Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач 24.12.2015 р. звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 133454,99 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 19.11.2013 р. між позивачем та позичальником фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено кредитний договір № 1301.43491, відповідно до якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 80000 грн. зі сплатою 22 % річних на строк 60 місяців (до 19.11.2018 р.), а позичальник зобовязався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та у порядку, що встановлені договором. У якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачкою [PERSON] 19.11.2013 р. укладено договір поруки № 300878-ДП1, згідно якого поручитель взяв на себе зобовязання солідарно відповідати за зобовязаннями позичальника [PERSON] У звязку з неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором станом на 18.12.2015 р. заборгованість за цим договором становить 133454,99 грн., з якої заборгованість по кредиту 72231,71 грн., заборгованість по відсотках 17137,49 грн., проценти за неправомірне користування кредитом 2672,93 грн., пеня 41412,86 грн. Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив справу розглянути в його відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов визнала частково, погодилась із сумою основного боргу у 92042,13 грн., заявлену банком пеню у розмірі 41412,86 грн. просила зменшити до 15978,28 грн. з урахуванням суми боргу за даним кредитним договором 108020,41 грн., яка стягнута рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 15.03.2016 р. з позичальника [PERSON] Проти часткового задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 19.11.2013 р. між позивачем та позичальником фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено кредитний договір № 1301.43491, відповідно до якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 80000 грн. зі сплатою 22 % річних на строк 60 місяців (до 19.11.2018 р.), а позичальник зобовязався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та у порядку, що встановлені договором (а.с.7-10). У якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачкою [PERSON] 19.11.2013 р. укладено договір поруки № 300878-ДП1, згідно якого поручитель взяв на себе зобовязання солідарно відповідати за зобовязаннями позичальника [PERSON] (а.с.17-18). У звязку з неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором станом на 18.12.2015 р. заборгованість за цим договором становить 133454,99 грн., з якої заборгованість по кредиту 72231,71 грн., заборгованість по відсотках 17137,49 грн., проценти за неправомірне користування кредитом 2672,93 грн., пеня 41412,86 грн. згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.12-16). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності з вимогами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України у разі невиконання позичальником своїх обовязків за кредитним договором щодо забезпечення повернення кредиту кредитодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати відсотків. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог ст.ст. 549 ч.3, 551 ч.3 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання; розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням обставини, яка має істотне значення, а саме рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 15.03.2016 р. з позичальника фізичної особи-підприємця [PERSON] стягнуто заборгованість за даним кредитним договором у розмірі 108020,41 грн. (а.с.44-47), суд вважає за можливе зменшити заявлений банком розмір пені у 41412,86 грн. до 15978,28 грн., стягнувши з поручителя таку ж суму боргу, яка стягнута вказаним судовим рішення з позичальника. З огляду на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення заявленого позову. З відповідачки слід стягнути на користь позивача 108020,41 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається з 92042,13 грн. основного боргу та 15978,28 грн. пені, а також судові витрати пропорційно до розміру задоволеного позову в розмірі 1620,30 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 549, 551 ч.3, 554, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial