Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 грудня 2014 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилась після смерті її матері [PERSON]. В позовній заяві вказала, що [INFO] померла її мати - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки в с.Шершенці Кодимського району, майнового паю (частки) та грошових вкладів. Єдиним спадкоємцем зазначеної спадщини за законом є вона (позивач), на момент смерті метрі вона проживала разом з нею, тому прийняла спадщину, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу державного акту на землю. У зв'язку з цим просила свій позов задовольнити, розглянувши справу без неї. Представник Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не з'явився, попередньо надавши до суду письмове клопотання за №03 від 19 січня 2015 року про розгляд справи без нього. Дослідивши позовну заяву позивача та надані сторонами письмові докази, суд визнає позов безпідставним та вважає необхідним відмовити у його задоволенні з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 10 травня 2012 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області, актовий запис про смерть №07. Місце відкриття спадщини - с.Шершенці Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Судом встановлено, що до складу спадщини померлої [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №38/406, площею 2.53 га., яка розташована на території Шершенецької сільської ради Кодимського району (державний акт ІІІ-ОД 069420, виданий17 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області); майнова частка (пай) в пайовому фонді СТОВ «Маяк» у розмірі 0.001% пайового фонду СТОВ, вартістю 4089 грн. (майновий сертифікат ОД-ХІІ-ХІХ №000374); грошові вклади у ВАТ «Ощадний банк України». Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним чи неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом мають особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON], як між донькою та матір»ю, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії ІІ-АВ №474826, виданого 17 березня 1970 року Кодимським відділом РАЦС, та копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 01 травня 1973 року Катеринівською сільською радою Кам»янського району р.Молдова. Судом встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не склала, у зв'язку з цим на момент відкриття спадщини спадкоємцем її спадкового майна за законом першої черги була її донька [PERSON] - позивач у справі. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Така заява має бути подана протягом шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на момент смерті матері разом з нею в одному помешканні не проживала, оскільки зареєстрована та постійно проживає в м.Рибниця р.Молдова, а померла [PERSON] проживала сама (довідка Шершенецької с/ради Кодимського району №905 від 27.11.2014 року) тому у відповідності з вимогами ст.ст.1269 та 1270 ЦК України повинна була на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини звернутись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини померлої матері. Водночас, як встановлено судом, позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлої матері не зверталась. У зв'язку з цим, з огляду на непроживання разом з матір'ю на момент відкриття спадщини та незвернення до нотаріуса впродовж шести місяців з дня смерті матері, позивач у відповідності з вимогами ч.1 ст.1272 ЦК України вважається такою, що спадщину померлої матері не прийняла, що є підставою для відмови у задоволенні її позову. Окрім цього, позивач в порядку спадкування просить визнати за нею право власності на належні померлій [PERSON] земельну ділянку, майнову частку (пай) та грошові вклади в банківській установі. При цьому, причиною неможливості отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом у вигляді земельної ділянки зазначає відсутність оригіналу державного акту на землю. В той же час, про наявність будь-яких перешкод для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належні померлій майнову частку (пай) та грошові вклади позивач не зазначає. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, захист порушеного права спадкоємця на спадщину в судовому порядку можливий лише за умови відсутності такої можливості в позасудовому порядку. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.5 Узагальненні про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування (№24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року) вказав, що у справах про спадкування права власності суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми, зокрема звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Окрім цього, Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вказав, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed