Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач 19.10.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину та дружину. Підставою своїх вимог вважає те, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 11 жовтня 2014 року, від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходяться на її утримані. З літа спільне життя сторін не склалося, вони проживають окремо. Відповідач добровільної допогоги на утримання дитини та дружини не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі ? частини всіх видів доходів, також аліменти на утримання дружини в розмірі ? частини всіх видів доходів. Інших осіб на утриманні відповідач не має, тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дитини. Під час проведення розляду справи позивач не зявилася, надіслала заяву, в якій, позов підтримала, просить його задовільнити в повному обсязі. Відповідач в судові засідання, які призначені на 27.10. та 9.11.2015 року не зявився, та про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку про що знаходяться письмові повідомлення про вручення йому судових повісток від 23.10 та 31.10.2015 року відповідно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі судовому засіданні, оскільки позовні вимоги позивача відповідачем не оспорюються і виходить з наступного: У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обовязок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Відповідно до ст. 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який потребує матеріальної допомоги. На підставі викладеного суд робить висновок про те, що позивачка потребує матеріальної допомоги на своє утримання та утримання малолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Разом з тим, суд вважає за потрібне розяснити сторонам, що право на утримання одного з подружжя може бути припинено відповідно до ст. ст. 83,85, 89 СКУ, про що сторони можуть подати заяву до суду. У відповідності до ст. 10 ЦПК України 1. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~ 2. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.\~ 3. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ 4. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що позивач довів правомірність своїх позовних вимог з посиланням на норми матеріального та процесуального права, а неявку відповідача в судове засідання суд розцінює як відмову від захисту своїх прав у судовому порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved