Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач 19.12.2016 звернулася до суду з зазначеною позовною заявою та зменшуючи розмір позовних вимог 16.03.2017 просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON], померлого 20.02.2011, право власності на житловий будинок, розташований за адресою вул. Берегова, 9, с. Кудашівка Криворізького району Дніпропетровської області, який складається з житлового будинку А-1, загальною площею 54,8 кв.м., житловою 31,5 кв.м. та сараю Б, огорожі № 1-2. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що її чоловіку [PERSON], який помер 22.02.2011, за життя належав житловий будинок, розташований за адресою: вул. Берегова, 9, с. Кудашівка Криворізького району Дніпропетровської області. Вказаний житловий будинок [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON], отримавши 09.09.1987 свідоцтво про право на спадщину, проте своє право власності на вказаний будинок не зареєстрував. Після смерті чоловіка [PERSON], позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва нотаріусом відмовлено, через відсутність реєстрації права власності за померлим в державних органах та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування. Іншим спадкоємцем, передбаченим законом, є син померлого [PERSON], який відмовився від належного йому спадкового майна. Оскільки за життя [PERSON] не зареєстрував своє право власності на спірний житловий будинок, хоча отримав відповідне свідоцтво, позивач звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою. Представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, змінені позовні вимоги підтримувала (а.с.64,65). Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.58). Представник третьої особи - Данилівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області також надав заяву про розгляд справи за йоговідсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с.55). У звязку з неявкою в судове засіданні осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.02.2011 помер [PERSON], чоловік позивача та батько відповідача, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 389523, свідоцтва про одруження серії І-УР № 535628 від 13.08.1959 та свідоцтва про народження [PERSON] серії ІV-УР № 144952 від 25.07.1961 (а.с.7,8,43). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому за життя майно, у тому числі і на спірний житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Берегова (Дзержинського), 9 в с. Кудашівка Криворізького району Дніпропетровської області. 09.09.1987 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], [PERSON] успадкував вказаний житловий будинок, який за життя належав [PERSON] на підставі довідки виданої виконкомом Кіровської сільської ради народних депутатів Криворізького району від 07.06.1987 № 477 та про що засвідчує запис в погосподарській книзі № 632. Розпорядженням голови Грузької сільської ради від 10.02.2016 № 13-р вул. Дзержинського в с. Кудашівка Криворізького району Дніпропетровської області переіменовано на вул. Берегова (а.с.66). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з довідкою по склад сімї від 11.01.2017, [PERSON] спільно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] до смерті останнього, отже є спадкоємцем в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України (а.с.42). Як видно з листа завідувача Четвертої криворізької державної нотаріальної контори від 24.01.2017, після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини 16.08.2016 звернулася дружина [PERSON], у звязку з чим була заведена спадкова справа. Христофорівською селищною радою Криворізького району 16.02.2001 посвідчено заповіт від імені [PERSON], який станом на 24.01.2017 є чинним та відповідно до якого спірний житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Берегова (Дзержинського), 9, с. Кудашівка Криворізького району Дніпропетровської області, останній заповів сину - [PERSON] (а.с.51,52) Однак, 17.08.2016 [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини, що не суперечить ст. 1273 ЦК України (а.с.50). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, зважаючи на те, що син спадкодавця [PERSON] відмовився від спадщини, [PERSON], є єдиним спадкоємцем за законом першої черги на спірний житловий будинок після смерті [PERSON], померлого 20.02.2011 При зверненні позивача до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у видачі свідоцтва нотаріусом відмовлено, через відсутність реєстрації права власності за померлим в державних органах та запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування (а.с.50). Згідно з довідкою Данилівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 05.12.2016, відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] на житловий будинок, за адресою: вул. Берегова, 9, с. Кудашівка Криворізького району Дніпропетровської області за 2006-2011 відсутні (а.с.13). Про факт, що [PERSON] не зареєстрував своє право власності на домоволодіння за життя свідчать відомості КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 18.08.2016 та 01.11.2016 (а.с.11). Отже, відповідно до положень ч. 4 ст. 334 ЦК України, право власності у [PERSON] на спірний будинок не виникло в повному обсязі. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, що по вул. Берегова, 9, с. Кудашівка Криворізького району Дніпропетровської області, який складено станом на 2009 рік, домоволодіння складається з житлового будинку А-1 загальною площею 54,8 кв.м., житловою 31,5 кв.м. 1394 року побудови, з господарськими спорудами: сараєм «Б» 1934 року побудови, літнею кухнею «В» 1980 року побудови, гаражем «Г» 1980 року побудови, погребом «Д» 1970 року побудови, вбиральні «Е», басейну «І», огорожі № 1-2. Згідно з відміткою в технічному паспорті, літня кухня «Б», гараж «Г», погріб «Д», вбиральня «Е», прибудова «а» самочинно збудовані (а.с.14). Ринкова вартість спірного житлового будинку становить 31996,00 грн. (а.с.30). Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31.01.1966, яка діяла на той час, реєстрація будинків в сільській місцевості не проводилась. Державна реєстрація житлового фонду здійснювалась на підставі Інструкції про порядок проведення реєстрації житлового фонду з типовими формами облікової документації, затвердженої наказом Центрального статистичного управління СРСР від 15.07.1985 № 380. Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України 24.05.2001 № 127 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 № 582/5773, не належать до самочинного будівництва: (пункт 3.2 розділу 3 доповнено абзацом згідно з Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства № 42 від 08.02.2006), індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 (Абзац пункту 3.2 розділу 3 в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 404 ( z1538-12 ) від 09.08.2012). Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18.02.2002 № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна на предявлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення, оскільки іншим шляхом, крім визнання права власності в порядку спадкування за заповітом у судовому порядку у позивача немає можливості захистити своє право і отримати спадщину.

Outcome: approved