Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в серпні 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов мотивований тим, що 06.11.1983 року між сторонами укладено шлюб. В період шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Син страждає на психічне захворювання, у в`язку з чим його було визнано недієздатним, згідно рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 04.06.2010 року. 03.12.2018 року Вінницький міський суд Вінницької області постановив рішення, згідно з якого з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання повнолітнього недієздатного сина [PERSON] у розмірі 3000,00 грн. З часу постановлення рішення про стягнення аліментів у розмірі 3000,00 грн. матеріальне становище позивача значно погіршилося. У зв`язку з вищенаведеним просив ухвалити рішення, за яким зменшити розмір аліментів на утримання повнолітнього недієздатного сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000,00 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.11.1983 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Копистиринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, актовий запис № 23, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 04.06.2010 року [PERSON] , [INFO] було визнано недієздатним. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання недієздатного повнолітнього сина - задовольнено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього недієздатного сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.) щомісячно починаючи з 05.09.2018 року. Вирішено питання про судові витрати. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць - допущено до негайного виконання. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] припинив займатися підприємницькою діяльністю, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 24660726 від 23.07.2019 року. Як вбачається з відомостей з Державноо реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків інформація по [PERSON] про доходи відсутня за 3 квартал 2018 року та за 1 квартал 2019 року. За 4 квартал 2018 року виплачено 19751,56 грн., надання майна в лізинг. Як видно з довідки виконавчого комітету Копистиринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 03.07.2019 року № 453, [PERSON] здійснює догляд за батьком [PERSON] , 1932 року народження учасником ВВв. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] на формі приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,045 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, земельна ділянка площею 2,555 га, житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 85,7 кв.м., земельна ділянка площею 0,04 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка площею 3,6274 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розмір частки Ѕ, земельна ділянка площею 5,6689 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розмір частки Ѕ, земельна ділянка площею 0,1282 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розмір частки Ѕ, земельна ділянка площею 0,03 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розмір частки Ѕ, житловий будинок, загальною площею 124,8 кв.м., розмір частки Ѕ. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частин першої та другої статті 27 цієї Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» 17.05.2017 року № 2037-VIII внесено ряд змін та доповнень до Сімейного кодексу України, так зокрема внесено зміни в ч. 2 ст. 182 СК України та згідно даних змін передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також статтю 183СКУкраїни доповнено частиною п`ятою такого змісту: той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оцінивши зібрані у справі докази, суд враховує те, що у позивача на даний час змінився матеріальний стан, припинена підприємницька діляність, що об`єктивно свідчить про зміни в сімейному та матеріальному стані відповідача. Вказані підстави передбачені статтею 192 СК України як можливі підстави для зміни розміру аліментів. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд, визначаючись щодо зміни розміру аліментів, враховуючи зміни у матеріальному стані позивача, суд вважає справедливим та обґрунтованим визначити аліменти на утримання повнолітнього недієздатного сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500,00 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, тобто суд приходить до висновку про задоволення позову. Зменшення розміру аліментів з 3000,00 грн. до 2500,00 грн. на утримання дитини [PERSON] , [INFO] на думку суду, є обґрунтованим. На підставі викладеного,

Outcome: partial