Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач 26.03.2018 звернувся до суду з указаним позовом посилаючись на те, що 11.11.2016 помер його син, [PERSON], який на випадок своєї смерті заповіту не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку площею 2600 кв.м (0,26 га) для будівництва та обслуговування цього житлового будинку, розташованого в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області по вул. Виноградна (Щорса), 17, що набуті ним на підставі Договору дарування від 23.11.2000. Позивач спадщину прийняв, подавши відповідну заяву до нотаріуса та частково оформив свої спадкові права, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема і на зазначений житловий будинок. Постановою нотаріуса від 20.03.2018 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, оскільки вона належала на підставі Державного акта на право приватної власності на землю [PERSON], але після її дарування померлому [PERSON] новий державний акт не виготовлявся та останнім не отримувався, а отже, відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, в зв'язку з чим позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на неї, через що і звернувся до суду. Позивач [PERSON] до суду не зявився, надав письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі (а.с.76). Відповідач, Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області участь свого представника в розгляді справи не забезпечила, надали письмові пояснення, проти задоволення позовних вимог не заперечували, відзив на позовну заяву не подавали (а.с.71) Третя особа, Перша криворізька державна нотаріальна контора Дніпропетровської області участь представника у судовому засіданні не забезпечила. До суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника (а.с.19), а також матеріали спадкової справи після смерті [PERSON], померлого 11.11.2016, що витребувані згідно з ухвалою суду від 30.03.2018. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи по суті, враховуючи визнання відповідачем позову, дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступні для того законні підстави. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ № 717581, 11.11.2016 помер [PERSON], син позивача [PERSON] (а.с.13,23). Родинні відносини між позивачем та померлим підтверджуються свідоцтвом про народження останнього від 29.08.1972 серії І-КИ № 366310 (а.с.26). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно, в тому числі і на земельну ділянку, загальною площею 2600 кв.м (0,26 га) для будівництва та обслуговування житлового будинку, що за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вул. Виноградна (Щорса), 17, право на яку останній набув на підставі Договору дарування від 23.11.2000, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], в реєстрі № 1-6489, зареєстрованого у Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в книзі № 14-440-4821 (а.с.9). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За приписами ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкоємство згідно з законом мають, серед іншого, батьки спадкодавця. Як встановлено судом, [PERSON] за життя заповіту не складав, а отже позивач по справі [PERSON], в силу ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті сина, як батько спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має у визначений для прийняття спадщини шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про її прийняття. Позивач [PERSON] прийняв спадщину, оскільки подав у встановлений законом строк заяву до нотаріуса (а.с.22). Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.04.2018, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа у спадковому реєстрі № 60107990, номер у нотаріуса 12-2017 та видані на імя [PERSON], позивача по справі, свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМА 706254 на 1/3 частку трикімнатної квартири, що за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ярослава Мудрого, 60 а, кв. 63, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло № С-584 від 19.02.1999, та серії НМА № 706255 на житловий будинок, що за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вул. Виноградна (Щорса), 17, який належав померлому на підставі Договору дарування від 23.11.2000 (а.с.60,61). Інші спадкоємці, окрім позивача по справі до нотаріуса із заявами про прийняття або відмовою від прийняття спадщини не зверталися (а.с.21-63). При зверненні позивача до нотаріуса Першої криворізької державної нотаріальної контри Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2600 кв.м (0,26 га), для будівництва та обслуговування житлового будинку, що за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вул. Виноградна (Щорса), 17, після померлого 11.11.2016 [PERSON], постановою нотаріуса від 20.03.2018 позивачу відмовлено у видачі такого, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно (а.с.6). Як встановлено в судовому засіданні та слідує з матеріалів справи, вищевказана земельна ділянка перебуває у власності [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, що посвідчено Державним актом на право власності на землю серії ДП КВ № 004253, зареєстрованого 05.04.1996 за № 3524 (а.с.74-75). [PERSON] подарувала житловий будинок та земельну ділянку площею 2600 кв.м (0,26 га) [PERSON], що підтверджується Договором дарування від 23.11.2000, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізького державної нотаріальної контори [PERSON], в реєстрі № 1-6489, який зареєстрований у Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в книзі № 14-440-4821 (а.с.9) [PERSON] за час свого життя переоформити земельну ділянку на себе не встиг, оскільки 11.11.2016 помер. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як передбачено п. г ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладені обставини, зважаючи на правомірність набуття спадкодавцем права на вищевказану земельну ділянку та виходячи з положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, суд вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON], як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина, [PERSON], померлого 11.11.2016, право власності на земельну ділянку, загальною площею 2600 кв. м. (0,26 га) для будівництва та обслуговування житлового будинку, що за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вул. Виноградна (Щорса), 17.

Outcome: approved