Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] 12.07.2018 року звернулась в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (далі ЛМКП «Львівтеплоенерго») на її користь недоплачену частину заробітної плати за роботу у шкідливих умовах в розмірі 1\~433 грн. 41 коп.; недоплачену частину заробітної плати за високу професійну майстерність в розмірі 8\~558 грн. 89 коп.; компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати 47\~651 грн. 76 коп., а всього 57\~644 грн. 06 коп. без врахування утримання податків та інших обовязкових платежів, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з\~ЛМКП «Львівтеплоенерго»\~у трудових\~відносинах. З 01.09.2007 року відповідно до наказу №311-к від 31.08.2007 року переведена у Теплоелектроцентраль №1 малярем шостого розряду. Згідно з наказом №626 від 27.10.2014 року звільнена з посади у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників. Однак, починаючи з січня 2010 року по вересень 2014 року відповідач здійснював нарахування заробітної плати з порушенням норм чинного законодавства, що призвело до суттєвого заниження розміру заробітної плати, у звязку з чим зверталась до суду щодо стягнення заробітної плати. Рішенням Сихівського районного суду м.Львові від 10 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 січня 2017 року, позов задоволено, вирішено стягнути з [PERSON] міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на її користь невиплачену заробітну плату за період з січня 2010 року по вересень 2014 року в розмірі 36\~180, 03 грн. Однак, стягнута судом заборгованість становить лише основну частину заробітної плати і не стосується доплат за шкідливі умови праці, за високу професійну майстерність та компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням встановлених строків їх виплати. За результатами проведеного розрахунку сума невиплачених доплат за шкідливі умови праці становить 1\~433 грн. 41 коп., за високу професійну майстерність 8\~558 грн. 89 коп., щодо суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, то така становить 47\~651 грн. 76 коп. Ухвалою від 13.07.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 28.09.2018 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго» [PERSON] позов не визнала, в наданих суду поясненнях посилається на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначила, що накази «Про зміни в оплаті праці працівників» є чинними та скасованими у встановленому порядку не були. Оскільки за спірний період заборгованість перед працівниками із заробітної плати та виплатах із соціального страхування була відсутня, відтак, посилання позивача на норми Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», яким не регулюється питання індексації перерахунку заробітної плати проведеного під час розгляду спору в суді, є безпідставним. Окрім цього, вважає поданий позивачем розрахунок неналежним, оскільки компенсація, нарахована за всі місяці без виключення, є невірною. Просить суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Як вбачається\~з матеріалів\~справи та\~встановлено судом,\~позивач [PERSON]\~працювала у\~ ЛМКП «Львівтеплоенерго» та відповідно до наказу №311-к від 31.08.2007 року була переведена з 01.09.2007 року у Теплоелектроцентраль №1 малярем шостого розряду, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 21 - 22). Згідно з наказом № 626 від 27.10.2014 року позивача звільнено у звязку із скороченням чисельності та штату працівників. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 10 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 січня 2017 року, стягнуто з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату за період з січня 2010 року по вересень 2014 року в розмірі 36\~180,03 грн., яку визначено судом без утримання встановлених законом податків та обовязкових платежів. Так, вищевказаним судовим рішенням встановлено, що діями відповідача порушено трудові права позивача на належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством, а тому враховуючи встановлені у рішенні обставини, які згідно з вимогами ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню у межах даної справи, суд приходить до висновку, що стягнута у ньому сума невиплаченої заробітної плати на користь позивача становить лише основну частину заробітної плати та не включає доплат за шкідливі умови праці, високу професійну майстерність та компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушення встановлених строків їх виплати. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оплату праці» основною заробітною платою є винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Частиною 2 цієї статті передбачено, що додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Відповідно до ч. 2 ст. 100 КЗпП України на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я встановлюється підвищена оплата праці. Згідно з п. 17.6 колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2012-2013 роки визначено доплату за роботу у важких і шкідливих умовах праці в розмірі до 12 відсотків тарифної ставки (посадового окладу). Додатком №6 до вищевказаного колективного договору передбачено, що за досягнення високої професійної майстерності працівнику встановлюється надбавка до 24% посадового окладу (місячної тарифної ставки). Згідно з розрахунком, наданим позивачем, сума недоплаченої частини заробітної плати за роботу у шкідливих умовах праці за період з січня 2010 року по вересень 2014 року складає 1\~433, 41 грн. (з яких: 2010 р. 250, 56 грн., 2011 р. 294, 29 грн., 2012 р. 327, 73 грн., 2013 р. 313, 16 грн., 2014 р. 247, 67 грн.); сума недоплаченої частини заробітної плати за високу професійну майстерність становить 8\~558, 89 грн. (з яких: 2010 р. 1 333, 63 грн., 2011 р. 1 765, 78 грн., 2012 р. 1 966, 42 грн., 2013 р. 2 007, 12 грн., 2014 р. 1 485, 93 грн.) (а.с. 8 - 10). Даний розрахунок відповідачем не спростовано та не надано іншого, а тому такий приймається судом до уваги. Статтею ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем порушено трудові права позивача, суд приходить до висновку, що з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на корить [PERSON] необхідно стягнути 1\~433, 41 грн. недоплаченої частини заробітної плати за роботу у шкідливих умовах праці та 8\~558, 89 грн. недоплаченої частини заробітної плати за високу професійну майстерність. Згідно з ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, зокрема визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Відповідно до п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів їх виплати за період з січня 2010 року по вересень 2014 року становить 47\~651, 76 грн. (а.с. 11 - 18). З огляду на те, що у визначені законодавством строки відповідачем не виплачено позивачу заробітну плату, що призвело до втрати частини доходів у зв'язку із порушенням термінів їх виплати, поданий позивачем розрахунок відповідачем не спростовано, відтак з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на корить позивача підлягає стягненню компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 47\~651, 76 грн. Разом з цим, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано наступні докази: договір про надання правової (професійної правничої) допомоги від 09.07.2018 року, який укладений між [PERSON] та адвокатом [PERSON] (а.с.95); акт\~ виконаних робіт з надання правової (професійної правничої) допомоги [PERSON] у цивільній справі №464/3881/18 за період з 09.07.2018 року по 28.09.2018 року (а.с.98), відповідно до якого загальна сума витрат становить 2 000 грн. Оскільки стороною відповідача не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката, відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України вказана сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Відповідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, з відповідача в дохід держави слід стягнути 704, 80 грн. судового збору.

Outcome: approved