Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач 13 листопада 2014 звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 31 березня 2006 року у розмірі 16109 грн. 72 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що 29 серпня 2008 року Київським районним судом міста Одеси видано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий наказ про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у розмірі 5495 грн. 81 коп., яку надалі вона погасила. Позивач заявила клопотання про застосування строку позовної давності. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 31 березня 2006 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на цей час - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») був укладений кредитний договір про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку [NUMBER] в сумі 7100 грн. 00 коп., зі сплатою 36,00 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, зі встановленим строком дії картки до 31 серпня 2008 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. 29 серпня 2008 року Київським районним судом міста Одеси видано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 5495 грн. 81 коп. Однак позичальникне повернула кредит, порушивши умови кредитного договору, внаслідок чого, станом на 30 вересня 2014 р., у неї виникла заборгованість з урахуванням стягнутої суми за судовим наказом від 29 серпня 2008 року у загальній сумі 16109 грн. 72 коп. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Разом з тим, згідно зі ст. 256, 257 ЦК України, загальна позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Згідно зі ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Наявними матеріалами справи не підтверджено, що між сторонами було обумовлено строк позовної давності, тому до спірних правовідносин у цій справі підлягають застосуванню положення ст. 257, 258 ЦК України. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до постанови Верховного суду України від 22 жовтня 2014 року у справі за № 6-127цс14, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (статті 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, оскільки кінцевий строк дії картки встановлено 31 серпня 2008 року, позовна давність встановлена згідно чинного законодавства України терміном у три роки, тобто, до 02 вересня 2011 року, позовна заява представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надана до суду 14 листопада 2014 року, після спливу строку звернення до суду. Пояснення представника позивача стосовно того, що перебіг позовної давності почався з 22 серпня 2014 року оскільки на картковий рахунок відповідача була зарахована грошова сума у погашення заборгованості в розмірі 675 грн., є помилковим. Судом встановлено, що після спливу строку позовної давності зі зверненням стягнення заборгованості з відповідача, [PERSON] було відкрито картковий рахунок [NUMBER] для отримання заробітної плати, надалі з якого було списано сума грошових коштів для погашення заборгованості за кредитним договором від 31 березня 2006 року, що підтверджується наданим представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витягом з рахунку за [NUMBER]. Доказів того, що [PERSON] була повідомлена про проведення вказаних дій та особисто зробила внесок цих коштів на розрахунковий рахунок суду не надано, що робить неможливим встановлення перебігу позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed