Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] в своїй позовній заяві вказує,що на підставі договору купівлі-продажу від 23 червня 2011 року ,посвідченого Приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON],який пройшов реєстрацію у Державному реєстрі правочинів, вона придбала у своєї матері [PERSON] у приватну власність квартиру за [ADDRESS]. З невідомих причин у державному реєстрі про державну реєстрацію прав та їх обтяжень власником спільної часткової власності з розміром частки 1/3 частина на зазначену квартиру є [PERSON] на підставі запису від 21 жовтня 2013 року внесеного відповідно до дублікату договору дарування від 19 липня 1995 року та дублікату свідоцтва про право власності без номера від 05 серпня 2013 року. [INFO] її мати [PERSON] померла. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS],яка складається з трьох житлових кімнат 1-а кімната 16,2 кв.м.,2-а кімната 14,0 кв.м.,3-а кімната 17,4 кв.м.,кухні площею 6,1 кв.м.,вбиральні 1.0 кв.м.,ванної кімнати 1,9 кв.м.,коридору 5,1 кв.м.,вбудованої шафи площею 0,4 кв.м.,обладнана балконом 0,9 кв.м.,посилаючись на те,що при наявності чинного договору купівлі-продажу зазначеної квартири вона не може зареєструвати своє право власності за зазначену квартиру. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги,представник відповідача визнав позовні вимоги,не заперечував проти їх задоволення з наведених позивачкою підстав. В судове засідання третя особа не з»явилася, хоча про час слухання справи в суді повідомлена своєчасно,про що свідчить направлена нею в адресу суду відповідь про коло спадкоємців, про поважність причин своєї такої неявки до суду суд не повідомила,що не перешкоджає розгляду справи по суті в її відсутність. Заслухавши пояснення представників сторін ,покази свідків, проаналізувавши інші докази по справі, суд вважає,що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з слідуючих підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 61 ЦПК України ,обставини , визнані сторонами та іншими особами,які беруть участь у праві не підлягають доказуванню. Позивачка [PERSON] народилася [INFO] і її батьками в свідоцтві про народження (а.с.9) записані [PERSON] і [PERSON] . Позивачці [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу квартири ( а.с.10-11) укладеного між продавцем [PERSON] і покупцем позивачкою 23 червня 2011 року,посвідченого [PERSON] ,приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області , належить квартира за [ADDRESS] . Обставини купівлі зазначеної квартири позивачкою [PERSON] у своєї матері [PERSON] відповідно до зазначеного договору підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Даний договір купівлі-продажу квартири пройшов державну реєстрацію 23 червня 2011 року в Державному реєстрі правочинів ,що підтвержується витягом з Державного реєстру правочинів ( а.с.12 ). Незважаючи на наявність реєстрації в Державному реєстрі правочинів відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 13-14 ) державний реєстратор Ропчан Н.В. 21 жовтня 2013 року вніс запис про належність [PERSON] на праві спільної часткової власності 1/3 частини квартири за [ADDRESS] . Із довідки КП « Прилуцьке МБТІ « від 11 вересня 2013 року № 1441 ( а.с. 15) вбачається ,що відповідно до наявних даних в архіві підприємства станом на 31 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 1993 року,договору дарування від 19 липня 1995 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 червня 1997 року. 09 серпня 1978 року [PERSON] і [PERSON] розірвали юридичний шлюб в судовому порядку,що підтвержується рішенням суду ( а.с.18). 23 вересня 2014 року [PERSON] і [PERSON] розірвали юридичний шлюб в судовому порядку,що підтвержується рішенням суду та свідоцтвом про розірвання шлюбу ( а.с.18,19). В судовому засіданні представник позивачки ствержував ,що після розлучення в судовому порядку 09 серпня 1978 року мати заявниці змінила ім»я « [PERSON] « на « [PERSON] « , в зв»язку з чим виникла необхідність повторно розірвати юридичний шлюб. Дані тверження представника позивачки не знайшли свого спростування в судовому засіданні. [PERSON] померла [INFO],що підтвержується свідоцтвом про смерть ( а.с.17) . Із повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] від 06 березня 2015 року № 33/01-16 ( а.с. 28 ) вбачається до приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON],яка померла [INFO],не надходили,спадкова справа не заводилася, в зв»язку з чим відсутня інформація про наявних спадкоємців. 27 лютого 2015 року [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO],про що подала заяву до [PERSON],приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області ( а.с.33). Відповідно до положень ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах,що незаборонені законом. Відповідно до положень ч. 2 цієї ж статті право власності вважається набутим правомірно,якщо інше право,не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності,якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою а також у разі втрати ним документа,який посвідчує його право власності . За таких обставин , коли в судовому засіданні представником позивачки безспірно і достовірно доведено,що позивачка має право право власності на квартиру [ADDRESS],яка складається з трьох житлових кімнат 1-а кімната 16,2 кв.м.,2-а кімната 14,0 кв.м.,3-а кімната 17,4 кв.м.,кухні площею 6,1 кв.м.,вбиральні 1.0 кв.м.,ванної кімнати 1,9 кв.м.,коридору 5,1 кв.м.,вбудованої шафи площею 0,4 кв.м.,обладнана балконом 0,9 кв.м.,суд вважає необхідним задовольнити позов позивачки до відповідача. Та обставина ,що до державного реєстру про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ,внесено запис проте,що власником спільної часткової власності з розміром 1/3 частини на зазначену квартиру є [PERSON] ,не свідчить проте,що позивачка не має права власності на зазначену квартиру. Підставою внесення даного запису від 21 жовтня 2013 року є дублікат договору дарування від 19 липня 1995 року та дублікат свідоцтва про право власності від 05 серпня 2013 року,оскільки саме зазначені орігінали договору і свідоцтва підтвержували належність квартири продавцю [PERSON] відповідно до п. 2 зазначеного вище договору купівлі-продажу квартири. Після укладення договору купівлі -продажу квартири 23 червня 2011 року позивачка [PERSON] набула право власності на зазначену квартиру і [PERSON] більш усього втратила право власності на зазначену квартиру . В даному випадку не виключається помилкова реєстрація права власності [PERSON] 21 жовтня 2013 року за [PERSON] на підставі лублікатів , які на час проведення реєстрації втратили чинність. На підставі наведеного,ст.ст. 328,392 ЦК України.керуючися ст.ст.10,60,61,212,213,215 ЦПК України,суд -

Outcome: approved