Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 листопада 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 04 лютого 2014 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 108, про що повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 29 липня 2016 року. Від шлюбу у них немає дітей. Тривалий час між сторонами існують неприязні стосунки, у них різні характери та уподобання, відношення і ставлення до сімейного життя. Протягом останніх десяти місяців не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини фактично припинилися з січня 2015 року, після того, як відповідач покинув їхнє спільне місце проживання. У сторін немає спільних інтересів та вподобань, їх сім'я фактично розпалась, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З цих підстав позивач [PERSON] просить розірвати шлюб. В судове засіданні представник позивача [PERSON] подав заяву, згідно з якою просить задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], розглянути справу без участі сторони позивача. Відповідач [PERSON], у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 04 лютого 2014 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 108 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Судом встановлено, що від даного шлюбу в подружжя дітей немає. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами існують неприязні стосунки, у них різні характери та уподобання, відношення і ставлення до сімейного життя, протягом останніх десяти місяців не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved