Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач 12 грудня 2013 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та [PERSON] про виселення. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. Позивач дозволив своїм друзям [PERSON] та [PERSON] проживати в зазначеній квартирі. Наприкінці серпня 2011 року позивач повідомив відповідачів про намір проживати в своїй квартирі, та запропонував їм виселитись. Однак відповідачі до теперішнього часу з квартири не виселились. Позивач просив суд виселити відповідачів з квартири за адресою: [ADDRESS] У своїй заяві від 31 березня 2014 року представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Письмових заяв від них не надходило. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідачів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення [PERSON] з позовом до суду є захист інтересів власника, пов'язаних із реалізацією складової частини змісту права власності - права користування та розпорядження квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 жовтня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 9306 (а.с. 3). У вищезазначеній квартирі з дозволу позивача проживають [PERSON] та [PERSON]. На теперішній час позивач має намір вселитись до квартири [ADDRESS] та виселити з неї відповідачів. В добровільному порядку відповідачі не бажають виселятись з квартири. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що проживання відповідачів у квартирі [ADDRESS] порушує права позивача, як її власника. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 229,41 грн. (а.с. 1), тому з відповідачів на користь позивача також слід стягнути рівними частками судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved