Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач 12.08.2019 р. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] в порядку регресу страхове відшкодування у розмірі 12 000 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.02.2017 року між ПрАТ «АСК «ОМЕГА» та [PERSON] було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2386233 яким було забезпечено транспортний засіб «Фольксваген Поло», д.н. [NUMBER] , щодо відшкодування шкоди перед третіми особами. Позивач зазначає, що 06.10.2017 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої був водій [PERSON] , транспортний засіб «Фольксваген Поло», р.н. [NUMBER] , та транспортний засіб «Фольксваген LТ 35», д.н. [NUMBER] . Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2017 р. у справі № 754/13723/17 відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач вказує, що на підставі страхового акту № 6981-ЦВ, розрахунку суми страхового відшкодування, Звіту за шкоду завдану транспортному засобу «Фольксваген LТ 35», д.н. [NUMBER] , було сплачено страхове відшкодування у розмірі 12 000 грн. Позивач вказує, що про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 06.10.2017 року, відповідач, як водій, письмово не повідомив ПрАТ «АСК «ОМЕГА», чим порушив пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що є підставою для стягнення з відповідача виплаченого потерпілій особі страхового відшкодування. Провадження у даній справі було відкрите ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Астахової О.О. від 30.08.2019 року за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 20). На підставі наказу голови Дніпровського районного суду м. Києва № 28 від 18.05.2020 року про припинення повноважень судді Астахової О.О. призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи. Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2020 р. справу передано в провадження судді Виниченко Л.М. У відповідності ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частини 2, 3 вказаної статті регламентують, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову, значення справи для сторін. При цьому згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З матеріалів справи убачається, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі з доданими до неї процесуальними документами відповідач отримав 12.11.2019 р., при цьому відзив на позов не подав. Таким чином, суд з урахуванням предмету спору, наданих позивачем документів, вважає за доцільне у даній справі проведення спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2017 року у справі № 754/13723/17, водій [PERSON] 06.10.2017 р. о 11 год. 30 хв. керуючи транспортним засобом «Фольксваген Поло», р.н. [NUMBER] , по вулиці О.Бальзака, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген LТ 35», д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. п. 2.3 «б», 13.3 Правил дорожнього руху (а.с. 5). Вказаною постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як убачається із полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2386233, станом на 06.10.2017 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Фольксваген Поло», р.н. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «АСК «ОМЕГА» [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до умов договору, розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн., франшиза становить 0,00 грн. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За нормою пункту 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 15.01.2018 року та страхового акту № 6981-ЦВ від 18.01.2018 р., за полісом страхування № АК/2386233 на підставі платіжного доручення № 90 від 24.01.2018 р. ПрАТ «АСК «ОМЕГА» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] за пошкодження автомобіля «Фольксваген LТ 35», д.н. [NUMBER] , у розмірі 12 000,00 грн. (а.с. 6, 8, 9). Згідно положень ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Позивач на обґрунтування позову посилається на положення підпункту 33.1.4 п. 33.1 ст. 33; підпункту «ґ» пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказуючи, що відповідач не звертався до позивача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Так, відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Наведеними правовими нормами встановлено обов`язок учасників дорожньо-транспортної пригоди вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, Моторне транспортне страхове бюро України про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15, від 30 березня 2016 року № 6-186цс16 та постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року справа № 759/19724/15-ц, від 16 травня 2018 року справа № 369/5335/15-ц, від 16 січня 2019 року справа № 208/7291/13-ц, від 13 лютого 2019 року справа № 686/21485/17, від 20 лютого 2019 року справа № 465/36/17. Згідно встановлених судом обставин, що підтверджуються наданими позивачем доказами на підтвердження заявлених ним вимог, ПрАТ «АСК «ОМЕГА» було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду потерпілою особою, що дозволило страховику переконатися у тому, що подія є страховим випадком, здійснити перевірку обставин ДТП та визначити розмір заподіяної потерпілій особі шкоди, факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнута до адміністративної відповідальності, що не свідчить про здійснення позивачем необгрунтованих виплат, а відтак заподіяної страховику шкоди. Суд приймає до уваги ті обставини, що факт настання страхового випадку ніким, у тому числі позивачем, не оспорюється. Позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Отже, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Суду не доведено будь якими належними та допустимими доказами обставин того, що неповідомлення відповідачем позивача про настання страхового випадку призвело до необґрунтованих виплат потерпілій особі, що можна було б вважати заподіяною позивачу шкодою. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed