Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.04.2017 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] року в с.Дружба Великописарівського району Сумської області у віці 72 років померла її мати [PERSON]. Після смерті матері вона є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 22.02.1999 Вільненською сільською радою, реєстровий номер 10, який не змінювався та не відмінявся. Спадщину прийняла шляхом подачі заяви до нотаріуса, реєстрації спадкової справи та отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 14.06.2012 за № 551, № 553. Крім цього, до складу спадщини увійшло майно фактично успадковане матір'ю після смерті матері /її баби/ [PERSON], померлої [INFO] в с. Дружба Великописарівського району Сумської області у віці 91 років, що складається з земельної частки /паю/ розміром 3, 11 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебуває у колективній власності САПТЗТ «Рассвет», розташованої на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Проте, оформити цю частину спадщини в нотаріальному порядку неможливо через відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку /пай/. Їй нотаріусом письмово відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з цим та рекомендовано звернутися до суду з даного питання. Оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку втрачено, отримати його дублікат на померлу особу неможливо. Тому визнати право власності за нею на земельну ділянку можливо лише у судовому порядку. Позивач у судове засідання надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує /а.с.3/. Представник відповідача в судове засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі /а.с.31/. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] в с. Дружба Великописарівського району Сумської області у віці 91 років, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.5/. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки /паю/ у землі. Яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Рассвет» розміром 3,11 в умовних кадастрових гектарах, розташованої в межах території Вільненської сільської ради, що належить померлій згідно до втраченого сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії [NUMBER] зареєстрованого за № [NUMBER] від 16.12.1996, вартість земельної ділянки становить 34 210 грн /а.с.7-10/. Відповідно довідки Вільненської сільської ради від 02.12.2016 за № 955 [PERSON], померла [INFO], була постійним жителем [ADDRESS] на момент її смерті разом з нею в будинку була зареєстрована та проживала донька [PERSON], [INFO]. Заповіт від імені [PERSON] сільською радою не посвідчувався /а.с.10, 13-14/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON] відсутній, спадкова справа після її смерті не реєструвалася /а.с.28/. Оригінал сертифіката на право на земельну частку /пай/ втрачений, про що зроблене відповідне оголошення у місцевій газеті /а.с.29-30/. [PERSON] померла [INFO] року у віці 72 років в с. Дружба Великописарівського району Сумської області, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.6/. Позивач після її смерті є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 22.02.1999 Вільненською сільською радою Великописарівського району Сумської області, реєстровий номер 10, який не змінювався та не відмінявся , а також донькою померлої, родинні відносини підтверджені /а.с.11-12/. Позивач після смерті матері [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.06.2012, реєстровий номер 551та 553 /а.с.24- 27/. 07.04.2017 державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що належить [PERSON], померлій [INFO], через відсутність оригіналу правоустановлюючого документу /а.с.15/. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 1, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, вказаний в статті 21 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилася [INFO] року після смерті баби позивача [PERSON]. Тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти /в тому числі усиновлені/, подружжя і батьки померлого. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1-2 статті 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що на день смерті [PERSON], померлої [INFO] разом з нею постійно проживала і була зареєстрована її донька [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але юридично її не оформила. Тому після її смерті [INFO] відкрилася спадщина і на майно [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлої [INFO], позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, але отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку /пай/, що належить [PERSON], неможливо через втрату оригіналу правоустановлюючого документу на земельну ділянку. Тому право власності за спадкоємцем на спадкове майно визнається лише у судовому порядку.

Outcome: approved