Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач 15 квітня 2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 14 листопада 2014 року о 23.35 год. відповідач керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись в районі електроопори № 512 по вул. Набережній Заводській, при виникненні перешкоди для руху не вжив заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки автомобіля, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], який в результаті зіткнення скоїв наїзд на автомобіль «Мерседес Бенц», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.01.2015 року. Автомобіль «Мерседес Бенц», д/н [NUMBER] належить на праві власності [PERSON]. Цивільна відповідальність [PERSON]\~ не була застрахована полісом цивільної відповідальності. Таким чином, позивач має право на повне відшкодування збитків, якими є як реальна вартість пошкодженого транспортного засобу (страхове відшкодування), так і вартість робіт, виконання яких необхідно для повного відновлення транспортного засобу. Оскільки МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування, що є витратами, які повязані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу в розмірі 50\~000 грн., вартість робіт, виконання яких необхідно для повного відновлення транспортного засобу, становить різницю витрат з відновлення транспортного засобу з врахуванням зносу і без такого врахування, і складає 90\~826, 33 грн., що повязано з необхідністю використання нових деталей, вузлів та агрегатів під час виконання робіт з повного відновлення транспортного засобу. Позивач просив стягнути з відповідача суму в розмірі 96\~011,13 грн. в якості відшкодування шкоди внаслідок ДТП, що складається з 90\~826,33 грн. вартість відновлюваного ремонту, 800 грн. проведення судової автотоварознавчої експертизи, 4384,80 грн. витрати на правову допомогу та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином, про причини неявки не повідомив, письмових заяв не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 14 листопада 2014 року, близько 23.35 год., [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись в районі електроопори № 512 по вул. Набережній Заводській в м. Дніпропетровську, при виникненні перешкоди для руху не вжив заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки автомобіля, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON], який в результаті зіткнення скоїв наїзд на автомобіль «Мерседес Бенц», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. В силу ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2015 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.11). У звязку з чим, вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 14 листопада 2014 року, доведена в силу вищевказаної норми. Встановлено, що [PERSON] є власником пошкодженого транспортного засобу [PERSON]», д/н [NUMBER] (а.с.10). Згідно з п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. В матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача на момент заподіяння зазначеної шкоди укладеного Договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому, відповідно до висновку експертного дослідження про оцінку вартості майнової шкоди №3811/14/14 від 05.12.2014р. розмір збитків, завданих власнику автомобіля «Мерседес Бенц», д/н [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, складає 134\~021,32 грн. (а.с.14-19). Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. За таких обставин, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих виплатило позивачу 50\~000,00 грн. як відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, що підтверджується платіжним дорученням № 1/25060 від 30.01.2015 року (а.с.77), а відтак сума невідшкодованої позивачу майнової шкоди на момент розгляду цієї справи становить 84\~021,32\~грн. (134\~021,32 грн. 50\~000,00 грн.), та позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то відповідно до п.\~48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з договору про надання юридичних послуг від 08.04.2015р., квитанції до прибуткового касового ордеру №03/04 від 08.04.2015р., витрати на правову допомогу були здійснені позивачем на користь ТОВ «[PERSON] сервіс». Водночас, представництво інтересів позивача у суді фактично здійснювала [PERSON] на підставі довіреності від 17.03.2015р. (а.с.26), згідно з якою ТОВ «Альянс Сервіс» та [PERSON] діють самостійно, окремо один від одного. Документального підтвердження надання правової допомоги позивачу з боку [PERSON] саме в межах договору про надання юридичних послуг з ТОВ «Альянс Сервіс» матеріали справи не містять, як не містять вони і належного розрахунку витрат на правову допомогу, оскільки просте посилання у позовній заяві на те, що було витрачено 9 робочих годин, не може вважатись таким розрахунком. Крім того, довіреність ТОВ «Альянс Сервіс» була видана на імя [PERSON] лише 01 жовтня 2015 року. Таким чином, враховуюче вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідач слід стягнути на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, судовий збір в розмірі 840,21 грн. Крім того, з відповідача підлягають стягненню витрати, повязані з проведенням висновку експертизи в розмірі 800 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial