Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивач 12.11.2019\~рокузвернувся до суду з вказаною позовною заявою. Позовні вимоги обґрунтував тим, що в жовтні 2019 року позивач отримав поштою від приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. копію постанови про відкриття виконавчого провадження №60175689 від 27.09.2019 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 35572,23 грн. на підставі виконавчого напису №5035, виданого 16.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Гамзатовою А.А. До постанови про відкриття виконавчого провадження було додано супровідний лист приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. від 27.09.2019 року, а також постанова про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №60175689 від 27.09.2019 року в сумі 3557,22 грн. Майже одночасно, в жовтні 2019 року, роботодавець позивача ТОВ «ТД «БЛЕСК» отримав поштою від приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А.\~постанову у\~виконавчому провадженні\~№60175689\~від 07.10.2019\~року про\~звернення стягнення\~на заробітну\~плату,\~пенсію,\~стипендію та\~інші доходи\~боржника,\~згідно якої\~приватний виконавець\~звернув стягнення\~на доходи\~позивача,\~які отримуються\~від роботодавця\~ТОВ «ТД\~«БЛЕСК» в\~розмірі 20\~відсотків відрахування\~із заробітної\~плати,\~пенсії,\~стипендії та\~інших доходів\~боржника,\~які вираховуються\~із суми,\~що залишається\~після утримання\~податків,\~зборів та\~ЄСВ.\~Таким чином,\~ приватний\~виконавець виконавчого\~округуміста Київ Клітченко О.А., шляхом надсилання постанови у виконавчому провадженні №60175689 від 07.10.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника до роботодавця позивача, ТОВ «ТД «БЛЕСК», вже фактично стягує заборгованість на підставі виконавчого напису №5035, виданого 16.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. на користь відповідача, ТОВ «Вердикт Капітал», з доходів позивача в розмірі 20 відсотків доходів. Однак, позивач ніколи не вступав в жодні зобов`язальні відносини із ТОВ «Вердикт Капітал», не має та не може мати жодних заборгованостей перед відповідачем. [PERSON] ніколи раніше не отримував жодних претензій, вимог щодо фінансового характеру ані від ТОВ «Вердикт Капітал», ані від будь-якої іншої особи на суму, заявлену приватним виконавцем Клітченко О.А. до стягнення (35572,23 грн.) або будь-яку іншу подібну суму. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5035, виданий 16.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 35572,23 грн. Стягнути на користь позивача судові витрати. Ухвалою суду від 24.03.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. 10.08.2020 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відмовити у стягненні витрат на правчину допомогу. Зазначив, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, які б свідчили про протилежне. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі №6-158цс15 також висловлена правова позиція, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Крім того, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З приводу судових витрат (витрат на правчину допомогу). До позову не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правчиної допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату або будь-яких інших документів на підтвердження понесення витрат позивачем. З документів, які долучені до позову не вбачається обґрунтованість заявленої суми правової допомоги у розмірі 2000,00 грн., а тому орієнтований розмір судових витрат не підлягає задоволенню. До позовної заяви взагалі не подано документів на підтвердження понесених витрат на правчину допомогу, а саме: акту приймання-передачі наданих послуг, платіжних документів про оплату таких витрат, договору про надання правчиної допомоги. Все вищенаведене дає підстави вважати, що витрати на правчину допомогу є абсолютно безпідставними. 25.08.2020 року приватний нотаріус Гамзатова А.А. надала до суду пояснення. Зазначила, що з поданих стягувачем (відповідачем) документів вбачається, що між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк» укладено кредитний договір. Сторони погодили усі істотні умови договору. Договір, що поданий в оригіналі, підписаний сторонами у т.ч. позивачем, зазначені паспортні дані, РНОКПП та місце проживання. Тож, у кредитора (правонаступника) є право вимоги остаточного проведення кредиту та нарахованих до цієї дати. На підтвердження наявної заборгованості по кредиту, стягував надав засвідчену ним виписку з особового рахунку боржника. Підстав вважати, що заборгованість перед банком (первісним кредитором) на момент звернення стягувача з заявою про вчинення виконавчого напису була погашена чи була іншою у нотаріуса не було. Діючим законодавством України, що регулює діяльність нотаріусів не передбачено права нотаріуса вирішувати чи втручатись у спір між стягувачем і боржником у т.ч. щодо суми стягнення. Тому підтвердження факту попереднього надіслання стягувачем на адресу боржника повідомлення про стягнення заборгованості достатньо для забезпечення гарантій боржника на оскарження права стягувана на стягнення. До спірних правовідносин не застосовуються положення п.283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якою врегульовано порядок звернення стягнення на заставне майно в разі порушення основного договору, забезпеченого іпотекою і передбачають направлення нотаріусом іпотекодавцю та боржнику (якщо він є відмінним від іпотекодавця) вимоги про усунення порушень. Лиш у цьому пункті Інструкції є вимога про вчинення виконавчого напису після спливу 30 днів з моменту отримання письмової вимоги. Також, у нотаріуса немає обов`язку перевіряти факт отримання кореспонденції, що надійшла на вірну адресу боржника, оскільки неотримання поштової кореспонденції від кредитора з об`єктивних чи навіть суб`єктивних причин не спростовує права стягувана на стягнення грошових коштів, що підтверджено належними документами. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Такий висновок зробив ВС в постанові №201/11696/16-ц. 08.02.2021\~року позивач\~надав до\~суду доповнення\~до позовної\~заяви,\~згідно якого\~вбачається із\~тексту оскаржуваного\~виконавчого напису,\~його видано\~16\~вересня 2019\~року на\~підставі заяви\~про вчинення\~виконавчого напису\~кредитора,\~ТОВ «ВЕРДИКТ\~КАПІТАЛ» від\~11.09.2019\~року за\~вих.\~№13865060.\~Таким чином,\~оскаржуваний виконавчий\~напис від\~16.09.2019\~року за\~№5035\~приватного нотаріусу\~Броварського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Гамзатової Аліни\~Анатоліївни видано\~через 3\~роки 5\~місяців та\~15\~днів,\~після закріпленої\~у п.\~2.3\~кредитного договору\~№500357831\~від 29.03.2013\~року дати\~остаточного повернення\~кредиту,\~яка є\~датою припинення\~нарахування відсотків\~та нарахування\~комісій -\~01.04.2016\~року.\~Таким чином,\~оскаржуваний виконавчий\~напис від\~16.09.2019\~року за\~№5035\~приватного нотаріусу\~Броварського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Гамзатової Аліни\~Анатоліївни видано\~всупереч вимогам\~ст.\~88\~ЗУ «Про\~нотаріат»,\~оскільки його\~видано після\~спливу трьох\~років з\~дня виникнення\~права вимоги\~-01.04.2016\~року (п.\~2.3\~кредитного договору\~№500357831\~від 29.03.2013\~року).\~Окрім того,\~заборгованість стягнута\~оскаржуваним виконавчим\~написом від\~16.09.2019\~року за\~№5035\~за кредитним\~договором 500357831\~від 29.03.2013\~року (34922\~грн.\~23\~коп.\~за період\~з 16.01.2019\~року по\~03.09.2019\~року,\~яка складається\~з простроченої\~заборгованості за\~сумою кредиту\~-\~11\~501,46\~грн.,\~простроченої заборгованості\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом\~5\~637,71\~грн.,\~строкової заборгованості\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом\~6\~433,06\~грн.,\~строкової заборгованості\~за штрафами\~і пенями\~11\~350,00\~грн.),\~не є\~безспірною з\~наступних підстав.\~Так,\~відповідно до\~норм ст.257\~ЦК України,\~загальна позовна\~давність встановлюється\~тривалістю у\~три роки;\~відповідно до\~норм ст.258\~ЦК України,\~для окремих\~видів вимог\~законом може\~встановлюватися спеціальна\~позовна давність:\~скорочена або\~більш тривала\~порівняно із\~загальною позовною\~давністю;\~позовна давність\~в один\~рік застосовується,\~зокрема,\~до вимог\~про стягнення\~неустойки (штрафу,\~пені).На підставі вищезазначеного, позивач категорично не погоджується з безспірністю заборгованості за кредитним договором №500357831 від 29.03.2013 року, зазначеній у оскаржуваному виконавчому написі від 16 вересня 2019 року, стягнутої за період (з 16.01.2019 року по 03.09.2019 року), коли кредитний договір №500357831 від 29.03.2013 року, на підставі якого стягується заборгованість, припинив свою дію (з 01 квітня 2016 року). Окрім того, слід зазначити, що до виконавчого напису не додано жодного розрахунку стягнутої заборгованості, тому позивачу взагалі не зрозуміло звідки вона (заборгованість) з`явилась і яким чином розраховано її розмір. Кредитний договір №500357831 від 29.03.2013 року, копія якого додана до матеріалів судової справи не є нотаріально посвідченим, а тому норми п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року не встановлюють переліку документів для стягнення заборгованості за таким кредитним договором та не можуть застосовуватися нотаріусом у даному випадку. Таким чином, кредитором, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», за участі приватного нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової A.A. при видачі оскаржуваного виконавчого напису від 16.09.2019 року про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором №500357831 від 29.03.2013 року було порушено: 1. Норми ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», ст.257, ст. 258 ЦК України в частині стягнення за оскаржуваним виконавчих написом від 16.09.2019 року спірних сум стягнутих, в тому числі за межами строків, встановлених ст.88 ЗУ «Про нотаріат» та за межами позовної давності 2. Норми п.1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, якими законодавчо встановлено перелік документів, на підставі якого за виконавчими написами нотаріусів стягуються суми за нотаріально посвідченими договорами, які передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Ухвалою суду від 24.02.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. в судове засідання не з`явилася, в поясненнях просила справу розглядати без її участі. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Клітченко О.А. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29.03.2013 року між ПАТ «Альфа-банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500357831, згідно якого останньому надано кредит у розмірі 20000 грн., процентна ставка за користування кредитом 0,1 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій 01.04.2016 року. За заявою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. був вчинений виконавчий напис 16.09.2019 року, зареєстрований у реєстрі за №5035, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за укладеним ним з «Альфа-Банк» кредитним договором заборгованості на суму 34922,23 грн., за період з 16.01.2019 року по 03.09.2019 року, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 11 501,46 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 5 637,71 грн., строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6 433,06 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями 11 350,00 грн.). За вчинення вказаного виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, ТОВ «Вердикт Капітал», в розмірі 650,00 грн., які також стягнуто з боржника на користь стягувача. 27.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київа Клітченко О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60175689 з виконання виконавчого напису №5035 від 16.09.2019 року. Із договору відступлення прав вимоги від 21 червня 2016 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ Кредитні Ініціативи», а ТОВ «Кредитні Ініціативи» набуло право вимоги. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «Кредитні Ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги. 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту. Отже, матеріалами справи підтверджено, що з урахуванням вказаних договорів відступлення прав вимог остаточним правонаступником ПАТ «Альфа - Банк» є - ТОВ «Вердикт - Капітал». Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як передбачено пунктами 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Відповідно до пункту 2 Переліку, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З урахуванням положень статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, допоки суд не встановить протилежне. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто, позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку частини другої статті 1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і судової. Зі змісту укладеного між банком та позивачем кредитного договору убачається, що сторони визначили порядок повернення позичальником кредиту щомісячними платежами у встановленому графіком розмірі та строки. Згідно до пункті 2.1 - 2.3. кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 20000 грн. на термін до 01.04.2016 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,1% річних. Таким чином, сторони в укладеному кредитному договорі погодили відповідні умови щодо повернення всієї суми кредиту та сплати усіх нарахованих платежів, у разі невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Із тексту виконавчого напису, який є предметом спору вбачається, що ТОВ «Вердикт капітал» як правонаступник банку пред`явив приватному нотаріусу Броварського РНО Київської області Гамзатовій А.А. розрахунок заборгованості по кредитному договору №500357831 в розмірі 34922,23 грн., за період з 16.01.2019 року по 03.09.2019 року, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 11 501,46 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 5 637,71 грн., строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6 433,06 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями 11 350,00 грн.). Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис від 16.09.2019 року за №5035 приватного нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни видано всупереч вимогам ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки його видано після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги -01.04.2016 року (п. 2.3 кредитного договору №500357831 від 29.03.2013 року). За таких обставин у справі має місце недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем ТОВ «Вердикт Капітал2 документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ТОВ «Ведикт Капітал» не надало належних документів, які б містили дані про час виникнення у позивача заборгованості, період її нарахування, динаміку руху коштів за договором, підтвердження отримання направленої позивачу перед зверненням до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису претензії щодо погашення заборгованості. Таким чином, на підставі досліджених по справі доказів судом встановлено підстави вважати, що подані ТОВ «Вердикт Капітал» приватному нотаріусу документи не підтверджують безспірності заборгованості в розумінні затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року Переліку, через що вчинений на підставі цих документів виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із цим заявлені позовні вимоги по своїй суті є обґрунтованими та доведеними, тому підлягають повному задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення судових витрат слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1,ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З метою отримання правничої допомоги щодо ведення справи та представництва його в суді, [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги від 01.02.2021 року; додаткову угоду №1 від 08.02.2012 року до договору про надання правової допомоги від 01.02.2021 року; згідно акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 17.08.2021 року за договором про надання правової допомоги від 01.02.2021 року загальна вартість послуг з наданої правової допомоги складають 3000,00 грн., тому відповідно до вимог ст.ст.141,142 ЦПК України судові витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1152,60 грн. Загальна сума судових витрат складає 4152,60 грн.

Outcome: approved