Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач 25.04.2013 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 93078,03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.03.2013 року складає 743 972,69 грн., що виникла за кредитним договором №11214535000 від 13.09.2007 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2014 року справу за позов ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 143-144) Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON], 13.09.2007 року було укладено кредитний договір №11214535000, відповідно до умов якого, відповідач отримав у АКІБ «УкрСиббанк» споживчий кредит в сумі 80000,00 доларів США, строком користування до 25.05.2017 року зі сплатою 11,6 % відсотків річних. Згідно умов кредитного договору, позичальник зобов'язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтнетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 1130,00 доларів США. День сплати ануїтетного платежу 13-те число кожного календарного місяця строку кредитування, розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов договору. 13 лютого 2012 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №2 та договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, за якими АКІБ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» своє право грошової вимоги до боржника. АКІБ «УкрСиббанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі 80000,00 доларів США. Всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Станом на 11.03.2013 року за відповідачами числиться заборгованість перед позивачем у сумі 93078,03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.03.2013 року становить 743 972,69 грн., яка складається: 67472,66 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.03.2013 року становить 539 308,97 грн. - кредитна заборгованість; 25605,37 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.03.2013 року становить 204663,72 грн. - заборгованість по процентам. Відповідачу неодноразово була надіслана претензія - про порушення зобов'язання за кредитним договором, та запропоновано повернути у повному обсязі кредитні кошти, проте в установлений строк заборгованість за кредитом не погашена, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судовому засіданні 28.01.2015 року представник позивача Сисин В.В. позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник у судове засідання 28.01.2015 року не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неприбуття суд не повідомляли. Представник третьої особи в судове засідання 28.01.2015 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Судом встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON], 13.09.2007 року було укладено кредитний договір №11214535000, відповідно до умов якого, відповідач отримав у АКІБ «УкрСиббанк» споживчий кредит в сумі 80000,00 доларів США, строком користування до 25.05.2017 року зі сплатою 11,6 % відсотків річних (а.с. 5-13). АКІБ «УкрСиббанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі 80000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки від 13.09.2007 року (а.с. 21). Згідно умов кредитного договору, позичальник зобов'язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтнетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 1130,00 доларів США. День сплати ануїтетного платежу 13-те число кожного календарного місяця строку кредитування, розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов договору. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 13 лютого 2012 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №2 та договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, за якими АКІБ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» своє право грошової вимоги до боржника (а.с. 26-40). Таким чином до нового кредитора ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги за зобов'язаннями, які виникли у [PERSON] на підставі договору про надання споживчого кредиту №11214535000 від 13.09.2007 року. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів за користування кредитом та сплати комісії за обслуговування кредиту, станом на 11.03.2013 року у позичальника утворилась заборгованість в розмірі 93078,03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.03.2013 року становить 743 972,69 грн., яка складається: 67472,66 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.03.2013 року становить 539 308,97 грн. - кредитна заборгованість; 25605,37 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.03.2013 року становить 204663,72 грн. - заборгованість по процентам (а.с. 22-25 - розрахунок заборгованості). У зв'язку з невиконанням позивальником умов кредитного договору, непогашенням заборгованості, відповідачу була надіслана претензія - повідомлення про порушення зобов'язання за кредитним договором, та запропоновано повернути у повному обсязі кредитні кошти, проте в установлений строк заборгованість за кредитом не погашена. Отже, уклавши з банком зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив взяті на себе договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, які слід задовольнити. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3441,00 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення № 1675 від 22.04.2013 року (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved