Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просить суд зобов'язати [PERSON] передати йому технічний паспорт та будинкову книгу на квартиру [ADDRESS]. Також просить суд виселити [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з квартири [ADDRESS] та зняти [PERSON] і [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання у вказаній квартирі. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 19 березня 2013 року на прилюдних торгах придбав квартиру [ADDRESS], яка, відповідно до свідоцтва від 11 квітня 2013 року, на теперішній час належить йому на праві власності. Він звернувся до попереднього власника [PERSON] з проханням передати йому технічний паспорт та будинкову книгу на вказану квартиру, однак останній відмовився передати йому згадані документи, уникає зустрічей з ним та відмовляється спілкуватися. Крім того, після придбання квартири він дізнався про те, що в ній проживають та зареєстровані [PERSON] і [PERSON], які, на його вимогу, відмовляються добровільно виселитися та знятися з реєстраційного обліку, уникають зустрічей з ним і не допускають його до квартири, власником якої він є, чим фактично позбавляють його можливості користуватися належним йому майном і порушують його права власника. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Заперечення проти позову не подали. Повідомлення про причини неявки від відповідачів [PERSON] і [PERSON] не надійшло. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і в задоволенні позову просить суд відмовити. На заперечення позовних вимог посилається на те, що відчуження спірної квартири відбулося без згоди [PERSON], а тому є незаконним. Крім того, посилаючись на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року та вважаючи його таким, що має зворотну дію в часі, вважає незаконними дії банку по зверненню стягнення на спірну квартиру і, як наслідок, реалізації квартири на прилюдних торгах. Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Тітковець Ж.В. позовні вимоги [PERSON] вважає обґрунтованими та законними, а позов таким, що підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується протоколом № 09-Р/040/13/І-8 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) від 19 березня 2013 року, проведених Рівненською філією приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», свідоцтвом про право власності на майно від 11 квітня 2013 року, виданим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 541, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 листопада 2013 року, номер запису про право власності 3436341. Реалізація спірної квартири на прилюдних торгах була проведена в рамках процедури звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2014 року у справі № 569/5723/13-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 08 липня 2014 року, в задоволенні позову [PERSON] до відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Гнесь Т.В., приватного підприємства «Юстиція», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа [PERSON] про визнання недійсними публічних торгів з реалізації арештованого майна та визнання недійсним протоколу з реалізації арештованого нерухомого майна відмовлено. Відповідач [PERSON], який є попереднім власником спірної квартири, відмовляється передати теперішньому власнику - позивачу [PERSON] технічний паспорт та будинкову книгу на квартиру. Цивільним кодексом України передбачено захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням права володіння. Так, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Утримання відповідачем [PERSON] технічного паспорта та будинкової книги на належну позивачу [PERSON] квартиру перешкоджає останньому належним чином користуватися та розпоряджатися квартирою, а тому, з метою захисту прав позивача, суд вважає необхідним зобов'язати [PERSON] передати згадані документи [PERSON] Судом також встановлено, що у належній позивачу на праві власності квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], що визнається представником відповідача [PERSON] - [PERSON] та підтверджується довідкою Рівненського міського відділу Управління ДМС України в Рівненській області від 06 грудня 2013 року № 5610/4812. 10 грудня 2013 року та 21 лютого 2014 року позивачем [PERSON] відповідачам [PERSON] та [PERSON] направлялися письмові вимоги виселення (звільнення) з квартири [ADDRESS], однак відповідачі спірної квартири не звільнили. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України вказані права здійснюються власником на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до положень ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, серед іншого, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи встановлені судом обставини та вимоги ст.109 ЖК України, ст.40 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.317,319,391 ЦК України, ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», з метою захисту права власності позивача на квартиру, відповідачі [PERSON] та [PERSON] підлягають виселенню з квартири [ADDRESS] та зняттю з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. При ухваленні рішення суд враховує, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року набрав чинності з дня його опублікування (07 червня 2014 року), а тому не може бути застосований до спірних правовідносин. Відповідно ж до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Outcome: approved