Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.02.2019 р. звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг в розмірі 9000 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 11.07.2017 р. відповідач отримав від нього в борг 9000 грн., які зобов`язався повернути згідно розписки до 31.07.2017 року, яка була ним власноручно написана. Однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, кошти не повернув. На неодноразові пропозиції щодо добровільного повернення йому боргу, відповідач не реагує, уникає зустрічей, боргу не повертає, на контакт не виходить, змінює телефонні номери. Ухвалою суду від 14.03.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, не заперечив проти заочного розгляду справи. Крім того, пояснює, що йому не відомо місце проживання відповідача. Оригінал розписки перебуває у нього - позивача. Відповідач за власним бажанням писав розписку у присутності колег позивача. Позивач вказує, що повідомляв відповідачу про намір звертатися до суду про стягнення коштів за розпискою. Відповідач не повертає борг ні частинами, ні усією сумою відразу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився жодного разу, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення судових засідань. Відзиву до суду не подано. Згідно повідомлення відділу обліку та моніторингу місця проживання УДМС України в Рівненській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Надіслані на адресу відповідача за зареєстрованим місцем проживання судові повістки та копії документів, поверталися до суду з позначками на конвертах «за закінченням терміну зберігання». Відповідач був повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. Суд, вислухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно розписки відповідач [PERSON] 11.07.2017 р. взяв в борг у позивача [PERSON] 9000 гривень та зобов`язувався їх повернути до 31 липня 2017 року. Згідно зі ст. ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. ст.1046,1047 ЦК України). Відповідно до положень ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Вирішуючи справу суд враховує, що позивач у судовому засіданні на підтвердження своїх вимог надав оригінал відповідної розписки, якою підтверджується, що [PERSON] 11.07.2017 р. отримав у [PERSON] в борг 9000 грн., та зобов`язався їх повернути [PERSON] у визначений строк - до 31.07.2017 р. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України 18.01.2017 р. у справі №6-2789цс16 . Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених обставин робити відповідні правові висновки. Такий же висновок зроблено Верховним судом України 18.09.2013 р. у справі № 6-63цс13 , від 11.11.2015 р. у справі № 6-1967цс15 та 12.04.2017 р. у справі № 6-487цс17 . Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. У постанові ВСУ від 13 грудня 2017 року у справі № 309/3458/14-ц зазначено наступне. Верховний Суд України у постановах від 18 вересня 2013 року та 2 липня 2014 року виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від його найменування і з огляду на установлені результати - робити відповідні правові висновки. Надана позивачем [PERSON] у судовому засіданні розписка підтверджує факт укладення між ним та [PERSON] договору позики, оскільки у ній зазначено факт отримання відповідачем [PERSON] від позивача [PERSON] коштів у позику. Розписка підписана відповідачем [PERSON] Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved