Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 квітня 2019 року звернулась в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Посилалася на те, що в грудні 2016 року зареєструвала шлюб з відповідачем, мають доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначала, що з грудня 2018 року проживають окремо, відповідач не надає належної матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини. В своїй позовній заяві просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі розмірі 2000 грн. щомісячно. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відвідач [PERSON] 21 травня 2019 року подав до суду відзив на позовна заяву. в якому просив задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з нього аліменти в розмірі 900 грн. щомісячно. Свою позицію обґрунтовував тим, що працює в службі охорони з посадовим окладом 4200 грн., має хронічну хворобу, яка потребує постійного лікування та має заборгованість за комунальні послуги за квартиру, де проживає. Окрім того, отримав у спадок будинок в м. Карлівка, на утримання якого також необхідні витрати. Зазначав, що стягнення аліментів в розмірі 2000 грн. може призвести до негативних наслідків для нього. В судовому засіданні позивач повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги в судовому засіданні визнавав частково та не заперечував щодо визначення аліментів в розмірі 900 грн. щомісячно, посилався на обставини, викладені в відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , 1973 року [INFO] , та [PERSON] , [INFO] року народження, 09 грудня 2016 року зареєстрували шлюб. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. За вимогами ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з відповідною позовною заявою, просить суд визначити розмір аліментів саме в твердій грошовій сумі. Враховуючи право позивача на власний розсуд обирати спосіб захисту свого права, суд приходить до висновку про визначення розміру аліментів саме в твердій грошовій сумі, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, а не в частці від доходів відповідача. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має. Станом на час вирішення справи судом відповідач [PERSON] відповідно до наказу № 22-к від 17 травня 2019 року з 20 травня 2019 року до 20 червня 2019 року прийнятий на роботу в службу охорони ТОВ «Чутово-браун», посада охоронник. Оскільки період працевлаштування відповідача згідно з наказом є строковим, з 20.05.2019 по 20.06.2019, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач має стабільний заробіток. Твердження відповідача про незадовільний стан здоров`я не підтверджено дослідженими в справі доказами. Надана до суду медична документація має відомості про те, що медична картка амбулаторного хворого на ім`я [PERSON] заповнена з 24 грудня 2018 року та не містить даних про наявність у відповідача хронічних хвороб. Медичні призначення щодо потреби відповідача в постійному лікуванні відсутні. Посилання відповідача на наявність у нього обов`язків з утримання нерухомого майна, як на підставу визначення розміру аліментів в меншому розмірі, є необґрунтованим. Натомість, в силу норм ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі і наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна. Отже, наявність у відповідача на праві власності нерухомого майна як в м. Полтаві, так і в м. Карлівка Полтавської області свідчить про задовільний майновий стан останнього. СК України\~встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 грн. щомісячно до повноліття, починаючи з часу пред`явлення позову. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. При вирішенні питання щодо розміру аліментів суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до норм ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з позовом судовий збір не сплачувався, тому за результатами розгляду справи з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. Відповідачем [PERSON] документально підтверджено понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 2400 грн. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача понесені відповідачем судові витрати в силу норм ст. 141 ЦПК України підлягають йому частковому відшкодуванню. Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Витрати відповідача в розмірі 2400 грн. підтверджені документально та пов`язані з розглядом справи. Разом з тим, при вирішенні питання щодо відшкодування відповідачу таких витрат, судом враховується, що позовні вимоги [PERSON] частково задоволені (на 75%). Також враховується, що розмір таких витрат відповідача на суму 2400 грн. не є пропорційним до предмета спору. Тому суд, враховуючи межі заявлених позовних вимог та принцип пропорційності понесених відповідачем судових витрат, приходить до висновку, що з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 50 грн.

Outcome: partial