Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач 18.05.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з урахуванням уточнених позовних вимог до [PERSON] про скасування запису про проведену державну реєстрацію права №19300146 від 28.02.2017 року про право власності [PERSON] на нежитлове приміщення [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що він є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] . Вказане приміщення він отримав у власність після сплати забудовнику ТОВ «Південбуд Інвест», в повному обсязі суми інвестицій за договором №3 про дольову участь будівництва житла від 11.03.2005 року та після підписання акту №15 прийому-передачі нежитлового приміщення [ADDRESS] від 29.04.2009 року. 09 листопада 2017 року позивачу стало відомо, що 28.02.2017 року державним реєстратором Сербківської сільської ради Лиманського району Одеської області Пахомовою Т.М., було прийнято рішення з відкриттям розділу, про реєстрацію за громадянином [PERSON] права власності на приміщення [ADDRESS] , яке згідно технічної документації фактично є приміщенням позивача зі зміненим номером приміщення. Підставою для реєстрації права власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] за [PERSON] . стали документи, які не відповідали вимогам ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та п. 78 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме існувала невідповідність поданих документів вимогам законодавства, оскільки акт-прийому передачі підписаний між ТОВ «Південбуд Інвест» та [PERSON] [ADDRESS] від 29.04.2009 року був підписаний на виконання договору №3 від 11.03.2005 року, який укладався з [PERSON] , а не з [PERSON] . Тобто подані державному реєстратору документи не підтверджували факт виконання умов правочину, з яким відповідний правочин пов`язує можливість виникнення речового права, що підлягає державній реєстрації, внаслідок чого за [PERSON] було зареєстровано право власності на належне позивачу майно. Крім того, зазначав, що згідно відповіді ТОВ «Південбуд Інвест» №17 від 05.03.2019 року, на адвокатський запит щодо укладення з громадянином [PERSON] договорів про дольову участь у будівництві житла за адресою: [ADDRESS] вбачається, що з [PERSON] жодних договорів про дольову участь у будівництві житла та актів прийму-передачі ТОВ «Південбуд Інвест» не підписувало. Таким чином, посилаючись на неукладенність правочину, що був поданий державному реєстратору для реєстрації права на приміщення [ADDRESS], позивач просив суд захистити його порушені права шляхом скасування запису державного реєстратора Сербківської сільської ради Лиманського району Одеської області Пахомової Т.М. №19300146 від 28.02.2017 року про право власності [PERSON] на нежитлове приміщення [ADDRESS] , площею 243,8 кв.м.; стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору та витрат на проведення експертизи в загальній сумі 30 046,40 грн. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 25.05.2018 року позов було залишено без руху та надано час для усунення недоліків позовної заяви. 14.06.2018 року позивач в особі представника - [PERSON] . надав суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі. Не погоджуючись з даною ухвалою суду [PERSON] в особі представника [PERSON] подав 27.07.2018 року апеляційну скаргу в результаті розгляду якої Постановою Апеляційного суду Одеської області від 16.10.2018 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2018 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду справи до суду першої інстанції. Справа повернулася до Приморського районного суду м. Одеси та 16.11.2018 року була передана судді Бондарю В.Я. Ухвалою від 16.11.2018 року справу прийнято до провадження судді Бондаря В.Я. та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 31.01.2019 року. У підготовчому засіданні 31.01.2019 року було задоволено клопотання [PERSON] про виключення [PERSON] з кола третіх осіб та включення в якості співвідповідача, оголошено перерву до 11.03.2019 року. В результаті проведених дій у підготовчому засіданні 11.03.2019 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до розгляду по суті на 24.04.2019 року. У судове засідання 24.04.2019 року учасники справи не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 03.07.2019 року. Протокольною ухвалою суду від 03.07.2019 року витребувано від Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР належним чином завірену копію реєстраційної справи. У судовому засіданні 29.07.2019 року представник позивача просила надати час для ознайомлення з матеріалами справи, клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено на 03.09.2019 року. Представник позивача у судовому засіданні 03.09.2019 року просив відкласти розгляд справи з метою отримання висновку експертизи, клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено на 19.09.2019 року. Розгляд справи у судовому засіданні 19.09.2019 року було відкладено до 26.09.2019 року. У судовому засіданні 26.09.2019 року представнику позивача було поновлено процесуальні строки для звернення з заявою про зміну предмету позову, заяву про зміну предмету позову прийнято, відповідачам надано 15-денний строк для надання відзиву. Розгляд справи відкладено на 04.11.2019 року. У судове засідання 04.11.2019 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.03.2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Південбуд Інвест» (підприємство) та [PERSON] (пайовик) було укладено договір №3 про дольову участь у будівництві житла за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.12-17). Відповідно до пунктів 2.1., 2.2., 2.3. вказаного договору пайщик зобов`язувався прийняти дольову участь у будівництві житлового будинку [ADDRESS] . Підприємство зобов`язувалося здійснити будівництво житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS], та після здачі цього будинку в експлуатацію передати пайщику нежитлове приміщення [ADDRESS] згідно акту прийому-передачі, вартість якого визначається даним Договором. Адреса житлового будинку та номер нежитлового приміщення, вказані у п.п. 2.1., 2.2. Договору є будівельними та можуть бути змінені при прийомі Державною приймальною комісією Житлового будинку в експлуатацію. 29 квітня 2009 року між [PERSON] та ТОВ «Південбуд Інвест», на виконання договору №3 про дольову участь у будівництві житла від 11.05.2005 року, було підписано акт прийому-передачі, за умовами якого громадянину [PERSON] було передано нежитлове приміщення [ADDRESS] . Сума інвестицій на будівництво вказаного нежитлового приміщення в житловому будинку розташованого по [ADDRESS] , що надійшла від [PERSON] склала 529 770,00 грн., що складає 100 % вартості приміщення (т.1 а.с.19). Підписанням акту прийому-передачі сторони підтвердили виконання умов договору про дольову участь у будівництві житла №3 від 11.05.2005 року в повному обсязі та відсутність будь-яких претензій один до одного. 23 липня 2009 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, на підставі договору №3 про дольову участь у будівництві житла від 11.03.2005 року та акту №15 прийому-передачі нежитлового приміщення від 29.04.2009 року, позивачу було видано свідоцтво серії [NUMBER] про право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] , площею 238,4 кв.м., відображеного у технічному паспорті від 28.05.2009 року, що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності від 23.03.2017 року (т.1 а.с.20). 31 липня 2012 року [PERSON] . змінив прізвище на [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції було видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] від 31.07.2012 року, актовий запис зміни прізвища №45 (т.1 а.с.11). Відповідно до витягу індексний номер 83653378 від 28.03.2017 року, право власності позивача на нежитлове приміщення [ADDRESS] , площею 238,4 кв.м., зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 19684990 від 24.03.2017 року (т.1 а.с.21). В той час, 28.02.2017 року державним реєстратором Сербківської сільської ради Лиманського району Одеської області Пахомовою Т.М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис №19300146 про право власності [PERSON] на нежитлове приміщення [ADDRESS] , площею 243,8 кв.м. (т.1 а.с.24). Підставою для реєстрації за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] стали наступні документи: акт приймання-передачі нерухомого майна, нежитлового приміщення, серія та номер 14/1 від 29.04.2009 року видавник ТОВ «Південбуд Інвест» та [PERSON] ; договір про пайову участь, серія та номер 14/1 від 18.04.2007 року підписаний між ТОВ «Південбуд Інвест» та [PERSON] ; довідка про сплату, серія та номер б/н видана ТОВ «Південбуд Інвест»; технічний паспорт від 29.11.2016 року за підписом ФОП [PERSON] . На виконання ухвали суду про витребування доказів, з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, до суду надійшла реєстраційна справа на нежитлове приміщення [ADDRESS] , площею 243,8 кв.м., що містить документи, які стали підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право, який просить скасувати позивач. Як вбачається із тексту договору [ADDRESS] від 29.04.2009 року [PERSON] зобов`язувався прийняти дольову участь у будівництві житлового будинку [ADDRESS]. Підприємство (ТОВ «Південбуд Інвест») зобов`язувалося здійснити будівництво житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , та після здачі цього будинку в експлуатацію передати пайщику нежитлове приміщення [ADDRESS] згідно акту прийому-передачі, вартість якого визначається даним Договором. Адреса житлового будинку та номер нежитлового приміщення, вказані у п.п. 2.1., 2.2. Договору є будівельними та можуть бути змінені при прийомі Державною приймальною комісією Житлового будинку в експлуатацію (т.1 а.с.190195). При цьому, пунктом 4.1 Договору визначено, що загальна вартість 238,4 кв.м. загальної вартості придбаного нежитлового приміщення складає 529 770,00 грн. (за курсом НБУ за 1 долар США - 5,05 грн. на момент укладання даного Договору від 11.03.2005 року), що еквівалентно 104904,95 доларів США. Виходячи з умов Договору вартість одного квадратного метру приміщення за адресою, [ADDRESS] складає 2 222,19 грн. Відповідно до акту прийому-передачі нежитлового приміщення [ADDRESS] від 29.09.2009 року він був підписаний на виконання договору №3 від 11.03.2005 року про дольову участь у будівництві житла [ADDRESS] (т.1 а.с.201). Згідно п.2 акту прийому-передачі [ADDRESS], на виконання умов договору №3 від 11.03.2005 року про дольову участь у будівництві житла [PERSON] прийняв приміщення [ADDRESS], розташоване на IV поверсі, загальною площею 243,8 кв.м., сплативши суму у розмірі 529 770,00 грн. Відповідно до відповіді ТОВ «Південбуд Інвест» наданої на адвокатський запит представника позивача №17 від 05.03.2019 року, громадянин [PERSON] , ІПН [NUMBER] , не був інвестором будівництва житла за адресою: [ADDRESS] , будівництвом якого займалося ТОВ «Південбуд Інвест»; між «Південбуд Інвест» та [PERSON] ніколи не укладалися договори про дольову участь у будівництві житла або нежитлових приміщень; ТОВ «Південбуд Інвест» ніколи не надавало [PERSON] довідку про виплату інвестицій у повному обсязі. «Південбуд Інвест» взагалі не видавалися довідки такого характеру будь-якому з реальних інвесторів будівництва нерухомості за адресою: [ADDRESS] ; між ТОВ «Південбуд Інвест» та [PERSON] не підписувався у квітні 2009 року Акт прийому-передачі нежитлового приміщення, оскільки підстави для такого акту, як і реальної передачі будь-якого майна [PERSON] , відсутні (т.1 а.с.51). Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Матеріали справи не містять доказів, щоб свідчили про те, що між [PERSON] та ТОВ «Південбуд Інвест» укладався договір про дольову участь у будівництві житла [ADDRESS] від 18.04.2007 року. Тобто, в дійсності приміщення [ADDRESS] , право власності на яке зареєстровано за [PERSON] на підставі неукладеного договору та приміщення [ADDRESS] , належне позивачу, маючи документально різні номери та площі, фактично є одним і тим самим нерухомим майном, що підтверджується висновком експерта №19-2047-2049 від 27.08.2019 року, фото знімками та технічними паспортами на вказані приміщення, які різняться лише загальною площею приміщень. Відповідно до п.2 висновку експерта місце розташування, конфігурація та площа нежитлового приміщення [ADDRESS] (за технічним паспортом від 28.05.2009 року, нежитлове приміщення [ADDRESS] (будівельний номер)) в складі прим. «2» пл. 238,4 кв.м. розташованого на ІV поверсі ІХ поверхового будинку секції «А » по [ADDRESS] , відповідно до технічного паспорту від 28.05.2009 року, виданого на ім`я [PERSON] (після зміни прізвища - [PERSON] ) відповідає місцю розташування, конфігурації, площі нежитлового приміщення [ADDRESS] в складі прим «1» пл. 243,8 кв.м., відображеному на плані технічного паспорту від 29.11.2016 року, розташованого на ІV поверсі ІV поверхового будинку секції «А» по [ADDRESS] , виданого на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . По факту, за даною адресою ІV поверхового будинку - не існує. Враховуючи той факт, що нежитлові приміщення: [ADDRESS] в складі прим. «2» пл. 238,4 кв.м; [ADDRESS] в складі прим. «1» пл. 243,8 кв.м мають однакові лінійні розміри по периметру, а нежитлове приміщення [ADDRESS] пл. 243,8 кв.м. має ідентичну площу до нежитлового прим. [ADDRESS] пл. 243,8 кв.м, а також відсутність ІV поверхового будинку, можливо стверджувати, що всі приміщення є одним і тим самим об`єктом, а саме, нежитловим приміщенням [ADDRESS] в складі прим. «2» пл. 238,4 кв.м . (т.2 а.с. 10-24). Вірогідно, що при заповненні технічних паспортів на нежитлові приміщення [ADDRESS] та 14/1 від 29.11.2016 року, ФОП- [PERSON] була допущена технічна помилка з цифрами, які є однаковими: 2, 3, 4, 8 (238,4 та 243,8). Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право. Згідно із викладеною в аналізі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних i кримінальних справ окремих питань судової практики, що виникають при застосуванні ППВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» позицією, вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові за такою вимогою. Зважаючи на такі роз`яснення суд лише констатує факт неукладенності договору про дольову участь у будівництві житла [ADDRESS] від 18.04.2007 року між [PERSON] та ТОВ «Південьбуд Інвест» та акту приймання передачі №14/ від 29.04.2009 року між [PERSON] та ТОВ «Південьбуд Інвест». Пунктом 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно положень ст. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають, у тому числі, право власності. Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації (абз.6 п.1 ч.3 ст. 10); 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (п.2 ч.3 ст. 10). Відповідно до частини 2 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень - Порядок №1127. Пунктом 78 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, власником такого майна подаються: документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об`єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо). У разі участі особи у фонді фінансування будівництва документом, що підтверджує набуття у власність закріпленого за особою об`єкта будівництва, є видана управителем такого фонду довідка про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування. технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо). Оскільки, державному реєстратору Пахомовій Т.М. для проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] був поданий неукладений договір та акт прийому-передачі, який не підтверджував факт виконання умов правочину, з яким відповідний правочин пов`язує можливість виникнення речового права, що підлягає державній реєстрації, суд доходить до висновку про необхідність скасування запису про право власності [PERSON] на нежитлове приміщення [ADDRESS] №19300146 від 28.025.2017 року. Згідно ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином суд приходить до висновку, що записом про право власності [PERSON] на приміщення [ADDRESS] порушуються права позивача, оскільки фактично приміщення позивача [ADDRESS] та приміщення [ADDRESS] є одним і тим самим об`єктом, а з огляду на встановлену судом неукладеність договору [ADDRESS] від 18.04.2007 року, запис про право власності [PERSON] на приміщення [ADDRESS] підлягає скасуванню. Статтею 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд також вирішує питання про розподіл судових витрат. Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.3 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За звернення до суду із даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. За подання заяви про забезпечення доказів та за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у відкритті провадження позивачем було сплачено по 352,40 грн. Оплата вартості висновку експерту, зробленого на замовлення позивача для надання до Приморського районного суду м.Одеси по справі №522/8652/18 склала 28636,80 грн. Загальний розмір судових витрат, які поніс позивач складає 30 046,40 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи всі дослідженні матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] .

Outcome: approved