Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] в березні 2017 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування позову вказує, що 19.07.2001року між ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД»в особі президента - Просвєтова Є.В., з одного боку та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу жилого приміщення. За вказаним Договором ТОВ«БІК «ПСП.ЛТД» продало, а [PERSON] купила житлове приміщення під №45 загальною площею - 85.00 м.кв..яке знаходиться в [ADDRESS] . Відчужене за спірним Договором жиле приміщення належало ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр»та ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» на праві спільної власності, оскільки весь збудований об`єкт нерухомості (складовою частиною якого є жиле приміщення) за адресою: [ADDRESS] знаходився в їх спільній власності. Так, рішенням Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №455 від 31.07.1991 р. Київському технологічному інституту легкої промисловості було відведено земельну ділянку, площею близько 1,0 га для будівництва гуртожитку на 614 місць з вбудованими приміщеннями бібліотеки і буфету, в комплексі з об`єктами обслуговування по [ADDRESS] . 09.12.1992 р. були зареєстровані зміни до статуту ТОВ «Торговий дім «ВЕМА.ЛТД» за якими товариство змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-Інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД». 03.07.1993 р.між ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» та Спільним українсько-гренадським підприємством «Ю/А Міжнародна група» було укладено Договір №33 про спільнудіяльність. За умовами цього договору (п.1.1) сторони об`єднались для ведення спільної діяльностіз проектування, будівництва,монтажним, спеціальним, оздоблювальним та іншим роботам, пов`язаним із закінченням будівництва та введенням в експлуатацію двох спарених секцій будівлі гуртожитку по [ADDRESS] , а також спільного його використання. Договором в п.1.3 визначено, що під час будівництва та після введення в експлуатацію доля СП «Ю/А Міжнародна група» складає 60% від загальної площі жилих блоків двох спарених секцій, а доля ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» складає 40% (п.1.6 договору) за виключенням однокімнатного блоку та двох чотирикімнатних блоків на 2-му поверсі будівлі. Передбачено, що розподіл приміщень, які складають долі сторін, визначається окремим протоколом, який є невід`ємною частиною цього договору (п.1.7). ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» у вказаних відносинах здійснює функції замовника (п.2.1.1 договору), а СП «Ю/А Міжнародна група» - стовідсоткове фінансування усіх робіт (п.2.2.2 договору). Вказаний договір укладено на невизначений строк(п.3.1). 12.10.1994 р.між ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» та ТОВ «Джамп» було укладено Договір№41.7/02-10 за яким ТОВ «Джамп» було залучено для дольової участів завершенні будівництва будівлі за адресою: [ADDRESS] . На ТОВ «Джамп» було покладено обов`язок здійснити одноразову інвестицію для завершення будівництва (п.1.2 договору). При цьому, розмір дольової участі визначається шляхом ділення внесеної ТОВ «Джамп» суми на фактичну собівартість квадратного метру загальної площі в частині будівлі, яка підлягає розподілу між сторонами (п. 1.3 договору). Право власності на площі, обумовлені в п.1.3 договору переходить до ТОВ «Джамп» з моменту підписання акту приймання-передачі з Замовником - Київською державною академією легкої промисловості. 08.11.1994 р.між ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» та ТОВ «Джамп» було укладено Угоду №33П про зміну та доповнення договору №33 від 03.07.1993 р. «Про спільну діяльність»за яким ТОВ «Джамп» за письмовою згодою СП «Ю/А Міжнародна група» прийняло на себе всі права і обов`язки СП «Ю/А Міжнародна група» по договору №33 від 03.07.1993 р. «Про спільну діяльність», здійснивши таким чином заміну особи у спільній діяльності. В подальшому ТОВ «Джамп» передало всі свої права та обов`язки за договором №33 від 03.07.1993 р. Товариству з обмеженою відповідальністю «ФБГ «Еліта-Центр»,а також підтвердила, що внески внесені ТОВ «Джамп» за договором №41.7/02-10 від 12.10.1994 р. вважатимуться внесками ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр» (лист ТОВ «Джамп» від 04.04.1995 р.). 10.07.1996 р. було складено Акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта - гуртожитка ДАЛПУ по [ADDRESS] , загальною площею 13268 м.кв., житловою 4638 м.кв. В цей же день, 10.07.1996 р. між Державною академією легкої промисловості України (колишній КТІЛП) та ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» складено Акт про повне виконання сторонами своїх зобов`язань зі спільного будівництва будівлі по [ADDRESS] . Вказаним Актом сторони прийняли у власність наступні частини будівлі: ДАЛПУ: 4544 м.кв. (в тому числі площа жилих блоків - 3461 м.кв.); ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД»: 8724,32 м.кв. (в тому числі жила площа 2049,22 м.кв.), підземна автостоянка на 47 машин, надземна автостоянка на 50 машин (експлуатуємий дах). 08.08.1996 р. розпорядженням Мінської районної державної адміністрації №621 було затверджено вищевказаний Акт прийняття в експлуатацію в липні 1996 р. закінченого будівництвом об`єкта, загальною площею 13268 м.кв, 14-16 поверхів з прибудованою підземною автостоянкою. Також, затверджено договір про інвестування об`єкту будівництва від 10.02.1993 р. №21-а, укладений між ДАЛПУ та ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» про розподіл збудованих обсягів у обсягах: ДАЛПУ - 4544 м.кв.; ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» - 8727 м.кв. з прибудованими приміщеннями підземної автостоянки. 16.10.1996 р. Мінська районна державна адміністрація м.Києва повідомила, що будинку по [ADDRESS] (будівельний номер) у [ADDRESS] . 20.09.1996 р. Київське міське БТІ зареєструвало право власності ТОВ «БПС «ПСП.ЛТД» частину-гуртожитку загальною площею - 8724.32 м.кв. та прибудовані приміщення підземної автостоянки площею 6412 м.кв., шо знаходиться в [ADDRESS] . Позивач в своєму позові вказує, що 12.12.1994 року між [PERSON] та ТОВ «Джамп» було укладено Договір №10/12-9 предметом якого є його дольова участь у будівництві будівлі в [ADDRESS] н а виконання свого обов`язку щодо внесення грошових коштів за житлові приміщення та місця у підземній автомобільній стоянці, які мають йому належати, сплатив 850 000 000 крб., що підтверджується квитанцією до приходного касового ордера №17-к від 17.12.1994 року. Проте, ТОВ «Джамп» (правонаступником якого є ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр») свої обов`язки за Договором не виконало, внаслідок чого так і не став власником жодного житлового приміщення чи місця у підземній автомобільній стоянці. 05.05.2016 р. звернувся до ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр» з проханням повернути сплачені за Договором 850 000 000 крб. в гривневому еквіваленті або передати рівноцінну нерухомість. 17.05.2016 р.між ним та ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр» було укладено Угоду №1 про доповнення та зміну умов Договору №10/12-9 від 12.12.1994 р., якою передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Компанією обов`язків за Договором Компанія за його згоди надає інші приміщення та інші місця стоянки за адресою: [ADDRESS]. 19.05.2016р. між ним та ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр» було укладено Угоду №2 про доповнення та зміну умов Договору №10/12-9 від 12.12.1994 р., якою передбачено наступне: сторони визнають факт укладання та чинність Договору №10/12-9 від 12.12.1994 р. в редакції Угоди №1 на день укладання цієї Угоди №2; Сторони визнають, що [PERSON] виконав передбачені Договором №10/12-9 від 12.12.1994р. обов`язки та сплатив в повному обсязі 850 000 000 крб. - вартість приміщень та стояночних місць, які входять в долю [PERSON] . При цьому, Товариство визнає, що внесення [PERSON] грошових коштів в сумі 850 000 000 крб. за Квитанцією до приходного касового ордеру №17-к від 17.12.1994 р., є належним виконанням [PERSON] свого обов`язку по оплаті приміщень та стояночних місць, які входять в долю [PERSON] ; сторони визнають, що ні ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр»., ні його попередник - ТОВ «Джамп» не виконало передбачених Договором №10/12-9 від 12.12.1994 р. обов`язків «в натуре» (п.4.2 Г Договору №10/12-9 від 12.12.1994 р.); сторони визнають та підтверджують, що [PERSON] як дольщик, який виконав свої обов`язки та сплатив на виконання Договору в повному обсязі 850 000 000 крб., так і не став власником визначених Договором №10/12-9 від 12.12.1994 р. приміщень та стояночних місць, що в свою чергу визнається Товариством з обмеженою відповідальністю «ФБГ «Еліта-Центр» неналежним виконанням (невиконанням) зобов`язань ТОВ «Джамп» та ТОВ «ФБГ «Еліта- Центр» за Договором №10/12-9 від 12.12.1994 р. Враховуючи значний проміжок часу (понад 21 рік), який минув з моменту укладання Договору №10/12-9 від 12.12.1994 р. та з моменту оплати своєї долі [PERSON] в сумі 850000000крб., що підтверджується Квитанцією до приходного касового ордера №17-к від 17.12.1994р., враховуючи невиконання ТОВ «Джамп» та ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр» своїх обов`язків згідно умов Договору №10/12-9 від 12.12.1994 р. та Додатку №1 до нього, з метою врегулювання конфліктної ситуації між договірними Сторонами, Сторони домовились внести зміни в Договір №10/12-9 від 12.12.1994 р. Вказаним Додатком №3 від 19.05.2016 р. в якості такого приміщення визначено: житлове приміщення [ADDRESS] на 11 поверсі, загальною площею 85,00 кв.м. протиправно відчужено ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» в особі [PERSON] за договором купівлі-продажу від 19.07.2001р. [PERSON] . Листом від 21.10.2016р. попросив ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр» негайно передати йому за актом приймання-передачі вищевказане житлове приміщення №45. Листом від 27.10.2016 р. ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр» повідомило його, що не має можливості передати зазначене приміщення оскільки досі відсутнє судове рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 19.07.2001 р. за яким воно протиправно відчужено ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД», як учасником спільної діяльності з ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр», громадянину [PERSON] , а [PERSON] відчужила його [PERSON] . Вказане приміщення досі не повернулось до ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД», а отже ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» не має можливості передати його ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр». В свою чергу ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр» не має можливості передати це приміщення йому. Вказує, що єдиною перешкодою для набуття ним права власності на житлове; приміщення [ADDRESS] на 11 поверсі, загальною площею 85,00 кв.м., є наявність укладеного з порушенням вимог законів України Договору купівлі-продажу житлового приміщення від 19.07.2001 року між ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» та [PERSON] , а також той факт, що спірне приміщення знаходиться у власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу укладеного з [PERSON] . Зазначає, що спірний договір укладено з порушенням чинного на той час законодавства, установчихдокументів ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД», а також умов договору №33 від 03.07.1993 р. «Проспільну діяльність» із змінами та доповненнями згідно угоди №ЗЗП від 08.11.1994 р., а саме: ст.26 ЦК УPCP 1963 р. спеціальна правоздатність юридичної особи відповідно до цілей її діяльності; ст.29 ЦК УРСР 1963 р.; ст.63 ЦК УРСР 1963 р.; ст.113 ЦК УРСР 1963 р.; ст.431 ЦК УРСР 1963 р; п.4.1 договору №33 від 03.07.1993 р. «Про спільну діяльність» (ведення спільних справ здійснюється за взаємною згодою); п.4.2 договору №33 від 03.07.1993 р. «Про спільну діяльність» (сторони зобов`язані своєчасно погоджувати свої дії, що мають значення для спільної діяльності); п.5.2 Статуту ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» (визначення виключного переліку повноважень Президента товариства); п.5.7 Статуту та п.11.5, п.11.6 Установчого договору ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» (якими визначено що всі питання діяльності товариства, крім тих, що віднесені до виключної компетенції зборів учасників вирішуються Дирекцією під керівництвом Генерального директора); п.2.2 Статуту ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» (визначається, що основною ціллю діяльності Товариства є одержання прибутку для задоволення потреб власників), що на його думку дає обґрунтовані підстави визнати його недійсним згідно ст.48 ЦК УРСР 1963р.(як угоди що не відповідає вимогам закону) та ст.50 ЦК УРСР 1963 р.(як угоди, що суперечить цілям її діяльності). Вказує, що спірний договір було укладено без повідомлення та без згоди ТОВ «ФБГЕліта-Центр» як учасника спільної діяльностів результаті якої було створено відчужений об`єкт. В результаті спільної діяльності ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» та ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр», здійснюваної на підставі договору №33 від 03.07.1993 р. «Про спільну діяльність» із змінами та доповненнями згідно угоди №ЗЗП від 08.11.1994 р., а також договору №41.7/02-10 від 12.10.1994 р., було створено спільне майно, а саме - будівлю по [ADDRESS] , загальною площею - 13268 м.кв., житловою площею 4638 м.кв. Оскільки пунктом 1.1 договору №33 від 03.07.1993 р. «Про спільну діяльність» передбачено зміст спільної діяльності не лише у створенні (проектуванні, будівництві, введенні в експлуатацію) будівлі, а й у її експлуатації,відчуження ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» спірної квартири без згоди ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр» та до розподілу між учасниками спільної діяльності їх частокв натурі (тобто до моменту завершення спільної діяльності) порушує як вищевказані умови п.4.1та п.4.2договору №33, так і положення ст.ст.113, 431 ЦК УРСР. За таких обставин вважає, що спірний Договір купівлі-продажу від 19.07.2001 р. підлягає визнаннюнедійсним на підставі ст.ст.48,113, 431 ЦК УРСР 1963 р., як такий, що не відповідає вимогамзакону. Окрім того, зазначає, що спірний договір з боку продавця було підписано Президентом товариства-[PERSON] який, як вказано у договорі, діяв на підставі Статуту. Водночас, вказує, що Статут ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» не наділяє Президента товариства правом розпоряджатися нерухомим майном товариства Зазначає, що суд на підставі ч.5 ст.9 ЦПК України, не повинен брати до уваги тазастосовувати під час вирішення спору ту частину п.5.2 Статуту ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД», що визначає повноваження Президента товариства щодо розпорядження кредитними коштами, права першого підпису на фінансових документах та контролю за діяльністю виконавчого органу товариства, шо виключає можливість підписання Президентом товариства будь-яких документів від імені товариства, що в свою чергу, з урахуванням відсутності подальшого схвалення спірного договору з боку товариства, дає законні підстави для визнання його недійсним на підставі ст.ст.29, 48, 63 ЦК України. Окрім того, вказує, що на все належне ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» майно було накладено арешт на підставі листа Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції від 127.08.1999 р. №6-111-1/2. Також, згідно наказу Арбітражного суду м.Києва від 05.08.1999 р. №12/484, - з метою забезпечення позову було накладено арешт на майно ТОВ «БІК «ПСП ЛТД», яке належить йому на праві власності і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а тому при наявності арешту спірний об`єкт вважає, що не можливо було відчужувати. Враховуючи те, що [PERSON] (вона ж після одруження - [PERSON] ) продала житлове приміщення [ADDRESS] [PERSON] ) за договором купівлі-продажу від 30.12.2004 р. і вказана особа зареєструвала його за собою та володіє ним на день подання позову та зважаючи на викладені вище обставини вибуття житлового приміщення [ADDRESS] з володіння співвласника, які свідчать про відсутність волі останнього на це, вважає, що вказане майно підлягає витребуванню від [PERSON] на підставі пункту 3 частини 1 статті 388 ЦК України. Посилаючись на ст.ст. 15, 16, 20, 388 ЦК України, ст.ст. 24, 25, 26, 29, 63,48,50,113, 431 ЦК УРСР, ст.ст.203, 215, 216 ЦК України, ст.ст. 1 ч.1, 58, 62 ЗУ «Про господарські товариства» просить суд визнати недійсним з моменту укладення Договір купівлі-продажу жилого приміщення від 19.07.2001 р. укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП ЛТД» та [PERSON] щодо продажу житлового приміщення під [ADDRESS] , загальною площею - 85,00 кв.м., посвідчений державним нотаріусом 11-ї Київської державної нотаріальної контори Леонтьєвою Н.Й. Витребувати у [PERSON] житлове приміщення під [ADDRESS] загальною площею 85 кв.м., у тому числі житловою площею - 49,00 кв.м., розташоване на ХІ-поверсі, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та повернути його ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД». Ухвалою від 15.03.2017 року по справі відкрито провадження. Ухвалою від 15.03.2017 накладено арешт на житлове приміщення [ADDRESS] загальною площею 85 кв.м, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . 17.01.2018 року від ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП-ЛТД» надійшла заява про визнання позову та відзив на позов відповідно до якого відповідач просив суд позов задовольнити. 15.02.2018 року від позивача [PERSON] надійшла заява про відмову від позову, в подальшому вказана заява була відкликана. В судовому засіданні 29.10.2019 року позивач позовні вимоги підтримував та просив суд позов задовольнити. В подальшому в судові засідання позивач не з`являвся подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі позивача. 17.09.2020 року на адресу суду надійшла заява про зміну підстав позову. Ухвалою від 21.09.2020 року відмовлено у прийнятті заяви про зміну підстав позову. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являлася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомляла, суд вважає за можливе провести також розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] та його представник проти задоволення позову заперечували, з посиланням на те, що позивачем не доведено, що спірний договір порушує його права. Також вказували, що позивач не є стороною спірного договору. Укладений 19.05.2016 року додаток № 3 до договору № 10/12 від 12.12.1994 року, яким житлове приміщення [ADDRESS] визначено [PERSON] вважає нікчемним, оскільки на момент укладення додатку №3 до договору № 10/12 від 12.12.1994 року вказане житлове приміщення належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2004 р. При постановленні рішення просили суд врахувати рішення Апеляційного суду м.Києва яким відмовлено в позові ТОВ ФБГ «Еліта-Центр» про визнання недійсним договору купівлі-продажу по вказаній квартирі, витребування майна з чужого незаконного володіння та рішення Печерського районного суду м.Києва від 13.11.2003 року, яким встановлено, що відповідачі в тому числі квартирою [ADDRESS] володіють правомірно. Також звертали увагу суду на квитанцію до приходного касового ордеру № 17-к від 17.12.1994 року на суму 850 000 000 крб., відповідно до якого позивач начебто сплатив вартість спірного об`єкту, що на той час 1 кв.м. - еквівалентно 7,727 дол.США, а тому просили суд відмовити в задоволенні позову. Третя особа представник ТОВ «Фінансово-будівельна група «Еліта-Центр» в судовому засіданні позов підтримував, з обставин викладених в позові та просив суд позов задовольнити. Заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з рішення Колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м.Києва від 31.08.2006 року в справі за позовом ТОВ «Фінансово-будівельна група «Еліта-Центр» до ТОВ «БІК`ПСП ЛТД», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «ІСМ Інтернешнл ЛТД», [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири, витребування майна з чужого незаконного володіння - в задоволенні позову відмовлено. Вказаним судовим рішенням встановлено, що ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» продала квартири по [ADDRESS] (85 м2) - [PERSON] . Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений 11-ю київською державною нотаріальною конторою, з якого убачається, що спірна квартира належала ТОВ «БІК «ПСП.ЛТД» на підставі Акту про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за № 23 від 10.07.1996 р. та розпорядження Мінської райдержадміністрації м.Києва за № 621 від 08.08.1996 р., зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації 20.09.1996 за № 9643. 30.12.2004 року [PERSON] діючи через [PERSON] , продала житлове приміщення за [ADDRESS] [PERSON] , договір посвідчено 11-ю київською державною нотаріальною конторою реєстровий номер 2-у-3277. Окрім того, рішенням Печерського районного суду м.Києва від 13.11.2003 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 13.11.2003 року та Ухвалою Верховного Суду України від 21.03.2005 встановлено, що вимоги [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу в тому числі квартири [ADDRESS] , укладені між ТОВ «БІК «ПСП .ЛТД» та [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки відповідачі вказаними квартирами володіють правомірно. Також апеляційний суд в своєму рішенні вказував, що лист про наявність арешту не являється процесуальним документом , яким накладається арешт на майно. Наведене свідчить, що питання визнання права власності на квартиру [ADDRESS] і витребування майна від власників неодноразово розглядалося судами, які прийняли рішення, які набрали законної сили, про законність володіння квартирою спочатку [PERSON] , а в подальшому [PERSON] . Відповідно до ст. 82 ч.4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до ст.15 ЦК кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. У ч.2 ст.16 ЦК визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором. Системний та логічний аналіз вказаних положень процесуального закону дає змогу дійти висновку про те, що визначаючи спосіб захисту прав, суд має забезпечити ефективність такого захисту, тобто відновлення порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача. Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоди на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В своєму позові позивач посилався на договір № 10/12-9 від 12.12.1994 року, а також квитанції до приходного касового ордеру № 17-к від 17.12.1994 року на суму 850 000 000 крб., відповідно до якого позивач сплатив вартість спірного об`єкту, разом з тим слід зазначити, що будинок дольову участь у будівництві якого приймав [ADDRESS] з 12.12.1994 року, отримала адресу: [ADDRESS] , лише 16.10.1996 року. При цьому в ході розгляду справи, в межах заявлених позовних вимог, судом не встановлено підстав, для визнання недійсним договору купівлі-продажу жилого приміщення від 19.07.2001 року, укладеного між ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» та [PERSON] .. Одночасно слід зазначити, що позивач не є стороною даного договору, а до суду звернувся майже через двадцять років з часу укладення договору на який посилається. Заявляючи віндикаційну вимогу позивач просить витребувати у [PERSON] спірний об`єкт нерухомості та повернути ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП-ЛТД». Обґрунтовуючи право вимоги відповідно до ст.388 ЦК України, згідно якої якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати добросовісний набувач) власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, в тому числі вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння не з їхньої волі іншим шляхом. При цьому позивач вказує, що до спірних правовідносин не може бути застосовано реституція як спосіб відновлення порушеного права спільної власності ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр», оскільки співвласник не є учасником (стороною) останнього договору купівлі-продажу з [PERSON] . Тобто, заявляючи віндикаційну вимогу [PERSON] навіть не вказує про порушення його прав. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Як пояснював в судовому засіданні відповідач [PERSON] він проживає у спірній квартирі, сплачує всі витрати з утримання будинку та прибудинкової території. Суд доходить до висновку, що відсутні також підстави для витребування у нього [ADDRESS] та повернення ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД». З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі, що буде також відповідати статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed