Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.05.2017 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про визнання житлового будинку спільним майном подружжя та його поділ. Під час розгляду справи [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.07.2018 року, залучено [PERSON] як правонаступника позивача [PERSON] по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання житлового будинку спільним майном подружжя та його поділ. Так, вимоги позивача мотивовані тим, що 25.07.1981 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Вказує, що за час шлюбу подружжям було побудовано будинок [ADDRESS] Даний факт позивач підтверджує рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 18.01.1990 року № 36 «Про виконання рішення виконкому № 821 від 23.09.1983 року про продовження строку будівництва». Зазначає, що в тексті цього рішення вказано, що чоловік [PERSON] отримав земельну ділянку для будівництва, та даним рішенням продовжено дозвіл на будівництво та вказано, що [PERSON] , яка працює викладачем ЗОШ № 3 надається позика, в результаті чого вирішено продовжити строк будівництва індивідуального будинку [ADDRESS] строком на один рік до 01.01.1991 року та ввести забудовником на будівництво індивідуального будинку по [ADDRESS] громадянку [PERSON] . 12.07.1995 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач стверджує, що оскільки будівництво здійснювалось в період шлюбу, в т.ч. за кошти, видані [PERSON] як позика з місця роботи, увесь результат будівництва будинку є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Проте, спірний будинок не був введений в експлуатацію. Не зважаючи на те, що право власності на об`єкт незавершеного будівництва /на недобудоване майно/ в судовому порядку ЦК України не передбачено, проте наявна пряма норма про можливість визнання права власності на будівельні матеріали та можливість отримати грошову компенсацію на 1/2 частки вартості будівельних матеріалів та послуг, пов`язаних із будівництвом. На підставі вищевикладеного, вона і звернувся до суду з даним позовом, у якому 06.02.2020 року частково змінивши предмет позову остаточно просила: визнати об`єкт незавершеного будівництва , в т.ч. будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, з яких складається об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину об`єкту незавершеного будівництва, тобто будівельних матеріалів, обладнання та конструктивні елементи, з яких складається об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 01 червня 2017 року по вказаній справі було відкрито провадження та вона призначена до су4дового розгляду по сутті. /л.с. 17/ Відповідач в судове засідання надав письмове заперечення від 05.07.2017 року, згідно якого вказував, що новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу після прийняття його до експлуатації та державної реєстрації права власності . Доказів завершення будівництва оспорюваного будинку, прийняття його до експлуатації та державної реєстрації права власності позивач не наводить, відповідні докази в матеріалах справи відсутні. З огляду на те, що позов заявлено після спливу 22 років з моменту розірвання шлюбу наполягав на застосуванні строку в позовної давності. 05 жовтня 2017 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по справі була призначена судово будівельна - технічна експертиза та провадження по справі було зупинено. /л.с. 59-50/ 10 травня 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду поновлено провадження по справі та продовжено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 27 липня 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду до справи залучено правонаступника позивача. /л.с. 97-98/ 22 березня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по справі була призначена судово будівельно - технічна експертиза та провадження по справі зупинено. /л.с. 128-129/ 28 жовтня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по справі було поновлено у зв`язку з несплатою позивачем послуг експерта та не надання додаткових матеріалів для проведення експертизи. В судове засідання позивач не з`явилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, невідкладно. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно 25.07.1981 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . /л.с.16/. Під час шлюбу подружжям розпочато будівництво житлового будинку [ADDRESS] . Свідченням цього є рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 18.01.1990 № 36 «Про виконання рішення виконкому № 821 від 23.09.1983 року про продовження строку будівництва», у якому зокрема зазначено, на підставі рішення виконавчого комітету № 821 від 23.09.1983 року гр. [PERSON] виділено земельну ділянку по [ADDRESS] під будівництво індивідуального житлвого будинку. Для завершення будівництва відділом народної освіти його дружині, гр. [PERSON] , що працює викладачем ЗОШ №3 видана позика. З урахуванням вищенаведеного вирішено: 1. Продовжити строк будівництва індивідуального будинку [ADDRESS] строком на один рік до 01.01.1991 року ; 2. Ввести забудовником на будівництво індивідуального будинку по [ADDRESS] громадянку [PERSON] . /л.с.13/. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 12.07.1995 року на підставі рішення суду Білгород-Дністровського району Одеської області, у зв`язку зі чим 22.09.2005 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу /л.с.10/. Як вбачається з листа КП «Білгород-Дністровське БТІ» № 858 від 26.04.2017 року, комунальним підприємством «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» не проводилась інвентаризація та державна реєстрація права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] . /л.с.12/. Позивач у своєму уточненому позові вказує, що увесь результат будівництва житлового будинку є об`єктом спільної власності подружжя, незалежно від того, на кого оформлено право власності або навіть якщо будинок не було добудовано. Оскільки сторони припинили шлюбні стосунки під час, коли СК України ще не набув чинності, то до спірних правовідносин доцільно застосовувати положення Кодексу Законів про шлюб та сім`ю. Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Як визначено у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року, розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є майно, нажите подружжям за час шлюбу, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім`ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність. Разом з тим, суд враховує правову позицію Верховного суду України, викладену в постанові від 07.09.2016 р. у справі № 6- 47цс16, що має важливе значення для розгляду даної конкретної цивільної справи, згідно якої: Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: partial