Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач 23.06.2016 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] громади в особі [PERSON] міської ради, третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контра про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його батькові [PERSON] належало домоволодіння № 23 по вул. Жовтенят в м. Дніпропетровську (колишня адреса вул. Жовтенят 9 сел. Н. Кайдаки, яка змінена по розпорядженню міської Ради № 2283-р від 25.12.08 р.) згідно Договору на право будівництва будинку та безстрокового володіння земельною ділянкою від 24.07.1951 року, який був посвідчений Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою за реєстром № 7390. Домоволодіння № 23 по вул. Жовтенят розташоване на земельній ділянці площею 301 кв. м. та складається з: житлового будинку А-1 (кухня площею 12, 1 кв. м., санвузол - 3,8 кв. м., житлова кімната 7, 8 кв. м., житлова - 9, 6 кв. м., житлова 15,7 кв. м., коридор - 8,4 кв. м., веранда - 12,8 кв. м. Загальна площа будинку А-1 складає 70, 2 кв. м., житлова-33, 1 кв. м.), прибудови А-1 пл. 20 кв. м., веранда а-1 - 14, 6 кв. м., ганок «а» -1,9 кв. м., погріб під А - 6,2 кв. м., літня кухня Б - пл. 22,6 кв. м., сарай В - пл. 2, 9 кв. м., гараж Г - 29 кв. м., навіс Н - 3, 5 кв. м. Згідно Висновку ДС Брокерського торгового дому від 08.06.2016 року оцінка домоволодіння № 23 по вул. Жовтенят становить 398808 грн. 54 коп. 28 лютого 1982 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишився спадок у вигляді домоволодіння № 23 по вул. Жовтенят в м. Дніпропетровську. Спадщину після смерті батька прийняв він та [PERSON] дружина померлого. Інших спадкоємців немає. Він прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори 11.12.2015 р., яка зареєстрована за № 2066, та фактично проживав і був зареєстрований разом із спадкодавцем на момент його смерті. [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, бо проживала та була зареєстрована разом з ним на день його смерті. Ніхто із спадкоємців після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не отримував, хочя і мав право на 1/2 частину домоволодіння № 23 по вул. Жовтенят кожному. 29 березня 2007 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишився спадок у вигляді 1/2 частини домоволодіння № 23 по вул. Жовтенят в м. Дніпропетровську, яку вона фактично прийняла після смерті чоловіка [PERSON], померлого 28 лютого 1982 року. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері і прийняв спадщину фактично, бо проживав та був зареєстрований разом з нею за однією адресою на момент її смерті. 17.05.2016 року він звернувся до 2-ї ДДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом першої черги на майно, що залишилось після смерті батька [PERSON], померлого 28.02.1982 року, та матері [PERSON], померлої 29.03.07 р. Постановою Другої [PERSON] державної нотаріальної контори № 1650/02-31 від 19.05.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння 23 по вул. Жовтенят у звязку з відсутністю документів, які підтверджують право власності його батько на це домоволодіння, що підлягає державної реєстрації. На підставі вищевикладеного просить встановити факт належності [PERSON], померлому 28 лютого 1982 р., домоволодіння № 23 по вул. Жовтенят в м. Дніпропетровську на підставі Договору на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 24. 07. 1951 року, посвідченого Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою за реєстром № 7390. Визнати за ним право власності в порядку спадкування першої черги за законом на домоволодіння № 23 по вул. Жовтенят в м. Дніпропетровську, яке розташоване на земельній ділянці площею 301 кв. м і складається із: житлового будинку А-1 (кухня площею 12, 1 кв. м., санвузол - 3,8 кв. м., житлова кімната - 7, 8 кв. м., житлова - 9, 6 кв. м., житлова 15, 7 кв. м., коридор - 8, 4 кв. м., веранда - 12, 8 кв. м. Загальна площа будинку 70, 2 кв. м., житлова - 33,1кв.м.), прибудова А-1 площею 20 кв. м., веранда а-1 площею 14, 6 кв. м., ганок «а» площею 1, 9 кв. м., погріб під А - Г площею 6, 2 кв. метра, літня кухня Б площею 22, 6 кв. м., сарай В площею 2,9 кв. м., гараж Г площею 29 кв. м., навіс Н площею 3, 5 кв. м, споруди, ворота, - на 1/2 частину після смерті батька [PERSON], який помер 28 лютого 1982 року, та на 1/2 частину цього ж домоволодіння після смерті матері [PERSON], померлої 29.03.2007 року. В судовому засіданні позивач Касян В.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] громади в особі [PERSON] міської ради не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Приймаючи участь в судовому засіданні 07 грудня 2016 року позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив суд відмовити в їх задоволенні. В судове засідання третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контра не зявилася. Письмово просила справу розглянути у її відсутність. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що на підставі договору на право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 24 липня 1951 року районним Житловим Управлінням Виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящихся, зареєстроване по реєстру №7390 Касян [PERSON] на підставі рішення Виконкому Ленінської райради депутатів трудящихся від 04 квітня 1951 року №227/23 була відведена земельна ділянка площею 300 кв.м. під індивідуальне будівництво житлового будинку по вул. Жовтенят 9 сел. Н.Кайдаки (а.с.10-11). Згідно довідки землекористування виданою Управлінням головного архітектора м. Дніпропетровська, ділянка 300 кв.м., розташована в кварталі №738 сел. Н.Кайдаки вул. Жовтенят №9а, знаходиться в користуванні Касян [PERSON] на підставі рішення Ленінської райради №227/23 від 04 квітня 1951 року (а.с.12). Розпорядженням Дніпропетровського міського голови №2283-Р від 25.12.2008 року відповідно до листа гр. Касяна В.М. від 27.11.2008 року вирішено присвоїти житловому будинку по вул. Жовтенят адресу вул. Жовтенят 23 (колишні адреси вул. Жовтенят 9 , вул. Жовтенят 9-А сел. Н. Кайдаки) (а.с.21). Згідно технічного паспорту домоволодіння № 23 по вул. Жовтенят розташоване на земельній ділянці площею 301 кв. м. та складається з: житлового будинку А-1 (кухня площею 12, 1 кв. м., санвузол - 3,8 кв. м., житлова кімната 7, 8 кв. м., житлова - 9, 6 кв. м., житлова 15,7 кв. м., коридор - 8,4 кв. м., веранда - 12,8 кв. м. Загальна площа будинку А-1 складає 70, 2 кв. м., житлова-33, 1 кв. м.), прибудови А-1 пл. 20 кв. м., веранда а-1 - 14, 6 кв. м., ганок «а» -1,9 кв. м., погріб під А - 6,2 кв. м., літня кухня Б - пл. 22,6 кв. м., сарай В - пл. 2, 9 кв. м., гараж Г - 29 кв. м., навіс Н - 3, 5 кв. м.(а.с.13-18). Будівництво відбулося до 05.08.1992р., що відповідно до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» затвердженої\~наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773 (із змінами і доповненнями) не належить до самочинного будівництва. Також, під час інвентаризації встановлено, що на земельній ділянці вищезазначеного домоволодіння відбулося будівництво гаражу поз. «Г» 1977 року, прибудови до житлового будинку «А-1», а саме веранда поз. Літ. «а-1»прим 1-7 (веранда) площею 12.8 кв.м. побудоване до 05 серпня 1992 року, що відповідно до вимог «Інструкції» не належить до самочинного будівництва. Згідно листа №6345 від 16.05.2016 року Комінального підприємства «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентарізації» [PERSON] обласної ради, відсутні відомості, щодо реєстрації права власності за адресою: вул. Жовтенят буд.23 в м. Дніпропетровську. Згідно Висновку ДС Брокерського торгового дому від 08.06.2016 року оцінка домоволодіння № 23 по вул. Жовтенят становить 398808 грн. 54 коп.(а.с.24-27). Положенням\~ст.25 ЦК України\~передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у звязку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності, а може бути тільки встановлений факт наявності цього майна у неї на праві власності за життя та визнати право власності на майно за спадкоємцями в порядку його спадкування. Відповідно до\~ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. державна реєстрація речових права на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державно-реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі\~ст.3 зазначеного Закону\~право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набирання чинності цим законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч.1\~ст.58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено\~постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992р. № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення»\~(втратила чинність). Тобто до 05.08.1992р. не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Відповідно до п.3.2. розділу 2 Інструкції про порядок проведення технічні інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої\~наказом державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992р. не належать до самочинного будівництва. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно доч.2ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючі вказані обставини суд вважає, що вимога позивача про встановлення факту належності [PERSON], померлому 28 лютого 1982 р., домоволодіння № 23 по вул. Жовтенят в м. Дніпропетровську на підставі Договору на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 24. 07. 1951 року, посвідченого Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою за реєстром № 7390 підлягають задоволенню. 21 січня 1950 року Ленінським районним бюро РАГС був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №106 /а.с.8/. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Касян». Згідно свідоцтва про народження [PERSON], народився 21 лютого 1957 року у батьків Касян [PERSON] та Касян [PERSON] (а.с.9). 28 лютого 1982 року помер [PERSON] (а.с.6). Після його смерті залишився спадок у вигляді домоволодіння № 23 по вул. Жовтенят в м. Дніпропетровську. [PERSON] спадщину після смерті батька прийняв фактично тому, що проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на момент його смерті в домоволодінні № 23 по вул. Жовтенят в м. Дніпропетровську та [PERSON] (померла 29.03.2007 року),також спадщину прийняла фактично тому, що приживала та була зареєстрована разом із спадкоємцем на момент його смерті, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.28-32). Згідно спадкової справи №1068/2015 від 11.12.2015 року після смерті [PERSON] померлого 28.02.1982 року з заявою про прийняття спадщини звернувся його син [PERSON], який спадщину прийняв шляхом подачі відповідної зави до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори та фактично тому, що проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на момент його смерті та [PERSON] (померла 29.03.2007 року), яка спадщину прийняла фактично тому, що приживала та була зареєстрована разом із спадкоємцем на момент його смерті. 29 березня 2007 року померла [PERSON] (а.с.7). Після її смерті залишився спадок у вигляді 1/2 частини домоволодіння № 23 по вул. Жовтенят в м. Дніпропетровську, яку вона фактично прийняла після смерті чоловіка [PERSON], померлого 28 лютого 1982 року. Згідно спадкової справи №1067/2015 від 11.12.2015 року після смерті [PERSON], померлої 29.03.2007 року з заявою про прийняття спадщини звернувся її син [PERSON]. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері і прийняв спадщину фактично, бо проживав та був зареєстрований разом з нею за однією адресою на момент її смерті, що підтверджується будинковою книгою та довідкою №305 від 07 серпня 2015 року (а.с.28-32). 17.05.2016 року [PERSON] звернувся до 2-ї ДДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом першої черги на майно, що залишилось після смерті батька [PERSON], померлого 28.02.1982 року, та матері [PERSON], померлої 29.03.07 р. Постановою Другої [PERSON] державної нотаріальної контори № 1650/02-31 від 19.05.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння 23 по вул. Жовтенят у звязку з відсутністю оригіналів документів, що підтверджують право власності на це майно (а.с.23). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. ст.\~1217,\~1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідно до частин 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5\~ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця. Крім того, відповідно до\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно пункту 1 частини 2\~статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. \~\~\~\~\~\~ Таким чином, суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування першої черги за законом на домоволодіння № 23 по вул. Жовтенят в м. Дніпропетровську, яке розташоване на земельній ділянці площею 301 кв. м і складається із: житлового будинку А-1 (кухня площею 12, 1 кв. м., санвузол - 3,8 кв. м., житлова кімната - 7, 8 кв. м., житлова - 9, 6 кв. м., житлова 15, 7 кв. м., коридор - 8, 4 кв. м., веранда - 12, 8 кв. м. Загальна площа будинку 70, 2 кв. м., житлова - 33,1кв.м.), прибудова А-1 площею 20 кв. м., веранда а-1 площею 14, 6 кв. м., ганок «а» площею 1, 9 кв. м., погріб під А - Г площею 6, 2 кв. метра, літня кухня Б площею 22, 6 кв. м., сарай В площею 2,9 кв. м., гараж Г площею 29 кв. м., навіс Н площею 3, 5 кв. м, споруди, ворота, - на 1/2 частину після смерті батька [PERSON], який помер 28 лютого 1982 року, та на 1/2 частину цього ж домоволодіння після смерті матері [PERSON], померлої 29.03.2007 року є цілком обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними з його боку, внаслідок чого підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved