Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Заставнівського районного\~ відділу державної \~виконавчої служби\~ Південно-Західного\~ міжрегіонального управління\~ Міністерства юстиції\~(м.\~Івано-Франківськ), в якому просить скасувати арешт, накладений на нерухоме майно, а саме будиноковолодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , що належить йому на праві власності. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що згідно Інформації з Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~суб`єкта №242627481\~від 02.02.2021,майно за адресою: [ADDRESS] , власником якого є позивач, знаходиться під арештом відповідно до постанови ВДВС Заставнівського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АН №074239 від 24.06.2010. Вищевказані обставини порушують його право, як власника вказаного майна, і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача Заставнівського районного\~відділу державної\~виконавчої служби\~Південно-Західного\~міжрегіонального управління\~ Міністерства юстиції\~ (м.\~Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, він був завчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд зі згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд,\~вислухавши\~пояснення позивача\~та його\~представника,\~дослідивши\~та\~оцінивши письмові\~докази\~по\~справі в\~їх\~сукупності,вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №242627481 від 02.02.2021, у реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження №9974356 від 25.06.2010 державним реєстратором: Бураковською Альоною Михайлівною зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна, а саме: житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АН №074239 від 24.06.2010, обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Заставнівського районного управління юстиції (а.с.9). Встановлено, що 04.02.2021 [PERSON] звертався із заявою до Заставнівського районного\~ відділу державної \~виконавчої служби\~ Південно-Західного\~ міжрегіонального управління\~ Міністерства юстиції\~(м.\~Івано-Франківськ), у якій просив повідомити про підставу обтяження нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Листом Заставнівського районного\~\~відділу державної\~\~виконавчої служби\~\~Південно-Західного\~\~міжрегіонального \~управління\~ Міністерства\~юстиції\~(м.\~Івано-Франківськ)\~№ 22.4-20/1433\~від 08.02.2021\~йому було\~повідомлено,\~що на\~виконанні у\~відділі перебувало\~два виконавчі\~провадження про\~стягнення боргу,\~які 03.10.2007\~та 30.03.2011\~завершені та\~передані до\~архіву. Строк зберігання\~завершених виконавчих\~проваджень,\~переданих на\~зберігання,\~становить 1\~рік. У зв`язку із закінченням строків зберігання, вищезазначені виконавчі провадження знищені у порядку, передбаченому законодавством, тому більш детальну інформацію щодо накладення арешту на вказане майно надати немає можливості (а.с.10). Отже, в судовому засіданні встановлено, що будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] та належить на даний час на праві власності позивачеві [PERSON] перебуває під обтяженням, накладеним згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Заставнівського районного управління юстиції в ході здійснення виконавчих проваджень, які 03.10.2007 та 30.03.2011 були завершені. Відповідно до приписів ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У відповідності до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно арешт (обтяження) майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, водночас, коли потреба для застосування такого заходу відпала, суд вправі звільнити майно власника з-під арешту (обтяження). Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав . лини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Глава 23\~Цивільного кодексу\~України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Відповідно до пункту 1 статті 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У свою чергу відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що на даний час будь-які підтвердження обґрунтованості існування дотепер накладеного арешту, а саме боргові зобов`язання у [PERSON] та незакінчені по них виконавчі провадження, відсутні, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, скасувавши арест накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Заставнівського районного управління юстиції серії АН №074239 від 24.06.2010, на нерухоме майно, що належить [PERSON] , а саме житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо стягнення процесуальних витрат учасниками судового процесу не ставилося. На підставі викладеного та

Outcome: approved