Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в липні 2017 року звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 02.09.1989р. по 24.01.2017р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] Під час перебування у шлюбі ними був набутий у власність житловий будинок №3 по вул. Прорізна в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області. Після розірвання шлюбу Відповідач заявив, що вказаний будинок його особиста приватна власність, оскільки він був йому подарований, і не виявив бажання вирішувати спір, щодо вказаного нерухомого майна в позасудовому порядку. Зважаючи на це, [PERSON] та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було підготовлено та направлено відповідні звернення до Комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області на які, листом від 16.05.2017р. №604 було надано відповідь, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи на вказаний житловий будинок право власності на нього зареєстровано за [PERSON] на підставі Свідоцтва на право власності від 20.12.2001р., виданого виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради на підставі рішення від 30.11.2001р. №704 (зареєстровано в БТІ 25.12.2001р. за реєстраційним номером 1185 в реєстраційній книзі №4). Оскільки Свідоцтво про право власності на спірний будинок видане на імя Відповідача остання не має можливості володіти користуватись та розпоряджатись вказаним майном в межах своєї частки. Таким чином, будинок №3 по вул. Прорізна в с. Петропавлівська Борщагівка Києво- Святошинського району Київської області є спільною сумісною власністю [PERSON] (відповідача) та [PERSON] (Позивача). Однак, [PERSON] не може реалізувати своє право власності, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на її власність. Тому позивач просила визнати за [PERSON] ([INFO], рнокпп за ДРФО [NUMBER], адреса: 03162, [ADDRESS]) право власності на 1/2 частку житлового будинку №3 по вул. Прорізна в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області. Стягнути з Відповідача судові витрати. 11.09.2017 року [PERSON] було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, яку вона мотивувала тим, що 18.07.17р. Регіональним сервісним центром в м. Києві на запит адвоката [PERSON] було надано відповідь наступного змісту: Станом на 15.07.17р. транспортні засоби: MITSUBISHI PAJERO, 2008 року виготовлення, н.з, AA4780AA зареєстрований за громадянином [PERSON] з 15.06.2010 по теперішній час на підставі довідки - рахунок №994503 від 11.06.2010, яка була видано ТОВ «Діамант-Альянс»; HYUNDAI ACCENT. 2008 року виготовлення, н.з. АА3480АА, належить вказаному громадянину з 24.01.2017 по теперішній час на підставі договору 8041 /2017/302015 від 24.01.2017 укладеного в ТСЦ№8041. Додатково інформуємо, що за громадянином [PERSON] 04. [INFO] з 06.03.2001 по теперішній час зареєстрований на праві власності автомобіль TOYOTA CARINA II 2.0, сірого кольору, 1992 року виготовлення та з 11.08.2011 зареєстрований на праві власності причіп HUMBAUR Н 752010-30А, сірого кольору, 2011 року виготовлення. Таким чином, з вказаного вбачається, що вказані транспортні засоби, окрім автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2008 року виготовлення, н.з. АА3480АА, були набуті та зареєстровані на імя Відповідача під час перебування із нею у шлюбних відносинах і як наслідок вказане майно є нашою спільною сумісною власністю з Відповідачем. Тому [PERSON] збільшила позовні вимоги та просила визнати [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку №3 по вул. Прорізна в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області; Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля MITSUBISHI PAJERO, 2008 року виготовлення, н.з. АА4780АА; на 1/2 частину автомобіля TOYOTA СARINA II 2.0, сірого кольору, 1992 року виготовлення; на 1/2 частину причіпу HUMBAUR Н 752010-3ОА, сірого кольору, 2011 року виготовлення. 26.12.2017 року [PERSON] було подано до суду позовну заяву в порядку ст. 49 ЦПК України, згідно якої вона просила ухвалити рішення по якому: визнати, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Петропавлівська Борщагівка по вул. Прорізній,№ 3 Києво-Святошинського району Київської області є об»єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Петропавлівська Борщагівка, по вул. Прорізна, № 3 Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 207,6 кв.м., житловою площею 114,90 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площе 0,0829 га, що знаходиться в с. Петропавлівська Борщагівка по вул. Прорізна, № 3 Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля MITSUBISHI PAJERO, 2008 року виготовлення, н.з.АА4780АА, 1/2 частину автомобіля TOYOTA CARINA II 2.0, сірого кольору, 1992 року виготовлення, на 1/2 частину причіпу HUMBAUR Н 752010-30А, сірого кольору, 2011 року виготовлення. 30.01.2018 року [PERSON] було подано до суду позовну заяву в порядку ст. 49 ЦПК України, згідно якої вона просила ухвалити рішення по якому: визнати, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка площею 0,0829 га, кадастровий номер: 3222485901:01:005:0073, що знаходиться в с. Петропавлівська Борщагівка по вул. Прорізна, № 3 Києво-Святошинського району Київської області є обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Петропавлівська Борщагівка, по вул. Прорізна, № 3 (три) Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 314,3 кв.м., житловою площею 114,90 кв.м. На іншу 1/2 частину даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Петропавлівська Борщагівка по вул. Прозрізній,№ 3 Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 314,3 кв.м., житловою площею 114,90 кв.м, визнати право власності за [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площе 0,0829 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер : 3222485901:01:005:0073, що знаходиться в с. Петропавлівська Борщагівка по вул. Прорізна № 3 (три) Києво-Святошинського району Київської області; На іншу 1/2 частину даної земельної ділянки, що знаходиться в с. Петропавлівська Борщагівка по вул. Прорізна,3 \~ \~ \~ \~Києво-Святошинського району Київської області, площею 0,0829 га, кадастровий номер : 3222485901:01:005:0073 визнати право власності за [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля MITSUBISHI PAJERO, 2008 року виготовлення, Н.З.АА4780АА , на іншу 1/2 частину даного автомобіля визнати право власності за [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля TOYOTA CARINA II 2.0, сірого кольору, 1992 року виготовлення, на іншу 1/2 частину цього автомобіля визнати право власності за [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину причіпу HUMBAUR Н 752010-30А, сірого кольору, 2011 року виготовлення, на іншу 1/2 частину цього ж причіпу визнати право власності за [PERSON]. Не погоджуючись із вимогами первісного позову, відповідачем [PERSON] 20.10.2017 року було подано до суду зустрічну позовну заяву яка була мотивована тим, що 02 вересня 1989 року між [PERSON] та, на той час [PERSON], був укладено шлюб, який зареєстрований Ленінградським ЗАГС м. Києва, про що в книзі реєстрації актів укладених шлюбів зроблено запис № 1581. Після одруження обрали прізвища [PERSON] та [PERSON]. У січні 2017 року, шлюб між ним та відповідачем було розірвано, про що Святошинським районним у м. Києві відділом актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 24 січня 2017 року. За час перебування у шлюбі ними було набуто майно, а саме земельна ділянка, площею 0,0998 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Донецька, 19, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 3222485900:03:008:0246. Так, 20 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі- продажу від 20 липня 2013 року земельної ділянки площею 0,0998 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Донецька, 19, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 3222485900:03:008:0246. [PERSON] було надано відповідну згоду на укладення даного договору, оформлену належним чином, про що зазначено в договорі. Згодом було подано до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області відповідне повідомлення про початок виконання будівельних робіт на даній земельній ділянці та розпочато будівництво. Однак, у серпні 2017 року на запит адвоката [PERSON] було видано інформаційну довідку Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.08.2017 № 93449090, з якої стало відомо про те, що вищезгадана земельна ділянка була відчужена відповідачем шляхом укладення договору купівлі-продажу № 1093 від 31 липня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Про відчуження земельної ділянки, відповідачка не повідомила, а грошові кошти, які вона отримала в результаті укладення угоди, вона привласнила собі, незважаючи на те, що він відповідно до вимого чинного законодавства, маю право на 1/2 їх частину. [PERSON] та його колишня дружина - [PERSON] являлися співвласниками будівельних матеріалів, які використовувалися для будівництва будинку, 40 % готовності, який розміщений на земельній ділянці, кадастровий номер - 3222485900:03:008:0246, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Донецька, 19, однак дане майно було продано відповідачем, про що вона не повідомила та приховала даний факт. Відповідно до Аналітичного дослідження, розробленого ТОВ «Кволітас» від 07.08.2017 ступінь готовності недобудованого житлового будинку, який розміщений на земельній ділянці за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Донецька, 19 складає 40 %. При цьому, ринкова вартість житлового будинку - ступінь готовності 40%, загальною площею 193,39 кв. м. (171 кв. м. - згідно Повідомлення по початок будівельних робіт - Будівельний [NUMBER] від 6/09-2013) та земельної ділянки (кадастровий номер - 3222485900:03:008:0246) складає 2 241 600,00 гривень, в тому числі вартість земельної ділянки, яка складає 1 081 600,00 гри. Тому [PERSON] просив визнати об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у розмірі 2 241 600 (два мільйони двісті сорок одна тисяча шістсот) гривень 00 коп., отримані [PERSON] внаслідок продажу земельної ділянки, площею 0,0998 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 3222485900:03:008:0246 та будівельних матеріалів, які використовувалися для будівництва будинку, 40 % готовності, розташованих за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Донецька, 19. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину грошових коштів, яка становить 1 120 800 (один мільйон сто двадцять тисяч вісімсот) грн.00 коп., отриманих [PERSON] внаслідок продажу земельної ділянки, площею 0,0998 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 3222485900:03:008:0246 та будівельних матеріалів, які використовувалися для будівництва будинку, 40 % готовності, розташованих за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Донецька, 19. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину грошових коштів, яка становить 1 120 800 (один мільйон сто двадцять тисяч вісімсот) грн.00 коп. отриманих внаслідок продажу земельної ділянки, площею 0,0998 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 3222485900:03:008:0246 та будівельних матеріалів, які використовувалися для будівництва будинку, 40 % готовності, розташованих за адресою: \~ \~ \~ \~Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Донецька, 19. Стягнути з відповідача, [PERSON], понесені судові витрати. 26.12.2017 року [PERSON] подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої він просив визнати об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у розмірі 803 490,00 (вісімсот три тисячі чотириста девяносто) гривень 00 коп., отримані [PERSON] внаслідок продажу земельної ділянки, площею 0,0998 та, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 3222485900:03:008:0246 та будівельних матеріалів, які використовувалися для будівництва будинку, 40 % готовності, розташованих за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Донецька, 19. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину грошових коштів, яка становить 401 745 (чотириста одна тисяча сімсот сорок пять) грн.00 коп., отриманих [PERSON] внаслідок продажу земельної ділянки, площею 0,0998 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 3222485900:03:008:0246 та будівельних матеріалів, які використовувалися для будівництва будинку, 40 % готовності, розташованих за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Донецька, 19. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на 1/2 частину грошових коштів, яка становить 401 745 (чотириста одна тисяча сімсот сорок пять) грн.00 коп. отриманих внаслідок продажу земельної ділянки, площею 0,0998 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 3222485900:03:008:0246 та будівельних матеріалів, які використовувалися для будівництва будинку, 40 % готовності, розташованих за адресою: \~ \~ \~ \~Київська область, Києво-Святошинський район, с.Петропавлівська Борщагівка, вул. Донецька, 19. 13.12.2017 року до суду надійшла позовна заява третьої особи що заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON], яка була мотивована тим, що [PERSON] являється матірю [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії V-БК № 457402 від 17 червня 1986 року. Вважала, що має право на 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, вул. Прорізна, 3 та відшкодування вартості будівельних матеріалів та інших витрати, які були понесені нею на його добудову та реконструкцію, виходячи з такого. У вересні 1976 року між нею, на той час [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що 24 вересня 1976 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено запис № 635. За час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO]. Після народження сина вона знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення шестирічного віку. Загальна сума отриманих нею грошових кошті в якості заробітної плати за 1977-1994 роки на Публічному акціонерному товаристві «Київський завод реле та автоматики» складало 5 881 252,31 крб. Між нею та чоловіком була домовленість, що грошові кошти, які отримувалися нею в якості заробітної плати заощаджувалися на майбутні потреби їх сина, в тому числі на житло, в той час як заробітна плата чоловіка витрачалася на потреби їх сімї. Таким чином, їй вдалося зібрати близько 40 тисяч доларів. 02 вересня 1989 року між їх сином - [PERSON], та, на той час [PERSON], був укладено шлюб, який зареєстрований Ленінградським ЗАГС м. Києва, про що в книзі реєстрації актів укладених шлюбів зроблено запис № 1581. Після одруження ними були обрані прізвища -[PERSON] та [PERSON]. Невдовзі її брат та його дружина відчужили на користь відповідача належні їм частини недобудованого житлового будинку, що в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, вул. Прорізна, 3. Так, у лютому 1995 року між [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було укладено договір дарування від 01 лютого 1995 року, відповідно до умов якого [PERSON] подарувала [PERSON], а останній прийняв в дар 1/2 частину незакінченого будівництвом, побудованого на 46 % жилого будинку, який знаходиться с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, вул. Прорізна, 3. У серпні 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу від 01 серпня 2000 року, відповідно до умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив 1/2 частину незакінченого будівництвом, побудованого на 46 % житлового будинку та земельну ділянку, площею 0,0404 га, що знаходяться в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, вул. Прорізна, 3. У листопаді 2001 року [PERSON]І було видано Свідоцтво на право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, вул. Прорізна, 3. Всі кошти по придбанню добудови та реконструкції даного житлового будинку були вкладені із вищезазначених заощаджених грошових коштів, а також вкладені значні трудові зусилля. На купівлю частини недобудованого, на той час, житлового будинку [PERSON] були надані відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 45 000,00 грн. строком на 15 років, про що [PERSON] була написана відповідна розписка від 01 серпня 2000 року. Однак, до цього часу, борг останнім повернуто не було. Враховуючи вищенаведене, відповідач придбав за договором купівлі-продажу частину недобудованого будинку, джерелом придбання якого були грошові кошти, які належали [PERSON] та до цього часу не були повернуті. Тобто, фактичним власником 1/2 частини житлового будинку являється саме [PERSON] Тому третя особа [PERSON] просила визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, вул. Прорізна, 3. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 1 109 381 (один мільйон сто девять тисяч триста вісімдесят одна) грн. 61 коп., в якості відшкодування затрат [PERSON] на купівлю, будівництво та реконструкцію житлового будинку, що знаходиться за адресою в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, вул. Прорізна, 3. Стягнути з відповідачів понесені мною судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] та її представник вимоги первісного позову підтримали та просили його задоволити, у вимогах зустрічного позову та позову третьої особи просили відмовити. [PERSON] та його представник проти вимог первісного позову заперечували та просили в ньому відмовити, вимоги зустрічного позову підтримали та просили його задоволити, проти задоволення позову третьої особи не заперечував. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила задоволити вимоги свого позову та позову [PERSON], та відмовити в позові [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та покази свідків, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги первісного та зустрічного позовів підлягають частковому задоволенню, а у вимогах позову третьої особи необхідно відмовити, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 02.09.1989р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу IV-БК № 392696. 24 січня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія І-БК 180861. Згідно договору дарування від 1 лютого 1995 року [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частину незакінченого будівництвом побудованого на 46 (сорок шість) %, житловий будинок що знаходиться в селі Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Прорізна, під № третім. Згідно державного акту на право приватної власності на землю IV-КВ № 022212, відповідно до рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 26.12.1997 року № 443/157 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0425 га, що розташована на території с. ПП. Борщагівка, вул. Прорізна 3. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 1 серпня 2000 року, [PERSON] продав а [PERSON] купив 1/2 частину незакінченого будівництвом, побудованого на 46 (сорок шість) %, житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0404 га, що знаходиться в селі Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Прорізна, під № третім. Рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від № 677 від 26 жовтня 2001 року, надано дозвіл [PERSON] на переобладнання двохквартирного будинку в одноквартирний в с. Петропавлівська Борщагівка вул. Прорізна, 3. Рішенням Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від № 704 від 30.11.2001 року прийнято в експлуатацію індивідуальний житловий будинок гр. [PERSON] в селі Петропавлівська Борщагівка по вулиці Прорізній, 3, житловою площею 134,5 кв.м., корисною площею 203,4 кв.м. та видано будинкову книгу. На підставі даного рішення [PERSON] виданого свідоцтво на право власності на житловий будинок в селі Петропавлівська Борщагівка по вулиці Прорізній, 3 від 20.12.2001 року. 20 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу від 20 липня 2013 року земельної ділянки площею 0,0998 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Донецька, 19, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 3222485900:03:008:0246. [PERSON] було надано відповідну згоду на укладення даного договору, оформлену належним чином, про що зазначено в договорі. В подальшому вищезгадана земельна ділянка була відчужена [PERSON] на користь [PERSON] шляхом укладення договору купівлі-продажу № 1093 від 31 липня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно п. 7 даного договору дана земельна ділянка була відчужена [PERSON] за домовленістю сторін за суму 803\~490,00 грн. Згідно листа Регіонального сервісного центру в м. Києві, вбачається що згідно даних автоматизованої інформаційної системи МВС станом на 15.07.2017 року транспортні засоби MITSUBISHI PAJERO, 2008 року виготовлення, н.з, AA4780AA зареєстрований за громадянином [PERSON] з 15.06.2010 по теперішній час на підставі довідки - рахунок №994503 від 11.06.2010, яка була видано ТОВ «Діамант-Альянс»; HYUNDAI ACCENT. 2008 року виготовлення, н.з. АА3480АА, належить вказаному громадянину з 24.01.2017 по теперішній час на підставі договору 8041 /2017/302015 від 24.01.2017 укладеного в ТСЦ№8041. За громадянином [PERSON] 04. [INFO] з 06.03.2001 по теперішній час зареєстрований на праві власності автомобіль TOYOTA CARINA II 2.0, сірого кольору, 1992 року виготовлення та з 11.08.2011 зареєстрований на праві власності причіп HUMBAUR Н 752010-30А, сірого кольору, 2011 року виготовлення. Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі -\~КпШС України) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі\~статтею 28 КпШС України\~в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Стаття 24 Кодексу про шлюб та сім`ю України визначала що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Відповідно до ст. 25 Кодексу про шлюб та сім`ю України якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. В силу ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.п. 22, 23, 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 331 ЦК України\~право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинку з юридичної точки зору, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил\~підлягати поділу між ними. При поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~статтею 365 ЦК України. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. п. 1-3 ч. 1\~ст. 365 ЦК України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Правова\~позиція \~ВСУ\~у\~справі\~№ 6-2565цс16 визначає що\~вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної\~сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати\~положення частин 4-5 статті 71 СК України\~щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною пятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Так суд приходить до висновку що під час перебування сторін [PERSON] та [PERSON] у шлюбі ними було набуто у спільну сумісну власність транспортні засоби, а саме автомобілі MITSUBISHI PAJERO, TOYOTA CARINA II та причіп HUMBAUR [PERSON] майно є неподільними речами. Жодна із сторін не вчинила дій щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Таким чином суд вважає за необхідне поділити дане рухоме майно відповідно до ідеальних часток подружжя, визнаючи за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині на транспортні засоби MITSUBISHI PAJERO, TOYOTA CARINA II та причіп HUMBAUR Н. Щодо, розподілу житлового будинку та земельної ділянки за адресою с. Петропавлівська Борщагівка, по вул. Прорізна, № 3, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як зазначалось вище [PERSON] під час перебування в шлюбі з [PERSON] було отримано в дар 1/2 частину незакінченого будівництвом, побудованого на 46 % житлового будинку, який знаходиться в с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Прорізна, 3. Відповідно до ст. 24 КпШС України, дана частина незакінченого будівництвом,\~побудованого на\~46\~%\~житлового будинку є особистою власністю [PERSON] В листопаді\~2001\~року будинок\~за адресою\~ було\~здано в\~експлуатацію.\~При тому\~що сторона\~первісного позивача\~[PERSON]\~не надала\~суду належних,\~допустимих та\~достовірних письмових\~доказів того,\~що дане\~майно за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових її затрат. [PERSON] не була надано доказів що з її джерел доходу були придбані відповідні будівельні матеріали з рахунок яких була здійснена добудова відповідного будинку. А тому підстав для визнання його судом спільною сумісною власністю подружжя, у відповідності до ст. 25 КпШС України не має. Інша 1/2 частина житлового будинку та земельної ділянки що була набута [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу є спільною сумісною власністю подружжя, та підлягає поділу між ними. Тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд та земельної ділянки, що знаходиться в с. Петропавлівська Борщагівка, по вул. Прорізна, № 3 Києво-Святошинського району Київської області, а за [PERSON] право власності на 3/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд та земельної ділянки, що знаходиться в с. Петропавлівська Борщагівка, по вул. Прорізна, № 3 Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 314,3 кв.м., житловою площею 114,90 кв.м. Таким чином суд задовільняє вимоги первісного позову частково. Також суд частково задовільняє вимоги зустрічного позову, виходячи з наступного. Під час перебування сторін у шлюбі, [PERSON] було набуто у власність земельну ділянку площею 0,0998 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Донецька, 19. [PERSON] земельна ділянка є спільним сумісним майном подружжя і була відчужена [PERSON] вже після розірвання шлюбу за вартістю 803\~490,00 грн. Посилання [PERSON] про те, що дана земельна ділянка була придбана за її особисті кошти що були отримані за продаж іншої земельної ділянки не заслуговує на увагу, оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Миколаївська 90 був нею укладений 13.07.2013 року і остання підтвердила в судовому засідання той факт що кошти за дану земельну ділянку отримала саме цього дня, а договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою с. Петропавлівська Борщагівка вул. Донецька, 19 був укладений [PERSON] 12 липня 2013 року, тому кошти отримані від договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.07.2013 року не могли бути використані [PERSON] при купівлі-земельної ділянки 12.07.2013 року. Оскільки спільне майно було відчужено після розірвання шлюбу, то грошові кошти, які були отримані внаслідок його продажу підлягають розподілу в рівних частинах між колишніми співвласниками даного нерухомого майна. Тому [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 1/2 частина грошових коштів, яка становить 401 745 (чотириста одна тисяча сімсот сорок пять) грн.00 коп. отриманих внаслідок укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0998 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - 3222485900:03:008:0246. Що стосується вимог зустрічного позову стосовно будівельних матеріалів, які використовувались для будівництва на даній земельні ділянці, то суд відмовляє в цих вимогах оскільки відповідно договору купівлі-продажу [PERSON] було здійснено відчуження земельної ділянки без зазначення що на ній знаходяться будівельні матеріали. У вимогах позову третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] суд відмовляє в повному обсязі, оскільки [PERSON] не було доведено того факту що будівельні матеріали які вона придбавала були використані саме на будівництва будинку що знаходиться за адресою с. Петропавлівська Борщагівка, по вул. Прорізна, № 3, при тому що право власності за [PERSON] на даний обєкт нерухомого майна було зареєстровано в 2001 році, а надані квитанції, чеки та накладні датуються починаючи з 2002 року. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.\~1\~ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦП України визначає що кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення первісного та зустрічного позовів та відмови у вимогах позову третьої особи. Відповідно до ст.ст. 24, 25, 28 КпШС України, ст.ст. 57, 60, 69, 70, 71, 72 СК України, та

Outcome: partial