Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 червня 2015 року звернулася до суду з позовом до Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що 10 жовтня 2011 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилось домоволодіння на вул. Леніна, 2 в с. Гурбенці Пирятинського району Полтавської області, яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 53,8 кв м та житловою площею 23,2 кв м, погреба з шийкою В, сараю Б, сараю Г та огорожі № 1. Позивач [PERSON], яка є єдиним спадкоємцем майна [PERSON], прийняла спадщину, унаслідок подання 04 червня 2015 заяви про прийняття спадщини до Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області. Проте, отримати свідоцтво на спадщину на вказане домоволодіння позивач не має змоги в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане домоволодіння. Тому, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на вказане спадкове майно. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, указані в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений у встановлений законом спосіб, у заяві на адресу суду прохає справу слухати у відсутності його представника, проти задоволення позову не заперечує. Суд уважає, що особисті пояснення представника відповідача в судовому засіданні необовязкові, справа може бути розглянута в його відсутність. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: 10 жовтня 2011 року померла [PERSON] - мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу позивача (а.с. 3-7). Відповідно до погосподарської книги [PERSON] була власником домоволодіння на вул. Леніна, 2 в с. Гурбинці Пирятинського району Полтавської області, що підтверджується довідкою Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області (а.с. 8). Як вказано в технічному паспорті на нежитловий будинок на вул. Леніна, 2 в с. Гурбинці Пирятинського району Полтавської області, домоволодіння збудовано в 1970 - 1973 роках (а.с. 10). Позивач [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Давидівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області (а.с 14). Позивач є рідною дочкою померлої та єдиним спадкоємцем. Додатковий строк на прийняття спадщини був визначений позивачу рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.05.2015 (а.с. 12-13). При зверненні до Пирятинської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини позивач отримала відмову, у звязку відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння (а.с. 15). Приписами Інструкції Міністерства юстиції УРСР і Міністерства комунального господарства УРСР від 23/25 грудня 1947р. «Про порядок реєстрації будівель в містах, робітничих, дачних, та курортних селищах Української РСР», яка діяла на час будівництва домоволодіння померлої [PERSON], ні Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.66 Міністерства комунального господарства Української РСР, реєстрація права власності на такий обєкт нерухомого майна, як колгоспний двір, та інші обєкти, споруджені в сільській місцевості, не передбачалась. Також, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до вказаного Указу і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Як передбачено ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або законом. Ч. 1 ст. 1261 ЦК визначає, що у першу чергу на спадкування мають діти спадкодавця. Ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 18 червня 2015 року відстрочено сплату судового збору позивачем [PERSON] до ухвалення судового рішення у справі. Проте, судовий збір сплачений не був. Приписами ч. 2 ст. 82 ЦПК установлено, що якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивача [PERSON] судового збору у розмірі 243 гривень 60 коп за подання даної позовної заяви.

Outcome: approved