Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.09.2018 року звернулася у суд із позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Сколівського району Львівської області, в якому просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, котра відкрилася після смерті її матері [PERSON], яка померла 30.07.2017 року. Ухвалою судді від 11.09.2018 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою підготовчого судового засідання у справі від 19.10.2018 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Розгляд справи по суті відбувся 22.10.2018 року, без участі сторін. Позов обґрунтовано тим, що 30.07.2017 року у с. Ямельниця Сколівського району Львівської області померла матір позивача [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Даний заповіт не змінений і не скасований. Матері позивача за життя належав житловий будинок, який розташований у с. Ямельниця Сколівського району Львівської області по вул. Підділ, 13. Позивач зазначає, що строк на подання заяви про прийняття спадщини за заповітом вона пропустила, оскільки не знала про існування заповіту, а також перебувала на лікуванні, оскільки важко хворіє та перебуває на диспансерному обліку. Відтак, коли позивач дізналась про заповіт, то 30.08.2018 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у вчиненні такої нотаріальної дії їй було відмовлено у звязку із пропуском шестимісячного терміну. У звязку з вказаним, позивач була змушена звертатися до суду із даним позовом. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не зявилася, хоча була належно повідомленою про дату, час та місце судового засідання у справі, що стверджується розпискою про вручення їй особисто судової повістки про виклик від 19.10.2018 року. Разом з тим, позивач була присутньою та брала участь у підготовчому засіданні у даній справі, під час котрого позов підтримала, просила такий задовольнити з наведених у ньому підстав. У подальшому позивач подала суду заяву про проведення судового розгляду справи по суті без її участі, на позові настоює з тих-же підстав. Відповідач [PERSON] сільська рада Сколівського району Львівської області явку належно уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, однак 22.10..2018 року такий представник сільський голова [PERSON] подав заяву про проведення розгляду справи у цілому без його участі. Відзиву на позовну заяву відповідач також не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON], після смерті якої позивач має намір прийняти спадщину за заповітом і просить визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, померла 30.07.2017 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 463133, виданого 01.08.2017 року [PERSON] сільською радою Сколівського району Львівської області. Вказаний день смерті [PERSON], у відповідності із ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є часом відкриття спадщини після її смерті. За життя, а саме 12.03.2008 року, спадкодавець [PERSON] у [PERSON] сільській раді Сколівського району Львівської області склала заповіт, котрим належний їі на праві власності житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами у с. Ямельниця Сколівського району Львівської області по вул. Підділ, 13, заповіла своїй дочці [PERSON], тобто позивачу у справі. Зазначений заповіт був належним чином посвідчений уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування, він до дня смерті спадкодавця [PERSON] не змінений і не скасований. Відтак, спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] повинно відбуватися за заповітом, а позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері, яка померла 30.07.2017 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Таким чином позивач, яка бажає прийняти спадщину, повинна була подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки на час відкриття спадщини за заповітом після смерті матері не проживала постійно із нею, так як була зареєстрованою та постійно проживає у [INFO]. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Встановлено, що позивач протягом вказаного вище строку не подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері у нотаріальну контору. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 вказаного Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Однак, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Як розяснюється у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання при визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи вбачається, а також визнається сторонами, що позивач мала намір звернутися у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] у встановлений законом шестимісячний термін, але не змогла цього зробити в силу незадовільного стану свого здоровя, повязаного з обмеженням у пересуванні (дані про діагноз не розголошуються в силу положень ст. 286 ЦК України). Даний факт підтверджується зібраною у справі медичною документацією. Крім того, про існування заповіту позивачу не було відомо до серпня 2018 року, а, дізнавшись про наявність такого на свою користь, вона одразу ж звернулась у суд із даним позовом. Вищенаведені причини суд вважає поважними, оскільки такі безперечно свідчать про істотні труднощі позивача як спадкоємця на вчинення дій, повязаних із прийняттям спадщини після смерті своєї матері, що, відповідно, має наслідком задоволення позову. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved