Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач 18.04.2014 року звернувся з позовом до відповідача, відповідно до якого просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 805/6/18/7-202 від 04.12.2007 року в розмірі 14 844,13 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування вимог ПАТ «Укрсоцбанк» посилається на те, що між позивачем та [PERSON], 04.12.2007 року був укладений кредитний договір № 805/6/18/7-202 відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 60 000 доларів США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 13.5 % на рік, строком погашення - 03.12.2012 року. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 805/6/18/7-202 від 04.12.2007 року, [PERSON] уклали 04.12.2007 року з позивачем договір поруки № 805/13/18-5/7-1190, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по зобов'язаннях [PERSON]. Відповідачі не надали своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв'язку з зазначеним порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.12.2013 року має заборгованість - 1 857,14 доларів США, що за курсом НБУ на день складання розрахунку становить 14 844,13 грн., яка складається з наступного: - 10 942,10 грн. - заборгованість за кредитом; - 1 869,73 грн. - заборгованість за відсотками; - 1 806,18 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; - 156,19 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; - 69,94 грн. - нарахована комісія за кредитом. На даний час відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашають, що є порушенням законних прав ПАТ «Укрсоцбанк» На підставі викладеного просив вимоги задовольнити ( Т. 1 а. с. 1-6). 29.05.2014 року відповідачем [PERSON] було подано до суду зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення суми в розмірі 6 743,42 грн. В обґрунтування зустрічного позову посилався на те, що банком в односторонньому порядку було збільшено відсоткову ставку кредиту, у зв'язку з чим відсоток подорожчання за користування кредитом у нього збільшився на 21 587,55 грн. За таким обставин, беручи до уваги суму збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом відповідача [PERSON], а саме: 21 587,55 грн. - 14 844,13 грн. = 6 743,42 грн. заборгованість Банка перед відповідачем [PERSON] ( т. 1 а. с. 82-83) 02.06.2016 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] було подано уточнений позов до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: [PERSON] про визнання договорів недійсними. В обґрунтування позову відповідач за первісним позовом посилається на те, що банк свідомо ввів його в оману щодо істотної умови договору - його ціни. В іншому випадку позивач не підписав би подібного договору на таких підставах. Під час укладання договору позивач не міг оцінити його реальну вартість, сплачуючи кошти в повернення кредиту, позивач був позбавлений можливості контролювати, яким чином банк розподіляє їх тіло та відсотки, не знає, скільки ще коштів йому потрібно сплатити. Недійсність кредитного договору тягне за собою також визнати недійсними договір поруки, договір іпотеки оскільки ці договори є похідними від головного договору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача і не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачів та ухвалення заочного рішення. Проти зустрічного позову заперечував у повному обсязі, з підстав викладених у письмових запереченнях (Т. 1 а. с. 129-131, Т. 2 а. с. 30, ). Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував частково. Пояснивши, що ними визнається заборгованість лише за тілом кредиту, а заборгованість за відсотками користування кредитом та пеню не визнають. Не визнання ґрунтується на тому, що листом від 13.06.2008 року [PERSON] було сповіщено про збільшення процентної ставки за кредитом, з чим відповідач не погодився. Ним здійснювались дзвінки до Банку з проханням залишити беззмінною відсоткову ставку. На скільки та коли збільшилась відсоткова ставка він не знає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення з»явившихся сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення первісного позову у повному обсязі та відмови в задоволенні зустрічного позову у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON], 04.12.2007 року був укладений кредитний договір № 805/6/18/7-202 відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 60 000 доларів США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 13.5 % на рік, строком погашення - 03.12.2012 року (а. с. 10-23). Згідно додаткової угоди №1 до договору відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/7-202 від 04.12.2007 року, від 01.07.2008 року Додаток №1 доповнено пунктом №3, а саме: за використаний ліміт кредитної лінії розмір комісії складає 0,5 % річних. Дана додаткова угода була підписана [PERSON] та представником Банку, та скріплена печаткою (а. с. 25) 04 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору було укладено договір поруки № 805/13/18-5/7-1190 між позивачем та [PERSON] (а. с. 28-30) Відповідно до п. 1.1 Договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за невиконання позичальником у повному обсязі зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії, а саме повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісії а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту (а. с. 28) Проте в порушення умов Кредитного договору та норм права, [PERSON] не здійснює погашення кредиту та сплату відсотків у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У зв'язку з невиконанням прийнятих на себе зобов'язань за відповідачами станом на 30.12.2013 року заборгованість за кредитним Договором складає 1 857,14 доларів США, або (за курсом НБУ на день складання розрахунку) 14 844,13 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом - 10 942,10 грн.; сума заборгованості за відсотками - 1 869,73 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 1 806,18 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 156,19 грн.; розмір нарахованої комісії за кредитом - 69,94 грн. (а. с. 7-9) Згідно зі ст.. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Відповідно до вимог ст.. ст.. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів. Відповідно до ст.. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу, а також річні відповідно до умов договору. Відповідно до ст.. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановленого неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору є обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених вимог. Що стосується зустрічного позову [PERSON], суд зазначає наступне. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ст.203 ЦК України. В момент укладання спірного договору відновлювальної кредитної лінії сторонами були дотримані всі вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину відповідно до ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину на момент його вчинення не суперечив нормам Цивільного кодексу України, іншим актам законодавства та моральним засадам суспільства; особи, які уклали кредитний договір, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі; правочин був вчинений у формі встановленій законом; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] безпідставно посилається на невідповідність Договору відновлювальної кредитної лінії до норм п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до додатку №2 до Договору №805/6/18/7-202 від 04.12.2007 року визначено детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту (а. с. 21) Окрім цього п. 1.1.1 передбачено графік зниження максимального ліміту заборгованості (а. с. 10). Необґрунтованими є також, посилання представника відповідача на відсутність інформації щодо розподілу банком грошових коштів, які повертає позичальник, так як відповідно до статті 2 Договору №805/6/18/7-202 від 04.12.2007 року зазначені всі істотні умови (а. с. 13-14) Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. На теперішній час позичальник має заборгованість, отже кредитні відносини між сторонами не припинились. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог [PERSON] щодо визнання Договору відновлювальної кредитної лінії №805/6/18/7-202 від 04.12.2007 року недійсним. Таким чином, не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] по зустрічному позову в частині визнання недійсним договору поруки та договору іпотеки, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення. . Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно також стягнути понесені ним витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved