Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивач 20.07.2018 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право власності на житловий будинок в с. Підсоснів, Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.10.2006 року помер її батько [PERSON] до складу спадкової маси після смерті якого серед іншого увійшло право власності на вказаний вище житловий будинок. [PERSON] своїм майном на випадок смерті розпорядився, склавши 26.10.1993 року заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів своїй дочці [PERSON] позивачу по справі Позивач зазначає, що вона у встановлений строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та їй було видано свідоцтво про право власності на спадщину на частину спадкового майна, проте вона не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку на житловий будинок, оскільки втрачені оригінали правовстановлюючих документи на такий. З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Представник відповідача - Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що позовні вимоги вважає обґрунтованими і визнає їх в повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 16.10.2006 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ № 077770, яке видане 17.10.2006 року. За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті розпорядився, склавши 26.10.1993 року заповіт, який зареєстрований в реєстрі за № 1-1061, згідно якого все своє майно він заповів своїй доньці - [PERSON]. Як слідує з копії свідоцтва про народження серії V-СГ № 307639 від 13.10.1993 року та свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ № 372151 від 12.02.1977 року, позивач [PERSON] народилася 09.07.1956 року, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON], яка у звязку з реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище «Багрій» на прізвище «Калецька». Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 27.04.2007 року державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори [PERSON] спадкоємцем майна [PERSON], який помер 16.10.2006 року є його донька [PERSON] Спадщина на яку видане дане свідоцтво складається із земельної ділянки, площею 2,64 га, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. До складу спадщини після смерті [PERSON] у відповідності до ст. 1218 ЦК України, окрім іншого також увійшло право власності на житловий будинок № 289 в с. Підсоснів, Пустомитівського району Львівської області. З довідки Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 04.07.2018 року № 340 слідує що [PERSON] до дня смерті, 16.10.2006 року дійсно проживав та був зареєстрований [INFO] в с. Підсоснів, Пустомитівського району Львівської області. На момент смерті [PERSON] разом з ним постійно проживала без реєстрації його дочка [PERSON], яка доглядала за ним до дня смерті та вела спільне господарство, й надалі опікується спадковим майном. З технічного паспорту на вказаний житловий будинок, складеного 28.05.2005 року, збереженої копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ№ 029678 від 28.07.2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7908102, слідує що за вказаною вище адресою знаходиться збудований у 1966 році та належний [PERSON] житловий будинок загальною площею 60,9 кв.м, житловою 30,8 кв.м, який складається з двох житлових кімнат та кухні. Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] проживав у [INFO] та являлася власником вказаного житлового будинку, оригінал правовстановлюючого документу на який був втрачений. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлого [PERSON], яка прийняла в порядку спадкування належний померлому житловий будинок, тобто набула права власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за втрати оригіналів правовстановлюючих документів на таке. Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ \~ \~ \~З врахуванням наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved