Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач 19.08.2015 р. звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у розмірі 842894,97 грн., який уточнив у частині суми наданого кредиту 04.02.2016 р. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 10.06.2008 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № IFU0GA0000000016, згідно якого банк надав відповідачці кредит у сумі 141126,25 грн. на строк до 09.06.2018 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідачка зобовязалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі у строки і в порядку, що встановлені договором. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 10.06.2008 р. між банком та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № IFU0GA0000000016, згідно якого поручитель взяв на себе зобовязання солідарно відповідати за зобовязаннями позичальника. У звязку з неналежним виконанням відповідачкою [PERSON] зобовязань за кредитним договором станом на 10.07.2015 р. утворилась заборгованість у сумі 842894,97 грн., що складається з наступного: 133679,95 грн. заборгованості за кредитом, 176423,90 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 33866,36 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 458548,81 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань по договору, 250 грн. штрафу (фіксована частина), 40125,95 грн. штрафу (процентна складова). Просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно не зявилися в судове засідання, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 10.06.2008 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № IFU0GA0000000016, згідно якого банк надав відповідачці кредит у сумі 141126,25 грн. на строк до 09.06.2018 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідачка зобовязалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі у строки і в порядку, що встановлені договором. (а.с.10-16). Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 10.06.2008 р. між банком та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № IFU0GA0000000016, згідно якого поручитель взяв на себе зобовязання солідарно відповідати за зобовязаннями позичальника (а.с.18). У звязку з неналежним виконанням відповідачкою [PERSON] зобовязань за кредитним договором станом на 10.07.2015 р. утворилась заборгованість у сумі 842894,97 грн., що складається з 133679,95 грн. заборгованості за кредитом, 176423,90 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 33866,36 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 458548,81 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань по договору, 250 грн. штрафу (фіксована частина), 40125,95 грн. штрафу (процентна складова) згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.3-6). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності з вимогами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України у разі невиконання позичальником своїх обовязків за кредитним договором щодо забезпечення повернення кредиту кредитодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати відсотків. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У відповідності з вимогами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.09.2014 р. у справі № 6-100цс14, яка згідно з вимогою ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, за правилами п.1 ч.2 ст.258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати одного року; виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст.253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою ст.551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої ст.10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. З огляду на викладене, виходячи з наданого позивачем розрахунку, суд визначає пеню у межах річного строку в розмірі 118747,66 грн. (458548,81 грн. 339801,15 грн.), яка підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку. Судом встановлено, що пунктами 5.1, 8.4 кредитного договору передбачено сплату позичальником у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, при порушенні ним зобовязань із погашення кредиту пені у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 грн. При цьому пунктами 5.3, 6.4 договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника на основі закону невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15. З урахуванням вказаної правової позиції суд вважає, що у вимозі про стягнення з відповідачів у солідарному порядку штрафу слід відмовити. З огляду на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З відповідачів у солідарному порядку слід стягнути на користь позивача 462717,87 грн. заборгованості за кредитним договором (133679,95+176423,90+33866,36+118747,66) та по 1827 грн. судових витрат з кожного. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 543, 549, 551 ч.3, 554, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial