Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач 13.09.2021 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідач [PERSON] є його сином, який зареєстрований у належному йому на праві приватної власності житловому будинку [ADDRESS] . Відповідач не проживає у будинку більше шести років, оскільки поїхав за кордон, та місце його проживання на даний час йому невідоме. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному йому будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком. Просив визнати відповідача таким, який втратив право на користування житловим приміщенням та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач у судове засідання не з`явився, у наданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задоволити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця реєстрації, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Право власності позивача належно зареєстроване, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на жилий будинок від 18.04.1988 р., видане на підставі рішення Тисменицької районної ради народних депутатів №65 від 11.04.1988 р. (а.с.6). У спірному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою Загвіздянської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 25.08.2021 р. № 1000 про склад сім`ї (а.с.7). Відповідач не проживає у спірному будинку без поважних причин більше одного року. При цьому відповідач не знявся з реєстрації місця проживання, що порушує права та інтереси позивача як власника житла,створює йому перешкоди у користуванні своїм майном. Згідно вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма ст.391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16, яка згідно ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. З огляду на встановлені судом обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, що підтверджені письмовими доказами, які визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми у їх сукупності, - суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, що підлягає до задоволення. Згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача слід стягнути у користь позивача 908 грн витрат по сплаті судового збору (а.с.1). На підставі наведеного, відповідно до ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved