Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.08.2020 року звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить суд визнати 1/2 частку житлового будинку літ А-1 за адресою [ADDRESS] , що становить квартиру [NUMBER] загальною площею 25,1кв.м, житловою площею 11,6кв.м, а саме: коридор 1-1, площею 2,1кв.м, кухня 1-2, площею 11,4кв.м, жила кімната 1-3, площею 11,6кв.м, літня кухня літ. Б, сарай літ. Г, вбиральня літ. И (що розташована на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0392 кадастровий номер 1211000000:02:091:0011) - спільною сумісною власністю подружжя; здійснити розподіл спільного майна подружжя, визнавши за сторонами право приватної спільної часткової власності в розмірі 1/2 частки 1/2 частки житлового будинку. Позов вмотивовано тим, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2014 року. 02.04.2016 року ними придбано у власність 1/2 частку житлового будинку літ А-1 за адресою [ADDRESS] . В останній час сімейне життя між нею та відповідачем не складається, що може призвести до припинення шлюбу. Вона зареєстрована у спільному житлі, періодично проживає в ньому та має там власні речі, спільне майно, тому з метою захисту своїх прав та закріплення її частки у праві спільної власності звернулася до суду. 18.01.2021 року відповідачем подано клопотання про врегулювання спору за участю судді, проте позивачем згоду на врегулювання спору за участю судді не надано. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутньою не була, скориставшись правом представництва відповідно до ст.58 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні присутньою не була, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, скориставшись правом представництва відповідно до ст.58 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Правом надання відзиву на позов не скористалася. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи спір про поділ майна подружжя, суд повинен встановити обсяг спільно нажитого майна, з`ясувати джерело і час його придбання. Згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі №339/116/16-ц (провадження №61-15462св18). Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 червня 2014 року (а.с.11). Шлюб між сторонами не розірвано. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України). Під час перебування у шлюбі сторонами придбано у власність нерухоме майно - 1/2 частку житлового будинку літ А-1 за адресою [ADDRESS] , що становить квартиру [NUMBER] загальною площею 25,1кв.м, житловою площею 11,6кв.м, а саме: коридор 1-1, площею 2,1кв.м, кухня І-2 площею 11,4кв.м, жила кімната 1-3, площею 11,6кв.м, літня кухня літ. Б, сарай літ. Г, вбиральня літ. И (що розташована на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0392 кадастровий номер 1211000000:02:091:0011) на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциною Н.В. (далі - Договір) (а.с.12). Пунктом 2 Договору визначено, що 1/2 частка житлового будинку, яка є предметом цього договору, розташована на земельній ділянці, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0392га, кадастровий номер якої 1211000000:02:091:0011. З передачею предмету договору, Продавці одночасно передають в користування Покупця земельну ділянку. Продавці свідчать, що право на приватизацію земельної ділянки, на якій розташована 1/2 частка житлового будинку, Продавцями не реалізовано, а також про те, що відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012р. №1051, не зареєстровані, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ- 1203275582016, виданим [PERSON] , державним кадастровим реєстратором управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області 24.03.2016 року. Земельна ділянка переходить в користування Покупця та підлягає оформленню в особисту власність, згідно діючого законодавства. Державний акт на право приватної власності на землю (площею 0,0392га, кадастровий номер якої 1211000000:02:091:0011) за адресою: [ADDRESS] видано на ім`я [PERSON] (а.с.84). Пунктом 12 Договору визначено, що майно придбавається покупцем за згодою його дружини [PERSON] , яка надала відповідну заяву, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциною Н.В. 02.04.2016 року за реєстровим №497 (а.с.13 зворот). Право власності на частку домоволодіння зареєстровано на ім`я відповідача [PERSON] , що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №220642911 від 18.08.2020 року (а.с.15-17). Однак факт реєстрації спірного майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання. У постанові від 30.09.2020 року у справі №621/2180/17-ц, Верховний суд дійшов висновку, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 29 січня 2021 року у справі №161/14048/19, від 09 грудня 2020 року у справі №161/1122/19. Згідно з ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); в разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі №565/495/18 (провадження №61-1539св19) вказано, що «поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, за наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі». Відтак, суд вважає, що частка спірного домоволодіння може бути поділена між сторонами шляхом визнання за кожним із них права власності на 1/2 частку майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя. Ринкова вартість 1/2 частки спірного домоволодіння станом на 28.12.2020 року складає 153459,00грн., що вбачається з висновку експерта з питань оціночно-будівельного дослідження №104-20 від 28.12.2020 року (а.с.19-35). На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у справі пропорційно до задоволених вимог в сумі 840,80грн. та 1500,00грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved