Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] господарство «Апіс» 22.03.2018 звернулося до суду з цим позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 4 листопада 2016 року між господарством в особі голови [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до умов якого Позикодавець /позивач/ надав Позичальнику /відповідачу/ фінансову допомогу в сумі 10\~000 гривень, а Позичальник зобовязався повернути ці кошти до 1 листопада 2017 року. [PERSON] господарство «Апіс» належним чином виконало умови договору, проте як [PERSON] отримані кошти у встановлений термін не повернув. 6 жовтня 2017 року та 27 грудня 2017 року йому направлені листи щодо повернення коштів, проте станом на 12 березня 2018 року відповідач кошти не повернув, що змусило позивача звернутися до суду з цим позовом. Строк виконання зобовязання по поверненню безоплатної грошової допомоги сплинув після 1 листопада 2017 року, з 2 листопада 2017 року зобовязання є простроченим, тому до нього застосовуються норми ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Розмір трьох процентів річних за період з 2 листопада 2017 по 13 березня 2017 становить 107 грн, індексне збільшення боргу 343,76 грн. Прохає стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором в розмірі 10\~000 грн, 107 грн три відсотки річних та 343,76 грн інфляційні нарахування. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності /а.с. 8/, позовні вимоги підтримала частково, в частині стягнення 3% річних за період з 02.11.2017 по 13.03.2018 в сумі 107 грн та інфляційних витрат за цей період в сумі 343, 76 грн. Основну суму боргу в розмірі 10\~000 грн відповідач сплатив. Тому в цій частині позовних вимог покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, повідомлений належним чином /а.с. 76, 79/, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позовну вимогу не надав. З урахуванням думки представника позивача, який не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку, суд вважає за можливо розглянути справу відповідно до норм статті 280 ЦПК України у заочному порядку без участі відповідача. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 04.11.2016 укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги між [PERSON] господарством «Апіс» /Позикодавцем/ та [PERSON] /Позичальником/, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 10\~000 грн без ПДВ, які підлягають поверненню до 01.11.2017 /а.с.9-10/. Відповідно до видаткового касового ордеру від 04.11.2017 [PERSON] одержав безвідсоткову поворотну фінансову допомогу згідно договору у розмірі 10\~000, 00 грн /а.с.11/. 06.10.2017 та 27.12.2017 позивач направив на адресу відповідача нагадування про повернення коштів та вимогу про сплату заборгованості /а.с.13-15/. 30.05.2018 до суду від представника позивача надійшла копія касового ордеру № 42 від 21.05.2018, відповідно до якого [PERSON] повернув борг в розмірі 10\~000 грн згідно договору про надання поворотної фінансової допомоги від 04.11.2016 /а.с.64/. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики згідно до ст.1047 ЦК України укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний вплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не повернув кошти у визначений договором строк до 01.11.2017, що змусило позивача звернутися до суду з цим позовом. Проте під час судового розгляду відповідач повністю виконав свої боргові зобовязання, на час розгляду справи по суті сплатив суму заборгованості за договором в розмірі 10\~000 грн. Інші заявлені позивачем суми - три відсотки річних 107 грн та інфляційні нарахування 343 грн 76 коп добровільно не сплатив. В звязку з цим позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат, в іншій частині задоволенню не підлягає. При зверненні до суду з позовом позивачем ФГ «Апіс» сплачено судовий збір у розмірі 1\~762,00 грн /а.с.2/. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати - сплачений судовий збір у сумі 1\~762,00 грн.

Outcome: partial