Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ), про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 07.09.2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, в шлюбі з відповідачем неповнолітніх спільних дітей не мають, однак розірвати шлюб через органи РАЦСу немає можливості, оскілки між ними відсутнє порозуміння Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Останнім часом шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, спільне господарство не ведуть. У зв`язку з наведеним позивач [PERSON] просить шлюб, укладений між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), актовий запис № 364 від 07 вересня 2013 року, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області розірвати. Після розірвання шлюбу залишити позивачу [PERSON] залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Відзив у\~визначений судом\~строк відповідач\~не подав, разом з тим у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутності, із якої вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу у його відсутності. Судове засідання у справі було призначене на 01.10.2021 року на 15 год. 30 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 вересня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблений відповідний актовий запис № 364, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Останнім часом шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, спільне господарство не ведуть. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного\~Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного\~Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведені обставини справи, та з врахуванням заяви відповідача про розгляд справи у його відсутності із якої вбачається, що останній позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення таких, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Крім того, статтею 113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач, крім іншого, просила суд після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.09.2013 року, слідує, що позивач мала до одруження прізвище « [PERSON] ». З огляду на вищенаведене, суд вважає, що ця позовна вимога також підлягає задоволенню. Питання щодо витрат зі сплати судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved