Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 лютого 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття, мотивуючи тим, що відповідач як батько дитини, не надає добровільно матеріального утримання на свою дочку [PERSON]. У 2008 році вона одружилася з відповідачем. З часом сімейні стосунки між нею та [PERSON] почали погіршуватися, через що у травні 2012 року вони почали проживати окремо один від одного. Рішенням Кременчуцького районного суд Полтавської області від 24 липня 2012 року шлюб між ними був розірваний, а місце проживання дитини визначено з нею. Починаючи з травня 2012 року відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою дитину, тому вона самостійно займається вихованням дочки, піклується про її фізичний та духовний розвиток Через те, що відповідач майже два роки не надавав кошти на потреби дитини, вона вважає, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від сплати аліментів. В зв'язку з тим, що відповідач у лютому 2014 року звільнився з свого постійного місця роботи і на даний час має нерегулярний та мінливий дохід, тому вона просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на її користь примусово за рішенням суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, в його обгрунтування пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він усиновив дочку [PERSON], яка після розірвання його шлюбу з позивачем проживає з матір'ю. Він сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі чверті свого заробітку (доходу) на користь [PERSON] на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 червня 2012 року. До 10 лютого 2014 року він працював термістом ПАТ «КрАЗ» та отримував середню заробітну плату 2100 гривень. В даний час він не працює, проживає в цивільному шлюбі з іншою дружиною, у якої є п'ятирічна дитина, а тому відмовляється сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON]. Крім аліментів, він сплачував додаткові витрати на утримання сина [PERSON]. Представник відповідача по довіреності [PERSON] в судовому засіданні підтримав заперечення відповідача та пояснив, що між сторонами була домовленість, що відповідач не буде звертатися в суд з позовом про скасування усиновлення, а позивач [PERSON] не пред'являтиме до відповідача [PERSON] позов про стягнення аліментів на утримання дочки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.7), яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач, як батько дитини відмовляється вчасно і в достатньому розмірі добровільно надавати матеріальне утримання на свою дочку, хоч зобов'язаний надавати таке утримання. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на те, що відповідач в даний час офіційно з 10 лютого 2014 року не працює, в даний час не має регулярного доходу, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, що підлягає стягненню, у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно на утримання старшої дочки, що наближено відповідає мінімальному розміру аліментів, передбаченого ч.2 статті 182 Сімейного кодексу України у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік», що на даний час буде достатньо для утримання дитини. При цьому суд враховує, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання молодшої дитини, сина [PERSON], [INFO], в розмірі чверті його доходів на користь позивача на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області (а.с.25). Заперечення відповідача та його представника проти позову суд не бере до уваги, оскільки вони суперечать нормам статей 3,4 ЦПК України, ч.1,4 статті 15, ч.2 статті 18, статтям 180,181 СК України. Як пояснив відповідач, він є здоровим, працездатним, займається пошуками роботи. З часу присудження аліментів на утримання сина [PERSON] заборгованості не має, а тому, не зважаючи на те, що він не працює з 10 лютого 2014 року, має можливість сплачувати аліменти, про що свідчить квитанція про сплату аліментів за лютий місяць в сумі 600 гривень (а.с.20). За таких обставин суд постановляє рішення про часткове задоволення позову та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень та відповідно до статті 88 ЦПК України стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: partial