Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 31 травня 2018 року предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу . В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що шлюб зареєстрований 16 жовтня 1997 року про що зроблено запис за № 1349 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради Тернопільської області . Від шлюбу 02 грудня 2000 року народилася дочка [PERSON], 15 жовтня 2008 року народилася дочка [PERSON] . Причина розірвання шлюбу у несумісності характерів , внаслідок чого вона та відповідач впродовж останніх п»яти років разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства . За таких обставин вважає, що їх шлюб носить формальний характер , тому просить шлюб розірвати, проти примирення заперечує, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі . Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні заявлені [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі. Суд, заслухавши сторони , встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступне . Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Орищак ) Т. П. та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 16 жовтня 1997 року про що зроблено запис за № 1349 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради Тернопільської області , яким 16 жовтня 1997 видане Свідоцтво про одруження серії І-ИД №027311. Від шлюбу сторін 02 грудня 2000 народилася дочка [PERSON] , 15 жовтня 2008 року народилася дочка [PERSON]. Через несумісність характерів сімейне життя сторін не склалося , внаслідок чого впродовж тривалого періоду часу сторони разом не проживають , не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства , що призвело до того, що шлюб сторін має лише формальний характер та їх сім»я фактично розпалася. Згідно із вимогами ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд вважає , що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, суд, оцінивши всебічно, повно, об»єктивно та безпосередньо досліджені докази у справі , прийшов до переконання , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу сторін є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, відтак позов [PERSON] підлягає до задоволення . На підставі наведеного та статтями 4, 5, 89, 200 , 206, 263, 264, 265,268, 352, 354-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Outcome: approved