Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач 21.08.2018 звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 10.10.2003 по 21.12.2006 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, має з ним спільного неповнолітнього сина, який проживає разом з нею. Оскільки, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, та не приймає участі у її вихованні, позивач змушена була звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 23.08.2018 було відкрито провадження у названій справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та відповідно призначено судове засідання для заслуховування пояснень сторін. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином за його адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності нез'явившогося відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст.280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений [PERSON] позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 10.10.2003 уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1495 (а.с.3). Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що укладений між сторонами шлюб було розірвано, про що 21.12.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві було внесено відповідний актовий запис до Книги реєстрації розірвань шлюбів під №1444 (а.с.5). Встановлено, що сторони по справі мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Як вказувала позивач, з моменту окремого проживання з відповідачем, останній добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, будь-які спроби переговорів з відповідачем стосовно вирішення даного питання жодного позитивного результату не дали. Законодавцем, положенням ч.2 ст.51 Конституції України, закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності із ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як визначено положеннями ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Позивач обґрунтовуючи суму позову в 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача ототожнювала аліменти на утримання дитини із додатковими та можливими витратами. Таким чином, враховуючи зазначене, надані в судовому засіданні пояснення, а також наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним задовольнити вказаний позов частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно. За віком відповідач є працездатним, відомостей про наявність на його утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків до суду не надійшло В ході розгляду справи судом, будь-яких інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів встановлено не було. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial