Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягненя заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог посилається на те, що 03.04.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» ( правонаступник [PERSON] акціонерне товариство «Дельта Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №НКЛ-920784, відповідно до якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умова повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 4764000,00 гривень з кінцевим терміном повернення заборгованості до 30.04.2012 року. Плата за користування кредитом у вигляді процентів становить 17,0% річних на умовах визначених цим договором та додатковими договорами до нього. Оскільки, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору протягом тривалого часу, тому станом на 01.02.2017 року за ним наявна заборгованість у сумі - 202848,66 грн., що становить відсотки за період з 01.07.2014 року по 01.09.2014 року. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, з підстав зазначеним в позовній заяві та просила суд їх задоволити повністю. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, зіславшись на обставини викладені в наданому до суду запереченні, а тому просила суд в задоволені позовних вимог відмовити, оскільки позивач здійснив відступлення права вимоги за договором кредитної лінії № НКЛ-920784 від 03.04.2009 року та із змінами і доповненнями внесеними додатковим договором №1 від 31 липня 2012 року товариству з обмеженою відповідальністю «Ріелтор Легасі», яким вподальшому проведено виконання зобовязання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено наступні обставини. 03.04.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» ( правонаступник [PERSON] акціонерне товариство «Дельта Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №НКЛ-920784 на грошові кошти в сумі 4764000 грн. 00 коп. при встановленні сплати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 19,51 % на рік та сплату за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 2630906 грн.28 коп. з терміном повернення 30 квітня 2012 року. 31.07.2012 року між вказаними сторонами укладено додатковий договір №1 до договору кредитної лінії №НКЛ-920784 від 03.04.2009 року, яким визначено термін повернення заборгованості до 01.06.2014 року з і сплатою за користування кредитними коштами 17,0 % річних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені Законом, зокрема, ст.ст.37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] 31.10.2014 року [PERSON] ПАТ «Дельта Банк» повідомив про відступлення права вимоги за договором кредитної лінії №НКЛ 920784 від 03.04.2009 року товариству з обмеженою відповідальністю «Ріелтор Легасі», оскільки 30.10.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу посвідчено договір про відступлення права вимоги за договором кредитної лінії №НКЛ 920784 від 03.04.2009 року із змінами і доповненнями внесеними додатковим договором №1 від 31 липня 2012 року, за реєстровим №1245, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» відступив ТОВ «Ріелтор Легасі» право вимоги щодо: повернення заборгованості за кредитом в розмірі 4734000 грн. 00 коп. та повернення заборгованості за процентами в розмірі 2092348 грн. 02 коп. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість за кредитним договором №НКЛ 920784 від 03.04.2009 року з нарахованими по 30.10.2014 року відсотками становить 6826348 грн. 02 коп., про що зазначено у вищезазначеному повідомленні. В силу вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковий до виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобовязання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за право чином (відступлення права вимоги). Згідно з\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. З матеріалів справи встановлено, що за договором про відступлення права вимоги від 30 жовтня 2014 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» (первісний кредитор) та ТОВ «Ріелтор Легасі» (Новий Кредитор ), Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги належного виконання зобовязань [PERSON] за договором кредитної лінії №НКЛ 920784 від 03.04.2009 року із змінами та доповненнями, загальна сума вимог на день укладення договору становить 6826348 грн. 02 коп. ТОВ «Ріелтер Легасі» на виконання умов договору сплатило на користь ПАТ «Дельта Банк» 6826348 грн.02 коп., що підтверджується платіжним дорученням №16 від 30.10.2014 року. Згідно умов, які містяться в п.1.2 договору про відступлення права вимоги, разом з правом вимоги виконання зобовязань до нового кредитора (ТОВ «Ріелтор Легасі») переходять права за договорами, що забезпечують виконання зобовязання, а саме: права іпотекодержателя, що виникли із іпотечного договору від 03.04.2009 року, укладеного між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» та ТОВ «Ріелтер 7К», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим №705, із змінами та доповненнями внесеними договором про внесення змін до Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу 09.08.2012 року за реєстровим №2025; права іпотекодержателя, що виникли із іпотечного договору від 31.07.2012 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Ріелтер 7К», посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького нотаріального округу, за реєстровим №2536. 01.11.2014 року ТОВ «Ріелтор Легасі» направило боржнику [PERSON] та ТОВ «Ріелтер 7К» письмову вимогу про усунення порушень виконання зобовязання за ерудитним договором, право вимоги за яким передано ТОВ «Ріелтор Легасі». ТОВ «Ріелтер 7К» було отримано від ТОВ «Ріелтор Легасі» претензію на суму 6826348 грн. 02 коп. від 06.11.2014 року, в яких містилася вимога про необхідність виконання ТОВ «Ріелтер 7К», як іпотекодавцем, зобовязання за кредитним договором, розмір якого становив 6826348 грн. 02 коп. і зазначалося також про те, що у випадку несплати боргу ТОВ «Ріелтор Легасі» звертатиме стягнення на передане ТОВ «Ріелтер 7К» в іпотеку майно. В результаті чого, за наведених обставин, 22.12.2014 року між ТОВ «Ріелтор Легасі» (іпотекодержателем) і ТОВ «Ріелтер 7К» ( іпотекодавцем) було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим №1349, згідно з яким ТОВ «Ріелтер 7К»в добровільному порядку, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором передало, а ТОВ «Ріелтор Легасі» отримало у власність належні ТОВ «Ріелтер 7К» на праві приватної власності приміщення, які були обєктами іпотеки за вказаними вище іпотечними договорами загальною вартістю 6826348 грн. 02 коп., укладеним між ТОВ «Ріелтер 7К» і ПАТ «Дельта Банк». За вищевказаних обставин встановлено, що зобовязання як кредитним договором так і за іпотечними договорами були виконанні належним чином шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у визначений ст.36 Закону України «Про іпотеку» процедурі позасудового врегулювання, в результаті застосування якої за договором про задоволення вимог іпотеко держателя відбулася передача ТОВ «Ріелтор Легасі», як іпотеко держателю, права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання, що виникло із кредитного договору, а саме заборгованість за договором кредитної лінії №НКЛ-920784 від 03.04.2009 в розмірі 4734000 грн. 00 коп. основного боргу та заборгованість за процентами нарахованими по 30.10.2014 року в розмірі 2092348 грн. 02 коп. погашена в повному обсязі. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначається, іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Так, відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотеко держателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. У відповідності до ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотек держателя за своїми правовими наслідками може передбачати, зокрема, передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Згідно цієї ж норми Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобовязання є недійсними. Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, враховуючи, що зобовязання згідно кредитного договору №НКЛ-920784 від 03.04.2009 року та із змінами і доповненнями внесеними додатковим договором №1 від 31 липня 2012 року, а також зобовязання за іпотечними договорами були виконанні належним чином шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що сторонами в судовому засіданні не спростовано, тому суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed