Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.09.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - виконавчий комітет Харківської міської ради, у якому просить ухвалити рішення про зміну умов договору найму двокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] з наданням в його користування житлової кімнати, площею 11,0 кв. м., та зобов'язати виконавчий комітет ХМР укласти з позивачем окремий договір найму на цю кімнату. Відповідачу у користування позивач просить залишити другу з житлових кімнат, площею 15,9 кв. м., усі підсобні приміщення в квартири залишити у спільному користуванні сторін. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що позивач з 04.05.2005 року зареєстрований і постійно проживав в [ADDRESS]. За цією адресою також зареєстрований і фактично мешкає його батько, [PERSON] Квартира була надана на підставі ордеру за № 093951 згідно рішення Жовтневого районного виконавчого комітету м. Харкова за № 62 від 03.08.1994 року для проживання сім'ї, яка на той час складалася з 3-х осіб (позивачу та його батькам). Квартира є ізольованою, її житлова площа 26,9 кв. м., загальна - 49,5 кв. м., складається з двох окремих кімнат, площею 15,9 кв. м. та 11,0 кв. м., кожна з кімнат має окремий вихід в коридор, площею 7,9 кв. м., є кухня, площею 10,5 кв. м., та санвузол, площею 4,2 кв. м. Основним наймачем житлового приміщення є відповідач. Тривалий час між позивачем та відповідачем відбуваються сварки з приводу спільного проживання, користування та оплати комунальних послуг. Відповідач має велику заборгованість по сплаті за квартиру і комунальні послуги, позивач сплачує квартирну плату та комунальні послуги. У 2012 році батько забрав у позивача ключі від квартири і з того часу він не має вільного доступу до житла. Відповідач навмисно позбавив сина можливості жити разом з ним: сварився, виганяв з дому, усіляко ображав, висловлювався нецензурною лайкою і створював умови, неможливі для спільного проживання. Він забороняв дивитися телевізор, зненацька вимикав світло тощо. Така поведінка батька змусила позивача піти з дому та орендувати квартири. 28.08.2015 року позивач прийшов до відповідача з проханням повернути йому ключі від квартири, між ними відбулася чергова сварка, внаслідок якої позивач змушений був викликати міліцію і просити захистити його житлові права. Але йому запропонували звернутися до суду. Домовитися з відповідачем і мирно вирішити житлове питання неможливо, оскільки відповідач вважає себе єдиним господарем житла. Позивач вважає, що за такими обставинами договір найму квартири вже не відповідає первісному змісту. Враховуючи розмір житлової площі квартири, кількість ізольованих житлових кімнат в ній, кількість осіб, які зареєстровані в житловому приміщенні, на кожного припадає по 13,45 кв. м (26,9 : 2). Позивач не заперечує отримати у користування меншу з кімнат, площею 11,0 кв. м., яка на 2,45 кв. м. менш того, що йому положено. Більшу з кімнат, площею 15,9 кв. м., позивач вважає можливим залишити у користуванні батькові, усі підсобні приміщення в квартирі слід залишити в їхньому спільному користуванні. Розмір кухні та коридору дозволяють використовувати квартиру для проживання обох родин. У судовому засіданні позивач і його представник, діюча на підставі ордеру юридичної консультації Жовтневого району м. Харкова від 23.10.2015 року та Витягу з договору № 121 про надання правової допомоги від 23.10.2015 року, позовні вимоги підтримали у повному обсязі і підтвердили обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] до судового засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивач тривалий час в квартирі не проживає, а до того приводив різних дівчат, які не подобалися батькові, комунальні послуги не сплачує, реєстрація позивача в квартирі обмежує його права щодо користування житловим приміщенням та покладає на відповідача додаткові майнові зобов'язання. Зараз не заперечує, щоб син повернувся до місця своєї реєстрації, але без сторонніх осіб, надати йому ключі від вхідної двері в квартиру не готовий. Представник третьої особи - виконавчого комітету Харківської міської ради, до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення. Відомості про причини неявки представника третьої особи не надходили, тому суд вважає можливим розглядати справу за відсутністю представника третьої особи і на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову і можливість його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного. Розглядаючи справу, суд приймає до уваги положення ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, з паспорту громадянина України [NUMBER], виданого 20.04.2005 року [PERSON], [INFO], Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, вбачається, що він з 04.05.2005 року зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 5). За вищезазначеною адресою також зареєстрований батько позивача, [PERSON], що підтверджено довідкою за № 3042 КП «Жилкомсервіс, дільниці № 44» від 01.09.2015 року (а.с. 7). Основним наймачем квартири є [PERSON] Відповідно до положень ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов8язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають з договору найму. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Як вбачається з плану та експлікації житлового приміщення, квартира [ADDRESS], житловою площею 28,93 кв. м., загальною - 49,5 кв. м., складається з двох окремих житлових кімнат, площею 11,0 кв. м., 15,9 кв. м., кожна з кімнат має окремий вихід в коридор, площею 7,9 кв. м., є кухня, площею 10,5 кв. м., та санвузол, площею 4,2 кв. м. (а.с. 9-11). Квартира надавалася на підставі ордеру за № 093951 згідно рішення Жовтневого районного виконавчого комітету м. Харкова за № 62 від 03.08.1994 року для проживання сім'ї, яка на той час складалася з 3-х осіб, тобто позивачу та його батькам. Це зазначено у довідці відділу з обліку та розподілу житлової площі Жовтневого РВК м. Харкова від 10.06.2002 року (а.с. 8). На а.с. 48 знаходиться висновок ДІМ СДІМ Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області від 10.09.2015 року про результати розгляду звернення [PERSON], з якого вбачається, що 28.08.2015 року позивач звертався до райвідділу із заявою вжити заходи до свого батька, який перешкоджає його співмешканці проживати разом з ним в квартирі. Було встановлено, що між позивачем і його батьком склалися неприязні стосунки з приводу сумісного користування житловим приміщенням, підтвердив, що дійсно заперечує, щоб співмешканка його сина проживала в квартирі, через що між ними відбуваються сварки. З матеріалів справи, а саме з рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.03.2016 року (справа № 639/8109/15-ц) по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Жовтневий РВ в м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01.06.2016 року (провадження № 22-ц/2090/3004/16)також вбачається, що [PERSON] дійсно перешкоджав щодо проживання свого сина в спірній квартирі, у зв'язку з чим останній з поважних причин не проживав за місцем реєстрації (55-59). Приймаючи до уваги розмір житлової площі квартири, кількість ізольованих житлових кімнат та кількість осіб, які зареєстровані в житловому приміщенні, на кожного, тобто позивача та відповідача, припадає по 13,45 кв. м (26,9 : 2). Позивач не заперечує, щоб йому у користування була надана менша з житлових кімнат, площею 11,0 кв. м., яка на 2,45 кв. м. менш того, що йому положено, і саме на цю кімнату був відкритий окремий особистий рахунок. У такому разі відповідачеві у користування залишиться більша житлова кімната, площе. 15,9 кв. м., що на 2.45 кв. м. більш того, що йому положено. При вирішенні справи з метою усунення конфліктів, що виникають між сторонами з приводу сумісного користування і сплату за квартиру суд виходить з положень статей 103, 104 ЖК України. Суд вважає за доцільне змінити існуючий договір найму спірної квартири і надати позивачеві у користування кімнату, площею 11,0 кв. м. Суд вважає. що така зміна умов договору найму квартири не спричинить погіршення житлових для кожної зі сторін, а квартира в цілому може бути використана для проживання двох сімей. Так, частинами 1-2 ст. 104 ЖК України передбачено, що член сім'ї наймача вправі вимагати за згодою інших проживаючих сумісно з ним членів сім'ї укладання з ним окремого договору найму, якщо житлова площа, яка припадає на його частку, може бути виділена у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 Кодексу. При відмові членів сім'ї надати згоду на укладання окремого договору найму, а також при відмові наймодавця в укладанні такого договору спір може бути вирішений у судовому порядку. На підставі викладеного і

Outcome: approved