Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.02.2014 року звернувся до районного суду з позовом до відповідача і прохав стягнути з нього борг по оплаті праці в сумі7199,07грн і 1000грн моральної шкоди за затримку виплати заробітної плати і створення складних умов для його існування. При цьому вказував, що працював у відповідача з 29.10.1976 року і був звільнений 28.11.2013року за угодою сторін відповідно до наказу №182-П При звільненні йому не була виплачена заробітна плата за період з квітня по листопад 2013року, незважаючи на постійні вимоги провести розрахунок. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримував у повному обсязі і показав, що працював у відповідача 38років, почавши трудову діяльність учеником токаря і закінчивши інженером - конструктором. Протягом 2013року йому не виплачувалась заробітна плата і він не мав коштів для існування, через що нервував і вишукував можливості для організації свого життя. В цей час він хворів і потребував лікування, позичаючи кошти на придбання ліків. Вважає, що відповідач, порушуючи вимоги закону і його трудові права завдав йому моральних страждань, принизив його гідність, примусивши жити тривалий час, позичаючи кошти для існування. Завдану йому моральну шкоду оцінив у 1000грн, прохав стягнути з відповідача 8199,07грн Представник відповідача в судове засідання не з»явився про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив листа, в якому прохав справу розглядати без представника і відмовити у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, вважаючи її безпідставною. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи встановив наступне. Судом встановлено, що позивач 29.10.1976року прийнятий на роботу на Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин і обладнання учнем токаря і наказом №182-п від 28 листопада 2013 року звільнений з посади інженера - конструктора за угодою сторін. Причиною звільнення стала невиплата йому протягом квітня - листопада 2013року заробітної плати, що створило складні умови для існування. Після звільнення позивач став на облік до Козельщинського районного центру зайнятості як особа, яка шукає роботу, так як ще не досяг віку для отримання пенсії, що підтверджується оглянутою судом трудовою книжкою, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Із наданої відповідачем довідки вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем становить 7199,07грн. Позивач хворіє на ряд хронічних хвороб, таких як варикозне розширення вен, виразкову хворобу 12палої кишки, панкреатит, хронічний бронхіт середнього ступеня тяжкості, з приводу яких проходив стаціонарне лікування в Козельщинській центральній районній лікарні з 19 серпня по 2 вересня 2013року, що підтверджується виписним епікризом і записами в амбулаторній картці хворого. Відповідно до ст.115 КЗпП України відповідач обов»язаний виплачувати заробітну плату працівнику двічі протягом місяця і за ст.116 КЗпП України в день звільнення працівника виплатити йому всі належні від підприємства суми.. Дані вимоги закону відповідач не виконав, через що утворилась заборгованість, яку не виплачено позивачу при звільненні, а тому його вимога про стягнення боргу по заробітній платі грунтується на законі. Статтею 237-1КЗпП України передбачена відповідальність підприємства - власника або уповноваженого ним органу на відшкодування моральної шкоди працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вимога позивача про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню як доведена в судовому засіданні. При цьому суд враховує тривалість невиплати заробітної плати, яка була єдиним засобом для існування позивача, що примушувало його вишукувати кошти для існування, докладаючи додаткові зусилля, намагатися організувати своє життя, під час хвороби позичати кошти на лікування, нервувати і страждати через складності, що виникли через невиплату заробітної плати. Моральну шкоду, завдану порушенням трудових прав позивача суд оцінює у 500грн і вважає її достатньою для компенсації перенесених позивачем моральних страждань. Разом з цим суд не приймає до уваги тверджень відповідача щодо необґрунтованого збагачення позивача за рахунок присуджених сум моральної шкоди, так як вивченими судом доказами підтверджується грубе порушення прав позивача на отримання заробітної плати за виконану роботу, яке тривало протягом значного часу і позбавило його можливості вести звичайний спосіб життя, не докладаючи додаткових зусиль до його організації. Суд вважає порушеними права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу по зарплаті і моральної шкоди. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 243,6грн, від сплати якого звільнений позивач. З урахуванням викладеного, ст.ст. 115, 116, 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved