Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернівецькій області, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на квартиру, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21.07.1989 року Заставнівська міська рада народних депутатів прийняла рашення №68/8 про виділення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , під будівництво чотирьохквартирного житлового будинку АТП ОПС та Заставнівській районній державній санітарно-епідеміологічній станції. Рішенням виконавчого комітету Заставнівської міської ради №55а від 03.06.2008 року позивачу надано незавершену будівництвом 2-х кімнатну квартиру у будинку [ADDRESS] . Згідно із довідкою Сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 21.12.2018 року квартира №2 в зазначеному будинку відповідає вимогам ДБН 360-92. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження квартира [ADDRESS] готова до експлуатації. 21.12.2018 року позивач звернувся в Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області із відповідною заявою про прийняття зазначеної квартири в експлуатацію. Проте, листом від 22.12.2018 відповідач відмовив позивачу у прийнятті квартири до експлуатації, посилаючись на те, що в Управлінні ДАБІ відсутня інформація щодо реєстрації дозвільних документів на будівництво об`єкта «Реконструкція квартири [ADDRESS] », а також роз`яснено, що позивач має право звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на квартиру. Вважаючи себе власником новоствореного майна, а саме квартири [ADDRESS] , яка після завершення будівництвом відповідає нормам ДБН 360-92 та придатна до експлуатації, проведені в ній будівельні роботи не порушують прав власників інших квартир у цьому будинку, та враховуючи, що відповідачем відмовлено у прийнятті вказаної квартири до експлуатації, позивач просить визнати за ним право власності на спірну квартиру в судовому порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив суду письмові пояснення, в яких вказує, що Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернівецькій області не оспорює право власності позивача на вказаний ним об`єкт будівництва, проте у зв`язку із відсутністю у позивача дозвільних документів на виконання будівельних робіт, передбачених чинним законодавством, прийняти в експлуатацію спірну квартиру немає можливості. Також в поясненнях зазначає, що 21.12.2018 року до інспекції надійшла заява позивача про прийняття в експлуатацію житлового об`єкта, а саме квартири [ADDRESS] . До вказаної заяви було надано інвентарну справу та проектну документацію. Проте, вказані документи в розумінні чинного законодавства не є дозвільними документами, які дають право на виконання будівельних робіт, а тому враховуючи те, що позивачем до управління не було подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, форма якої встановлена Порядком №461 йому було відмовлено у прийнятті вказаного житлового об`єкта в експлуатацію. Просив справу розглянути у його відсутності. Треті особи, які незаявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні визнали усі обставини, викладені у позовній заяві та не заперечували проти задоволення позовних вимог. Пояснили суду, що проведені будівельні роботи не порушують їхні права, як мешканців сусідніх квартир. Третя особа, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату і місце судового засідання, до суду не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, третіх осіб, врахувавши письмові пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Заставнівської міської ради народних депутатів №68/8 від 21.07.1989 року Автотранспортному підприємству облспоживспілки виділено земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] під будівництво чотирьохквартирного житлового будинку (а.с.52). Рішенням виконавчого комітету Заставнівської міської ради народних депутатів №55а від 13.06.1997 року позивачу виділено 2-х кімнатну квартиру у будинку [ADDRESS] , незавершеному будівництвом (а.с.8). Встановлено, що у 2001 році позивач за власні кошти та непорушуючи права інших осіб завершив будівництво виділеної йому квартири, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим 27.10.2016 року Заставнівським районним бюро технічної інвентаризації на замовлення позивача (а.с. 9-13). Згідно довідки про інвентаризаційну вартість №219, виданої 21.12.2018 Заставнівським РБТІ, інвентаризаційна вартість квартири [ADDRESS] , становить 106040 грн.00 коп. (а.с. 15). Позивач [PERSON] стверджує, що він є власником новоствореного майна - квартири [ADDRESS] , оскільки завершив її будівництво за власні кошти, у незавершеному багатоквартирному будинку, будівництво якого розпочалося в 1989 р. на підставі належної технічної документації на право ведення будівництва, а тому маючи намір належним чином оформити своє право власності на вказану квартиру 21.12.2018 року, звернувся до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області із відповідною заявою про прийняття зазначеної квартири в експлуатацію. Проте, листом від 22.12.2018 №1024-1.20/1-1798/2333 відповідач відмовив позивачу у прийнятті квартири до експлуатації, посилаючись на те, що в Управлінні ДАБІ відсутня інформація щодо реєстрації дозвільних документів на будівництво обєкта - квартири [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно із ч. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до ч. 2 ст. 328ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 2 ст. 331 ЦК Україниправо власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідачем у позові про визнання права власності є особа, яка оспорює право власності на майно, або особа, яка хоч і не оспорює права власності на майно, але й не визнає його. Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності, відповідно до ст.317ЦК України полягає у можливості володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Однак, позивач позбавлений права належним чином здійснювати своє право, як власник спірного майна відповідно до положень ст. 319 ЦК України, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно, а отриманню їх перешкоджає відсутність у неї дозвільних документів на будівництво спірного майна, які б відповідали вимогам чинного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності»(далі - Закон № 3038-VI) державний архітектурно-будівельний контроль визначено як сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил. Державний архітектурно - будівельний контроль здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами. Відмовляючи у прийнятті спірної квартири до експлуатації Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Чернівецькій області посилалося на те, що виконання будівельних робіт дозволяється після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) (стаття 34 Закону № 3038-VI). Згідно з статтею 9 Закону Українивід 20травня 1999року №687-XIV«Про архітектурнудіяльність» будівництво об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку визначеному Законом № 3038-VI. За змістом статті 26 Закону №3038-VI право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Крім того, згідно п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів від 13.04.2011 №461 (далі Порядок №461) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1), та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації (далі - декларація). З огляду на те, що в Єдиному реєстрі, ведення якого розпочато з 20.05.2011 року, відсутня інформація щодо видачі будь-яких дозвільних документів або документів поданих у порядку декларативного принципу, на виконання робіт з реконструкції квартири, що знаходиться за вищевказаною адресою, Управління ДАБІ повідомило про неможливість прийняття в експлуатацію цих об`єктів і роз`яснило позивачу право звернутися до суду з подальшим прийняттям в експлуатацію самочинно збудованого об`єкта у відповідності до п.10 Порядку №461, яким встановлено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Технічне обстеження проводиться суб`єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат. Проте, суд не погоджується з такими висновками Управління Державної архітектурно- будівельної інспекції у Чернівецькій області з огляду на наступне. Статтею 375 ЦК України визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Самочинне будівництво є порушенням установлених державою правил та норм здійснення будівництва, що призводить до нераціональної забудови населених пунктів, невідповідності збудованих об`єктів нерухомості встановленим вимогам законодавства, що є порушенням прав територіальної громади, а також питань безпеки під час експлуатації вже збудованого об`єкта, екологічної та санітарно-епідеміологічної безпеки. Тобто, самочинне будівництво буде мати місце у трьох випадках: - будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; - без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; - з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Позов про визнання права власності спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником свого права за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Судове рішення про задоволення таких вимог має ґрунтуватись на встановленому судом в ході розгляду справи існуючому юридичному факті правомірності набуття права власності позивачем. Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги котрого звернені до суду, який повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно. Об`єктом даного позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою ж позову, є обставини, що підтверджують наявність у позивача права власності чи іншого речового права на майно. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Заставнівської міської ради народних депутатів №68/8 від 21.07.1989 року Автотранспортному підприємству облспоживспілки виділено земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] під будівництво чотирьохквартирного житлового будинку (а.с.52). Рішенням виконавчого комітету Заставнівської міської ради народних депутатів №55а від 13.06.1997 року позивачу виділено 2-х кімнатну квартиру у будинку [ADDRESS] , незавершеному будівництвом (а.с.8). Починаючи з 2001 року позивач за власні кошти завершив будівництво виділеної йому квартири згідно вимог проекту та технічних умов. Згідно із довідкою Сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 21.12.2018 прку №219 квартира № 2 в зазначеному будинку відповідає вимогам ДБН 360-92 (а.с.14). Готовність вказаного обєкта до експлуатації встановлено експертом [PERSON] у звіті про проведення технічного обстеження квартири [ADDRESS] на предмет визначення можливості або неможливості її надійної та безпечної експлуатації від 26.12.2018 року, згідно якого на момент обстеження недоліків не виявлено та встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації даної квартири (а.с.21-35). Отже, представлені документи засвідчують, що позивачем [PERSON] було дотримано всіх необхідних та передбачених законодавством умов щодо новоствореного нерухомого майна ( квартири у багатоквартирному житловому будинку). Крім того, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 17.02.2009 [PERSON] є співвласником земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка надана останньому для будівництва та обслуговування житлових будівель та господарських споруд. Наведене свідчить про те, що позивачем завершувалося будівництво спірної квартири у 4-х квартирному будинку, розташованому на земельній ділянці, переданій Заставнівською міською радою саме для цієї мети, тобто із дотримання цільового призначення та на підставі затвердженої у встановленому порядку на час будівництва порядку проектної документації, а тому відсутні такі ознаки самочинного будівництва, як будівництва на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту. Також встановлено, що фактично спірна квартира є об`єктом завершеного будівництва та відповідає вимогам Державних будівельних, архітектурних, санітарних, пожежних та екологічних норм і правил, а отже, таке будівництво не є самочинним, адже здійснювалося із дотриманням всіх встановлених діючим на час будівництва спірної квартири законодавством вимог. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право власності на спірну квартиру набуте позивачем правомірно, на підставах, що не заборонені законом, здійснене будівництво не порушує прав чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, ст.ст. 16, 182, 316, 317, 319, 328, 331, 375, 376, 392 ЦК України,

Outcome: approved