Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» (далі- АТ«Банк «Фінанси та кредит») звернулося до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. 20.08.2007 року між АТ«Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №13-4148-087И, згідно з умовами якого банк здійснив видачу кредитних коштів [PERSON] в розмірі 12000,00 доларів США з виплатою 13,5% річних та останньою датою повернення 20.08.2027 року. В якості забезпечення кредитного договору 20.08.2007 року між банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №13-4148-087П. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач [PERSON] порушує свої зобов'язання щодо повернення коштів та сплати відсотків. Станом на 08.02.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 444617,76 грн., з яких 6671,90 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 172888,94 грн. сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту, 1150,00 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 29799,95 грн. сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту, 114,40 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 2964,45 грн. сума строкової заборгованості по відсоткам, 1925,50 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 49895,48 грн. сума простроченої заборгованості по відсоткам, 189068,94 грн. пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам. На теперішній час заборгованість не погашена. З цих підстав просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 444617,76 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені позовні вимоги, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що відповідає вимогам ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили. Від представника відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення, згідно яких прохала частково задовольнити позовні вимоги в частині вимог про стягнення пені, стягнувши пеню в межах строків позовної давності. При цьому не погодились із наведеним позивачем розрахунком пені, посилаючись на висновки ВСУ в постанові від 16.03.2016 року у справі №6-300цс16 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Неустойка за місяць рахується наступним чином: заборгованість за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума пені визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів. За період з 28.07.2016 року по 08.02.2016 року заборгованість з пені повинна складати в сумі 5874,30 грн. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За заявою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.08.2007 року між АТ«Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №13-4148-087И, згідно з умовами якого банк здійснив видачу кредитних коштів [PERSON] в розмірі 12000,00 доларів США з виплатою 13,5% річних та останньою датою повернення 20.08.2027 року. Кредитні кошти отримані [PERSON] для придбання чотирьохкімнатної квартири за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул.Куйбишева, 56/39. Відповідно до п.3.2. кредитного договору [PERSON] зобов'язалася щомісячно в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитним ресурсам у складі щомісячного платежу, розмір якого за цим договором становить 50,00 доларів США. В якості забезпечення кредитного договору 20.08.2007 року між банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №13-4148-087П. Згідно п.2.1. договору поруки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п.2.2. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконує, у зв'язку з чим станом на 08.02.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 444617,76 грн., з яких 6671,90 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 172888,94 грн. сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту, 1150,00 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 29799,95 грн. сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту, 114,40 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 2964,45 грн. сума строкової заборгованості по відсоткам, 1925,50 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 49895,48 грн. сума простроченої заборгованості по відсоткам, 189068,94 грн. пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам. Як встановлено судом, [PERSON] факту укладання кредитного договору не заперечує. Згідно наданого розрахунку заборгованості [PERSON] частково сплачувала заборгованість по кредиту. На теперішній час заборгованість не погашена у повному обсязі. Відповідно до п. 3.4. кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов договору, якщо позичальник в період дії договору несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом та / або на сплату процентів і комісійної винагороди, відповідно до пунктів 3.2., 4.3., 4.4. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. ст. 629, 638 ЦК України). Положеннями ст. ст. 553, 554 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обов'язку, а у випадках порушення такого обов'язку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України). Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Отже аналіз наведених норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Разом з тим спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення. Наведені правові позиції сформульовані Верховним Судом України у постановах №6-100цс14 від 03.09.2014 року, N 6-1138цс15 від 25.05.2016 року. Як вбачається з матеріалів справи, позов у цій справі предявлено згідно поштового штемпелю на конверті 02.08.2016 року. \~\~\~\~ У підтвердження заявленої вимоги про стягнення пені за прострочення погашення основної заборгованості по кредиту та за прострочення сплати відсотків за користування кредитом банк надав суду розрахунок, згідно якого пеня нарахована за період з 08.02.2015 року по 08.02.2016 року і складає всього 189068,94 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~ Зазначений порядок нарахування пені за прострочення сплати тіла кредиту відповідає п. 3.6., п.6.1. кредитного договору. Розрахунок пені, наданий представником відповідача [PERSON] не заслуговує на увагу, оскільки ним не спростовано розрахунок банку, який здійснено на підставі умов договору. Представник відповідача не спростував, що при розрахунку банк неправильно застосував умови договору, не вказав яким саме пунктам суперечить розрахунок. Висновки ВСУ, викладені в постанові від 16.03.2016 року у справі №6-300цс16 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, на які посилається в запереченнях представник відповідача, до спірних правовідносин не застосовуються. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. (ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України) Разом з тим, зважаючи на подану представником відповідача [PERSON] заяву про застосування строків давності, приписи п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України і правову позицію Верховного Суду України пеня за прострочення сплати тіла кредиту та відсотків має бути розрахована в межах однорічного строку позовної давності, тобто в межах одного року до дня предявлення позову, що з 02.08.2015 року по 08.02.2016 року в межах заявлених позовних вимог складає 117087,12 грн. (позовні вимоги про стягнення пені з 08.02.2016 року по день подачі позову не предявлялися позивачем) Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню , то понесені позивачем при подачі позовної заяви витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог позивача в сумі 5589,54 грн. по 2794,77 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial