overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач 22.10.2015 звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 4 739 грн. 42 коп. та витрати на оплату судового збору. Посилається на те, що відповідач, будучи власником квартири [ADDRESS], в добровільному порядку кошти за послуги теплопостачання не сплачує, внаслідок чого утворилася вищезазначена заборгованість з квітня 2012 року по 01 серпня 2015 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі, не заперечувала проти його задоволення. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач в порушення вимог ст. ст. 509, 510, 526 ЦК України, не виконує свій обов'язок щодо сплати коштів за послуги теплопостачання, борг має місце і виник з підстав, зазначених позивачем. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 322, 509, 510, 526 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач 22.10.2015 р. звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком дитини, однак матеріальної допомоги на її утримання не надає, дитина знаходиться повністю на утриманні матері. До судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності та з проханням задовольнити її позовні вимоги, а відповідач подав заяву про визнання позову. Дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] підтверджені належними та допустимими доказами, і відповідно підлягають задоволенню, за наступних підстав та міркувань. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 03.09.2011 р. зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER] /а.с.5/ Згідно свідоцтва про народження серії «[NUMBER] сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.4/ Запис у графі «батько» відповідачем не спростовано належними та допустими доказами. Відповідно даних довідок №№2021, 2022 від 22.10.2015 р. Іванівської сільської ради Чернігівського району, позивач проживає по [ADDRESS] а відповідач по [ADDRESS] у тому ж населеному пункті. /а.с.6, 7/ Відповідач своєї участі у матеріальному забезпеченні дочки не довів. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Ураховуючи наведене, з урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоров'я, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період від дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач 22.10.2018р. звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, вказавши, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням суду від 15.07.2014 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Відповідач на утримання дітей не надає допомоги, тому вона просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання неповнолітніх дітей. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позовних вимог. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням суду від 15.07.2014 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою виданою ЦНАП Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що діти проживають із матір'ю, виходячи з матеріального становища сторін, враховуючи визнання відповідачем позову, суд стягує з відповідача на користь позивача на утримання їх доньок аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач 22.10.2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з відповідачем з 04.06.2011 року зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 475. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу з відповідачем мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння та різних поглядів на шлюб та сім'ю. Фактично шлюбні відносини припинились, спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Вважає, що подальше збереження їх шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їх інтересам. У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала, щодо задоволення позову та просила задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 475 ( а.с. 3 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є малолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5 - копії свідоцтв про народження). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач 22.10.2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з відповідачем з 19.08.2011 року зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1087. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння та різних поглядів на шлюб та сім'ю. Спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Вважає, що подальше збереження їх шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їх інтересам. Позивач в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду клопотання в якому просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1087 ( а.с. 9 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітній син - [PERSON], [INFO] (а.с. 8 - копія свідоцтва про народження). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач 22.10.2018 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з відповідачем з 17.09.2005 року зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1594. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу з відповідачем мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння та різних поглядів на шлюб та сім'ю. Фактично шлюбні відносини припинились, спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Вважає, що подальше збереження їх шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їх інтересам. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував, щодо задоволенні позову та просив задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.09.2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1594 ( а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є двоє малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].не (а.с. 7, 8 - копії свідоцтв про народження). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач 22.11.2013 р. звернулася до суду з вказаним позовом. При цьому посилалася на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.03.1998 р. Савинською селищною радою Балаклійського району Харківської області за актовим записом № 14. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач (батько дитини) від утримання дитини ухиляється, матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.03.1998 р. Савинською селищною радою Балаклійського району Харківської області за актовим записом № 14. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком цієї дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 09.11.2001 року Савинською селищною радою Балаклійського району Харківської області. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином суд приходить до висновку про можливість задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач 22.11.2013 року звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ними, який зареєстрований 12.10.2012 року. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Позивач посилається на те, що між ними припинились фактичні шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Позивач позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив про примирення. Суд надав сторонам двомісячний строк для примирення. Після його спливу позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач - заперечує. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи в межах наданих доказів вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч.3 ст. 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу, ч.1 якої передбачає право подачі позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з*ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2012 року. Суд, враховуючи думку позивача, який наполягає на розірванні шлюбу вважає, що подальше спільне життя у сторін по справі та збереження сім*ї неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач 22.11.2017 року звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, виникали суперечки з матеріальних питань. Від шлюбу дітей не мають, примирення не можливе. Відповідач 19.03.2018 року подав заяву про визнання позову, в якій зазначив, що з 2017 року не підтримують шлюбні стосунки, спору щодо майне не має. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та зазначила, у відносинах відсутнє порозуміння, не ведуть спільне господарство, примирення з відповідачем не можливе. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначив, що погоджується на розірвання шлюбу, примирення не можливе. У відповідності до положень ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухваляє рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд, заслушавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31.03.1990 р. Сторони від шлюбу дітей не мають. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач 22.12.2014 р. звернулась до суду зі вказаним позовом. При цьому посилалась на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 02.09.2000 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 104. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Сім'я не склалася через різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, з часом сторони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть. Примирення не можливе. Спір про майно та місце проживання дітей відсутній. Ухвалою від 23 січня 2015 року сторонам надавався строк на примирення строком на шість місяців. Станом на час розгляду справи примирення між сторонами не відбулось. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказала, що після надання строку на примирення вони з відповідачем не примирились, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмових заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду від 18.08.2015 р. постановлено провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставі ст.197 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 02.09.2000 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] На сьогоднішній день сімейні стосунки втрачені, спільне господарство не ведеться. Сторони мають різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, шлюбні стосунки між ними припинені, примирення між ними не можливе, а подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спір щодо розділу майна, місця проживання дітей, а також щодо прізвищ після розірвання шлюбу сторони не мають. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач 22.12.2014 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона з 30.06.1990 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Просить суд розірвати їх шлюб, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій просила задовольнити позов та розглядати справу у її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився. У відповідності з вимогами ст. ст. 224-225 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 30.06.1990 року Ворошиловським відділом РАЦС у м. Донецьк, сторони перебувають з 30.06.1990 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 428. Згідно заяви [PERSON] від 10.09.2009 року, нотаріально засвідченої нотаріусом Донецького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №3243, [PERSON] просив розглянути справу про розірвання шлюбу між ним та [PERSON] без його участі. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги фактичні взаємини подружжя та досліджені докази, які підтверджують позовні вимоги, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Що стосується позовних вимог [PERSON] про залишення її прізвища «[PERSON]», суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved