Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.04.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, а саме неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., посилаючись на те, що 01.02.1997 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб в Житомирському міськвідділі реєстрації актів громадського стану, актовий запис №132. Під час згаданого шлюбу, [INFO] у подружжя народився син [PERSON], який знаходиться з 04.06.2011 року на утриманні позивачки, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу дитині, участі у вихованні сина не приймає, станом його здоров'ям не цікавиться. На підставі наведеного позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно до повноліття сина. В судовому засіданні 01.09.2014 року, позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомленим (а.с. 20, 21), про причини своєї неявки судові не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 01.02.1997 року зареєстрованому в Житомирському міськвідділі реєстрації актів громадського стану, актовий запис №132 (а.с. 4). Від згаданого шлюбу у позивача і відповідач є спільна дитина, неповнолітній син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Як встановлено в судовому засіданні неповнолітній син [PERSON], [INFO] проживає разом із своєю матір'ю - позивачем по справі (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітній син сторін по справі проживає разом з позивачкою, відповідач з ними не проживає, життям сина не цікавиться, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не проявляє батьківської уваги до дитини, не цікавиться станом її здоров'я. Як вбачається з позовних вимог позивача, остання просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Однак, доказів суду про те, що відповідач має мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі, суду не надано. Статтями 180,181 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивачем не надано суду жодних належних доказів, про те, що відповідач має мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку норми закону передбачають обов'язковість батьків утримувати своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Неповнолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з своєю матір'ю, позивачкою по справі, перебуває на її утриманні, відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні сина, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку тому з нього повинні стягуватися аліменти в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) і до повноліття дитини [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з 04.04.2014 року - з моменту подачі позову до суду, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст.367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти за один місяць в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) негайно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 243 грн. 60 коп., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів, бо позивачка при подачі позову до суду по закону була звільнена від сплати судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial