Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач 12.02.2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що їй на підставі договорів міни та дарування належить житловий будинок зі спорудами розташований за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою крім неї значиться зареєстрованим колишній чоловік [PERSON] який з травня 2013 року не проживає в належному їй будинку у зв*язку з тим, що переїхав на постійне проживання в [ADDRESS]. Реєстрація відповідача в належному їй будинку робить неможливим розпорядження майном. Просить для зняття з реєстрації визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] у зв*язку з його вибуттям в інше жиле приміщення на постійне місце проживання. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з*явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], на підставі договору міни жилих будинків серії ААЕ №388832 від 01.04.1997 року та договору дарування ? частини житлового будинку серії ААМ №745491 від 08.09.1998 року належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7,8). Рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 18.06.2013 року, яке вступило в законну силу 01.07.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.9). Згідно інформації адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Донецькій області за адресою [ADDRESS] крім власника домоволодіння зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.15). Відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідач [PERSON] у належному позивачу будинку не проживає (а.с.10,11,12) Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частині 1 статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб*єктів права власності. У даному випадку права позивача щодо володіння майном у вигляді спірного будинку зазнають порушення з боку відповідача. Враховуючи, що [PERSON] не є членом сім*ї власника, з травня 2013 року не мешкає за адресою: [ADDRESS], суд вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним житловим будинком. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial