Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач 24.11.2016 року звернулася до суду з позовом та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12.11.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 12.11.2010 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різницю характерів та різні погляди на життя, у зв'язку з чим між сторонами постійно виникали непорозуміння, які привели до взаємного відчуження. Вказує, що на даний час шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведеться. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, проти примирення заперечує. Також позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), посилаючись на те, що дитина перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.11.2010 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб від 12.11.2010 року, актовий запис № 1670 (а.с.7). Від цього шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить відповідне свідоцтво про народження від 03.06.2011 року, актовий запис № 1588 (а.с.8). Судом також встановлено, що шлюб сторін існує лише формально, їх сім'я розпалася і не може бути поновлена. Сторони на даний час припинили проживати однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами, на даний час відсутні. Син - [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишається проживати з матір'ю. За таких обставин подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Встановлено, що позивач не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності, відвідування навчальних закладів та кружків. Договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Вбачається, що відповідач знаходиться у працездатному віці, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.11.2016 року і до його повноліття. При визначенні вказаного вище розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача та вважає, що такий розмір аліментів останній може надавати на утримання дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн. та на корить держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved