Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] в квітні 2018 р. звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про відшкодування шкоди, в якому просив: стягнути з Міністерства оборони України на його користь 200000,00 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди; стягнути з Міністерства оборони України на його користь 24650,00 грн. в якості відшкодування завданої майнової шкоди. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, позивач, проходив військову службу з 27.04.1977 р. по 19.05.2004 р. і звільнений в запас за станом здоров`я наказом командира військової частини А-1910 № 101 від 19.05.2004 р. З 01 березня 2010 р. йому вперше встановлено першу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби. 08 вересня 2014 р. йому встановлено першу Б групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, довічно, що підтверджується довідкою МСЕК від 09.09.2014 р. серії 10 ААВ № 830753, та видано посвідчення інваліда війни 1 групи. Позивач вважає, що саме з 08.09.2014 р. у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, згідно чинних на цей день нормативно-правових актів. Як зазначає позивач, з метою вирішення питання про виплату йому одноразової грошової допомоги, він 4 рази звертався до МО України та надавав всі необхідні документи. Однак, МО України на протязі майже 3-х років під різноманітними причинами відмовляло йому у призначенні такої допомоги. Позивач вважає, що протиправними діями і рішеннями МО України, фактично, умисно ігноруючи його конституційні законні та цивільні права на соціальний захист та отримання належної грошової допомоги, як інваліду 1-ї групи, завдало йому майнових і немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті, чим спричинило йому значної моральної та майнової шкоди, виходячи з наступного. Так, вперше 17.02.2015 р. через Житомирський ОМВК, він подав заяву до МО України та надав всі необхідні документи для виплати одноразової грошової допомоги. МО України через 9 місяців бездіяльності, відмовило позивачу у призначенні такої допомоги, з посиланням на те, що ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка передбачає виплату одноразової грошової допомоги на позивача не поширюється (встановлено інвалідність до 1 січня 2007 р.) і повернуло йому всі документи. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.01.2016 р. по справі № 806/5216/15, яка набрала законної сили 22.03.2016 р., дії відповідача було визнано протиправними та зобов`язано МО України розглянути заяву позивача про призначення різниці в розмірі одноразової грошової допомоги відповідно до «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975. 29.03.2016 р. позивач вдруге звернувся до Житомирського ОМВК із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, надав всі належні документи, які були направлені до МО України. МО України Протоколом № 28 від 22.04.2016 р. засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, відмовило позивачу у призначенні цієї допомоги у зв`язку з тим, що зміна причинного зв`язку інвалідності відбулась понад дворічний термін, який визначено у п. 8 Порядку 975. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 11 липня 2016 р. по справі № 806/815/16 позивачу було відмовлено у задоволенні позову. При цьому, як зазначає позивач, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки жодного рішення за заявою позивача, поданою 29.03.2016 р., відповідачем не приймалося, тому позовні вимоги є на даний час передчасними та безпідставними, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову. Листом від 18.05.2016 р. за № 248/3/6/2282, Департамент фінансів МО України запросив облвійськкомат надіслати пакет документів для призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності за рішенням суду. 14.07.2016 р. позивач надав всі необхідні документи з заявою, які облвійськкоматом були надіслані до Департаменту фінансів МО України. 19.09.2016 р. він отримав лист Департаменту фінансів МО України від 15.08.2016 р. № 248/3/6/9448, з повідомленням про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що зміна причинного зв`язку інвалідності відбулась понад дворічний термін. 26.09.2016 р. він в третій раз був змушений звернутись до суду за захистом порушених прав. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 14.07.2017 р. по справі №296/9396/16-а, яка набрала законної сили 15.09.2017 р., визнано протиправним та скасовано рішення МО України про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги. Зобов`язано МО України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу на дату встановлення інвалідності, а саме 08.09.2014 р., відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №975. Верховний Суд України відмовив у відкритті касаційного провадження на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 14.07.2017 р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017 р. 28.09.2017 р., як вказує позивач, він вчетверте звернувся до Житомирського ОМВК із заявою та належними документами про виплату йому одноразової грошової допомоги, які були направлені до МО України. Крім того, позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України. 05.12.2017 р. було відкрито виконавче провадження за № 55307660 з вимогою боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Однак, і це не вплинуло на дії МО України. Тому, враховуючи протиправну діяльність МО України, небажання виконувати вимоги Конституції України та Законів України, остаточного судового рішення,

Outcome: partial