Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 липня 2016 року звернулася до суду із позовом і просить стягнути із відповідача на свою користь 71723 грн. 20 коп. вартості за відновлення автомобіля, 2904 грн. 25 коп. витрат на медикаменти, 900 грн. витрат, пов`язаних з доставкою автомобіля евакуатором, всього 75527 грн. 45 коп.; 30000 грн. моральної шкоди, а всього 105527 грн. 45 коп. Посилається на те, що 18 грудня 2015 року близько 06 год. 30 хв. на 33 км автошляху Бориспіль-Дніпропетровськ [PERSON], керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN LT 28», державний номер [NUMBER], в порушення п.12.1 ПДР України не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, виїхав на ділянку дороги, вкриту ожеледицею, не впорався з керуванням та з`їхав у кювет. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні ушкодження, відповідач та вона, як пасажир, отримали тілесні ушкодження. Кримінальне провадження по факту даної дорожньо-транспортної пригоди було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2016 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до експертного висновку матеріальний збиток, завданий автомобілю позивача, складає 71723 грн. 20 коп. Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 17 лютого 2016 року внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачу заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю 6 діб, але не більше, як три тижні. Крім того, позивач була змушена скористатися послугами евакуатора, за які вимушена була сплатити 900 грн. Крім того, внаслідок даної ДТП їй була заподіяна моральна шкода, яка полягає у перенесенні нею фізичних болей та моральних страждань, душевних страждань, у зв`язку із пошкодження майна. Тривалий час вона відчувала значні моральні страждання, була відірвана від сім`ї та звичайних занять, не могла нормально спілкуватися з колом своїх знайомих, оскільки постійно відчувала дискомфорт. Враховуючи глибину моральних страждань, що їй знадобився тривалий час для відновлення попереднього стану здоров`я, позивач оцінила моральну шкоду в 30000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечила проти задоволення позову, оскільки позовна заява [PERSON] подана без додержання вимог ст.ст.119, 120 ЦПК України, що є підставою для залишення її без розгляду. Зокрема позивач обґрунтовує свій позов договірними правовідносинами, які були у неї з відповідачем, та зазначені кошти просить стягнути з [PERSON] за невиконання договору про надання послуг. Судом встановлено наступне. Відповідно до постанови слідчого СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області [PERSON] було закрите кримінальне провадження №\~12015110240001297 від 18 грудня 2015 року у зв`язку із відсутністю в діях будь-кого із учасників дорожньо-транспортної пригоди складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. Було постановлено виділити з матеріалів кримінального провадження та передати начальнику Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області матеріали для застосування до [PERSON] в установленому порядку заходів адміністративного стягнення (а.с.7-9). З даної постанови вбачається, що 18 грудня 2015 року близько 06 години 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN LT 28», державний номер [NUMBER], на 33 км автошляху Бориспіль-Дніпропетровськ, в порушення п.12.1 ПДР України не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу щоб, мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, виїхав на ділянку дороги, вкриту ожеледицею, не впорався з керуванням та з`їхав у кювет, допустив перекидання транспортного засобу. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні ушкодження. Водій автомобіля [PERSON] та пасажир [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.10). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП доведена. Факт наявності події ДТП та перебування за кермом автомобіля не заперечувався і представником відповідача. Згідно з висновком експерта № 8-04/133 від 23 березня 2016 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «LT 28», державний номер [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 71723 грн. 20 коп. (а.с.15). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА № 076743 від 28 лютого 2006 року власником автомобіля марки «VOLKSWAGEN LT 28», державний номер [NUMBER], є [PERSON] (а.с.5). Відповідно до висновку експерта № 7 від 17 лютого 2016 року по даних медичної документації у [PERSON] були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, яке могло бути спричинене від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі). За своїм характером вказані тілесні ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день) (а.с.11-12). Згідно з довідкою КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» № 2291 від 02 лютого 2016 року [PERSON] 18 грудня 2015 року зверталася до травматологічного відділення і їй встановлений діагноз: «Забій грудної клітини. Забій правого плечового суглобу». (а.с.21). Як вбачається з копії медичної картки стаціонарного хворого № 8841, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» з 21 грудня 2015 року по 05 січня 2016 року із діагнозом : «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Остеохондроз С5-С6., корінцевий синдром. ВСД по гіпертонічному типу» (а.с.23-31). За час перебування на стаціонарному лікуванні [PERSON] були витрачені кошти на придбання ліків, на підтвердження чого позивач надала чеки (а.с.32-33). Однак, зважаючи на нечитабельність більшої частини чеків та враховуючи медичні препарати, зазначені у листку лікарських призначень, суд вважає доведеними витрати на придбання ліків у сумі 249,60 грн. Крім того, позивачем було сплачено 900 грн. 00 коп. за евакуацію її автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с.33), оскільки відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті\~дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, зокрема, пов'язана з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначає на його необґрунтованість тому, що позивач посилається на невідповідні до даного випадку норми права. Однак, [PERSON], незважаючи на визначення нею в позові правовідносин щодо наявності між ними відносин, які виникли з договору надання послуг, що належними та допустимими доказами в суді не підтверджено, довела ряд фактів, що обґрунтовують позовні вимоги та наявність яких є підставою для задоволення позову. Зокрема, підставою для відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, є наявність наступних фактів: 1) факту, що позивач є власником автомобіля, який пошкоджено; 2) факту, що відповідач управляв цим автомобілем під час ДТП; 3) факту порушення відповідачем [PERSON] дорожнього руху, що призвело до ДТП; 4) факту пошкодження автомобіля позивача в результаті цього ДТП. Зважаючи на наявність у позові [PERSON] всіх зазначених вище фактів, суд дійшов висновку про його обґрунтованість. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди за принципами, визначеними в ст. 23 ЦПК України, суд враховує, що шкода заподіяна в результаті винних дій відповідача [PERSON], який вчинив ДТП, приймає до уваги глибину фізичних та моральних страждань позивача, яка впродовж деякого часу була відірвана від сім`ї та звичних занять, відчувала болі та дискомфорт. Через пошкодження автомобіля вона відчувала моральні страждання. Врахувавши вказані обставини суд дійшов висновку, що розумним і справедливим буде розмір грошового відшкодування моральної шкоди за шкоду заподіяну здоров`ю потерпілої - 2000 грн. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд керується положенням ст.88 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» №3674-УІ від 08.07.2011 року, визначає розмір судового збору, виходячи з сукупності позовних вимог майнового та немайнового характеру та пропорційності їх задоволення . На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 23, 1166, 1187, 1188 ЦК України,

Outcome: partial