Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON], від імені якого діє як представник адвокат [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Сторожинецький районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про встановлення відсутності заборгованості із сплати аліментів. Посилається на те, що рішенням Сторожинецького районного суду від 27.09.2013 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано, а рішенням цього ж суду від 29.04.2014 року за позовом дружини до нього було вирішено стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 1032 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, про що він дізнався від колишньої дружини по телефону в липні-серпні 2014 року, коли перебував на заробітках за кордоном. Зазначає, що сторони домовились між собою про те, що аліменти він буде сплачувати наперед, оскільки він не завжди має роботу та 25.09.2014 року почав надсилати грошові кошти почтовими переказами на імя бувшої дружини [PERSON], як кошти на утримання сина, попередньо телефонувавши дружині та повідомляючи номер квитанції. Вказує, що ним в період з 25.09.2014 року по 19.07.2015 року було надіслано наступні грошові перекази: 25.09.2014 року - 200 євро (що згідно курсу Національного банку України становило 3322,08 грн.); 29.01.2015 року - 100 дол. США (згідно курсу НБУ - 1595,43 грн); 29.01.2015 року - 200 дол. США (згідно курсу НБУ - 3190,86 грн.); 11.02.2015 року - 700 дол. США (згідно курсу НБУ - 17890,67 грн.); 21.02.2015 року - 700 дол. США (згідно курсу НБУ - 19500,95); 15.03.2015 року - 900 дол. США (згідно курсу НБУ - 19593,36 грн.); 19.07.2015 року - 100 дол. США (згідно курсу НБУ - 2201,49), а всього 200 євро та 2700 дол. США, що згідно курсу НБУ на дати відправлення становило 67294,84 грн. Також вказує, що в період з жовтня 2015 року по лютий 2017 року він не працював і не сплачував аліменти, однак знав, що перерахував кошти наперед за декілька місяців. Також зазначає, що, повернувшись із заробітків додому, на виклик державного виконавця від 01.08.2017 року зявився в виконавчу службу, де йому повідомили, що 19.04.2017 року відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з нього аліментів і борг за період з 10.04.2014 року по 01.06.2017 року становить 38906 грн., при цьому державним виконавцем не було враховані кошти, які він перерахував дружині з 25.09.2014 року по 19.07.2015 року в сумі 200 евро та 2700 дол. США, що згідно курсу Нацбанку на час перерахування коштів становило 67294,84 грн., оскільки його колишня дружина [PERSON] пояснила, що кошти, які пересилав їй [PERSON] є його особистими боргами, а не коштами по сплаті аліментів на утримання дитини. Вказує, що з часу розлучення, з 27.09.2013 року по даний час, не має ніяких особистих боргів, ні перед колишньою дружиною, ні перед іншими фізичними та юридичними особами, аліменти на утримання сина сплачував на імя [PERSON] за усною домовленістю між ними. До часу отримання нею в суді виконавчого листа - 11 квітня 2017 року - вона отримувала від позивача кошти, як аліменти, і ніяких претензій у неї щодо заборгованості по сплаті аліментів не було. Крім того, в період з 2014 року по 2015 рік, тобто період сплати аліментів, він надавав [PERSON] інші кошти, як допомогу, в сумі приблизно 2000 дол. США., однак документально він не може підтвердити цей факт. Також вказує, що з серпня 2017 року, тобто коли позивачу стало відомо про відкриття виконавчого провадження, він щомісячно сплачує на рахунок [PERSON] аліменти в сумі 1032 грн. і в нього за цей період боргів не має. Вважає, що заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини у нього немає, однак, оскільки між ним та колишньою дружиною і державним виконавцем виник спір про розмір заборгованості за аліментами, просив встановити, що у виконавчому провадженні №53774265 від 19.04.2017 відкритому старшим державним виконавцем Сторожинецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Вакарчук Г.І., станом на 01.03.2018 р. заборгованість за аліментами [PERSON] відсутня. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 1.03.2018 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили їх задовольнити, не заперечували проти проведення заочного розгляду справи. Позивач додатково пояснив, що про прийняте судом рішення про розірвання шлюбу дізнався в день його ухвалення, так як приймав участь в судовому засіданні. Про рішення суду про стягнення аліментів стало відомо у вересні 2014 року від колишньої дружини по телефону. Вважає, що заборгованості по аліментах в нього немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася повторно, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позов не подано. Представник третьої особи - Сторожинецького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області - в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У відповідності ч.1 ст.280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області №723/959/14-ц від 29.04.2014 року з [PERSON], [INFO] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 1032 грн. щомісячно, починаючи з 10.04.2014 року до досягнення ним повноліття, що також підтверджується копією виконавчого листа від 29.04.2014 року. Відповідно до копій довідок, виданих 16.03.2018 року Сторожинецьким РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області за №285, [PERSON] зобовязаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в сумі 1032 грн. та заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.01.2017 року становить 33746 грн., станом на 01.03.2018 року - 40970 грн.. Також вбачається, що в період з серпня 2017 року по лютий 2018 року боржник сплачував аліменти у визначеному розмірі 1032 грн.. Позивачем [PERSON] в період з 25.09.2014 року по 19.07.2015 року на ім.»я [PERSON] було надіслано наступні грошові перекази: 25.09.2014 року - 200 євро (що згідно курсу Національного банку України становило 3322,08 грн.); 29.01.2015 року - 100 дол. США (згідно курсу НБУ - 1595,43 грн); 29.01.2015 року - 200 дол. США (згідно курсу НБУ - 3190,86 грн.); 11.02.2015 року - 700 дол. США (згідно курсу НБУ - 17890,67 грн.); 21.02.2015 року - 700 дол. США (згідно курсу НБУ - 19500,95); 15.03.2015 року - 900 дол. США (згідно курсу НБУ - 19593,36 грн.); 19.07.2015 року - 100 дол. США (згідно курсу НБУ - 2201,49), а всього 200 євро та 2700 дол. США, що згідно курсу НБУ на дати відправлення становило 67294,84 грн. Вказане підтверджується копіями квитанцій про сплату переказів за №№311953, 828600, 825378, 433304, копіями прибуткових касових ордерів №№233227, 25916, 25885, 40346, копіями доручень на здійснення переказу грошових коштів №№2405082120, 5203889665 та копією заявки на відправлення переказу через міжнародну платіжну систему грошових переказів «Юністрім» №857591152056. Позивач, звертаючись із зазначеним позовом посилається на п.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». Пунктом 8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Разом з тим, відповідно до п.3,п.4 цієї ж статті передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця та повідомляти про розрахунок заборгованості стягувану та боржнику. Стаття 195 СК України, що регулює визначення заборгованості за аліментами, присудженими в частці від заробітку (доходу), передбачає що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Аналізуючи наведені норми права, можна зробити висновок, що положення п.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» застосовуються, коли аліменти стягуються у частці від заробітку (доходу) і їх розмір обчислюється державним чи приватним виконавцем. Судом встановлено, що рішенням суду присуджено стягнення з відповідача аліментів на сина в твердій грошовій сумі по 1032 грн. щомісяця. Позивач фактично не оспорює розрахунок заборгованості по аліментах державного виконавця, тому підстав для застосування положень п.8 ст.71 вказаного закону при вирішенні даного спору суд не вбачає. Не підлягають застосуванню в даній справі і норми ч.3 ст.77 СК України, на яку посилається позивач, як на підставу сплати аліментів наперед, так як даною нормою регулюються правовідносини щодо утримання одному з подружжя. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем невірно обраний спосіб захисту у виді встановлення відсутності у виконавчому провадженні №53774265 від 19.04.2017 року заборгованості за аліментами [PERSON], так як відсутній закон, який би передбачав такий спосіб захисту, а сам по собі обраний позивачем спосіб захисту, на думку суду, не може бути належним, оскільки наявність заборгованості підтверджена відповідними документами державного виконавця, які є чинними, не ос порені і не скасовані. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed