Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач 23 червня 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхніх двох спільних дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 5000 гривень щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Провадження у справі відкрито 17 липня 2017 року. До попереднього судового засідання 27 вересня 2017 року відповідач [PERSON] подав заперечення на позов [PERSON], в яких позов визнав частково та просив стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей аліменти в розмірі 1500 гривень. Окрім того зазначає, що він проживає разом із батьками, має нерегулярний, мінливий дохід, додаткових доходів не має, має розлади зі здоровям. Однак розуміє свій обовязок щодо утримання своїх неповнолітніх дітей. Попередній розгляд справи проведений 28 вересня 2017 року, справа призначена до судового розгляду. За клопотанням позивача 1 грудня 2017 року судовий розгляд справи відкладений до 26 грудня 2017 року для мирного врегулювання спору. 18 грудня 2017 року представником позивача адвокатом [PERSON] до суду направлено заяву, в які позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 2500 гривень. Ухвалою суду від 26 грудня 2017 року продовжено судовий розгляд по суті за правилами ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року. В сьогоднішнє судове засідання позивачка та її представник не з'явились, подали заяву про підтримку зменшених позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність. Відповідач також не з'явився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд відповідно до статей 223, 281 ЦПК України виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказала, що її права були порушені тим, що відповідач матеріально не допомагає їй утримувати їх спільних дітей. Предмет позову - стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їхніх спільних дітей. У судовому засіданні установлено, що відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 14 березня 2014 року (а.с. 6) було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Рішення суду набуло законної сили 8 квітня 2014 року. Згідно з копіями свідоцтв про народження, сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Відповідачем на підтвердження свого матеріального стану було надано довідку зі Жмеринського міськрайонного центру зайнятості №1215 від 25 вересня 2017 року (а.с. 21) та Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 22) про те, що він не перебуває на обліку у Жмеринському міськрайонному центрі зайнятості та станом на 27 вересня 2017 року не зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про підставність звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Що стосується розміру аліментів, суд виходить з такого. Судом приймається до уваги та обставина, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, оскільки вона не заперечується сторонами та не було надано суду доказів протилежного. Водночас суд не може взяти до уваги обставини щодо розладу здоровя відповідача, про що він зазначив у своїх запереченнях, оскільки доказів цьому ним не представлено. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Враховуючи вік дітей (8 років та 5 років), законодавчо визначений мінімальний розмір аліментів має становити 1676 гривень на обох дітей. Виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір аліментів в даному конкретному випадку, які слід стягнути із відповідача, в сумі 2000 гривень на двох дітей буде справедливим, оскільки відповідно до статті 180 СК України обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків, до того ж відповідач усвідомлює, що на сьогоднішній день збільшились ціни на основні продукти харчування та предмети домашнього вжитку, про що ним самим зазначається у його запереченнях. Згідно з вимогами частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати по сплаті судового збору на суму 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнена від його сплати при подачі цього позову до суду.

Outcome: partial