Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач 24 грудня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 березня 2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики № 1/2014/014/194, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 1000,00 грн., строком користування до 11 квітня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування 2% за кожен день користування кредитом. Відповідач в порушення умов договору позики отриманий кредит не повертає та не сплачує відсотки за його використання згідно умов договору. У зв'язку із чим, загальна сума заборгованості відповідача складає 11380,00 грн., яка складається з: сума основного боргу у розмірі 1000,00 грн.; сума нарахованих процентів на дату подання позову у розмірі 5080,00 грн.;сума пені у розмірі 4800,00 грн.;сума штрафу у розмірі 500,00 грн. Оскільки відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 11380,00 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача, діючий на підставі довіреності - Бабець Т.М., в судове засідання не з'явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просила суд, розглядати справу за своєї відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду не заперечує (а.с.16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про день, час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила, письмових заяв про розгляд справи за відсутністі до суду не надходило. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 28 березня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро швидкого кредитування» та [PERSON] було укладено договір позики № 1/2014/014/194, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу позику в сумі 1000,00 грн., а останній зобов'язався повернути позику та сплатити проценти за користування у розмірі 2% в день за кожен день користування позикою, строком користування до 11 квітня 2014 року (а.с.4). Відповідно до п.3.3. договору позики, повернення позики та сплата процентів здійснюється разовим платежем. Видача грошових коштів позичальнику згідно договору позики № 1/2014/014/194 від 28 березня 2014 року підтверджена видатковим касовим ордером від 28 березня 2014 року (а.с.5). Однак в порушення умов договору позики, відповідач свої зобов'язання не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів, в наслідок чого за ним, утворилась заборгованість в сумі 11380,00 грн., яка складається з: сума основного боргу у розмірі 1000,00 грн.; сума нарахованих процентів на дату подання позову у розмірі 5080,00 грн.;сума пені у розмірі 4800,00 грн.;сума штрафу у розмірі 500,00 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 11380,00 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved