overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 березня 2016 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрату поваги та різність інтересів. Сторони звернулися в суд з заявами про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зокрема, судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 07 квітня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім'ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 березня 2017 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі, мають [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Просила суд стягнути аліменти з відповідача на утримання сина в розмірі 800 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судовому засіданні постійно змінював своє ставлення до позовних вимог. Не заперечуючи свого обовязку по утриманню дитини, погоджуючись з розміром аліментів в сумі 800 грн., в той же час щодо стягнення аліментів заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Мокляк) [PERSON], [INFO], з 21 лютого 2015 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача, що визнавалося відповідачем в судовому засіданні. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. За вимогами ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатною особою, інших аліментних зобовязань не має. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. щомісячно до повноліття, починаючи з часу предявлення позову. Також судом враховано, що за чинним законодавством розмір аліментів в будь-якому випадку не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 березня 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що відповідач є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO], який навчається. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку на утримання повнолітнього сина на час навчання. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги про стягнення аліментів. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO], матірю якого є позивач [PERSON]. Також встановлено, що [PERSON], [INFO], хоча і досяг повноліття, але навчається на 3 курсі денної форми навчання Полтавського будівельного технікуму транспортного будівництва, навчальний заклад закінчує 30 червня 2018 року. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, норми Сімейного кодекс України передбачають обовязок батьків утримувати повнолітніх дітей за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який навчається. Тому суд, враховує обставини, передбачені ст.ст. 182, 200 СК України, в тому числі стан здоровя та матеріальне становище позивача, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно на час навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Вимоги позивача щодо стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку відповідача завищеними та такими, що не підтверджені зібраними в справі доказами. Також з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 вересня 2014 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 17 серпня 2013 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі . [INFO] народилась донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в матеріалах справи є розписки. Заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 17 серпня 2013 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до актового запису № 539 від 25 грудня 2013 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 7 ) Згідно зі ст..180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сім'ї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дочки не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, що він не має інших неповнолітніх дітей, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

позивач [PERSON] 03 вересня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 23 травня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, не має взаімопорозуміння та поваги. З червня 2015 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою. Заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 23 травня 2007 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 114 (а.с 9). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст..112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що з червня 2015 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача треба стягнути на користь позивачки судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 вересня 2018 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 01 вересня 2010 року шлюб. Ухвалою від 03 вересня 2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання на 01 жовтня 2018 року. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] звернувся в суд з заявою, в якій зазначив, що вимоги про розірвання шлюбу визнає. Інші заяви та клопотання учасниками справи не подавалися. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до норм ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 200 ЦПК України, з задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON], [INFO], та Барбуш (до шлюбу Лесючок) [PERSON], [INFO], з 01 вересня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON] [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 грудня 2013 року звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що будинок, який розташований по [ADDRESS], належить йому на праві приватної власності. В даному будинку зареєстрований [PERSON], який з березня 2013 року у вказаному будинку не проживає. З цих підстав просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином завчасно з дотриманням вимог ч.4 ст.74 ЦПК України був повідомлений про час та місце розгляду справи. Зокрема, виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошень в газеті «Одеські вісті» №2(4567) від 14.01.2014р. та №12(4577) від 06.02.2014р. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи чи розгляд справи без нього не надав, тому суд, вважаючи його належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, визнає причину його неявки неповажною і відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, дослідивши докази, що є у справі, вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Судом, на підставі пояснень позивача та матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає з березня 2013 року. Відповідно до ст.71 та 163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї жиле приміщення за ними зберігається протягом шести місяців. Непроживання зазначеної особи без поважних причин понад встановлені строки є підставою для визнання її втратившою право користування житлом. Як вбачається з матеріалів справи відповідач у будинку позивача не проживає більше шести місяців, з заявою про продовження цього строку не звертався, тому після його спливу втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 грудня 2015 року звернувся до Жидачівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в шлюбі з [PERSON], який зареєстрований 05 грудня 2008 року у виконавчому комітеті Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівській області, актовий запис № 51. Від шлюбу 28 березня 2010 року народилася дочка [PERSON], яка проживає з відповідачкою. Причиною розпаду сім`ї послужило те, що сторони мають різні погляди на життя, внаслідок чого постійно виникали суперечки, які поступово призвели до припинення спільного проживання. Вважає, що шлюб розпався остаточно, оскільки близько чотирьох років не підтримують жодних відносин, збереження його є недоцільним, а тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, а надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить не надавати термін на примирення, поскільки відповідачка проживає за межами України, з нею не проживає більше чотирьох років. Відповідачка [PERSON]. в судове засідання не з»явилася, подала до суду заяву, в якій позов визнала, просить шлюб розірвати та слухати справу у її відсутності. Заслухавши письмові пояснення сторін, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення позову. Сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім»я розпалась остаточно і перспектив її збереження суд не вбачає, у зв»язку з цим шлюб слід розірвати. Клопотань про зміну прізвища не поступило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач - [PERSON] , 03 грудня 2019 року звернулася до Любашівського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує, що 18 червня 2011 року вона із відповідачем зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 21. Від спільного проживання в шлюбі вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейні стосунки з дружиною не склалися, вони припинили сімейне життя, спільно не проживають. Причиною розпаду сім`ї стало те, що в них різні характери та погляди на життя, вони втратили взаємопорозуміння та повагу один до одного. Позивач - [PERSON] , згідно заяви просила суд розглянути справу у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - [PERSON] , згідно заяви просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, на розлучення згодний. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із слідуючого. Як вбачається із свідоцтва про шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб 18 червня 2011 року, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 21. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В силу ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони не проживають разом як подружжя, позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, надалі зберігати сімейні відносини не можливо. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить волі та інтересам позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

позивач [PERSON] 03 жовтня 2014 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 14 серпня 1993 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають нповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, в зв'язку з тим, що вона пішла до іншого чоловіка. З 2010 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином - судовою повісткою. Заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи не надала, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 14 серпня 1993 року, про що Сергієвською селищною радою Слов'янського району Донецької області зроблено актовий запис № 9 (а.с 6 ). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст..112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що з 2010 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання батькові - [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved