Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ Позивач 17.01.2018 року звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Підставою своїх вимог вважає те, що з 2014 року вона із [PERSON] зареєстрували шлюб, який розірвано 31.08.2015 року. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO], яка проживає із нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Княжиківської сільської ради від 15.01.2018 року №19. У добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу дитині не надає. Вона не має можливості самостійно утримувати дитину, дитині потрібні кошти для придбання одягу, продуктів харчування, належного відпочинку, підручників тощо. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У підготовче засідання позивач не з»явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позову (а.с.8). У підготовче засідання відповідач не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову (а.с.23). Підготовче засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~\~\~\~\~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України розмір аліментів на одну дитину становить одну четверту заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Згідно ч.2 ст.182 СК України в редакції Законів\~№ 2901-IV від 22.09.2005,\~№ 2037-VIII від 17.05.2017, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць на підставі ст.430 ЦПК України. \~ \~ Судові витрати підлягають стягненню із відповідача на підставі ст.141 ЦПК України. \~ На підставі викладеного та

Outcome: approved