Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

Позивач, [PERSON] , в особі представника адвоката Демченко К.А., що діє на підставі договору про надання правової (юридичної ) допомоги від 29.07.2020, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1018542 , звернулася до Артемівського міськрайонного суду з позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, у якому просила визнати право власності на будинок номер [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що з 10 грудня 2004 року по теперішній час вона відкрито, добросовісно володіє вказаним майном, постійно сплачує комунальні послуги, які споживає разом з сім`єю в будинку. З посиланням на ст.344 ЦК України просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 09.02.2021 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання на 09.03.2021. Відповідач у справі Луганська селищна рада листом від 15.02.2021 року повідомила суд, що не заперечує проти задоволення позовних вимог і просить судові засідання проводити без участі представника селищної ради (арк.с.31). 17.02.2021 на запит суду з Другої бахмутської державної нотаріальної контори надійшла відповідь завідувача [PERSON] , згідно з якою за даними Спадкового реєстру після смерті померлої [INFO] [PERSON] відкрита спадкова справа № 88 від 19.02.2003 за заявою спадкоємця за заповітом [PERSON] та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку пай. При цьому, відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру на спадкове майно [PERSON] . Другою державною нотаріальною конторою було видано два свідоцтва про право на спадщину від 14.07.2004 та від 05.12.2012 (арк.с.32,33). Ухвалою суду від 09.04.2021 суд, для повного та всебічного розгляду справи, вважає витребував від завідувача Другої бахмутської державної нотаріальної контори копії свідоцтва про право на спадщину від 14.07.2004 та свідоцтва про право на спадщину від 05.12.2012, а також копію заповіту померлої [PERSON] . Підготовче засідання відкладено до 09 год. 20 хв. 11 травня 2021 року. 21.04.2021 на запит суду надійшли документи з Другої бахмутської державної нотаріальної контори (№ 441/01-16 від 15.04.2021), з яких вбачається, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є [PERSON] , [INFO] (арк.с.42-45). Ухвалою суду від 11.05.2021 з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи судом залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - [PERSON] . 11.05.2021 за клопотанням представника позивача у зв`язку з необхідністю залучення додаткових доказів підготовче засідання відкладено до 27.05.2021. 27.05.2021 представник позивача [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з занятістю у іншому судовому процесі, долученням до матеріалів справи доказів: копії рахунків на оплату вартості спожитої електроенергії та із заявою про виклик свідків (арк.с.55-57). 27.05.2021 судом витребувана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (арк. с. 61-70). Ухвалою суду від 05.07.2021 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду\~по\~суті\~в загальному\~позовному\~провадженні на\~26\~липня 2021\~року на\~09.00\~год. у приміщенні Артемівського міськрайонного суду Донецької області (м. Бахмут Донецької області, вул. Миру, 5). Клопотання представника позивача [PERSON] про виклик свідків задоволено. Викликано для допиту як свідків [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] просили позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається зі змісту\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України\~на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належав: Ѕ частина [PERSON] , Ѕ [PERSON] , про що виконавчим комітетом Луганської селищної ради народних депутатів нав підставі рішення від 31.05.1979 року було видано Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок та 26.07.1979 вчинено реєстрований напис в реєстрову книгу № 11 за реєстровим № 1433 (арк.с.12,13). Згідно технічного паспорту будинок побудовано у 1977 році, загальна площа будинку - 71,5 кв. м, жила площа - 42,9 кв. м, підсобні приміщення - 28,6 кв. м. В 1996 році помер один з власників будинку [PERSON] , [INFO] померла [PERSON] (арк.с.19). Згідно акту від 30.07.2020 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають у будинку за адресою: [ADDRESS] , з 10 грудня 2014 року по теперішній час. Згідно заповіту від 05.06.2002 [PERSON] , [INFO] , розпорядилась, що все майно, яке буде належати їй на день смерті, заощадження та права, остання заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Пигідою С.С. та зареєстровано в реєстрі за № 2152 (арк. с.43). 14.07.2004 року зав. Другою артемівською державною нотаріальною посвідчила, що на підставі заповіту від 05.06.2002 року, посвідченого Пигідою С.І., спадкоємицею зазначеного в заповіті спадкового майна [PERSON] , померлої [INFO] , є [PERSON] , що мешкає [ADDRESS] . Спадкове майна складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна», Артемівського району, розміром 12,67 в умовних кадастрових гектарах, яке належало спадкодавцеві на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 115005, виданого Артемівською райдержадміністрацію 16 квітня 2004 року, 17 квітня 1996 р. та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за № 2684, про що видано Свідоцтво про прав на спадщину за заповітом 14.07.2004 та зареєстровано у реєстрі під № 2835, спадкова справа 88/2003 (арк.с.44). 05.12.2012 [PERSON] видано додаткове свідоцтво про право на спадщину за заповітом про спадкування грошових та компенсаційних внесків з належними відсотками та компенсаціями, які зберігаються в філії Донецького управління ТВБВ № 10004/0303 Ощадбанк ТВБВ 10004/0306, які належали спадкодавцю на підставі ощадних книжок, яке зареєстровано в реєстрі за № 3847 (арк.с.45). Згідно довідки Миронівської селищної ради від 13.05.2021 № 448/02-09 [PERSON] 27.11.2018 знята з місця проживання до [ADDRESS] за заявою (арк.с.54). Матеріалами справи доведено, що [PERSON] здійснювала оплату за споживання електричної енергії (арк.с.20, 58-60). Згідно Інформаційної довідки № 258633142 від 27.05.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на будинок [ADDRESS] , - не зареєстровано. Статтею 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникаєза набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зазначено, що: «умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі\~статті 344 ЦК України\~є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальноюдавністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністювиникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власностіза набувальною давністювідповідно до статті 344 ЦК України\~дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майнозатаких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього. Звідси йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власністьза набувальною давністю. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності. Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені\~статтею 344 ЦК України». У постанові від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду визначив, що: «за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено». Враховуючи положення частин першої\~статті 555 Цивільного кодексу Української РСР\~(далі\~ЦК УРСР), чинної на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] необхідно дійти висновку, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, спадкове майно переходить у власність держави. З огляду на викладене, за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Встановлені судом обставини свідчать про те, що [PERSON] була обізнана про те, що власником будинку, який є предметом спору та на який вона просила визнати право власності за набувальною давністю, була [PERSON] , яка прийняла частину спадщини після смерті в 1996 році свого чоловіка, переконавшись у 2004 році, що спадкоємці на даний будинок відсутні, що майно не перейшло у власність держави до 2004 року, почала ним добросовісно користуватися, сплачувати комунальні послуги, підтримувати дане майно у належному стані. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що позивач зі своєю сім`єю проживають у будинку більше 10 років, ніхто цим будинком не цікавився, претензій щодо належності іншим особам даного будинку ніхто не виказував. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б із ним власник. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна тривалість володіння складає десять років. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved