Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивач 28.08.2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17.11.1989 року. За період шлюбу ними було придбано квартиру [ADDRESS] , автомобіль мікроавтобус пасажирський ГАЗ, модель 3221, реєстраційний номер [NUMBER] . Правовстановлюючих документів у позивача не має, добровільно поділити спільно нажите майно не виявилось можливим, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить виділити йому 1/2 частину квартири [ADDRESS] , 1/2 частину автомобілю мікроавтобус пасажирський ГАЗ, модель 3221, реєстраційний номер [NUMBER] , та визнати за ним та за [PERSON] право власності по 1/2 частин вказаного майна. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Хайдаровою І.О. від 27.09.2017 року відкрито провадження за справою та призначено до судового розгляду. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2019 року цивільну справу №766/14375/17 передано до провадження судді Майдан С.І. Ухвалою судді Майдан С.І. від 22.02.2019 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 19.08.2019 року витребувано у приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Голодюк Оксани Михайлівни завірену належним чином копію спадкової справи №3-2019 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 28.05.2020 року залучено до участі у справі в якості правонаступників відповідача [PERSON] , яка померла [INFO] , - [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 04.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник заявлені позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти визнання за позивачем права власності на 1/2 частину транспортного засобу та визнання права власності на 1/3 частину квартири з урахуванням вкладу позивача у набуття права власності на квартиру. Відповідач [PERSON] зазначила, що у 1988 році вона розміняла трикімнатну квартиру, внаслідок чого її донька [PERSON] отримала у користування однокімнатну квартиру [ADDRESS] . В подальшому вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та вони приватизували це житло. У 2001 році вони продали це житло та за отримані від продажу кошти відразу придбали спірну квартиру [ADDRESS] . Проте, з урахуванням того, що її донька постійно працювала, зробила ремонт, платила комунальні послуги, вважає, що буде справедливим виділити у власність позивачу саме 1/3 частину квартири. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти визнання за позивачем права власності на 1/2 частину транспортного засобу, а щодо визнання права власності на 1/2 частину квартири заперечував, зазначив, що спірна квартира була особистою приватною власністю [PERSON] , позивачем не доведено її придбання за спільні кошти. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної, суд\~ дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що зі свідоцтва про право власності на житло від 29.10.1998 року № [NUMBER] Фонду комунального майна м.Херсона [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] загальною площею 30,25 кв.м. Позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому 17.11.1989 року Дніпровським районним відділом ЗАГС м.Херсона, актовий запис №766, який розірваний рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.07.2017 року за цивільною справою №766/11538/17. після розірвання шлюбу [PERSON] прізвище змінено на дошлюбне « [PERSON] ». Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 05.11.2004 року вбачається, що транспортний засіб - мікроавтобус пасажирський ГАЗ, модель 3221, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] . З договору №7296 купівлі-продажу вбачаться, що [PERSON] та [PERSON] продали приватизовану квартиру [ADDRESS] 18.12.2001 року. З договору купівлі-продажу квартири від 27.12.2001 року вбачається, що [PERSON] придбано квартиру [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] підтвердила в судовому засіданні, що квартира [ADDRESS] була придбана за кошти від продажу квартири по [ADDRESS] . Згідно актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] згідно актового запису про смерть №48, складеного 14.01.2019 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. З довідки приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. від 08.07.2019 року вбачається, що [PERSON] за спадковою справою №3/2019 є спадкоємицею з законом після смерті [INFO] своєї дочки [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Зі спадкової справи №3/2019, заведеної щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулись брат померлої [PERSON] по матері та мати померлої [PERSON] . Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Разом з цим, конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини 3 статті 61 СК України кореспондує частині 4 статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. Презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя відповідачами не спростовано, матеріали справи не містять належних доказів того, що спірне нерухоме майно було придбане [PERSON] за її особисті кошти, тому суд дійшов висновку про визнання спірного майна: квартири [ADDRESS] , а також транспортного засобу - мікроавтобусу пасажирський ГАЗ, модель 3221, реєстраційний номер [NUMBER] , спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. З урахуванням вищевстановленого, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог. Доводи сторони відповідача про те, що спірна квартира придбана за особисті кошти [PERSON] та є її приватною власністю, суд до уваги не приймає як безпідставні та такі, що спростовані встановленими судом обставинами.

Outcome: approved