Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] 16.12.2019 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ТОВ НВП «Інтерагросервіс», [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди. \~ \~ \~ \~Позовна заява обґрунтована тим, що 16.08.2021 в с. Стасі Диканського району відбулася ДТП за участю трактора колісного МТЗ-80, реєстраційний номер [NUMBER] , належного ТОВ НВП «Інтерагросервіс», під керуванням [PERSON] , та автомобіля KIA RIO, державний номерний знак [NUMBER] , належного позивачу, під керуванням [PERSON] . \~ \~ \~ \~Позивач вказував, що постановою суду визнана вина водія [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлено, що водій є працівником ТОВ «НВП «Інтерагросервіс» та під час скоєння зазначеної ДТП [PERSON] знаходився на робочому місці та виконував свої посадові обов`язки. \~ \~ \~ \~ [PERSON] зазначав, що загальна вартість матеріальних збитків, завданих в результаті ДТП, складає 40057,85 грн., яка не була відшкодована відповідачем ТОВ НВП «Інтерагросервіс». В поданій до суду позовній заяві [PERSON] просив стягнути з відповідачів на його користь 38057,84 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 2000 грн. витрат на експерту оцінку, 8500 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17.12.2019 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем ТОВ НВП «Інтерагросервіс» 24.12.2019 подано клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26.12.2019 за клопотанням відповідача суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 06.02.2020. Відповідачами ТОВ НВП «Інтерагросервіс» та [PERSON] 21.01.2020 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Відзив обґрунтований тим, що ДТП та пошкодження транспортного засобу, належного позивачу, сталося з вини [PERSON] , який на час пригоди керував автомобілем KIA RIO, державний номерний знак [NUMBER] . Також відповідач вважає, що визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача не відповідає вимогам законодавства, тому не може бути прийняте судом до уваги. 27.01.2020 відповідачами ТОВ НВП «Інтерагросервіс» та [PERSON] подано до суду клопотання про залучення до участі в справі в якості третіх осіб ПрАТ «СК «Брокбізнес» та [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06.02.2020 залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . В задоволенні клопотань про залучення до участі в справі в якості третьої особи ПрАТ «СК «Брокбізнес» та Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовлено. Зупинено провадження в справі за позовом [PERSON] до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 529/1216/19. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24.09.2021 відновлено провадження в справі. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.10.2021 закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] , призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. \~ \~ \~ \~Представник відповідачів щодо задоволення позовних вимог заперечував. Не оспорюючи наявність вини водія [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, вважає, що в діях водія [PERSON] мала місце груба необережність, тому розмір завданої позивачу шкоди має бути суттєво зменшено з урахуванням вини водія [PERSON] . Також вважає, що висновок про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, отримано з порушенням норм законодавства, він є недопустимим доказом та не може бути прийнятий судом до уваги. Суд, заслухавши представників, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Встановлено, що 16.08.2019 близько 18 год 15 хв. по вул. Яковенка в с. Стасі Диканського району Полтавської області водій [PERSON] , керуючи трактором МТЗ-80, реєстраційний номер [NUMBER] , з причепом без номера, що належить ТОВ НВП «Інтерагросервіс», перед здійсненням розвороту не впевнився у безпечності маневру і не створенні перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, допустив зіткнення з автомобілем KIA RIO, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим порушив п. 10.1. Правил дорожнього руху України. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль KIA RIO, державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Диканського районного суду Полтавської області від 24.10.2019 в справі № 529/895/19, яка вступила в законну силу, визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення (а.с. 12). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому суд вважає доведеними обставини щодо наявності відповідних винних дій, вчинених водієм [PERSON] , які встановлені постановою суду в справі про адміністративне правопорушення. Встановлено, що внаслідок ДТП транспортний засіб KIA RIO, державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Власником транспортного засобу KIA RIO, державний номерний знак [NUMBER] , є позивач [PERSON] Трактор МТЗ-80, реєстраційний номер [NUMBER] , на час ДТП на праві власності належав ТОВ НВП «Інтерагросервіс». Судом встановлено, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди 16.08.2019 цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який керував трактором МТЗ-80, реєстраційний номер [NUMBER] , з причепом, що належить ТОВ НВП «Інтерагросервіс», не була застрахована. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно із частиною першою\~статті 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз норм\~статей 1187 та 1172\~ЦК України\~дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Судом вставлено, не оспорюється сторонами по справі та підтверджено представником відповідача в судовому засіданні, що на час дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 16.08.2016, водій [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем ТОВ НВП «Інтерагросервіс» та безпосередньо виконував свої трудові обов`язки. Тому суд\~приходить до\~висновку,\~що належним\~відповідачем в\~справі є\~ТОВ НВП\~«Інтерагросервіс»,\~ \~з яким\~водій перебував\~в трудових\~обов`язках,\~на який\~нормами ст.\~1172\~ЦК України\~ покладено\~обов`язок \~ відшкодувати шкоду, завдану працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Позовні вимоги до відповідача [PERSON] позивачем [PERSON] заявлені безпідставно, такі позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру спричиненої позивачу шкоди в результаті ДТП суд виходить з такого. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, на підтвердження розміру спричиненого йому матеріального збитку надав до суду висновок про вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 490/08-19, складений 04.09.2019 (а.с. 13-36), згідно з яким вартість матеріального збитку складає 38057,85 грн. Зазначений звіт про визначення вартості матеріального збитку складено оцінювачем [PERSON] , який має кваліфікацію оцінювача (а.с. 36). При наданні звіту оцінювачем було додержано вимоги законодавства останній підтвердив свою компетентність і не вийшов він за межі своїх повноважень. Звіт містить повноту відповідей на порушені перед ним питання та їх відповідність іншим фактичним даним, має місце узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком. Статтею \~12\~ЦПК України\~передбачено принцип\~змагальності сторін,\~згідно з\~яким учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом.\~ \~ Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання. Відповідно до ст. 74 ЦПК України спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, пов`язаних із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо). Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. За приписами ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Заперечуючи щодо визначеного розміру завданої шкоди, відповідачі жодні докази на спростування висновку оцінювача до суду не надали, клопотання про призначення в справі судових експертиз заявлені не були. Суд приходить до висновку, що висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу № 490/08-19 від 04.09.2019 (а.с. 13-36) в розумінні норм ст. ст. 76, 77, 78, 79, 95 ЦПК України є належним та допустимим доказом. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку про визначення розміру шкоди, завданої позивачу [PERSON] , як власнику пошкодженого транспортного засобу саме в розмірі 38057,85 грн. Тому з відповідача ТОВ НВП «Інтерагросервіс» на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 38057 грн 85 коп. В цій частині позовні вимоги [PERSON] до даного відповідача є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом критично оцінюється твердження відповідачів про те, що огляд пошкодженого автомобіля позивача проводився без участі представника відповідача юридичної особи та відповідача [PERSON] , тому такий огляд не відповідає вимогам законодавства та може бути прийнятий до уваги. Згідно з п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003\~ № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), у \~разі потреби\~виклик заінтересованих\~осіб для\~технічного огляду\~із зазначенням\~дати,\~місця та\~часу проведення\~огляду КТЗ\~(після\~їх узгодження\~з виконавцем\~дослідження)\~здійснюється замовником\~дослідження шляхом\~вручення відповідного\~виклику під\~розписку особі,\~що викликається,\~або телеграмою\~з повідомленням\~про її\~вручення адресату. \~У разі\~відсутності в\~установлений час\~на місці\~огляду осіб,\~що викликалися,\~огляд проводиться\~без їх\~участі,\~про що\~зазначається у\~звіті (акті),\~висновку. Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо). Даним нормативно - правовим актом не визначена обов`язковість виклику заінтересованих осіб, а зазначена можливість такого виклику. Відсутність даних про повідомлення всіх учасників дорожньо-транспортної пригоди про дату, час та місце огляду пошкодженого транспортного засобу не тягне за собою наслідком визнання відповідного звіту про визначення вартості завданих збитків недійсним. У разі незгоди відповідачів із оцінкою пошкоджень транспортного засобу, у останніх є процесуальна можливість надати відповідні докази на спростування висновку викладеного у звіт № 490/08-19 від 04.09.2019, але відповідачі своїм правом не скористалися, жодні докази на спростування висновку не надали. Витрати позивача в розмірі 2000 грн на оплату послуг оцінювача (а.с. 37), є тими витратами, які позивач здійснив для відновлення свого порушеного права, тому такі витрати відповідно до ст. 22 ЦК України є збитками, які також підлягають відшкодуванню відповідачем ТОВ НВП «Інтерагросервіс». Посилання відповідачів на наявність в діях водія [PERSON] грубої необережності спростовується дослідженими в справі доказами. Зокрема, як встановлено судом, постановою Полтавського апеляційного суду від 20.09.2021 (а.с. 161-163) в справі № 529/1216/19 апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності [PERSON] задоволено, постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 24.01.2020 про визнання [PERSON] винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасовано та закрито провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Посилання представника відповідачів в судовому засіданні на те, що зазначеною постановою суду встановлено невідповідність дій [PERSON] . Правилам дорожнього руху не відповідає дійсності. Натомість, постановою суду встановлено, що в діях [PERSON] виключається порушення ПДР. Зазначені встановлені судом обставини відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковими для суду. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] документально підтверджено понесення судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн (а.с. 1) та витрати на правову допомогу в розмірі 8500 грн (а.с. 40). Представник відповідачів, обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в судовому засіданні зазначив, що справа не є складною, заявлена незначна сума до стягнення. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)\~\~обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~\~ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в даній справі є обґрунтованими та співмірними. Також судом враховується позиція щодо складності справи, яка була викладена відповідачем ТОВ НВП «Інтерагросерсіс» в заяві із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 52-55), де відповідач зазначав, що на його думку сказана цивільна справа має відповідну складність, серйозне значення для відповідача, ставиться вимога про стягнення значної суми грошових коштів. За таких обставин, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог тільки до одного із двох відповідачів позивачу [PERSON] підлягають відшкодуванню відповідачем ТОВ «НВП «Інтерагросервіс» понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 384 грн 20 коп. та 4250 грн витрат на правову допомогу.

Outcome: partial