Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 червня 2018 року звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона із відповідачем перебувала в шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2018 року. Від даного шлюбу в них народились спільні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею. Позивач вказує, що вона не працює, забезпечувати дітей допомагають її батьки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві, та просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечив щодо їх задоволення. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 14 лютого 2018 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 165452, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України від 14 січня 2005 року та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 098018, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції від 06 травня 2009 року. З довідки ОСББ «Лепкого 3» від 12 червня 2018 року за № 1622 вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає [INFO]/182а в м. Тернополі, сімя складається із нього та [PERSON] Власником особового рахунку цієї житлової площі є [PERSON], яка знята з реєстрації 18 січня 2014 року. Із довідки ПП «Східний масив» від 06 червня 2018 року слідує, що за адресою м. Тернопіль, пр-кт. [PERSON], 88/225, зареєстровані: [PERSON], [PERSON] (чоловік), [PERSON] (донька) та [PERSON] (онук). Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, вона не працює, утримувати дітей допомагають батьки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Судом не здобуто жодних доказів про те, що відповідач за своїм \~станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язку з утримання дітей, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів. Вимогами\~статті 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом\~ст. 141 СК України\~батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положенням ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991\~p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу вимог ст. 182 СК України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідачем визнано позовні вимоги позивача [PERSON] та судом не встановлено інших обставин, що він за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не має можливості надавати неповнолітнім дітям на їх утримання аліменти, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення із [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на неповнолітніх дітей в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved