Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] [PERSON] звернулася в суд, з уточненими позовними вимогами від 01.09.2016 року, до ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна» про стягнення індексу інфляції в сумі 9666, 20 гривень, 3% річних процентів річних в сумі 739, 08 гривень, пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання в розмірі 8992, 11 гривень та відшкодування вартості медичного препарату в гривневому еквіваленті 680, 37 гривень. В обґрунтування позову посилається на ту обставину, що з позивачкою, під час перебування на навчанні за кордоном, стався страховий випадок, й до відповідача остання вчасно звернулася з заявою про здійснення страхового відшкодування. Натомість страховик в добровільному порядку здійснити страхову виплату відмовився, що зумовило судовий розгляд спору. Відтак рішенням суду, котре набрало законної сили, на користь позивачки стягнено з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 18\~351, 25 гривень, виплату якої відповідач здійснив лише 07.03.2016 року, хоча страховий випадок стався 28-30 жовтня 2014 року. А тому позивачка вважає, що має цілковите право стягнути з відповідача санкції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання шляхом стягнення вищезазначених сум, нарахованих за період з 03.11.2014 року по 07.03.2016 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить вимогу задовольнити з зазначених у ній підстав. Відповідач не забезпечив в судове засідання явку представника, однак направив до суду письмові заперечення на позов. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 29 серпня 2014 року між [PERSON]-М.І. було укладено договір страхування подорожуючих за кордон на період з 29.08.2014р. по 31.08.2015р. із страховиком ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» №1849232. Згідно п.п. 2.7.1.3 Договору страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у передбачений Договором страхування строк та у встановленому порядку. Пунктом 2.8 Договору передбачено, що при настанні події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник зобовязаний негайно, до звернення за медичною допомогою або іншою допомогою, звязатись з Асистуючою компанією за вказаними у Договорі страхування телефонами і повідомити інформацію. Згідно п.п. 2.8.3 Договору, якщо страхувальник з обєктивних причин (стан страхувальника, відсутність фізичної можливості зателефонувати) не змогла звязатися із Асистуючою компанією до надання їй послуг, передбачених програмою страхування, вона зобовязана протягом 24-х годин з моменту настання страхового випадку сповістити Асистуючу компанію про настання страхового випадку та узгодити надані їй послуги та їх оплату. Підпункт 2.7.4.3 Договору покладає на страхувальника обовязок виконувати вказівки Асистуючої компанії та страховика і погоджувати з ними всі дії, повязані з наданням невідкладних медичних та інших послуг. Із пояснень позивача вбачається та підтверджується матеріалами справи, що в період перебування на навчанні в Швеції 28 жовтня 2014 року із нею стався страховий випадок, а саме знаходячись в університеті в м. Борлянге (Швеція) 28.10.2014р. вона втратила свідомість від раптової слабкості і різкого болю в нозі. Її друзі відвезли в лікарню в м. Фалун. В лікарні [PERSON]-М.І. було оглянуто, рану на нозі продензифікували, скрили рану, видали протизапальні і обезболюючі медикаменти. 29 жовтня 2014 року різко піднялася температура, нога набрякла знизу до висоти вище коліна. Самостійно викликала швидку допомогу і була доставлена до лікарні в м. Фалун, в якій лікар оглянув її, провів операцію, вколов уколи. Після цього виписали рецепт на лікарства, які вона придбала за власні кошти і приїхала додому. У вечері 30.10.2014р. температура піднялася до 40 градусів і була викликана швидка допомога для надання медичної допомоги. Нею 30.10.2014р. куплялися медикаменти за виписаними рецептами. Зазначене визнається також «Страховою компанією ПЗУ Україна» у рішенні страхової компанії про виплату страхової виплати, згідно якого Страховою компанією погоджено до виплати 1268 шв.крон. за перший візит 28.10.2014р. в медичний заклад, обробка рани, призначення курсу лікування. Всі інші витрати в сумі 1700 шв.крон по рахунку від 30.10.2014р., 5225 шв.крон по рахунку від 29.10.2014р. відноситься до витрат страхувальника. Вищенаведені позивачем пояснення та факти, які сталися із нею за період з 28.10.2014р. по 30.10.2014р. підтверджуються заявою [PERSON]-М.І. від 20.03.2015р. про настання страхового випадку та здійснення страхової виплати, рахунком-фактури від 30.10.2014р. на суму 1700 шв.крон, рахунком-фактури від 29.10.2014р. на суму 5225 шв.крон, квитанцією від 30.10.2014р. на купівлі медикаментів на суму 233 шв.крон, рецептом від 30.10.2014р., медичним рецептом від 30.10.2014р., витягами з реєстраційного журналу за 29.10.2014р. та 30.10.2014р. Дані обставини, встановлені рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.09.2016 року у справі №607\\9512\\15-ц, котре набрало законної сили, а тому доказуванню не підлягають. Цим же рішенням було встановлено, що з [PERSON]-М.І. в період з 28.10.2014р. по 30.10.2014р. сталося раптове захворювання, яке підпадає під визначення пункту 1.16 Договору страхування №1849232, а саме несподіване, різке погіршення стану здоровя застрахованої особи під час дії договору страхування, яке потребує надання невідкладної медичної допомоги і при якому відсутність негайного медичного втручання може призвести до серйозних порушень функцій організму, або до загрози життю і є страховим випадком. Відтак позов було задоволено шляхом стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УПЗ Україна» (м. Київ, вул. Дегтярівська,62, код ЄДРПОУ 20782312) на користь [PERSON] (с. Острів, вул. Шкільна,130, Тернопільський район) страхову виплату в сумі 6925 шведських крон, що еквівалентно становить 18351,25 грн. Фактично дане рішення суду було виконане лише 07.03.2016 року. Відповідно до п.2.7.1.2. Договору страхування, страховик зобовязаний протягом двох робочих днів, як тільки настане відомо про настання страхового випадку вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати. Пунктом 2.7.1.3 передбачено зобовязання Страховика здійснити страхову виплату, а за несвоєчасне здійснення страхової виплати з вини Страховика, Страхувальнику сплачується пеня за кожен банківський день прострочення платежу в розмірі 0. 1% від суми, що належить до сплати, але не більше подвійної ставки НБУ, яка діяла за період прострочення платежу. За правилами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України, право на настойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Аналогічні положення щодо зобовязання страховика сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати, містяться в ст. 992 ЦК України. Таким чином пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобовязання до дня, коли зобовязання не буде виконано. Згідно з частиною другої статті 625 ЦК України у разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми . якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. До такого висновку дійшов Верховний Суд України, котрий виклав правову позицію в постанові від 01.10.2014 року за №113цс14, а тому висновок ВСУ щодо можливості застосування ст.. 625 ЦК України, до будь якого грошового зобовязання, незалежно правової природи його виникнення, є обовязковим до судів нижчого рівня у правозастосовній практиці. Отже грошовим слід вважати будь - яке зобовязання, що складається, у тому числі, правовідносини, згідно з якими праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій, відповідає кореспондуючий обовязок боржника сплатити гроші на користь кредитора. З огляду на правову природу, відносини сторін спору, які склалися в межах договору страхування, є грошовим зобовязанням., а відтак на них поширюється дія ст. 625 ЦК країни. Окрім цього, відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування заподіяних збитків. Відтак за період з 03.11.2014 року по 07.03.2016 року позивачкою нараховано до стягнення з відповідача, в порядку ст. 625 ЦК України: індекс інфляції в сумі 9666, 20 гривень, 3% річних в сумі 739, 08 гривень, та пеню за несвоєчасне виконання грошового зобовязання в розмірі 8992, 11 гривень, обраховану на підставі п.2.7.1.3 договору страхування, й підтверджено наданим суд розрахунок даних сум. Окремо суд вважає за необхідне відзначити про підставність стягнення інфляційних втрат, оскільки згідно договору добровільного страхування, валютою вплати у випадку настання нещасного випадку є гривня України з лімітом виплати до 25\~000 гривень. А тому системний аналіз наданих доказів дозволяє суду зробити висновок про підставність вимог [PERSON] [PERSON] про стягнення з відповідача в порядку ст. 625 ЦК України: індекс інфляції в сумі 9666, 20 гривень, 3% річних в сумі 739, 08 гривень, та пеню за несвоєчасне виконання грошового зобовязання в розмірі 8992, 11 гривень, обраховану на підставі п.2.7.1.3 договору страхування, нарахованих за період з 03.11.2014 року по 07.03.2016 року загалом 19\~397, 39 гривень. Й судом одночасно оцінюються критично заперечення відповідача, про те, що період нарахування слід обраховувати з іншої дати, а саме дати офіційного звернення позивачки до страховика з 03.04.2015 року критичність судової оцінки полягає в тому, що згадуваним вище рішенням Тернопільського міськрайонного суду тернопільської області у справі № 607\\9512\\15-ц було встановлено, що повідомлення від страхувальника про нещасний випадок поступило до страховика 31.10.2014 року, а за змістом п. п.2.7.1.2. Договору страхування, страховик зобовязаний протягом двох робочих днів, як тільки настане відомо про настання страхового випадку вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати. Також на думку суду, в порядку п.3.2.1. Договору страхування, слід стягнути з відповідача на користь позивача 223 шведських крони вартості медичного препарату, придбаного страхувальником ([PERSON] А-М. І.). в період 28-30.10.2014 року, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 680. 37 гривень На підставі наведеного,

Outcome: approved