Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач 23.06.2020 року звернувся до суду з позовною заявою про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору посилаючись на те, що 03.03.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» , та позивачем, [PERSON] було укладено Кредитний договір №2011749. Позивач вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені його права як споживача, згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про захист персональних даних», ЗУ «Про інформацію» у зв`язку з чим, ним у досудовому порядку неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте, такі вимоги були залишені без задоволення, а тому він змушений звернутись до суду. В судове засідання позивач не з`явився, про день та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. До суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, а відповідач, в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановити рішення). Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Справа надійшла до суду 23.06.2020 року. Ухвалою від 25.06.2020 року відкрито провадження та призначено справу до підготовчого засідання. 22.09.2020 року підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті спору. В суді встановлено, що 03.03.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» , та позивачем, [PERSON] було укладено Кредитний договір №2011749. Згідно із п.1.3 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у розмірі та на умовах, визначених договором у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в гривні. Відповідно до п.1.4 договору сума кредиту складає 6 000 грн. Нарахування процентів згідно із п.1.5 Договору здійснюється відповідно до ст. 1054 ЦК України, виходячи з Базової ставки, акцій, програми лояльності. Базова ставка згідно із п.1.6 Договору за 1 день користування кредитом складає 1,7%. Акційна ставка - 1,19%. Спеціальна процентна ставка - 3.00 %. Пеня з 1 день користування кредитом 0.00 %. Згідно із п.1.8 Договору дата надання кредиту, Узгоджений строк повернення і дата повернення вказані у Графіку платежів, що визначається у Додатку №1 до цього Договору. Сторонами встановлено згідно із п. 1.9 строк повернення кредиту 30 календарних днів до 24 липня 2019 року (включно). Кредит відповідно до п.1.10 надано у безготівковій формі. У Розділі 2 визначено права та обов`язки сторін. Відповідно до п.3.1 строк дії Договору визначено до повного виконання. Відповідно до Розділу 4 визначено порядок повернення кредиту, сплати процентів, умови відмови від надання та одержання кредиту. Згідно із Розділом 5 встановлено відповідальність сторін. Відповідно до п.5.3 порушенням умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання. Згідно із Розділом 6 визначено порядок вирішення спорів. Відповідно із Розділом 7 визначено інші умови договору. Зокрема згідно із п.7.5 Договору укладаючи договір позичальник заявляє, що усвідомлює та підтверджує те, що умови Договору зрозумілі, відповідають інтересам, є розумними і справедливими. Під час укладення Договору позичальник не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких обставин, надав інформацію, відомості та документи, які є достовірними і відповідають дійсності. Не є обмеженим. Надає згоду на збирання, накопичення, використання та обробку персональних даних, отримав від кредитодавця до укладення Договору інформацію, зазначену у ч.2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Письмово поінформований про те, що вартість послуг третіх осіб встановлюється виключно такими особами. Повідомлений про права відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів». Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.2,ч.8 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї Позивач вказує, що відсутній документ про сукупну вартість кредиту, проте сторони погодили Додаток №1 до Договору згідно з яким визначено дату отримання та кінцевий термін повернення кредиту, суму платежу за узгоджений строк повернення кредиту, у тому числі погашення суми кредиту та процентів за користування. Відповідно до Розділу 2 Договору до обов`язків позичальника входить: належне їх виконання, повернення кредиту, письмове повідомлення про зміну адреси, телефону, сплата неустойки, надання достовірних персональних даних кредитодавцю. Позивач зазначає, що уклав Договір про надання кредиту №2011749 від 03.03.2019 року. Разом з тим позивач не вказує чи повертав кошти відповідачу в якому розмірі чи існує заборгованість. Позивач вказує, що відповідач скористався його необізнаністю, порушив його права, оскільки він не мав можливості оцінити умови кредитування, ризики. Проте така позиція позивача не узгоджується із Розділом 7 Договору, оскільки позивач не надає доказів нерозуміння умов Договору, перебування на час укладення Договору під впливом обману, насильства, погрози, обмеження дієздатності. Між сторонами узгоджено строк повернення кредиту до 24 липня 2019 року, позивач не вказує які труднощі щодо виконання ним Договору виникали в період дії договору. Зазначає що правила надання йому не надавались і в мережі Інтернет Правил він не знайшов та його не було повідомлено про умови, мету та строки обробки персональних даних. Проте це не стало перешкодою для надання позивачем відповідачу персональних даних з метою отримання коштів, що не свідчить про необізнаність з умовами отримання коштів. Позивач вказує, що Договір не містить права та обов`язки сторін, порядку зміни і припинення договору, відповідальності сторін, проте згідно із змістом оспорюваного Договору №2011749, Договір містить істотні умови у тому числі порядок обробки персональних даних. Відповідно до п.22 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно із ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно із ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно із ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності . Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним Згідно із ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно із ст. 1 ЗУ «Про захист персональних даних», персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Відповідно із ч.1 ст.6 ЗУ «Про захист персональних даних», мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних. При вирішенні спору також суд враховує, що позивач виявивши бажання отримати кредит, мав у своєму розпорядженні всю необхідну інформацію та можливість ознайомитись з умовами, надав необхідні документи та отримав кредит. Таким чином, позивач просить визнати недійсним Договір про надання кредиту №2011749 від 03.03.2019 року у зв`язку з недотриманням відповідачем норм законодавства щодо істотних умов договору, які є необхідними. Разом з тим оспорюваний Договір містить істотні умови щодо яких сторони дійшли згоди на момент укладення, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того позивачем не надано доказів порушення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про захист персональних даних», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Цивільного Кодексу України. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахування наведеного вище та аналізуючи наявні у справі докази, суд вважає, що позивачем не надано доказів в обґрунтування заявлених вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не є обґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed