Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 08.11.2016 року до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], яку він придбав 20.02.2015 року. Відповідачі особи, які зареєстровані в квартирі з 2005 року, в квартирі не мешкають, однак залишаються зареєстрованими за зазначеною адресою, про що він дізнався пілся купівлі квартири, оскільки під час придбання квартири йому було надано довідку щодо відсутності будь-яких зареєстрованих осіб. Таким чином, будучи зареєстрованими в квартирі, відповідачі чинять йому перешкоди в користуванні житлом, тому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені за зареєстрованою в установленому порядку адресою, судова повістка повернулася до суду з позначкою «у звязку з закінченням терміну зберігання». Представник третьої особи в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У звязку з неявкою учасників судового процесу фіксування звукозаписувальними засобами не відбувалося відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяву представника позивача , суд прийшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.2015 року , посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] - належить квартира [ADDRESS] (а.с.4,5) Згідно довідки КП «ЖЄО№8» за адресою: м.Кривий Ріг, пр. Миру,28/84 зареєстрованих немає, малолітні та неповнолітні особи не значаться, та права користування житлом не мають (а.с.6), але згідно довідки завідувача відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради №5307 від 01.11.2016 року, в зазначеній вище квартирі значиться зареєстрованим [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] (а.с.7) ,що також підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 22.11.2016 року /. З акту б/н від 31.10.2016 р., посвідченого майстром дільниці ТОВ «СІТІ-СЕРВІС», вбачається, що відповідачі не мешкають у спірній квартирі з 20.02.2015 року (а.с.8), тобто часу придбання квартири позивачем. \~\~\~\~\~Згідно\~ ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном.\~\~ \~ \~ \~ Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Пунктом 33 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі Постанова), судам розяснено, що\~ застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити з того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Крім того, суд враховує п.34 Постанови, у якому зазначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, шо втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Отже, дані правовідносини виникли між власником та особами, які були зареєстровані разом із колишнім власником житла [PERSON],відповідачі втратила будь-які права на користування житлом у спірній квартирі. Таким чином, єдиним та законим власником квартири є позивач,\~ відповідачі не є членами сімї власника квартири, залишаючись зареєстрованими за даною адресою, чинять перешкоди власнику квартири у праві\~\~ користуватися та розпоряджатися своїм\~ майном, тому суд визнає їх особами, що втратили право користування житловим приміщення. Оскільки, судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, згідно ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні , є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги щодо зняття осіб з реєстраційного обліку це є наслідком виконання рішення суду. \~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial