Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що, відповідно до укладеного договору без номеру від 23.03.2007 року, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 2500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] «Приватбанк» свої зобовязання виконав, а саме надав позичальнику кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач у порушення зазначених норм закону та умов договору, зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач, станом на 30.11.2017 року має заборгованість 104913,59 грн., яка складається з наступного: 4998,61 грн. - заборгованість за кредитом, 94928,96 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4986,29 грн. заборгованість за пенею. Рішенням Знамянського міськрайонного суду від 19.03.2014 року з [PERSON] було стягнуто заборгованість за вищевказаним договором в сумі 18743,72 грн. Таким чином, з урахуванням стягнутої суми заборгованості за рішенням суду, різниця становить 86169,87 грн. - заборгованість за кредитом, а також штраф - 500 грн. (фіксована частина) і 4308,49 грн. (відсоткова складова). Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглядати за його відсутності, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.03.2007 між [PERSON] акціонерним товариством [PERSON] «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір без номеру, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 2500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Рішенням Знамянського міськрайонного суду від 19.03.2014 року з [PERSON] було стягнуто заборгованість за вищевказаним договором в сумі 18743,72 грн. Однак у порушення умов договору відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання за кредитним договором, у звязку з чим станом на 30.11.2017 року різниця заборгованості складає 90978,36 грн. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст.6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ч.ч. 1, 2\~ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п. 21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Договір складається з підписаної відповідачем заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користуання платіжною карткою» та «Тарифів Банку» що підтверджується підписом відповідача у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру встановленого банком кредитного ліміту, відповідно Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з умовами договору банк нараховує відсотки за користування кредиту в розмірі встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік (п.5.5 Правил користування платіжною карткою). Відповідно до п.п.6.6, 6.7 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. А у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Нарахування позивачем штрафу у фіксованій грошовій сумі (500 грн.), незалежно від суми заборгованості, а також нарахування штрафу у відсотках від суми позову, суперечить принципу нарахування штрафу, передбаченому ч.2\~ст.549 ЦК України, тому суд вважає стягнути лише штраф у розмірі 500 гривень (фіксована частина).\~\~\~ Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, те, що рішенням Знамянського міськрайонного суду від 19.03.2014 року з [PERSON] було стягнуто заборгованість за вищевказаним договором в сумі 18743,72 грн., суд вважає, що оскільки відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання за кредитним договором, різниця його заборгованості становить 86169,87 грн., а також штраф 500 грн. (фіксована частина) та підлягає стягненню з відповідача. Також, суд вважає, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача по справі необхідно стягнути судові витрати по справі. На підставі викладеного, ст.ст.526-530,\~610-612,\~623,\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: partial