Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.05.2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, яким просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 204884 грн. 85 коп. заборгованості за договором позики з урахуванням інфляційних збитків за договором новації від 19.09.2019 року та відсотків за користування грошовими коштами та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що12.11.2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачу було надано у позику грошові кошти у розмірі 100000,00 грн., строком до 12.05.2014 року. Факт передання коштів підтверджується розпискою від 12.11.2013 року. Крім того, зазначив, що 19.09.2019 року між ним та [PERSON] було укладено договір новації, яким зобов`язання що виникло між сторонами на підставі договору позики від 12.11.2013 року було замінено. Відповідно до умов договору новації [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути позивачу суму зобов`язання за первинним договором з урахуванням суми нарахованих річних процентів, інфляційний та індексних нарахувань у розмірі 200000,00 грн., які зобов`язався повернути до 18.03.2021 року рівними частина по 50000,00 грн. Оскільки в обумовлений строк грошові кошти відповідачем повернені не були, позивач звернулася до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.06.2021 року провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач у встановлений судом строк до суду відзив не подали. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити рішення на підставі наявних доказів. Судом встановлено, що 12.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на підставі якого позивач надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 100000,00 грн., строком повернення до 12.05.2014 року (а.с. 7-8). Зазначені обставини та факт передання коштів підтверджуються складеною та підписаною сторонами розпискою від 12.11.2013 року (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір новації, відповідно до якого зобов`язання яке виникло між сторонами на підставі вказаного договору, замінило собою зобов`язання що виникло між сторонами за договором позики від 12.11.2013 року. Відповідно до п. 1.3 договору, встановлено, що сума зобов`язання боржника за первинним договором становить 200000,00 грн. включаючи суму нарахованих процентів, інфляційних та індексних нарахувань. Пунктом 2.1 договору встановлено, що позика надається строком на 24 місяці, та може бути повернута дострокового одноразово або частинами у розмірі: не менше 25 % від суми боргу у строк до 18.03.2020 року, не менше 25 % від суми боргу у строк до 18.09.2020 року, не менше 25 % від суми боргу у строк до 18.03.2021 року, не менше 25 % від суми боргу у строк до 18.09.2021 року (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, у встановлений в зобов`язанні строк (термін) його виконання. Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив. Відповідно до положень ст. 525 ЦК, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, неповернення позики у передбачений договором строк, є неналежним виконанням зобов`язання та у розумінні ст. 610 ЦК України є його порушенням. Порушення зобов`язання є підставою для застосування правових наслідків передбачених ст. 611 ЦК України, в тому числі, відшкодування збитків та сплати неустойки. Крім того, як визначено ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач обов`язок повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором, належним чином не виконав, суму позики не повернув. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача суми позики у розмірі 204884,85 грн. підлягає задоволенню. В силу вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони проп орційно розміру задоволених позовних витрат. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 2048,85 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved