Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.11.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Мотивував тим, що його рідна сестра [PERSON], яка померла 30.03.2004 року, мала право на земельну частку (пай) розміром 3,13 умовних кадастрових гектари в землях КСП «Ленінець», розташованих на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, яке вона отримала у спадок після померлого 15.12.1997 року чоловіка - [PERSON]. Прізвище останнього було включене до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець», який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ-09 від 29.12.1995 року. Він (позивач) є спадкоємцем майна [PERSON] за законом і вважається таким, що прийняв спадщину. Проте, державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Посилаючись на викладене, позивач прохав визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 3,13 умовних кадастрових га, в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON], не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідачів Броварківської сільської, Глобинської районної державної адміністрації, представники третіх осіб - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, Градизької державної нотаріальної контори, сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 15 грудня 1997 року помер [PERSON]. За життя його прізвище було включене до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець», який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ-09, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 23 від 29.12.1995 року. Вказана обставина підтверджена довідкою відділу Держгеокадастру у Глобинському районі від 15.11.2016 року № 34-1609-99.3-897/0/26-16. В довідці зазначено, що сертифікат на земельну частку (пай) на ім»я [PERSON] не видавався. Довідкою № 1268/02-31 від 10.11.2016 року, виданою виконкомом Броварківської сільської ради підтверджено, що [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований і проживав в [INFO] з дружиною [PERSON], [INFO], отже, вона фактично вступила в управління спадковим майном після його смерті. Згідно інформації Градизької державної нотаріальної контори спадкова справа після померлого 15.12.1997 року [PERSON] не заводилася, що вказує на те, що інші спадкоємці, які б прийняли його спадщину відсутні. 30 березня 2004 року [PERSON] померла. Єдиним спадкоємцем її майна за законом, який прийняв спадщину, є її рідний брат [PERSON]. Вказана обставина підтверджена дослідженими матеріалами спадкової справи № 288, заведеної Градизькою державною нотаріальною конторою. Державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] постановою від 10.11.2016 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право померлої [PERSON] на земельну частку (пай). Видача правовстановлюючого документу на померлу [PERSON] неможлива, оскільки правоздатність особи відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України, припиняється у момент її смерті, тому спір може бути вирішено лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.190 ЦК майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Правовідносини по спадкуванню в конкретному випадку виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Згідно ч.1 ст. 529 названого Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно п.2 Указу Президента України від 8.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу є рівними. Зі змісту цієї норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов; перебування у членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акту на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акту. У частині 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Частиною 3 ст. 1 цього Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Достовірно встановлено, що [PERSON] за свого життя на законних підставах набув право на земельну частку (пай) розміром 3,13 умовних кадастрових гектари в землях, належних на праві колективної власності КСП «Ленінець», розташованих на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Спадщину [PERSON] у виді права на земельну частку (пай) прийняла його дружина [PERSON] , яка проживала разом з ним на час смерті. Вказане право входить до складу її спадщини. Тому позивач, як єдиний спадкоємець другої черги спадкування за законом, який прийняв спадщину [PERSON], має право на успадкування права на земельну частку (пай) його сестри. Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Outcome: approved