Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачів аліменти на його утримання в розмірі по 500 грн. з кожного щомісячно довічно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він являється інвалідом ІІ групи загального захворювання, на день звернення з позовом до суду його вік становить повних 55 років. Єдиним його доходом є державна соціальна допомога та пенсія інваліда. Вказаних коштів не вистачає на ліки, продукти харчування, одяг та оплату комунальних послуг, тому він потребує матеріальної допомоги. В даний час він проживає в Онуфріївському геріатричному пансіонаті Департаменту соціального захисту населення Кіровоградської обласної державної адміністрації. Розмір соціальної допомоги, який йому залишається, становить 400-500 грн., але цих коштів не вистачає навить на ліки. Позивач має двох повнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , які не надають йому ні моральної, ні матеріальної допомоги, хоча є працездатними та здоровими, тому мають можливість і повинні надавати матеріальну допомогу на його користь, але добровільно відмовляються це робити. Вказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Просив стягнути з відповідачів на його користь аліменти на його утримання в розмірі по 500 грн. з кожного щомісячно починаючи з дати звернення до суду і довічно. Позивач та його представник адвокат Супрун Л.В. в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України. Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , на день звернення до суду пенсійного віку не досяг, але є інвалідом ІІ групи внаслідок загального захворювання, інвалідність встановлена безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 182920 від 29.03.2017 /а.с. 11-13/. Згідно довідки № 137, виданої 14.05.2020 Управлінням праці та соціального захисту населення Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області отримує державну соціальну допомогу /а.с. 14/. Згідно довідки № 01/55 від 28.01.2020 [PERSON] дійсно проживає в Онуфріївському геріатричному пансіонаті і знаходиться на повному державному утриманні з 25.10.2019 /а.с. 15/. Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області серія [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] /а.с. 69/. Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області серія [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] /а.с. 70/. Згідно епікризу з історії хвороби, наданої 07.09.2020 лікарем [PERSON] , позивач [PERSON] має хронічні захворювання, потребує тривалої дієти № 5 та тривалого прийому ферментів /а.с. 108/. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Враховуючи, що [PERSON] є непрацездатною особою, оскільки є інвалідом ІІ групи, отримує державну соціальну допомогу, яка є єдиним його джерелом доходу, тому суд приходить до висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги за рахунок стягнення аліментів з відповідачів. Підстав, які б унеможливлювали надання відповідачами [PERSON] та [PERSON] матеріальної допомоги, передбаченої законодавством, у розмірі, визначеному позивачем не встановлено. При визначені розміру аліментів, судом враховується, що відповідачі є працездатними, тому суд вважає за можливе стягнути з них аліменти на користь непрацездатного батька у твердій грошовій сумі по 500 грн. з кожного щомісячно. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, позивач при зверненні до суду не сплачував судовий збір у розмірі 840,80 грн., як особа звільнена від його сплати, тому з відповідачів підлягають стягненню на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved