Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач 18.02.2019 року звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, мотивуючи тим, що 5 грудня 2018 року Полтавським районним судом Полтавської області проголошено вирок у справі №545/2797/18 (провадження №1-кп/545/273/18) та визнано [PERSON] (далі Відповідач) винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України - у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд визначив остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України судом звільнено [PERSON] від?відбуття покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладенням обов'язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. У відкритому судовому засіданні 05.12.2018 року Полтавським районним судом Полтавської області у справі №545/2797/18 (провадження №1- кп/545/273/18) було встановлено слідуюче: «[PERSON], 20.08.2018 року отримала від потерпілого [PERSON] належну йому банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», з метою поповнення рахунку мобільного телефону останнього. В подальшому, цього ж дня, близько 09-20 год., перебуваючи в приміщенні магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS], [PERSON], реалізуючи раптово виниклий умисел на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаючи пін-код банківської картки потерпілого, використавши банкомат АТ КБ «ПриватБанк», який розташований у вказаному магазині, зняла з банківської картки грошові кошти в сумі 200 гривень, спричинивши потерпілому матеріального збитку на вказану суму. В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, 20.08.2018 року, близько 14-00 [PERSON], правомірно перебуваючи у квартирі потерпілого [PERSON], яка розташована за адресою: [ADDRESS], зі столу кімнати таємно викрала банківську картку останнього, з метою зняття з неї грошових коштів, після чого пішла до магазину, що розташований в [ADDRESS], де діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаючи пін-код банківської картки потерпілого, використавши банкомат АТ КБ «ПриватБанк», який розташований у вказаному магазині, зняла з банківської картки грошові кошти в сумі 1000 грн. з рахунку потерпілого, спричинивши йому матеріального збитку на вказану суму. Фактичні обставини справи ніким з учасників судового проваження не оспорюються, тому переконавшись, що всі учасники розгляду кримінально справи правильно розуміють зміст цих обставин, переконавшись у добровільності позицій, роз'яснивши, що учасники процесу будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини в апеляційному порядку, та за їх згодою, суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. [PERSON] повністю визнала себе винною у скоєнні, інкримінованого їй кримінального правопорушення, погодилася з кваліфікацією за ч.ч. 1,2 ст. 185 КК України вчиненого нею діяння та детально пояснила про фактичні обставини скоєння нею крадіжок грошових коштів потерпілого, шляхом використання банківської картки останнього. Потерпілий [PERSON] підтверлив факти крадіжки [PERSON] з його банківської картки грошових коштів в розмірі 200 грн. та 1000 грн.» Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 5 грудня 2018 року у справі №545/2797/18 (провадження №1-кп/545/273/18) набрав законної сили 8 січня 2019 року. Враховуючи вищевказане, а також висновки, до яких прийшов Полтавський районний суд Полтавської області при розгляді справи №545/2797/18 (провадження №1-кп/545/273/18), викладені у відповідному вироку суду від 5.12.2018 року, очевидним та визнаним всіма учасниками процесу є факт?нанесення позивачу Відповідачем шкоди в результаті скоєння нею кримінального правопорушення. Слід зазначити, що дії Відповідача, які мають ознаки кримінального правопорушення (визнано Полтавський районний суд Полтавської області при розгляді справи №545/2797/18 (провадження №1-кп/545/273/18), є такими що порушують його особисті майнові та немайнові права, які підлягають поновленню, шляхом відшкодування йому за рахунок Відповідача нанесеної матеріальної та моральної шкоди. Стосовно розміру матеріальної шкоди, завданої йому кримінальним правопорушенням, слід зазначити наступне. Відповідно до Преамбули Загальної Декларації прав людини (стаття 17) закріплено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Статтями 28, 68 Конституції України закріплено що кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є «...витрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права....» Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Частиною 6 статті 82 ЦПК України щодо підстав звільнення від доказування встановлено: «6. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.»? Таким чином 5.12.2018 року Полтавський районний суд Полтавської області при розгляді справи №545/2797/18 (провадження №1-кп/545/273/18) в діях Відповідача кваліфікував як кримінальне правопорушення за ч. 1,2 ст. 185 КК України, що полягають у скоєнні [PERSON] крадіжки його грошових коштів, у розмірі 1200 грн., шляхом використанні його банківської карти. Отже, враховуючи положення статей 22, 1166, 1177 ЦК України, існують правові наслідки стягнення з Відповідача на його користь матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 1200 гривень. Стосовно розміру моральної шкоди, завданої йому кримінальним правопорушенням, слід зазначити наступне. Стаття 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди - „...Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв»язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Статтею 1167 ЦК України щодо підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В результаті скоєння Відповідачем кримінального правопорушення окрім матеріальної шкоди позивачу заподіяно моральної шкоди. Діями Відповідача йому завдано немайнових втрат, спричиненими моральними стражданнями, в результаті втрати грошових коштів, що є єдиним джерелом його існування. Такі дії Відповідача спричинили негативні зміни у моєму житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі повернення вкрадених коштів, тимчасова відірваність від звичайних занять, зниження та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратливість, втрата довіри до людей; погіршення його здоров'я та побоювання щодо майбутнього його стану. В момент виявлення пропажі грошей він пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності. В подальшому, маючи поважний вік, був вимушений брати участь кримінальному процесі в якості потерпілого, а на даний момент змушений шукати можливості звернутися до суду з цивільним позовом для відновлення порушених прав, що викликає у нього почуття приниження його честі і гідності. Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що між злочинними діями Відповідача та завданою йому нею моральною шкодою, є прямий причинний зв'язок, враховуючи характер та обсяг завданих мені моральних страждань, втрат немайнового характеру, є усі підстави для стягнення на мою користь моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 ЦК України). Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України), та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 386 ЦК України закріплено, що Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Враховуючи, що порушення його особистих майнових та немайнових прав відбулося в результаті скоєння Відповідачем кримінального правопорушення шляхом крадіжки грошових коштів, що належали йому, то найефективнішим способом захисту його прав є відшкодування Відповідачем нанесеної йому майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України) та відшкодування нанесеної йому моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України) шляхом стягнення з неї 1200 гривень матеріальної шкоди та 1000 гривень моральної шкоди. Прохав стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 1000(одна тисяча ) гривень, поклавши судові витрати на відповідача . В судове засідання сторони у справі не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивач позов підтримав повністю, а відповідачка позов визнала, не заперечувала щодо його задоволення. ( а. с. 22, 23 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено всі обставини, на які позивач послався в позові і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 9 - 13. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 28, 41, 68 Конституції України, ст. 386, 1166, 1167, 1177 ЦК України, оскільки держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Враховуючи, що порушення особистих майнових та немайнових прав позивача відбулося в результаті скоєння Відповідачем кримінального правопорушення шляхом крадіжки грошових коштів, що належали йому, то найефективнішим способом захисту його прав є відшкодування Відповідачем нанесеної йому майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України) та відшкодування нанесеної йому моральної (немайнової) шкоди. Судові витрати по справі в сумі 1536,80 грн. підлягають стягненню із відповідача на користь Держави на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід 1 групи.

Outcome: approved