Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулась 03.03.2017 року в суд з цим позовом, вказуючи, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,9014 га, розташована на території Косівської сільської ради Подільського району Одеської області, згідно державного акту серії [NUMBER], виданого головою Котовською районною державною адміністрацією Одеської області від 06.12.2007 року. [INFO] року, в зв'язку з скрутним матеріальним становищем, смертю сина [PERSON], 1971 року народження, необхідністю проведення лікування, на що потрібні були значні кошти, вона піддалася на вмовляння відповідачів та продала їм належну їй земельну ділянку, за що отримала 30000 грн. На момент укладення даної угоди їй не було відомо, що землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не являються предметами купівлі-продажу та діє мораторій на купівлю - продаж земель сільськогосподарського призначення, тобто дана угода являється недійсною. Відразу після укладення даної угоди вона неодноразово намагалася повернути кошти відповідачам, але вони відмовлялися і продовжували користуватися належною їй земельною ділянкою якою продовжують користуватися по даний день. На неодноразові вимоги повернути їй земельну ділянку відмовляються і не бажають мирно вирішити даний спір. У зв'язку з цимпросила постановити рішення суду яким витребувати із чужого незаконного володіння та зобов'язати [PERSON], [PERSON] повернути належну їй земельну ділянку площею 6,9014 га, розташовану на території Косівської сільської ради Подільського району Одеської області, згідно державного акту серії [NUMBER], виданого головою Котовської районної державної адміністрації Одеської області, 06.12.2007 року. В ході судового розгляду справи позивачка на позові наполягала у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, були повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. У зв'язку з відсутністю у судовому засіданні відповідачів та за згоди позивачки, справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами. Вислухавши пояснення позивачки, її покази у якості свідка у справі, дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON], [INFO], є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,9014 га, яка розташована на території Косівської сільської ради Подільського району Одеської області, передана у приватну власність на підставі розпорядження Котовської районної державної адміністрації Одеської області №224-04 від 08 червня 2004 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 06 грудня 2004 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних акті на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за №010452500591, кадастровий номер [NUMBER]. Допитана судом у якості свідка позивачка під страхом кримінальної відповідальності підтвердила обставини, вказані нею у позові. Також стверджувала, що дійсно на даний час відповідачі [PERSON] та [PERSON] користуються належною їй земельною ділянкою, повернути ділянку відмовляються, чим протиправно позбавили її права власності, користування та розпорядження належним їй майном. За приписами ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 Цивільного кодексу України унормовано, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як передбачено ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Враховуючи викладене, те, що відповідачі без будь-якої правової підстави, незаконно, без волі власника користуються його власністю та відмовляються в добровільному порядку повернути позивачу спірну земельну ділянку, суд прийшов до висновку про її витребування та задоволення позову в цілому. Питання розподілу понесених сторонами судових витрат по справі суд не вирішує, оскільки таких вимог сторони не заявляли.

Outcome: approved