Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 грудня 2018 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. У будинку крім нього зареєстровані відповідачі: [PERSON], який є його сином, та [PERSON], який є його племінником. Відповідачі не є членами його сімї, не проживають у будинку багато років, добровільно знятися х реєстраційного обліку відмовляються. Реєстрація відповідачів створює перешкоди у належному йому праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком. Позивач просив суд визнати [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився. Його представник адвокат Івасишин В. П. у судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. З телефонограми від 23.01.2019 року повідомив, що згоден на зняття його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Згідно положень ч.11 ст.128 ЦПК України, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 20.11.2009 року В цьому житловому будинку на постійне місце проживання зареєстровані: з 19.03.1996 року відповідач [PERSON], [INFO], та з 07.06.1996 року відповідач [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт того, що відповідачі у вказаному житловому будинку не проживає підтверджується довідкою виконкому Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за вих.№ 1239 від 11.09.2018 року, відповідно до якої [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проте за місцем реєстрації не проживає з 1997 року по теперішній час, та довідкою виконкому Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за вих.№ 1241 від 11.09.2018 року, відповідно до якої [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проте за місцем реєстрації не проживає з 2013 року по теперішній час. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачі зобов'язані були зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS], є формальною, без наміру їх фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно вони втратили право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинили користування вказаним будинком та переселились на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідачі не проживають у спірному будинку понад один рік без поважних причин, вони мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Отже, рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи, з відповідачів на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., тобто по 352.40 грн. з кожного.

Outcome: approved