Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до Придніпровського районного суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири по [ADDRESS] . Право власності підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 12.05.2004 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1-926 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідачка [PERSON] , [INFO] є її онукою., була зареєстрована в квартирі в 2007 році. Зазначає, що її син [PERSON] помер в 2015 році і з того часу вона та онука втратила спілкування. Місце свого проживання відповідачка змінила добровільно, будучи ще дитиною. Перешкод у користуванні квартирою їй ніхто не чинив. Договори щодо умов користування приміщенням з відповідачкою не укладались. Звернутись до неї з проханням добровільно знятися з реєстрації в належній їй квартири немає можливості, оскільки, місце її фактичного проживання невідоме, засоби зв`язку з нею відсутні. Відповідачка не несе витрати, пов`язані з утриманням квартири. Просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право на користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 21 серпня 2019 року ухвалою Придніпровського районного суду було відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі. Про день, час та місце слухання справи була повідомлена шляхом направлення повісток рекомендованим повідомленням. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивача знає. Останній раз був в її квартирі в жовтні 2019 року, позивачка до неї звертається по різним побутовим питанням. Відповідача він ніколи не бачив та не бачив її речей в квартирі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачку знає з тих часів, коли та була дитиною і проживала разом з батьком. Останній раз свідок бачила відповідачку років 10 тому. Також, зазначила, що речей відповідачки в квартирі немає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що відповідачку знає з дитинства, але з тих пір вона її не бачила. З позивачкою спілкується дуже часто, проживає вона сама. Суд на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, що відповідно до Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 12 травня 2004 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою [ADDRESS] . Відповідно до Відомостей відділу реєстрації місця проживання Управлінння з питань державної реєстрації Черкаської міської ради - [PERSON] , [INFO] , з 07.05.2010 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст.. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч 2. ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] ,вона там тільки зареєстрована. Також, свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі ст. ст. ст.ст. 316, 317, 319, 391, 321, 405 ЦК України України,

Outcome: approved