Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі [PERSON] міського центру зайнятості звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив стягнути незаконно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 1053,32 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] звернулась за сприянням у працевлаштуванні до [PERSON] міського центру зайнятості, де була зареєстрована як така, що шукає роботу з відкриттям персональної картки № 2009АВГ17090101251. За особистою заявою відповідача від 24.09.2001 року їй був наданий статус безробітної. На підставі наданої інформації встановлено, що відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості була одночасно зареєстрована як фізична особа підприємець. На підставі виявленого факту проведено розслідування страхового випадку обґрунтованості виплат матеріального забезпечення та складений відповідний Акт від 05.08.2015 року № 277-ФОП. Розслідуванням підтверджено, що під час реєстрації у центрі зайнятості [PERSON] не повідомила про факт щодо перебування її на обліку як фізичної особи підприємеця, відповідних документів не надала та підтверджувала особистим підписом в заяві про надання статусу безробітного, що не зареєстрована як фізична особа підприємець. Директором [PERSON] міського центру зайнятості від 05.08.2015 року виданий Наказ «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON]» № 1112 в сумі 1053,32 гривень за період з 23.12.2001 року по 26.05.2003 року. [PERSON] міським центром зайнятості був направлений до відповідача лист претензія від 06.08.2015 року за № ХМЦЗ-02-10661 з пропозицією добровільного повернення коштів, але досі відповідач їх не повернув. В судовому засіданні представник позивача в судове засідання не з'явилась, про день та час судового розгляду повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу у її відсутності, проти винесеня заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.09.2001 року [PERSON] звернулась до позивача [PERSON] міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, у звязку з чим була відкрита персональна картка № 2009АВГ17090101251. (а.с. 10) За особистою заявою [PERSON] від 24.09.2001 року, останній був наданий статус безробітної. (а.с. 9) Згідно Наказу директора [PERSON] міського центру зайнятості № НТ001092 від 24.09.2001 року [PERSON] призначена виплата допомоги по безробіттю з 24.09.2001 року по 18.09.2002 року на підставі п.п. 2,4 ст. 22, п. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнобовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.п. 2.7, 2,9 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року за № 307. (а.с. 3) У звязку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб підприємців за заявницьким принципом» за № 11-58-7 від 13.05.2014 року, в базу EIAC.NET, в закладці «Довідник ПОУЄДРС» внесені зміни, які свідчили, що [PERSON] зареєстрована як ФОП з 20.12.1998 року та підприємницька діяльність якої припинена за судовим рішенням лише 12.06.2015 року. На підставі наданої інформації позивачем було встановлено, що [PERSON] в період перебування на обліку в центра зайнятості була одночасно зареєстрована як фізична особа підприємець, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру від 04.08.2015 року. (а.с. 7-8) На підставі виявленого факту проведено розслідування страхового випадку обґрунтованості виплат матеріального забезпечення та складений відповідний Акт від 05.08.2015 року за № 277-ФОП, згідно Закон України «Про загальнобовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». (а.с. 6) Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнобовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані вчасно подавати відомості про обставини,що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Директором [PERSON] міського центру зайнятості було видано наказу № 1112 від 05.08.2015 року «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ПІБ [PERSON]» за період з 23.12.2001 року по 26.05.2003 року в сумі 1053,32 гривень. (а.с. 5) [PERSON] міським центром зайнятості відповідачу був направлений лист претензія від 06.08.2015 року за № ХМЦЗ-02-10661 з пропозицією добровільного повернення коштів, виплачених як матеріальне забезпечення у сумі 1053,32 гривень. (а.с. 4) Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала. Наведені докази вказують на обґрунтованість заявленого позову і про можливість його задоволення. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved