Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] заявила позов до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку на період її навчання. Зазначила, що 24 березня 2000 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. 26 жовтня 1999 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки. На даний час донька позивача навчається в Донецькому національному університеті ім. Василя Стуса, що розташований у місті Вінниця на біологічному факультеті і є студенткою І курсу, денної форми навчання. У відповідності до договору № 310/70-10/16 «Про надання освітніх послуг між Донецьким національним університетом та фізичною особою» [PERSON] зобов'язана щорічно сплачувати за кожний рік навчання більше 9 000 гривень, термін навчання складає 4 роки. При зверненні до [PERSON] із питанням часткового погашення суми за навчання, то він їй повідомив, що сплачувати жодних коштів за навчання своєї дитини взагалі не буде. Відповідач працездатний та здоровий. Працює на сезонних роботах, веде домашнє господарство з якого отримує прибуток, аліменти нікому не сплачує. Окрім цього, позивачем було сплачено 4790 гривень за перший семестр навчання доньки. На прохання позивача сплатити частину вартості навчання відповідач проігнорував. Вважаючи свої права порушеними позивач змушена звернутися до суду та просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], на період навчання до 30 червня 2020 року починаючи з дати звернення до суду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно. Також просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 50 % сплаченої вартості за І семестр навчання доньки, а саме 2395 (дві тисячі триста дев'яносто п'ять) гривень та стягнути судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд винести рішення, яким задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він не працює, а тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісячно на період навчання його доньки. Із досліджених матеріалів цивільної справи судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], в графі батько записаний [PERSON], мати [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05 березня 1999 року (а.с.12)). З копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 26 жовтня 1999 року встановлено, що з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку починаючи із 19 жовтня 1999 року і до її повноліття (а.с.8). 24 березня 2000 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після розірвання шлюбу остання змінила своє прізвище на [PERSON] ( копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 20 серпня 2004 року (а.с.7)). З довідки виданої виконкомом Дзигівської сільської ради встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає в селі Дзигівка, Ямпільського району, Вінницької області і до складу сім'ї входить донька [PERSON], 1998 року народження (а.с.13). З копії договору № 310/70-10/16 про надання освітніх послуг між Донецьким національним університетом та фізичною особою, встановлено, [PERSON] зобов'язана за весь строк навчання сплати 37 530 гривень на користь Донецького національного університету ім. Василя Стуса (а.с.9) З копії квитанції від 31 серпня 2016 року встановлено, що за навчання [PERSON] на користь Донецького національного університету було сплачено 4790 (чотири тисячі сімсот дев'яносто) гривень (а.с.6). Із довідки вих. № 586/6.4.0-20 від 25 жовтня 2016 року «Донецького національного університету імені Василя Стуса» (біологічний факультет) встановлено, що [PERSON] є студенткою 1 курсу вказаного навчального закладу. Період навчання з 01 вересня 2016 р. по 30 червня 2020 р.(а.с. 14). Відповідно до довідки виданої виконкомом Дзигівської сільської ради, Ямпільського району, Вінницької області від 28 грудня 2016 року № 1552 встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає в селі Дзигівка, Ямпільського району, Вінницької області і дійсно не утримує в господарстві худобу. Відповідно довідки виданої виконкомом Дзигівської сільської ради, Ямпільського району, Вінницької області від 28 грудня 2016 року № 1551 встановлено, що [PERSON] не працює з 01 квітня 2010 року, згідно трудової книжки [NUMBER] КСВК «Україна» с. Дзигівка. Оцінюючи усі докази, що є у справі, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку батьків утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання, і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. При визначенні розміру стягуваних аліментів на дочку, яка продовжує навчання, суд враховує відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст. 182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до роз'ясень Постанови Пленуму №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу). Як встановлено із матеріалів справи [PERSON] є донькою [PERSON], досягла повноліття та дійсно є студенткою 1 курсу денної форми навчання на контрактній основі «Донецького національного університету імені Василя Стуса» (біологічний факультет), що підтверджено наданими суду документами, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. [PERSON] добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач суду не надав доказів про стан свого здоров'я чи наявність у нього інших осіб на утриманні у зв'язку з чим суд міг би звільнити його від сплати аліментів по утриманню повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.Дотримуючись конституційного принципу верховенства права вважаю, що [PERSON] може і повинен надавати матеріальну допомогу свої дочці. Разом з тим, в частині стягнення з відповідача сплачених грошових коштів в розмірі 50 % за перший семестр навчання, що становить 2395 гривень - суд вважає за необхідне відмовити, оскільки дані кошти були перераховані до Донецького національного університету 31 серпня 2016 року при цьому позивач не ставила відповідача до відома щодо оплати навчання їхньої спільної доньки. Тому суд не може стягувати вказану [PERSON] в позовній заяві від 05 грудня 2016 року, суму оплачену за надання освітніх послуг [PERSON] в Донецькому національному університеті ім. Василя Стуса (біологічний факультет) за І семестр навчання. На підставі вищевказаного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання повнолітньої доньки, як таку, яка продовжує навчання є обґрунтованими частково. Суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки вказаний позивачем розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2000 (дві тисячі) гривень, який просить стягувати із відповідача на її користь на утримання спільної повнолітньої доньки на період її навчання не знайшло свого підтвердження. При визначенні розміру аліментів, суд враховує розмір щомісячних витрат на навчання виходячи із договору про надання освітніх послуг «Донецького національного університету імені Василя Стуса» (біологічний факультет) № 310/70-10/16, витрат необхідних для проживання дитини у іншій місцевості, мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст. 182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Судом прийнято до уваги, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який є працездатним та інших осіб на утриманні не має. Враховуючи викладене вище маю підстави визначити аліменти у твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно починаючи із дня звернення до суду, і до закінчення дитиною навчального закладу . Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом 05 грудня 2016 року за вхід. № 7159, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 05 грудня 2016 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судових витрат, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому ст.4 ч.2 п.1 п.п.1 ЗУ «Про судовий збір», тобто, у сумі 640 гривень. Відповідно до ст. 367 ч.1 п. 2 ЦПК України суд має підставу допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В іншій частині позову слід відмовити. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.ст.191, 199, 200, 201 Сімейного Кодексу України.

Outcome: partial