overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 січня 2019 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів. Просив суд розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 20 листопада 1998 року шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09 січня 2019 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено підготовче судове засідання на 06 лютого 2019 року. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2019 року закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання з розгляду справи по суті позивач [PERSON] не зявився, але звертався до суду з заявою про розгляд справи без його участі, зазначав, що на примирення не погоджується. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена про розгляд справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Шергіна) [PERSON], [INFO], з 20 листопада 1998 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

позивач [PERSON] 09 червня 2015 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу між подружжям . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 12 липня 2000 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, в зв'язку з тим, що вони перестали розуміти один одного. З травня 2014 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи їй було повідомлено належним чином - судовою повісткою. Заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи не надала, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 12 липня 2000 року, про що Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис № 553 (а.с 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст..112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що з травня 2014 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері - [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

позивач [PERSON] 09 червня 2015 р. звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила , що 11 вересня 2004 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що вони не підходять одни одному, фактично шлюбні відносини припинили з літа 2008 року . Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки. Надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився , про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки, надав заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, на розірвання шлюбу погодився . При таких обставинах, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін відповідно до ст.. 169 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 вересня 2004 року, про що зроблено актовий запис № 232 у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області (а.с 4 ). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.5) . У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, вони не розуміють один одного. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітню дитину:сина Артема, [INFO] необхідно залишити на виховання позивачці - [PERSON] . Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 червня 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві посилався на те, що 02 квітня 2014 року позичив [PERSON] кошти в сумі 100000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути до 01 травня 2015 року, про що є проста письмова розписка. Вказував, що у встановлений строк грошові кошти повернуті не були. В позовній заяві просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 2110240 грн., а також понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні \~вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 квітня 2014 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошову суму в розмірі 100000 доларів США, які зобовязувався повернути в термін до 01травня 2015 року. Отримання грошових коштів підтверджено простою письмовою розпискою, складеною відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. У встановлений строк відповідач [PERSON] грошові кошти не повернув. Оскільки відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] грошові кошти за укладеним договором позики не повернуто, суд приходить до висновку, що заборгованість за договором позики підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Сторонами по справі як одиницю розрахунків за простим письмовим договором від 02 квітня 2014 року визначено долар США, тому суд відповідно до вимог ст.ст. 192, 524, 533 ЦК України вважає за необхідне обраховувати суму боргу відповідно до офіційного курсу Національного Банку України української гривні до долару США та приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача за цим договором підлягає до стягнення сума 2129563,60 грн. (100000 доларів США боргу х 21,295636 (офіційний курс)). Також з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в сумі 3654 грн. по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 червня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач в судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги та не заперечував щодо їх задоволення, також вважає неможливим подальше спільне життя та збереження шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Лашіна) [PERSON] з 16 квітня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сімї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

позивач [PERSON] 09 червня 2016 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 16 липня 2011 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 11 січня 2012 року у них народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання сина [PERSON]. В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином судовими повістками, про що в справі є розписки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 16 липня 2011 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4) Відповідно до актового запису № 55 від 02 лютого 2012 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 4 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сімї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача треба стягнути судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

позивач [PERSON] 09 червня 2017 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 17 вересня 2005 року вона знаходиться із відповідачем у зареєстрованому шлюбі . Від цього шлюбу народились діти: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось. Діти мешкають разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, на позовних вимогах наподягає з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. З огляду на це, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, без фіксації судового процесу. Судом встановлено, що сторони з 17 вересня 2005 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі . Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до актового запису № 255 від 17 червня 2014 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 7) Відповідно до актового запису № 1 від 04 січня 2008 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 6) Згідно зі ст..180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітніх дітей не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, що він не має інших неповнолітніх дітей, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на своїх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 червня 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що відповідач часто вживає алкоголь, вчиняє сварки, скандали, спричиняв тілесні ушкодження. Просила суд розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 03 квітня 1999 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.01.2017р звернулася до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з 04 серпня 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], відповідачем у справі. Вказує, що від цього шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що їх сімя розпалась і вони припинили шлюбні відносини по причині відсутності між нею та відповідачем взаєморозуміння і довіря. Вважає, що збереження сімї неможливо. Декілька місяців сторони проживають окремо. Просить шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні та надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], який про слухання справи повідомлений належним чином в порядку ст.76 ЦПК України, в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Заперечення проти позовної заяви та клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надавав. Суд, у відповідності до міркування позивача та згідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав: Згідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №185651, виданого 04.08.2009р відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] і [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2009 року, актовий запис №505. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають однією сімєю, стосунки між собою сторони не підтримують, у звязку з чим суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. Зясувавши фактичні відносини подружжя, які не повязані шлюбним побутом, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище відповідачки після розірвання шлюбу залишити „Саранкіна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.02.2015 року звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 17 липня 1999 року з відповідачкою зареєстрували шлюб, на даний час зареєстровані та проживають окремо більше року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою, він сплачує аліменти та надає додаткову допомогу по мірі можливостей. Шлюбні стосунки з відповідачкою не склалися з причин того, що в період подружнього життя між ними було відсутнє взаєморозуміння, через що виникали сварки. Спір про порядок виховання та утримання дитини відсутній, так як він вирішений. Спір про розподіл спільного майна подружжя відсутній, оскільки кожна із сторін користується своїм власним майном. Підстави для примирення відсутні, рішення про розірвання шлюбу прийнято остаточно. У судове засідання позивач надав письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність /а.с.8/. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд з урахуванням думки відповідачки, вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню. У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. За ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 17 липня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Великописарівського районного управління, актовий запис № 13 /а.с.6/. Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] /а.с.7/. На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з відповідачкою. Спір по утриманню дитини та розподілу спільного майна подружжя між сторонами відсутній. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше сумісне життя за даних обставин є неможливим.

Outcome: approved