Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 березня 2018 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що 11 жовтня 2013 року помер її батько, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,7004 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зрайківської сільської ради, Володарського району Київської області. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку та житловий будинок втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначену спадкову земельну ділянку, після смерті [PERSON], який помер 11 жовтня 2013 року. Позивач в позовних вимогах просила суд розглядати справу без її участі. Відповідачі до суду не зявились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відзивів чи доказів на спростування позовних вимог до суду не направляли. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що 11 жовтня 2013 року помер [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 288916 (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,7004 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зрайківської сільської ради, Володарського району Київської області та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 660746 (а.с.11-15). Позивач [PERSON], [INFO], є дочкою померлого [PERSON], що стверджено свідоцтвом про народження серії ІІ-ЯР № 083765 (а.с.9) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БК № 478682 (а.с.10), на підставі якого позивач змінила прізвище «Могилко» на «Понуда», тож є спадкоємцем першої черги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлого [PERSON]. Відповідно до довідок, виданих Держаним нотаріусом [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлого 11 жовтня 2013 року [PERSON] не заводилась. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у звязку з тим, що державний акт на спадкову земельну ділянку було втрачено, тож приватним нотаріусом [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, предявлений позов не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved