Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 25292,36 доларів США боргу, що за курсом 15,76 гривень відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.12.2014 року складає 398607,52 грн. та судові витрати по справі. Відповідачка [PERSON] позов визнала та пояснила, що в 2013 році вона не мала змоги платити кредит, так як захворів її чоловік. Вона на даний час є пенсіонеркою і розмір пенсії незначний. В зв'язку із зміною курсу долара вона взагалі не має змоги платити кредит. Тому вона просить суд зменшити розмір неустойки та розстрочити виконання судового рішення. Вона згідна сплачувати заборгованість, але не має фінансової можливості це робити. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Судом досліджено такі інші докази: розрахунок заборгованості за договором №СVНМGA0000000123 від 29.12.2014 року, копія кредитного договору №СVНМGA0000000123 від 19.10.2007 року, копія заяви на видачу готівки від 23.10.2007 року, копія паспорта громадянки України [PERSON] серії КР 948887, довідка АА № 241170 з єдиного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), довіреність № 3913-О від 25.10.2012 року, копія банківської ліцензії № 22 від 5 жовтня 2011 року, копія витягу із статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», копія додаткової угоди до кредитного договору №СVНМGA0000000123 від 11.04.2015 року. Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 19.10.2007 року був укладений кредитний договір №СVНМGA0000000123. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 11.04.2013 року була укладена додаткова угода до кредитного договору №СVНМGA0000000123. Згідно даних договорів відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 12258,58 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 13,083% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідачка зобовязалася щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором. Проте, станом на 29.12.2014 року відповідачка [PERSON] не виконала свої зобовязання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором термін та не повернула позивачу основний борг в сумі 11465,05 доларів США, а також прострочила заборгованість по відсотках в сумі 2073,29 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом в сумі 420,84 доларів США. Відповідно щодо умов договору відповідачці нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 10113,67 доларів США. Відповідно до умов договору відповідачці нараховані штрафи: 15, 86 доларів США штраф (фіксована частина), 1203,64 доларів США штраф (процентна складова). Загальна сума нарахованої заборгованості складає 25292,36 доларів США. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобовязань за цим договором, порушив свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Відповідачка заявила клопотання про зменшення розміру пені в зв'язку із важким матеріальним становищем в її сім'ї. Суд вважає, що розмір пені, нарахованої відповідачу має бути зменшеним, виходячи з наступного. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня після порушення права на отримання пені, а до суду він звернувся лише 18.03.2015 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову і її розмір з урахуванням п.1 ч.2 ст.258 ЦК України становить 1876,41 долара США. Викладене узгоджується із постановою Верховного Суду України від 03.09.2014 року (реєстровий номер 40423567), яка є обов'язковою відповідно до ст.360-7ЦПК України. Крім того, згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто, законодавцем передбачено дві підстави для зменшення неустойки за рішенням суду: 1) значне перевищення розміру збитків та 2) за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідачка частково сплатила заборгованість за кредитним договором. Розмір неустойки у вигляді пені в сумі 10113,67 дол. США грн. є значним. Крім того, судом встановлено, що чоловік відповідачки [PERSON] має ряд хронічних захворювань і періодично проходить лікування, що потребує додаткових фінансових витрат. Відповідачка [PERSON] є пенсіонеркою та заявила про зменшення неустойки в судовому засіданні, так як відповідач [PERSON] є її чоловіком і вони витрачають на його лікування значні кошти. Таким чином, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки у вигляді пені до 1876,41 долара США, оскільки відповідно до ч.3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовна заява публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача 17055,09 долара США, що за курсом Національного банку України 15,76 грн. складає 268788,22 грн. та судові витрати в сумі 3654 гривень судового збору. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 525,526, 553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial