Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач 20.01.2014 року звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності посилаючись на те, що 21.11.2013 року вона уклала з відповідачами договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належить відповідачам на праві сумісної власності. У виконання умов договору вона передала відповідачам 7000 доларів США. Відповідачі ж в свою чергу передали їй правовстановлюючі документи на квартиру, звільнили квартиру та переїхали проживати до іншого житла. Відповідачі зобов*язались оформити продаж квартири нотаріально, однак до часу звернення до суду свої зобов*язання не виконали, на її звернення відповідають відмовою, посилаючись на відсутність грошових коштів. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з*явились, від представника відповідачів надійшла заява згідно якої останні фактично визнали позовні вимоги, зазначили, що у зв*язку з хворобами та відсутністю грошових коштів не мають можливості засвідчити договір нотаріально. Представник третьої особи до судового засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не подав. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому керується наступним. Відповідно до ст. 15 ЦК України визначене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Припис ст. 15 кореспондується із ст. 3 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів. Судом встановлено, що відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, від 08.04.1994 року на праві особистої сумісної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с.7). 21.11.2013 року між позивачем та відповідачами укладено договір купівлі-продажу квартиру [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та вчинилось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі подальше нотаріальне посвідчення не вимагається. Під час розгляду справи встановлено та підтверджено відповідними доказами, що позивачем у повному обсязі сплачено грошові кошти за даним договором, фактично вона проживає у зазначеній квартирі та володіє нею, відповідачі передали позивачу правовстановлюючі документи на спірну квартиру. Тобто з наведеного вбачається, що позивач та відповідачі домовилися про усі суттєві умови договору, та відбулось повне його виконання, тому у суду наявні усі підстави визнати дійсним договір купівлі - продажу квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч.1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, різновидом якого у даному випадку є купівля-продаж. Оскільки договір купівлі-продажу укладений між позивачем та відповідачами визнаний судом дійсним у суду наявні усі правові підстави для визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,70 кв.м, житловою площею 28,40 кв.м, кухня 7,60 кв.м., туалет 1,50 кв.м., коридор 4,40 кв.м., вбудовані шафи 0,20 кв.м. та 0,20 кв.м. На підставі викладеного,

Outcome: approved