Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач 27.04.2016 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договором. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного 12.11.2007 року договору № 14-05/ФКВ-07 між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 9860,00 доларів Сполучених Штатів Америки (далі - дол. США) на строк по 11.11.2014 року. Відповідач, в свою чергу, зобов'язалася здійснювати погашення кредитної заборгованості та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 8,3 % річних. Як зазначено у позові, [PERSON] свої зобов'язання за договором належним чином не виконав. Станом на 15.04.2016 року, відповідач має заборгованість на загальну суму 37794,22 грн. 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банку». Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у вказаній сумі та понесені судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи без його участі та участі відповідача. Просив відмовити в задоволенні позову, згідно поданих письмових заперечень. Відповідач під час розгляду справи проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що рішенням Галицького районного суду м. Львові від 22.01.2015 року заборгованість по даному договору з нього вже було стягнуто заборгованість у сумі 10934,66 грн. з розстрочкою на три місяці. Вказану суму він погасив 23.06.2015 року. До суду надійшло також письмове заперечення відповідача проти позову, в якому зазначено, що [PERSON] повністю виконав рішення суду про стягнення заборгованості по даному кредитному договору. Тому, відповідно до норм ЦК України, договір був виконаний відповідачем у повному обсязі та кредитні правовідносини між сторонами припинилися. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 12.11.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 14-05/ФКВ-07, згідно з розділом 1 якого, банк надав позичальнику кредитні кошти на наступних умовах: сума кредиту - 9860,00 дол. США, строк кредитування - 84 місяці, дата повернення кредиту - 11.11.2014 року, мета кредитування - придбання автомобіля КІА модель СЕRATO 2,0 2007 року випуску, процентна ставка за користування кредитом - 8,3% річних, комісія за надання кредиту - відсутня, комісія за управління кредитом - 0,2% від суми кредиту, комісія за видачу готівкових коштів - відсутня, комісія за дострокове проведення розрахунків по кредиту - відсутня, комісія за надання кредиту в післяопераційний час - 100,00 грн. Позичальник зобов'язаний сплачувати платежі за цим договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим договором та графіком платежів щодо погашення суми кредиту, процентів за користування ним, комісій банку, сукупних послуг, які надаються позичальнику у зв'язку із укладенням цього Договору, а також інших фінансових зобов'язань позичальника, які виникають у зв'язку з укладенням цього договору, який є невід'ємною частиною цього договору (а.с.7-14). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Факт виконання ТОВ «Укрпромбанк» своїх зобов'язань за кредитним договором в частині надання кредитних коштів не заперечується відповідачем. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Згідно з розрахунком заборгованості, який був наданий позивачем, станом на 15.04.2016 року, сума заборгованості [PERSON], нарахована банком, складає: за тілом кредиту - 476,42 дол. США (на курсом НБУ - 12219,05 грн.), за відсотками - 136,22 дол. США (за курсом НБУ - 3493,72 грн.), за комісією - 10104,06 грн. та за пенею - 11977,39 грн., всього - 37794,22 грн. (а.с.17-19). За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно з положеннями ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів при вирішенні цивільних спорів. Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2015 року (справа № 461/3699/14-ц) у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] з останнього стягнуто заборгованість за кредитним договором № 14-05/ФКВ-07 в сумі 10934,66 грн., з яких: тіло кредиту - 9358,86 грн., відсотки - 490,44 грн., комісія - 1085,35 грн. Розстрочене виконання рішення суду на три місяці рівними частинами. Відповідно до тексту рішення, вказана заборгованість утворилась в період до 12.03.2014 року. Відповідно до наданої суду квитанції, 23.06.2015 року відповідачем було сплачено на рахунок ПАТ «Дельта Банк» в рахунок погашення боргу за рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2015 року (справа № 461/3699/14-ц) суму 10934,66 грн. та судовий збір 243,60 грн. Відтак, суд вважає, що [PERSON] 23.06.2015 року виконав вимоги кредитора, що були викладені у рішенні суду, а відтак, правовідносини між сторонами були припинені. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, заборгованість за тілом кредиту, що була стягнута з відповідача за рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2015 року, в належному розмірі була остаточно повернута на виконання рішення суду лише 23.06.2015 року. Отже, з огляду на положення статті 599 ЦК України, суд дійшов висновку про існування кредитних правовідносин між сторонами в період з 22.02.2015 року (коли рішення набрало законної сили) по 23.06.2015 року (коли сума боргу була повністю погашена). Таким чином, зважаючи на те, що після ухвалення зазначеного судового рішення, пройшов проміжок часу до його часткового виконання, то кредитор вправі був продовжувати нараховувати відсотки, комісію та пеню за даним договором. У той же час, кредитор не вправі був нараховувати заборгованість по тілу кредиту, позаяк така вже стягнута рішенням від 22.01.2015 року в повному обсязі. Відтак, у задоволенні вимоги про стягнення тіла кредиту слід відмовити. З урахуванням розстрочення судом виконання рішення від 22.01.2015 року на 3 місяці рівними частинами та розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 9358,86 грн., суд вважає, що після постановлення та набрання рішенням суду законної сили (22.02.2015 року) [PERSON] мав наступні періоди з відповідними сумами заборгованості: 1) з 22.03.2015 по 22.04.2015 - 3119,62 грн.; 2) з 23.04.2015 по 22.05.2015 - 6239,24 грн.; 3) з 23.05.2015 по 23.06.2015 - 9358,86 грн. Відповідно до п 1.7 кредитного договору, комісія за управління кредитом становить 0,2 % від суми кредиту. Виходячи з кількості днів невиконання зобов'язання після набрання рішенням суду законної сили по кожному періоду та сумі заборгованості за тілом кредиту, суд вираховує комісію наступним чином: 1) за період з 22.03.2015 по 22.04.2015: 3119,62 грн. х 31 (кількість днів прострочення виконання) х 0,2 % (0,002) = 193,42 грн.; 2) за період з 23.04.2015 по 22.05.2015: 6239,24 грн. х 29 (кількість днів прострочення виконання) х 0,2 % (0,002) = 361,88 грн.; 3) за період з 23.05.2015 по 23.06.2015: 9358,86 грн. х 31 (кількість днів прострочення виконання) х 0,2 % (0,002) = 580,25 грн.; всього нараховано комісії (193,42 + 361,88 + 580,25) = 1135,55 грн. Згідно з п. 1,5 кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом складає 8,3 % річних. Виходячи з кількості днів невиконання зобов'язання після набрання рішенням суду законної сили по кожному періоду та сумі заборгованості за тілом кредиту, суд вираховує відсотки наступним чином: 1) за період з 22.03.2015 по 22.04.2015: 3119,62 грн. х 0,083 (8,3%) / 365 дн. х 31 дн. = 22,00 грн.; 2) за період з 23.04.2015 по 22.05.2015: 6239,24 грн. х 0,083 (8,3%) / 365 дн. х 29 дн. = 41,14 грн.; 3) за період з 23.05.2015 по 23.06.2015: 9358,86 грн. х 0,083 (8,3%) / 365 дн. х 31 дн. = 61,72 грн.; всього нараховано відсотків (22,00 + 41,14 + 61,72) = 124,86 грн. У п. 5.2 кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування кредитом, комісій та інших платежів, передбачених договором, банк має право вимагати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення. В період з 22.03.2015 року по 23.06.2015 року облікова ставка НБУ була встановлена на рівні 30 % річних, відтак, подвійне її значення становить - 60 % або 0,6. Виходячи з кількості днів невиконання зобов'язання після набрання рішенням суду законної сили по кожному періоду та сумі заборгованості за тілом кредиту, суд вираховує пеню наступним чином: 1) за період з 22.03.2015 по 22.04.2015: 3119,62 грн. х 0,6 / 365 х 31 = 158,97 грн.; 2) за період з 23.04.2015 по 22.05.2015: 6239,24 грн. х 0,6 / 365 х 29 = 297,43 грн.; 3) за період з 23.05.2015 по 23.06.2015: 9358,86 грн. х 0,6 / 365 х 31 = 476,92 грн.; всього нараховано пені (158,97 + 297,43 + 476,92) = 933,32 грн. Стягнення судом суми нарахованої позивачем заборгованості за кредитним договором призвело б до зайвого стягнення та подвійної відповідальності відповідача за неналежне виконання кредитного зобов'язання. Отже, з урахуванням викладеного, беручі до уваги повне виконання відповідачем зобов'язання в частині погашення тіла кредиту, існування кредитних правовідносин між сторонами в період з 22.02.2015 року (коли рішення набрало законної сили) по 23.06.2015 року (коли сума боргу була повністю погашена), суд вважає за необхідне позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задовольнити частково. З [PERSON] на користь банку слід стягнути комісію за управління кредитом - 1135,55 грн., відсотки за користування кредитом - 124,86 грн. та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання - 933,32 грн., а всього - 2193,73 грн. У зв'язку з частковим задоволенням позову, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вираховує суму судового збору пропорційну задоволеним вимогам. 2193,73 грн. (загальна сума, що присуджується до стягнення) / 37794,22 грн. (сума заявлена позивачем до стягнення) х 1378,00 грн. (сума сплаченого позивачем судового збору) = 79,98 грн. Саме така сума стягується судом з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: partial