Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади с. Шубранець в особі Шубранецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. Посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить: житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS]; право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колгоспній власності СС «Шубранець» Заставнівського району Чернівецької області, розміром 2,39 га згідно сертифікату [NUMBER] від 14.01.2005 р. та майновий пай в пайовому фонді ТзОВ «Надія» с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства [NUMBER] від 13.02.2004. Вказане спадкове майно [PERSON], відповідно до заповіту від 30.04.2003 року заповів йому. Спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку при спадкуванні за заповітом, відсутні. Зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] він прийняв вчасно, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на спадкове майно у вигляді згаданого житлового будинку. Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Шубранець в особі Шубранецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, заслухавши доводи представника позивача, врахувавши заяву представника відповідача, суд також вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.05.2003 року (а.с. 12). Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS]. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вказане спадкове майно [PERSON], згідно заповіту від 01.05.2003 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Шубранецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Скоморох О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №30, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповів позивачу [PERSON], що видно із заповіту та довідки Шубранецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №257 від 03.03.2018 року (а.с. 24). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. На виконання вказаних вимог закону, судом встановлено, що спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні. Наведене вбачається із матеріалів спадкової справи №51/2003, заведеної щодо майна померлого [PERSON], яка перебуває в провадженні державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори Бурдейної Г.П., витребуваної судом та дослідженої. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] не проживав, вказане вбачається із довідки Шубранецької сільської ради №258 від 03.03.2018 року (а.с. 13), однак спадщину після смерті [PERSON] прийняв, що підтверджується заявою (а.с. 15 зворот спадкової справи). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згаданий житловий будинок позивач звернувся із відповідною заявою, проте у видачі йому свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки ним не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] Вказане вбачається з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №185/02-31 від 01.03.2018 року (а.с. 27). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] належав і рахується за померлим [PERSON], що підтверджується довідками Шубранецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №259 та 260 від 03.03.2018 ( а.с. 28), з яких вбачається, що згідно, особового рахунку [NUMBER] погосподарської книги №12 житловий будинок, розташований по [ADDRESS] належав [PERSON], за даним господарством закріплено земельні ділянки: 0, 51 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 0, 20 га для ведення особистого селянського господарства. В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте не оформив право власності на нього належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем [PERSON], як спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, (а.с. 15), згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд та згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №48 від 15.02.2018 року (а.с. 16, 22), житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS], побудований у 1974 році, його вартість становить 68014 (шістдесят вісім тисяч чотирнадцять) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1269, 1270, 1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved