Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 жовтня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], у якому просила суд усунути перешкоди у здійсненні розпорядження належною їй 1/2 частиною житлового будинку за адресою: [ADDRESS] шляхом його виселення та стягнути судові витрати. В обґрунтування позову вказувала, що згідно свідоцтва про право на спадщину їй на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказаний будинок є спадщиною після чоловіка, який помер [INFO] року. Вона постійно проживає в селі Хмелівка Краснопільського району Сумської області, де і проживав її чоловік [PERSON]. Вказані обставини встановлені рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області, а тому не підлягають доказуванню. В будинку вони проживати не могли, а тому ними було прийнято рішення знайти людей з числа місцевих жителів села для догляду за будинком та надвірними будівлями. Вони знайшли сім'ю з дітьми, які виявили бажання доглядати за будинком та проживати в ньому для більш надійного догляду за будинком. Їх така ситуація на той момент влаштовувала і вони домовилися з [PERSON] та [PERSON], що вони будуть проживати та доглядати за будинком. Деякий час відповідачі проживали разом в будинку, але станом на серпень 2014 року в даному будинку залишились проживати [PERSON] та її сини [PERSON] та [PERSON]. У серпні 2014 року вона звернулася до [PERSON] та попросила звільнити будинок, але всупереч її законних вимог відповідач [PERSON] та її діти добровільно звільнити будинок не захотіли, через що вона була вимушена звернутися з позовом до Кременчуцького районного суду Полтавської області. 05 лютого 2015 року рішенням суду [PERSON] та її синів виселено з будинку. Однак під час здійснення виконавчих дій з метою виконання рішення суду з виселення було встановлено, що в будинку проживає чоловік [PERSON] - [PERSON]. Довідкою Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області підтверджується проживання [PERSON] в належному їй на праві власності будинку за адресою: [ADDRESS] 01 жовтня 2015 року вона направила лист [PERSON] з вимогою виселитися, однак добровільно він її вимоги не виконав. Будь-яких договірних відносин у неї та її чоловіка з [PERSON] не було, що підтверджується рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2015 року. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно звільнити будинок не бажає, вона вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. 03 грудня 2015 року [PERSON] пред'явив зустрічну позовну заяву до [PERSON], Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом №1491 від 28 липня 2014 року, яке видане державним нотаріусом Краснопільської районної державної нотаріальної контори Вангородським В.В. на ім'я [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію на ім'я [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку за вище вказаною адресою, запис про право власності №6473962 від 28 липня 2014 року; визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 30 серпня 2012 року, яке видано Камянопотоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області на ім'я [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку; скасування запису від 11 жовтня 2012 року у Реєстрі права власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на ім'я [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку (реєстраційний номер майна 37482170); визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за №181 від 10 серпня 2012 року «Про оформлення права власності на 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] на ім'я [PERSON]; визнання за [PERSON] за набувальною давністю право власності на 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель і споруд за вище вказаною адресою. В обґрунтування свого позову вказував, що [PERSON] в порядку спадкування незаконно набула право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], а виходячи з положень ч. 2 статті 328 Цивільного кодексу України (презумпція правомірності набуття права власності), він є фактичним давнісним володільцем вказаного майна з наступних підстав. Так, 28 липня 2014 року державний нотаріус Краснопільської районної державної нотаріальної контори Вангородський В. В. видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом № 1491, яким посвідчив, що [PERSON] є спадкоємицею 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] що належав померлому [INFO] року [PERSON] згідно виданого 30.08.2012 року Кам'янопотоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області свідоцтва про право власності на нерухоме майно. За твердженням [PERSON], у листопаді 2015 року в зазначеному свідоцтві про право на спадщину за законом державний нотаріус Вангородський В.В. змінив відомості про адресу спадкового майна, а саме: з [ADDRESS] У той же день, тобто 28 липня 2014 року, цей же державний нотаріус Краснопільської районної державної нотаріальної контори Вангородський В.В., як державний реєстратор здійснив державну реєстрацію на ім'я [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (запис про право власності за № 6473962). Ці обставини підтверджуються витягом з індексним номером 24801583 від 28 липня 2014 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Оформлюючи на користь [PERSON] вказане вище свідоцтво про право на спадщину, державний нотаріус, перевіряючи належність майна спадкодавцю, тобто [PERSON], виходив зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.08.2012 року [NUMBER], яке видано (оформлено) Кам'янопотоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області на ім'я померлої особи [PERSON], а також із запису у Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 11 жовтня 2012 року, згідно з яким померлій особі [PERSON] належить частка розміром 1/2 у праві спільної власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Наявність вказаного запису в реєстрі підтверджується інформаційною довідкою від 14.11.2015 року за № 47628784 з Реєстру прав власності на нерухоме майно. [PERSON] помер [INFO] року, що встановлено рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05.02.2015 року у справі за № 536/1782/14-ц та не заперечується сторонами, тобто майже за два роки до дати видачі (оформлення) на його ім'я свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.08.2012 року [NUMBER] та до дати реєстрації у Реєстрі прав власності на нерухоме майно на його ім'я права власності на вказане майно. Отже, на момент смерті [PERSON] (дата відкриття спадщини) не існувало ні вказаного вище свідоцтва про право власності на нерухоме майно на ім'я спадкодавця, ні зазначеного вище запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на його ім'я. Як наслідок, на його думку, державний нотаріус був позбавлений правових підстав брати вказане свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно із записом від 11 жовтня 2012 року, як правовстановлюючі документи у підтвердження належності вказаного майна померлому на дату його смерті та видавати на їх підставі [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом № 1491 від 28 липня 2014 року. Крім того, державний нотаріус Краснопільської районної державної нотаріальної контори Вангородський В.В., як державний реєстратор не мав правових підстав 28 липня 2014 року здійснювати державну реєстрацію на ім'я [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (запис про право власності за № 6473962), адже у первісно виданому 28 липня 2014 року свідоцтві про право на спадщину за законом, яке в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно значиться підставою виникнення у [PERSON] права власності на вказане майно, була вказана інша адреса спадкового майна, а саме: [ADDRESS] [PERSON] ніколи не був власником житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] Власником вище вказаного житлового будинку з господарським будівлями з 28 березня 2007 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28.03.2007 року є [PERSON], а до вказаного моменту згідно свідоцтва про право власності від 26 січня 2007 року [NUMBER] його власником була [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються інформаційною довідкою від 14.11.2015 року за № 47628784 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також листом виконавчого комітету Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 11.11.2015 року за № 805/02-09. До того ж, вимога ж про скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на частину житлового будинку одночасно має похідний характер від вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, адже вказане свідоцтво значиться підставою виникнення права власності. У свою чергу, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30 серпня 2012 року [NUMBER] на ім'я померлого [PERSON] було видано на підставі рішення виконавчого комітету Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 181 від 10.08.2012 року «Про оформлення права власності на 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS], на ім'я померлого [PERSON]». Вказане рішення органу місцевого самоврядування та похідне від нього свідоцтво про право власності на нерухоме майно на його думку не ґрунтуються на положеннях законодавства. Згідно з ч. 1 статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) належить фізичним особам. У момент же смерті фізичної особи її цивільна правоздатність припиняється (ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу). Заява про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно подавалась не [PERSON] за життя, а вже після його смерті [INFO] року [PERSON] Однак, законодавством, яке діяло станом на серпень 2012 року, не було передбачено ні прийняття органом місцевого самоврядування рішення щодо права власності, ні видачу органом місцевого самоврядування свідоцтва про право власності на нерухоме майно на ім'я померлої особи. Крім того, як вбачається з рішення виконавчого комітету Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 181 від 10.08.2012 року, право власності на ім'я померлого [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] предписано оформити та видати свідоцтво про право власності взамін свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, яке видано виконкомом Кременчуцької районної ради народних депутатів 19.01.1987 року № 3. Положеннями п.п. а) п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке затверджено наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 за № 7/5, регламентовано оформлення органами місцевого самоврядування права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно. Свідоцтво про право власності на домоволодіння є правовстановлюючим документом згідно з додатком № 2 до вказаного Тимчасового положення, а тому орган місцевого самоврядування не міг взамін нього предписувати оформити право власності та видати інше свідоцтво. Крім того, в копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 28.01.1987 року, яку [PERSON] додала до своєї заяви від 02.08.2012 року до органу місцевого самоврядування, номер будинку (домоволодіння) відсутній. Зазначені ж у цьому документі житлові та корисні площі будинку не відповідають даним технічного паспорту на спірний будинок по [ADDRESS] а також відповідним відомостям з реєстрів щодо саме спірного будинку. Згідно п. 2.1 вказаного вище Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації виникнення права власності власник (власники) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку № 1 до цього положення. [PERSON] помер [INFO] року, що само по собі виключало можливість подання ним або уповноваженою ним особою (його представником) у 2012 році заяви про державну реєстрацію права власності на спірний будинок по [ADDRESS] Вимога ж про скасування запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно є похідною від вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.08.2012 року [NUMBER] на ім'я померлого [PERSON], адже на підставі вказаного свідоцтва здійснювалась реєстрація права власності. З 1997 року з дозволу [PERSON], що підтверджується рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05.02.2015 року по справі за №536/1782/14-ц, він відкрито проживав у спірному будинку. Спочатку разом з своєю колишньою дружиною [PERSON], старшим сином [PERSON], [INFO], а [INFO] року у них народився й менший син [PERSON]. В подальшому в порядку виконання вказаного вище рішення суду їх виселили з вказаного будинку. Факт його проживання у вказаному будинку з 1997 року підтверджується також довідкою органу місцевого самоврядування від 24 липня 2015 року за №1977, актом депутата від 24 липня 2015 року та показаннями свідків - сусідів. Тому просив його вимоги задовольнити. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2015 року зустрічний позов об'єднаний в одне провадження з первісним позовом. Позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник по угоді адвокат Кузнецов О.М. в судовому засіданні первісний позов підтримали, в його обґрунтування пояснили так, як викладено вище в описовій частині рішення. [PERSON] також пояснила, що сім'я [PERSON] з 2012 року чинить їй перешкоди та не дають їй доступу до будинку. Раніше між ними була домовленість, що по першій вимозі сім'я [PERSON] повинні звільнити та виселитися з будинку. Їй відомо, що [PERSON] певний час був ув'язнений. З 1997 року до 2007 року [PERSON] проживав у спірному будинку, а приблизно з 2007-2009 років і по серпень 2015 року у будинку він не проживав. З серпня 2015 року [PERSON] знову почав проживати у будинку та перешкоджає їй у доступі до будинку. Заперечували проти задоволення зустрічного позову, вважали, що заявлені вимоги [PERSON] є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, про що також позивачем [PERSON] подане до суду письмове заперечення проти зустрічного позову, де вона також вказувала, що згідно положень статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] в своїй позовній заяві не зазначено за захистом яких прав, свобод чи інтересів він звертається до суду та не наводить жодного доказу на підтвердження порушення, не визнання або оспорювання його прав, свобод чи інтересів. Зважаючи на те, що позивачем [PERSON] у позові не зазначено яке саме право, свобода чи інтерес порушено, не визнано або оспорено, тому вважає, що у [PERSON] відсутні підстави для звернення до суду з приводу визнання недійсним права на спадщину [PERSON], визнання за ним права власності на 1/2 житлового будинку за набувальною давністю. Вважає, що [PERSON] не є добросовісним набувачем, оскільки рішенням Кременчуцького районного суду від 05.02.2015 року встановлено, що відповідачі з 1997 року з дозволу власника [PERSON], який помер [INFO] року, спадкоємцем якого є [PERSON], яка прийняла в установленому законом порядку спадщину, проживають в 1/2 частині житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Ці обставини визнані сторонами і відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Ні сторони, ні третя особа [PERSON], доказів про інші підстави перебування відповідачів у спірному будинку, на які вони посилалися в своїх поясненнях в судовому засіданні у попередній цивільній справі, суду не надали. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Як вбачається з рішення суду та не заперечується [PERSON], йому було відомо про те, що даний будинок перебував у власності [PERSON] і на момент вселення до нього у 1997 році у відповідача були відсутні підстави для набуття права власності на будинок у зв'язку з наявністю власника. Твердження позивача [PERSON], що він безперервно проживає у будинку [PERSON] з 1997 року не відповідає дійсності. Так, рішенням Кременчуцького районного суду від 05.02.2015 року за позовом [PERSON] до [PERSON] та її синів [PERSON] та [PERSON] про виселення встановлено, що третя особа [PERSON] в спірному будинку не проживає, позовні вимоги до нього про усунення перешкод в користуванні власністю та його виселення позивачем не пред'являлись. Обставини не проживання [PERSON] у будинку [PERSON] встановлені судом та відповідно до ч. 1 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України не підлягають доказуванню. Додатковим доказом не проживання [PERSON] у будинку [PERSON] є позовна заява [PERSON], в якій він зазначає, що у 2010 році їх родина розпалась і він став мешкати окремо від дружини та синів. [PERSON] з 2010 року по лютий 2015 року взагалі не проживав у будинку [PERSON], а тому вважає, що він володів майном [PERSON] не добросовісно, у будинку [PERSON] безперервно не проживав, через що у позивача [PERSON] відсутні підстави для набуття права власності за набувальною давністю. 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з 28 січня 1987 року на підставі Свідоцтва на права власності на домоволодіння, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.08.2012 року була власністю [PERSON], з 28 липня 2014 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом належить [PERSON] Тому [PERSON] не може набути право власності на даний будинок за набувальною давністю, у зв'язку з тим, що 1/2 частина будинку в 1997 році належала [PERSON], а на даний час належить [PERSON] Вважає, що [PERSON] пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом про визнання недійсним правовстановлюючих документів, оскільки всі вище зазначені документи були прийняті більше трьох років тому. До того ж, [PERSON] пропущено строк позовної давності на звернення до суду з позовом про набуття права власності на підставі набувальної давності. Встановлено, що [PERSON] з 2010 року по лютий 2015 року не проживав у будинку [PERSON] (рішення Кременчуцького районного суду від 05.02.2015 року; позовна заява [PERSON].). На час звернення до суду минуло більше п'яти років з того моменту, як [PERSON] виїхав з будинку [PERSON], а тому [PERSON] пропустив строк на звернення до суду для набуття права власності за набувальною давністю. З 2003 року відповідно до «Порядку ведення Реєстру прав власності на нерухоме майно» в Україні було запроваджено Реєстр прав власності на нерухоме майно, змінено порядок та умови державної реєстрації права власності, змінено перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація прав власності на нерухоме майно. Оформлення права власності на нерухоме майно у серпні 2012 року регулювалося Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, відповідно до якого [PERSON], як спадкоємиця [PERSON], звернулась до Камянопотоківської сільської ради для проведення державної реєстрації права власності в новому реєстрі. На час видачі Свідоцтва [NUMBER] від 30.08.2012 року та відповідно до п. 8.1 Тимчасового положення оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 8.1. п.п. «а» абз. 11 вказаного Положення саме на органи місцевого самоврядування покладено обов'язок оформлення права власності на нерухоме майно фізичним особам, які підтверджують своє право власності документами іншими, ніж зазначені у Переліку (Додаток 2 до Положення). У зв'язку з тим, що в Переліку правовстановлюючих документів відсутній такий правовстановлюючий документ, як Свідоцтво про право особистої приватної власності на домоволодіння, то відповідно до вказаної норми Камянопотоківська сільська рада видала Свідоцтво про право власності на нерухоме майно за [NUMBER] від 30.08.2012 року на 1/2 будинку за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Після отримання Свідоцтва за № [NUMBER] від 30.08.2012 року [PERSON], як правонабувач, відповідно до пункту 2.1 «Тимчасового положення для проведення державної реєстрації виникнення. переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно» подала реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав. Державним реєстратором 11.10.2012 року здійснено реєстрацію прав та видано витяг. У подальшому під час оформлення Свідоцтва про право на спадщину [PERSON] звернулася до нотаріуса, який відповідно до норм чинного законодавства видав Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] Процедура набуття права власності [PERSON] виконана у чіткій відповідності з вимогами Тимчасового положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно. Позивач [PERSON] в позовній заяві наполягав на визнанні недійсним правовстановлюючих документів на 1/2 частину будинку [PERSON], однак він не посилається на норму закону, на підставі якої правовстановлюючі документи на 1/2 частину будинку можуть бути визнані судом не дійсними. Вважає, що [PERSON] взагалі не може бути суб'єктом звернення до суду для визнання недійсним правовстановлюючих документів на 1/2 частину будинку [PERSON] у зв'язку з відсутністю порушеного права та просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON], допитаний як свідок відповідно до статей 180,184 ЦПК України, в судовому засіданні пояснив, що позов [PERSON] він не визнає та просить задовольнити його зустрічний позов, так як він з весни 1997 року проживає з сім'єю у належній [PERSON] половині будинку по [ADDRESS]. Вони, як молода сім'я, домовилися з [PERSON] доглядати його будинок, так як і раніше до них такий догляд вже здійснювали шляхом проживання у будинку сім'я [PERSON] і [PERSON], які побудували свій власний будинок та звільнили належний [PERSON] будинок. У 2002 році [PERSON] запропонував його сім'ї купити у нього цей будинок. Він погодився на пропозицію [PERSON] та зійшлися на ціні продажу 1900 доларів США. Частину грошей у сумі 1000 доларів США він передав [PERSON] на третій день. Про сплату решти суми коштів домовилися, що вони будуть передані через рік після того, як будуть дооформлені документи на будинок, але це питання так і залишилося не вирішеним до цього часу. У 2010 році власник будинку [PERSON] помер, а у 2012 році [PERSON] почала його виселяти з будинку. Останні півроку він з сім'єю разом не проживає, хоч перебуває у шлюбі з [PERSON]. У 2010 році у їх сім'ї були сварки, його дружина забрала ключі і не впускала у будинок, у зв'язку з чим він вимушений був тимчасово проживати за місцем своєї реєстрації у будинку своєї матері по [ADDRESS] Також він проживав тимчасово по [ADDRESS], разом зі своєю співмешканкою [PERSON]. Від спільного проживання з нею у них народився син [PERSON], який є малолітній. На час розгляду судом попередньої цивільної справи у спорі про виселення членів його сім'ї він періодично проживав у спірному будинку. В даний час він проживає у цьому будинку. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] по угоді адвокат Білокінь О.О. в судовому засіданні зустрічну позовну заяву підтримав, в її обґрунтування пояснив так, як викладено вище в описовій частині рішення, заперечував проти задоволення первісного позову, вважаючи, що [PERSON] незаконно набула право власності на 1/2 частину житлового будинку. Третя особа [PERSON], допитаний як свідок відповідно до статей 180,184 ЦПК України, в судовому засіданні пояснив, що у 1989 році він з сім'єю купили у [PERSON] половину будинку по [ADDRESS], де і проживає до цього часу. Сім'я [PERSON] у своїй іншій половині будинку за вказаною адресою прожили весну і виїхали в Сумську область. Після цього, приблизно п'ять чи шість років, у належну [PERSON] половину будинку вселилася і проживала сім'я [PERSON], які побудували свій власний будинок, куди перейшли проживати. Сім'я [PERSON] почала проживати у спірній половині будинку приблизно з 1996-1997 років. [PERSON] за життя пропонував йому купити його половину будинку, але ця половина будинку йому не потрібна і він не погодився придбавати. Таку ж пропозицію йому робила і [PERSON] в даний час, але ця власність йому і тепер непотрібна. Йому відомо, що у 2012 році [PERSON] ремонтував покрівлю на даху спірної половини будинку, працює у майстерні в гаражі. Представник відповідача Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області по довіреності [PERSON], допитана як свідок відповідно до статей 180,184 ЦПК України, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її далеким родичем, вона дійсно особисто позичала йому гроші у сумі 1000 доларів США на купівлю будинку. Просила суд відмовити [PERSON] у задоволенні її позову, а зустрічний позов [PERSON] визнала частково, заперечувала проти задоволення його позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Камянопотоківської сільської ради №181 від 10 серпня 2012 року про оформлення права власності на половину будинку за [PERSON], про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно на ім'я [PERSON], про скасування запису від 11.10.2012 року у реєстрі прав власності на нерухоме майно, так як сільська рада діяла законно,

Outcome: approved