Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач 20 березня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому згідно уточнень вказала, що між нею та відповідачем було укладено депозитний договір - заяву № 307231/27777/1-14 про банківський строковий вклад «Класік» на 1 місяць, в іноземній валюті. Розмір вкладу - 10 000 Євро, строком до 12 лютого 2015 року. Договір було укладено між Банком та вкладником 10 листопада 2014 року, внесення позивачем грошових коштів на депозитний рахунок підтверджується відповідним меморіальним ордером № 4715505 від 10.11.2014 року. На виконання умов договору позивачем було надано Банку відповідну письмову вимогу про повернення грошових коштів з депозитного рахунку, однак грошові кошти видано не було. 15.12.2010 року між сторонами було укладено договір № 040-D/016456 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки від 15.12.2010 року. Позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти, а саме, 13 324,00 Євро з яких: 10 000,00 Євро - заборгованість за договором - заявою № 307231/27777/1-14 від 15.12.2014 року, 3324,00 Євро - за договором 040-D/016456 від 15.12.2010 року та 3% річних за користування чужими коштами у сумі 819,19 грн. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Матеріалами справи встановлено, що на підставі договору - заяви № 307231/27777/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць в іноземній валюті від 10 листопада 2014 року позивачка помістила до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» депозит в розмірі 10 000 Євро, строком до 12 лютого 2015 року (а.с.9). Відповідно до пункту 7 зазначеного договору, строк розміщення вкладу не може бути продовжений, а відповідно до пункту 6 цього ж договору після закінчення строку вклад повертається вкладникові. В зв'язку з закінченням строку розміщення вкладу, позивач звернулася до відповідача з вимогою повернення банківського вкладу, як це передбачено п. 6 договору та ст.1060 ЦК України, що підтверджується відповідним листом, копія кого міститься в матеріалах справи, але банківський вклад не було повернуто. 15.12.2010 року між сторонами було укладено договір № 040-D/016456 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки. На сьогодні на картковому рахунку позивача знаходяться грошові кошти в розмірі 3 324,00 Євро. Депозити позивачці не повернуті, що підтверджується роздруківкою з особового рахунку та листуванням банком із позивачкою. Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладники) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», поняття вкладу (депозиту) визначається як кошти у готівковій або в безготівковій формі, у валюті України чи в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладникові відповідно до законодавства України та умов договору. Стаття 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає, що операції з приймання вкладів (депозитів) від юридичних і фізичних осіб належить до виключно банківських операцій. Суд дійшов висновку, що з моменту прийняття вкладу у відповідача виникло зобов'язання щодо повернення вкладнику такої ж самої суми грошей на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Суд дійшов висновку, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, що передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія, яка має юридичне значення, зокрема повернення внеску, так як термін виконання зобов'язання відповідачем настав. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості депозитного вкладу підлягають задоволенню, так як дія депозитного договору закінчилася та відповідно до умов договору відповідач, станом на дату закінчення договору повинен був повернути депозитний вклад позивачу. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства, ст. 536 ЦК України. Таким чином, суд буре до уваги розрахунок трьох відсотків річних за користування чужими коштами, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 819,19 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, судові витрати у розмірі 3 292,85 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved