредитним договором №ВLaЖГА00062268 від 15 серпня 2011 року станом на 15.08.2015 року. Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач не виконує умови кредитного договору, вимога позивача у частині стягнення тіла кредиту, відсотків та комісії за розрахункове обслуговування кредитує обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі. Поважних причин не можливості виконання відповідачем своїх боргових зобовязань перед позивачем, матеріали справи не містять. Щодо стягнення з відповідача 143318,09 грн. як плату за пропуск платежів, то ця вимога задоволенню не підлягає, виходячи з такого. Згідно вимог позову цей платіж обґрунтовується не виконанням відповідачем умов п.4.2 Кредитного договору, санкція за яке передбачена п.8 Спеціальної частини договору. Згідно п.8 цієї спеціальної частини договору передбачено відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 25% від суми кредиту. Як вбачається з наданої позивачем копії цього кредитного договору, п.4.2 говорить про те, що у випадку невиконання Позичальником обов'язку, передбаченого п.3.3.3 Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за Договором перевищило 60 (шістдесят) календарних днів, [PERSON] має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі, зазначеному в п.8 Спеціальної частини Договору. В свою чергу Пункт 3.3.3. цього договору зазначає, що у випадку прострочення виконання будь-яких боргових зобовязань за Договором, не пізніше 10 календарних днів з дати отримання письмової вимоги банку, позичальник має надати до банку документальне підтвердження отриманого ним поточного доходу за останні півроку. Доказів про звернення банку до позичальника з письмовою вимогою про надання цих даних та відмову позичальника у виконанні цієї вимоги матеріали не містять. Крім цього кредитним договором не передбачено такої відповідальності позичальника як «плату за пропуск платежів». Тому у цій частині позову слід відмовити. У відповідності до положень ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судого збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial