Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач 20.04.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Криворізька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №66 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначив те, що до виконкому Металургійної районної у місті ради з клопотанням про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] та [PERSON] звернулась адміністрація Криворізької загальноосвітньої школи І - ІІІ ступенів №66. Малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку у службі у справах дітей як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, через ухилення батьків від своїх батьківських обов'язків. [PERSON] та [PERSON] за час проживання за адресою: [ADDRESS], зарекомендували себе вкрай негативно так, як зловживали спиртними напоями, вели аморальний спосіб життя, не приділяли належної уваги питанню утримання, виховання та навчання дітей, не контролювали їх дозвілля. Ситуація в родині погіршилась у зв'язку з залишенням матір'ю малолітніх дівчат. На даний час місце її заходження не відоме, батько зловживає спиртними напоями, не піклується про дітей, дівчата мають неохайний занедбаний вигляд, схильні до бродяжничества. Квартира де мешкають діти знаходиться в антисанітарному стані, у дітей відсутня постільна білизна, засоби гігієни та продукти харчування. Також, зазначено що з [PERSON] неодноразово проводилась профілактична робота, щодо створення належних умов для проживання дітей, тощо. Працівниками поліції відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП. 21.03.2017 року дітей влаштовано до КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей», у зв'язку з застосування батьком фізичних та психологічних насиль. Батьки не піклуються про розвиток малолітніх, не створили належні умови для їх життя. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], а також стягнути з них на користь майбутнього опікуна аліменти на утримання дітей. Ухвалою суду від 05.02.2018 року провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] закрито. В судовому засіданні представник позивача присутня не була, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. Також, до заяви додала акт обстеження умов проживання малолітніх [PERSON]. Відповідач [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представники третьої особи [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явились, надали кожен окремо заяву про розгляд справи без їх участі, та просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та відповідно вимогам ст. 247 ЦПК України провести судове засідання без фіксування технічними засобами. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відтак, розгляд справи продовжено за нормами ЦПК в редакції від 15.12.2017 року. Суд, дослідивши надані докази, оцінивши їх у сукупності, всебічно з'ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу задоволення своїх позовних вимог, вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] (а.с. 5), [PERSON], [INFO] (а.с. 5, зворот). З матеріалів цивільної справи вбачається, що адміністрація загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 66, порушує клопотання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], відносно [PERSON] та [PERSON], учениць КЗШ №66 (а.с. 3). Відповідно інформації Криворізького Металургійного відділу поліції від 31.12.2016 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS], мешкає відповідач [PERSON] та його малолітні доньки [PERSON] та [PERSON]. Мати дітей [PERSON] близько останніх півтора роки з родиною не мешкає та вихованням дітей не займається, зв'язок з нею відсутній. Відносини з чоловіком не підтримує, але шлюб офіційно не розірваний. Житлове приміщення в якому проживає родина перебуває в антисанітарному та в аварійному стані. Працівниками поліції відносно [PERSON] було проведено профілактичну роботу щодо забезпечення належно рівня утримання дітей (а.с. 7). З письмових пояснень [PERSON], сусідки яка мешкає за адресою: [ADDRESS], слідує, що [PERSON] постійно вживає алкогольні напої, конфліктує, порушує громадський порядок на що викликалась поліція. Квартиру де мешкає відповідач постійно відвідують сторонні особи. Також зазначено, що дітям увага [PERSON] не надається, діти ходять брудні, в квартирі безлад, квартира не придатна для житла. [PERSON] йде з дому вранці та повертається в ночі, діти знаходяться самі, без нагляду та без продуктів харчування (а.с. 8). До того ж, згідно акту обстеження умов проживання затвердженого 22.05.2018 року начальником служби у справах дітей, вбачається, що повертати [PERSON] та [PERSON] в родину батька недоцільно так, як існує загроза для їх життя та здоров'я. Також зазначено, що [PERSON] не забезпечить дітям необхідний рівень догляду, контролю та харчуванням. В матеріалах справи також наявний висновок Металургійної районної у місті ради, як орган опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] та [PERSON] від 12.04.2017 року № 14/29-1201, в якому зазначено, що виконком Металургійної районної у місті ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей : [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32). З письмових пояснень [PERSON], її подруги [PERSON] та класного керівника [PERSON] також вбачається, що батько дівчат зловживає спиртними напоями, та застосовує відносно них фізичну розправу (а.с. 29, 30, 31). В судовому засіданні була допитана дівчинка [PERSON], яка пояснила, що не заперечує щодо проживання разом з батьком. Із змісту статті 150 СК України слідує, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Передбачене п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З аналізу вищезазначених норм слідує, що для позбавлення батьківських прав мало упевнитися в невиконанні обов'язків щодо виховання дитини, необхідно також установити, що батько свідомо ухиляється від їх виконання, адже ухилення від виконання обов'язку по вихованню неповнолітньої дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, коли особа має реальну можливість виконати покладені на неї обов'язки, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити, а це значить, що батько наполегливо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки; чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, без поважних причин залишивши їх без батьківської уваги та турботи, при цьому доведено, що поведінка відповідача відносно малолітніх дітей є свідомим нехтуванням ними своїми батьківськими обов'язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення їх батьківських прав. Також, згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В даному випадку норми закону передбачають обов'язковість батьків утримувати свою неповнолітню дитину. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються судом, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є також обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Однак, вирішуючи розмір аліментів, які необхідно стягнути, суд приходить до наступного. Позивач з позовом звернувся до суду 20.04.2017 року. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 4928 внесено зміни до ст. 182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний Закон набрав чинності 08.07.2017 року. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на корись позивача, суд керується нормою ч. 2 ст. 182 СК України, яка діяла на час подачі позову та якою передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і застосовує її до часу набрання чинності змінами у законодавстві та в подальшому у даній справі стягнення аліментів має здійснюватися у розмірі 1/4 частки, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, з урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 20.04.2017 року по 07.07.2017 року включно, а з 08.07.2017 року 1/3 частину заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved