Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.05.2018 року звернулася до суду із позовом до Покровської міської ради про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку, посилаючись на те, що вона є власником 1/6 частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 113 кв.м., житловою площею 65,3 кв.м, в тому числі 1/6 погріб з шийкою (пг-1), ? тамбур (а-3), ? частину прибудови (а1-1), 1/12 сараю (1/2Б-1), ? сараю (Д-1) на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.11.2017 року (справа № 235/4395/17; провадження № 2/235/2018/17) та ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2018 року (провадження № 2во/235/15/18). Право власності на 1/6 частину житлового будинку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.03.2018 року за № 1500208314132. Зазначене нерухоме майно перейшло їй в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, з якою вона проживала однією сім'єю без родинних відносин з 2006 року. Співвласником квартири [ADDRESS]), власником 1/6 частини згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 16.08.1993 року значиться колишній співмешканець [PERSON] [PERSON], який помер [INFO] року. [PERSON] за нормами Цивільного Кодексу УРСР 1963 року прийняти спадщину після смерті [PERSON] не мала можливості, спадкоємці за законом та заповітом відсутні. За цих підстав, вважає, що вона має право визнати за собою право власності на 1/6 частину житлового будинку за набувальною давністю за наступних підстав: Так, після смерті [PERSON] спадщина не відривалася, власник 1/6 частини на сьогоднішній день відсутній. Вона в квартирі [ADDRESS] проживаю з 2006 року по теперішній час, що стверджується долученим до позовної заяви актом та поясненнями свідків. За час проживання в спірному житлі вона вільно та відкрито володіє ним на правах власника, здійснює необхідні капітальні та поточні ремонти, займається підсобним господарством, сплачує комунальні платежі. Таким чином, враховуючи відкрите, безперервне володіння житлом на правах власника, загальний строк володіння якого становить вже більше 10 років, то я вважає, що відповідно до діючого законодавства України, вона має право на визнання у судовому порядку за собою права власності на це майно. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача Покровської міської ради у підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. На заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що спірний будинок не є комунальною власністю. Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що позивач являється власником 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.11.2017 року (справа № 235/4395/17; провадження № 2/235/2018/17), яке набрало законної сили 22.12.2017 року (а.с.4,5) та ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08.02.2018 року (провадження № 2во/235/15/18), яка набрала законної сили 26.02.2018 року (а.с. 6). Зазначену частину будинку позивач успадкувала після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, з якою вона проживала однією сім'єю без родинних відносин з 2006 року. Співвласником квартири [ADDRESS]), власником 1/6 частини згідно Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 16.08.1993 року являється [PERSON] на підставі свідоцтва про право на житло № [NUMBER] від 16.08.1993 року, яке видане Комітетом з управління комунальної власності міської ради народних депутатів (а.с.7). [PERSON] являвся співмешканцем [PERSON], який помер [INFO] року (а.с. 18). Згідно листа в.о. державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори № 441/01-16 від 31.05.2017 року до майна, яке залишилось після смерті [PERSON], померлого [INFO] року спадкова не відкривалась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 52103562 від 30.05.2018 року). Коло спадкоємців невідомо (а.с. 31,32) В зазначеному житловому будинку проживає позивач, як єдиний власник здійснює необхідні капітальні та поточні ремонти, займається підсобним господарством, сплачує комунальні платежі. Таким чином, так як позивач постійно, відкрито та безперервно володіє вищевказаним житловим будинком вже більше 10 років, то він відповідно до діючого законодавства України, має право на визнання у судовому порядку за собою права власності на це майно. Позивач вважає, що має право визнати за собою право власності за набувальною давністю. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Згідно п.8. Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України (редакція закону від 16.01.2003р.), правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» в п. 3.3., абз. 29, відповідно до змісту положень ст.. 344 ЦК набуття права власності на майно за набувальною давністю є самостійною підставою набуття права власності. В зазначеному випадку право власності на нерухоме майно не переходить від спадкодавця до спадкоємця (ст.. 1216 ЦК), а набувається за рішення суду (ч. 4 ст. 344 ЦК). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного у відповідності зі статтями 328, 344, п.8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, статтями 4-5, 175-177, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved