Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач 21 січня 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди посилаючись на те, що 12.07.2013 року о 09 годині 30 хвилин в смт.Старобешеве Донецької області по вул.Толстого [PERSON] керуючи автомобілем ВМW Х-3 державний номерний знак [NUMBER] на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав дороги автомобілю, який наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-2104 державний номерний знак [NUMBER], який належить йому на праві власності, внаслідок ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження а він отримав легкі тілесні ушкодження. Постановою Старобешівського районного суду Донецької області від 10 жовтня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Автомобіль ВМW Х-3 державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] Після рішення суду, яким визнано провину [PERSON] у скоєнні ДТП він звернувся до ПАТ «СК Дніпроінмед», з метою отримання страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Після звернення страхова компанія виплатила страхове відшкодування у розмірі 10953 грн. Оскільки Пат «СК Дніпроінмед» відшкодувала йому тільки матеріальну шкоду, однак не відшкодувала витрати на лікування, додаткові витрати, франшизу та моральну шкоду вважає, що відповідачі повинні в повному обсязі відшкодувати матеріальні збитки та додаткові витрати пов*язані з цим, моральну шкоду, витрати на правову допомогу та витрати пов*язані зі зверненням до суду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому заподіяно матеріальну шкоду, яка складається з франшизи у розмірі 1000,00 грн., витрат на поїзду до лікарні та страхової компанії у розмірі 300,00 грн.. Крмі того в результаті доорожньо-транспортної пригоди він отримав легкі тілесні ушкодження та поніс витрати на лікування у розмірі 2200,00 грн. Крім того протиправними діями [PERSON] йому було спричинено моральну шкоду яка виразилося в душевних стражданнях яких він зазнав внаслідок ДТП, отримання тілесних ушкоджень та пошкодження належного йому майна. Відповідач позбавив його можливості приймати участь у суспільному житті, порушив його звичні життєві стосунки, він вимушений тривалий час домагатись відшкодування шкоди, що пригнічує його психічний стан, він часто не може спати ночами, тому, що пошкоджено його автомобіль, який є єдиним засобом пересування. Внаслідок цього він став дуже дратівливими і стан його здоров*я погіршується. Просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] франшизу у розмірі 1000,00 грн., додаткові витрати на поїздку до лікарні та страхової компанії у розмірі 300,00 грн. Стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. Стягнути з ПАТ «СК Дніпроінмед» витрати на лікування у розмірі 2200,00 грн. Стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу, витрати пов*язані з оплатою судового збору. Представник відповідача ПАТ «СК Дніпроінмед» не погодившись з позовом надав до суду заперечення в яких зазначив, що вважає позов необґрунтованим в частині стягнення витрат на лікування у розмірі 2200,00 грн., оскільки при зверненні із заявою до страхової компанії позивач [PERSON] просив виплатити майнову шкоду за пошкоджений автомобіль, заява ж про відшкодування шкоди його здоров*ю до ПАТ «СК Дніпроінмед» позивачем не подавалась. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, додатково пояснив суду, що його моральні страждання складаються з того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він залишився без транспортного засобу, що унеможливлює його самостійне пересування, змушений прохати інших осіб надавати йому послуги з транспортування, змінився його життєвий уклад. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення з нього франшизи у розмірі 1000 грн., в іншій частині позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що він був винуватцем в ДТП, в нього був поліс страхування цивільно-правової відповідальності, він після дорожньо-транспортної пригоди повідомив ПАТ «СК Дніпроінмед» про подію ДТП і страхова компанія виплатила страхове відшкодування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що він є власником транспортного засобу ВМW Х-3 державний номерний знак [NUMBER], давав їздити на своєму автомобілі [PERSON], який 12.07.2013 року потрапив у ДТП в якій був визнаний винним. Представник відповідача ПАТ «СК Дніпроінмед» до судового засідання не з*явився, надав заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 12.07.2013 року о 09 годині 30 хвилин в смт.Старобешеве Донецької області по вул.Толстого [PERSON] керуючи автомобілем ВМW Х-3 державний номерний знак [NUMBER] на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав дороги автомобілю, який наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-2104 державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді Старобешівського районного суду Донецької області від 10.10.2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн.( а.с.8). Зазначена постанова не оскаржена, набрала законної сили. Дані факти підтверджують вину [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, тому на підставі ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі… . Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Приписами ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено відповідними доказами ПАТ «СК Дніпроінмед» сплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 10776, 55 грн. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 % від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2642642 від 10.07.2013 року розмір франшизи визначено в сумі 1000 грн. (а.с.11). Зазначена сума підлягає стягненню з винної особи. Оскільки винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача [PERSON] саме з нього суд вважає за необхідне стягнути франшизу у розмірі 1000,00 грн. Позов в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне задовольнити частково з наступних підстав. На твердження позивача своїми протиправними діями відповідач [PERSON] заподіяв моральну шкоду, яку він оцінює у 20000 грн. При цьому моральна шкода спричинена у зв*язку з пошкодженням належного йому автомобіля,та ушкодженням здоров*я. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п.1,3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з: каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В постанові ПВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом встановлено, що своїми неправомірними діями відповідач заподіяв позивачу моральні страждання. Тому суд, враховуючи характер моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок неправомірних дій відповідача, характер його майнових втрат, дослідивши всі надані до суду докази на обґрунтування розміру відшкодування моральної шкоди, вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача за відшкодування моральної шкоди 500 грн. При цьому суд відмовляє позивачу у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON], [PERSON] додаткових витрат на поїздку до лікарні у розмірі 300 грн., та стягнення з ПАТ «СК Дніпроінмед» витрат на лікування у розмірі 2200,00 грн. та керується наступним. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до ст.57 ЦПК України Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 60 ЦПК Україин визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зокрема у даному конкретному випадку доказами понесення позивачем витрат могли б бути лікарняні листи, амбулаторна картка, призначення лікарів на лікування тілесних ушкоджень отриманих під час ДТП тощо, однак позивачем ані під час звернення до суду із позовною заявою ані під час розгляду справи не надано суду жодного документально підтверджено доказу того, що [PERSON] поніс зазначені ним в позові витрати на поїздки до лікарні та страхової компанії також ним не надано і жодного доказу витрат на лікування. У зв*язку з викладеним суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 21.01.2014 року позивач [PERSON], сплатив витрати на правову допомогу в розмірі 250,00 гривень. Таким чином, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 250 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути: з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 76,74 грн.

Outcome: partial