Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач 19.12.2016 року звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] кошти в розмірі понесених витрат у сумі 50 000 грн. 00 коп., витрати по сплаті вартості послуг аварійного комісара у розмірі 890,00 грн. та судовий збір. Вимоги мотивує тим, що 06.08.2012 року близько 21 год. 00 хв. на Столичному шосе в районі пр. Науки в м. Києві за участю [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в АТ «СК «АХА Страхування» згідно полісу № АВ/2541071 строк дії якого з 03.04.2012 року по 02.04.2013 року. Згідно звіту № 224 від 23.07.2013 року про визначення вартості матеріального збитку щодо пошкодженого автомобіля складеного ФОП Кузьмик, розмір завданих збитків становить 80 926,84 грн. Завдана шкода, особисто винуватцем ДТП відшкодована потерпілій особі не була. З метою отримання відшкодування власник пошкодженого автомобіля звернувся до МТСБУ. 05 серпня 2013 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі у розмірі 50 000,00 грн. Крім цього МТСБУ було понесено витрати пов'язані із залученням аварійного комісара у розмірі 890,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача сплачене страхове відшкодування та понесені витрати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2017 року цивільна справа передана для розгляду за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва. В судове засідання представник позивача не з'явився, представником МТСБУ [PERSON] до суду подана заява з проханням розглянути справу без участі представника позивача, в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.08.2012 року о 21 год. 00 хв. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по Столичному шосе в районі пр. Науки в м. Києві, не врахував дорожню обстановку та при виникненні небезпеки для руху і перешкоди, не вжив достатніх заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 2012 року у справі № 2601/16427/12 (а.с. 15, 16). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи убачається, що на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Тойота», д.н.з. [NUMBER], був застрахований в АТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» відповідно до полісу № АВ/2541071, укладеного між останнім та [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до звіту № 224 про оцінку автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] від 23.07.2013 р., складеного ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті пошкодження при ДТП становить 80 926,84 грн. (а.с. 18-21 зв.). Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Вбачається, що власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернулася до МТСБУ із заявами від 04.07.2013 року з повідомленням про страховий випадок та про виплату відшкодування. Судом встановлено, що договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Нормами ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання спірних правовідносин. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Судом встановлено, що у зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 05.08.2013 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 1/21107 від 01 серпня 2013 року (а.с. 29). Отже, МТСБУ виконало покладений на нього Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ст. 993 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Крім цього позивачем були понесені витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 890,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2543 від 08.08.2013 року (а.с. 27). За повідомленням позивача відповідачем в добровільному порядку вищевказані витрати МТСБУ відшкодовані не були. Згідно вимог ст. ст. 27-30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду надано не було. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved