Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] в серпні звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власницею будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить їй на праві приватної власності. В даному будинку позивач проживає одна. Відповідач по справі [PERSON], зареєстрований в квартирі, але фактично не проживає з 1998 року і по теперішній час. Останній являється сином позивача [PERSON], у 1998 році він виїхав за кордон та проживає там із своєю сім'єю. За свою пенсію позивач не в змозі оплатити рахунки, які приходять, в субсидії їй відмовлено. У зв'язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Згідно заяви позивач [PERSON] просила розгляд справи проводити без її участі, позов просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак повідомлялась належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Як було встановлено судом, що [PERSON] є власницею будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить їй на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі - продажу від 17.11.1976 року. В даному будинку позивач проживає одна. Відповідач по справі [PERSON], зареєстрований в квартирі, але фактично не проживає з 1998 року і по теперішній час, що підтверджується актом квартального комітету «Поділля» про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 26.07.2018 року та довідкою квартального комітету «Поділля» від 02.07.2018 року № 679. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадянин, який має у приватній власності будинок (квартиру), має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та має право звернутися в суд про виселення. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК УРСР, суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає більше одного року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом підлягають задоволенню. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн. А тому суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved