Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач 19.03.2014р. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про встановлення фанту належності земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В своїй позовні заяві просила суд: встановити юридичний факт належності земельної ділянки розташованої в садовому товаристві «Будівельник-1», буд. [NUMBER] [PERSON], померлій [INFO] на підставі Державного акту про право власності на землю від 17.12.1998р. за № 019365 виданого рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.11.1998р. за № 2301.2р.; Визнати за нею право власності на вищевказаний земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька , [PERSON]. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку розташовану в садовому товаристві «Будівльник-1» № [NUMBER] по [ADDRESS]. Спадщину після її смерті прийняв чоловік - [PERSON], оскільки був зареєстрований і проживав зі спадкодавцем на момент її смерті. [INFO] помер [PERSON], залишивши заповіт на своє ім'я позивачу. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказану земельну ділянку. Позивач звернулась до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на право власності на земельну ділянку після смерті [PERSON], померлого [INFO], однак їй було відмовлено у зв'язку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документу - Державного акту на земельну ділянку на ім'я [PERSON], померлої [INFO] Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнв. Треті особи у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Письмових заяв не надходило. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до довідки , наданої з Управління Держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області від 12.04.2012р. за вих. № 10/10-439 земельна ділянка площею 0,0566 га, яка розташована за адресою: садове товариство «Будівельник-1» буд. [NUMBER] належить [PERSON] на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 19.11.1998р. за № 2301, згідно Державного акту на право власності на землю від 17.12.1998р. за № 019365 (а.с.17). Відповідний державний акт було втрачено, а відновити його не має можливості [INFO] померла [PERSON] (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначену земельну ділянку. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом був її чоловік [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.9). У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Виходячи з правової норми ч.3 ст.1268 ЦК України [PERSON] прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований і проживав зі спадкодавцем на момент її смерті, що підтверджується довідкою № 7532 від 23.12.2013р., виданої Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством № 34 (а.с.13) [INFO] помер [PERSON] (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,0566 га, яка розташована за адресою: садове товариство «Будівельник-1» буд. [NUMBER] кадастровий № 1210100000:08:740:0163. Встановлено, що [PERSON] залишив заповіт, яким все майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав [PERSON], що підтверджується копією заповіту серії ВЕІ № 667244 від 30.11.2006р., посвідченого Л.Д. Фаст державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за № 4-4548 (а.с.12). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2013р. визнано поважною причиною пропуску [PERSON] строку подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] У видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Є.Л. Циганко позивачу було відмовлено у зв'язку з ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів на землю (а.с.21). Державний акт на право власності на землю від 17.12.1998р. за № 019365 (а.с.17) було втрачено, а можливості відновити його немає у зв'язку з пожежею 2008 року ЦДЗК. Спадкоємець звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Існують умови, які унеможливлюють одержання [PERSON] в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. На підставі ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На підставі ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial