overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.07.2021 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного. Просила розірвати зареєстрований 16.08.2013 шлюб з відповідачем [PERSON] . Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23.07.2021 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] звернулася з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в поданій до суду заяві просив проводити розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 16.08.2013 перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 908 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.08.2014 року звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, від шлюбу у них не має дітей, припинили подружні відносини і стали господарювати окремо. В теперішній час шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачкою та збереження сім'ї неможливі. Йти до органів РАЦС для добровільного оформлення розірвання шлюбу відповідачка не може, так як відсутня у місці, а її місце знаходження йому не відоме. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив шлюб розірвати. При цьому сказав, що приблизно два роки як вони не живуть разом, де відповідачка зараз йому не відомо. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів при заочному розгляді. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (далі-сторони)зареєстрували шлюб 06 березня 2009 року в Другому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, згідно оригіналу свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (виданого повторно 19.08.2014р. року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції), про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 91. (а.с. 3). Від шлюбу у сторін дітей не має. Фактичні шлюбні відносини припинені, однією сім'єю сторони не проживають, спільне домогосподарство не ведеться. Причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами та несхожість характерів. Майнового спору між сторонами не має. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер і тому підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.08.2016 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вказуючи що перебувала у шлюбі з [PERSON] з 17 листопада 2000 року, який було розірвано 23 березня 2005 року. Вона являється власником будинку №23 по вулиці Таврійська в с. Сивашівка Новотроїцького району Херсонської області, в якому зареєстрований її колишній чоловік, відповідач по справі. Відповідач тривалий час не проживає в її будинку, не бере участі в його утриманні, в оплаті комунальних послуг. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним вище будинком. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений двічі. Свідки [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні пояснили, що відповідач [PERSON] дійсно тривалий час не проживає за адресою [INFO]. Дослідивши матеріали справи, враховуючи доводи представника позивача в обґрунтування позовної заяви, пояснення свідків, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини є цивільними і регулюються нормами цивільного права, а саме ст.ст.317,319,321,\~405 ЦК України, відповідно до яких власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд, це право є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] була одружена з відповідачем [PERSON], але їхні шлюбні відносини припинилися, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 7). Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.10.2014 року за позивачем зареєстроване право власності на житловий будинок, що розташований в с. Сивашівка вул. Таврійська 23 Новотроїцький район Херсонської області. На протязі тривалого час, відповідач в будинку не проживає, будинок йому не належить, тому є підстави для визнання його таким що втратив право користування житловим приміщенням. Оскільки позов задоволений повністю, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати в сумі 551,20 гривень віднести за рахунок відповідача і стягнути на користь позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.08.2017 року звернулась в суд з позовом, в якому просить про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача щомісячно, від дня пред'явлення позову до закінчення навчання. Свій позов позивач обґрунтовує наступним. Батьки позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] 18 грудня 2003 року розірвали свій шлюб. Позивач є рідною дочкою відповідача по справі. У відповідності до рішення Миколаївського районного суду Львівської областівідповідач сплачува аліменти на її утримання на користь матері. На даний час позивач навчається на ІІІ курсі ВНКЗ ЛОР Львівського інституту медсестринства та лабораторної медицини ім. А.Крупинського, на денній формі навчання, факультет сестринська справа і перебуває на утриманні матері [PERSON] Останнім місцем праці відповідача був Миколаївський цементно-гірничий комбінат. В утриманні та вихованні позивача відповідач участі не бере. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить суд провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відомостей про причину його неявки немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши дійсні обставини справи, подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Батьки позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] 18 грудня 2003 року розірвали свій шлюб. Позивач проживає з [PERSON] Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно довідки з місця навчання [PERSON] вона навчається на ІІІ курсі ВНКЗ ЛОР Львівського інституту медсестринства та лабораторної медицини ім. А.Крупинського, на денній формі навчання, факультет сестринська справа. Строк навчання закінчується 30.06.2020 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відповідача. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути судовий збір по справі в розмірі 640 грн. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач, [PERSON], 22.08.2018 звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в період з 12.10.2007 по 20.10.2016 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі ,який розірвано за рішенням суду, від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає із позивачем та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, позивач змушена утримувати дочку самостійно, тому звернулась з даним позовом до суду про стягнення аліментів з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилась, до його початку подала заяву, в якій позов підтримала та просила позов задовольнити, розглядати справу за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи неодноразово сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. Зі згоди позивача суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.282 ЦПК України. Судом встановлено що сторони перебували у шлюбі, який за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.10.2016 розірвано, вказане рішення суду набрало законної сили. З копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається що вона народилась [INFO] року і її батьками є: [PERSON] - батько; [PERSON] - мати. Факт проживання неповнолітньої [PERSON] разом із матір'ю - [PERSON] за адресою [ADDRESS], підтверджено довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № aff54017-a326-4ae7-ac93-2f8f07ead6b2 від 14.08.2018. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] [INFO] у розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судові витрати. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.09.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що знаходиться у шлюбі з відповідачем з 26 липня 2013 року. Від сумісного життя має сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки припинені з серпня 2016 року. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження родини неможливо. Дитина проживає з нею. Просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача на свою користь сплачений нею судовий збір . Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала свої вимоги, підтвердила викладені обставини, додала, що поновлення подружніх стосунків неможливо, просила задовольнити вимоги та стягнути з відповідача на свою користь ? частку розміру сплаченого судового збору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечив, зазначив, що подружні стосунки припинені з серпня 2016 року, поновлення стосунків неможливо, позовні вимоги визнав. Згодний на стягнення з нього ? частки судового збору на користь позивачки. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечив проти заявлених вимог. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 26 липня 2013 року, зареєстрованим Залізничним відділом РАЦС Львівського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №242. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від сумісного життя подружжя мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. При розгляді справи суд з'ясував фактичні взаємини позивача та відповідача, бере до уваги той факт, що між сторонами подружні стосунки припинені з серпня 2016 року , спільне господарство сторонами не ведеться, сторони проживають окремо один від одного, вважають подальше збереження сім'ї неможливим. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, збереження родини за таких умов неможливо, укладений між сторонами шлюб слід розірвати. Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.09.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 22775 гривень. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 01.08.2017 року о 16 го.30 хв. в м.Полтаві на перехресті вул.Гоголя-Пушкіна-Гагаріна, керуючи автомобілем «Форд Оріон» державний номерний знак [NUMBER], водій [PERSON], рухаючись від вул..Шевченка по вул.Гоголя в напрямку вул.Небесної Сотні, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Seat IBIZA» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], яка рухалась по вул..Пушкіна від вул..Стрітенська в напрямку вул..Євпропейська, чим порушив Правила дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Згідно висновків ДАІ та суду, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] Вина водія [PERSON] підтверджується протоколом та схемою ДТП і матеріалами справи, а також постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 28.08.2017 року про застосування адміністративного стягнення до [PERSON] Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 22775 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 22.11.2017 року позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що у відповідача немає договору зі страховою компанією, її автомобіль застрахований, але вона не зверталася до своєї страхової компанії, оскільки вона не оплатить їй збитки. Аварійний комісар не оцінював шкоду, калькуляція є доказом сплати коштів; за призначенням експертизи вона не зверталася, бо все видно з калькуляції. В судове засідання 16.01.2018 року позивач [PERSON] повторно не з'явилася. Суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.09.2021 звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 05.03.2011 перебуває у шлюбі з відповідачем. В 2014 році фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, малолітніх та неповнолітніх дітей не мають, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу позивач вважає неможливим та суперечить інтересам сторін. Ухвалою судді Малинського районного суду Житомирської області від 23.09.2021 вказану цивільну справу передано на розгляд до Радомишльського районного суду Житомирської області за підсудністю. Ухвалою від 30.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 14.12.2021 з викликом сторін, копію ухвали направлено сторонам у справі, а відповідачу разом із копією позовної заяви з додатками на 4 арк. В судове засідання сторони не з`явилися, позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, відповідач причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань не подала, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 05.03.2011 перебувають у шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (видане повторно) від 11.08.2021 серії [NUMBER] (а.с.6). Від даного шлюбу сторони не мають спільних малолітніх та неповнолітніх дітей. Як зазначає позивач у позовній заяві, з відповідачем не можуть проживати разом як подружжя з 2014 року, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами. Зазначені обставини не спростовані відповідачем. У відповідності до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 3 ст. 115 СК України регламентовано, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач будь-яких заперечень до суду не подала то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору. Враховуючи викладене та на підставі ст.ст. 7, 24, 110, 112, 113, 115, 141, 157 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.10.2014р. звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він вступив в зареєстрований шлюб з відповідачкою 15.02.2002 року, від якого мають двоє малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що з початку 2012 року сімейне життя між ними погіршувалося, через постійні конфлікти та суперечки воно стало неможливим та нестерпним, у зв'язку з чим шлюбні відносини між ними фактично були припинені, тому з 2013 року вони почали жити окремо, він проживає з іншою жінкою в м. Чернігові, де у нього фактично створена інша сім'я. Оскільки шлюб з відповідачкою носить лише формальний характер, примирення між ними неможливе, сім'я фактично розпалася, майнових спорів між ними немає, посилаючись на ст.ст.104,105,110,112 СК України позивач просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Сторони в судове засідання не з'явились, направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримав, відповідачка позовні вимоги визнала та просила залишити їй теперішне прізвище. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 15.02.2002 року. Від даного шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає з 2013 року та в подальшому не має наміру зберігати подружні відносини, оскільки позивач проживає з іншою жінкою і ним фактично створена нова сім'я, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх малолітніх дітей, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги відповідачки щодо залишення за нею присвоєного після укладення шлюбу прізвища підлягають задоволенню. Таким чином, визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 110,112,113 СК України,

Outcome: approved