Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.05.2014 року звернулася до Борівського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій вказала, що 16 травня 2011 року близько 03 годин 30 хвилин до кафе «[INFO]», що розташоване на березі Червонооскільського водосховища Борівського району Харківської області, яке її онук [PERSON] орендував у [PERSON] і сам там працював, під'їхали відповідачі [PERSON] та [PERSON] та прогнавши охоронника [PERSON], зайшли в кафе і побили посуд (фужери, стакани, чашки, тарілки та ін.), пошкодили барну стійку, придбані [PERSON] на її кошти, чим нанесли їй шкоду на суму 10000 (десять тисяч) грн., тому онук одразу звернувся до Борівського РВ ГУМВС України в Харківській області. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], свої дії визнали неправомірними і попрохали [PERSON] відізвати заяву з Борівського РВ ГУМВС України в Харківській області проти них, пообіцявши відшкодувати заподіяну шкоду та визнали суму нанесеного збитку в розміри 10000 (десяти тисяч) грн. і написали їй розписку в присутності свідків [PERSON] і [PERSON], оформивши її як позику, в якій вказали: «Мы, [PERSON] и [PERSON] обязуемся выплатить долг [PERSON] в сумме десять тисяч гривен», яку підписали та одразу ж наступного дня сплатили їй 2000 (дві тисячі) грн. Протягом тривалого часу вона та [PERSON] неодноразово нагадували відповідачам і вимагали, щоб вони сплатили залишок боргу, але вони не реагували на їхні прохання. Позивач [PERSON] 20 грудня 2013 року направила поштою відповідачам [PERSON] та [PERSON], вимогу про повернення боргу в сумі 10000 (десять тисяч) грн., на що [PERSON] їй відповів, що жодних договорів позики він з нею не укладав і обов'язку повертати грошові кошти в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. у нього не виникло., а відповідач [PERSON] на вимогу зовсім не відповів, тому вона просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON], у солідарному порядку, на її користь борг у сумі 8 000(вісім тисяч) грн., сплачену суму судового збору у розмірі 243 грн.60 коп., та за послуги захисника у сумі 750 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила вищевикладене, підтримала позовні вимоги та просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на її користь борг за борговою розпискою у сумі 8000 (вісім тисяч) грн., сплачену суму судового збору у розмірі 243 грн.60 коп. та за послуги захисника у сумі 750 грн. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача [PERSON] та просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на її користь борг за борговою розпискою у сумі 8000 (вісім тисяч) грн., сплачену суму судового збору у розмірі 243 грн.60 коп., та за послуги захисника у сумі 750 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні категорично заперечує проти вимог позивача [PERSON], пояснив, що 16.05.2011 близько 04:00 год. він разом з [PERSON] заїхали в кафе «[INFO]», де працювали разом з внуком позивача [PERSON], [PERSON] зайшовши за барну стійку, щоб ввімкнути чайник, випадково зачепив піднос з бокалами, які розбилися, тому наступного ж дня сплатили [PERSON] 2000 (дві тисячі) грн., а розписку вони підписали під психологічним тиском онука позивача [PERSON], який скористався ситуацією, при цьому ніяких грошових коштів від позивача вони не отримували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у відповідності з вимогами ч.5 ст. 74 ЦПК України Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тобто, на підтвердження договору позики може бути представлена розписка. Але це має бути боргова розписка, яка є документом, що підтверджує як отримання у борг грошових коштів так і умови, на яких ці кошти надаються і коли мають бути повернуті, тобто умови договору, а сам факт існування розписки не свідчить про факт укладення договору позики. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні з'ясовано, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] дійсно написали розписку про зобов'язання виплатити борг [PERSON] в сумі 10000 гривень (а.с.5), але при цьому ніяких коштів від позивача [PERSON] не отримували, що сторонами не оспорюється. Оскільки договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей, суд вважає договір позики між сторонами таким, що не відбувся, а тому у позивача не виникло права вимоги до відповідачів, а у відповідачів не виникло зобов'язання щодо повернення заборгованості по договору позики. Тому розписка [PERSON] та [PERSON] надана [PERSON] (а.с.5) не свідчить про факт укладення договору позики. Також, в судовому засіданні встановлено, що згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.05.2011р. в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] та [PERSON] по ч.1 ст. 296 КК України відмовлено і вказано, що причинена матеріальна шкода кафе «[INFO]» складає 500 грн., а [PERSON] та [PERSON] 17.05.2011р. сплатили [PERSON] 2 000(дві тисячі) грн., що не оспорювалось сторонами в судовому засіданні. Крім того, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, але позивач не надала доказів передачі грошей в сумі 10000 грн. відповідачам, тому суд розглянув цивільну справу відповідно до ст. 11 ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: dismissed