Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON], 11 січня 2018 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач [PERSON], посилається на те, що 18 липня 2015 року вона у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Крижопільського районного управління юстиції у Вінницькій області, зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №44. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені через різні погляди на сімейне життя. Не проживають однією сімєю. Спору про поділ спільного майна немає. Примирення не можливе. Дитина залишиться проживати з нею. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення. Дослідивши вимоги позивача та матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що учасники справи перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Крижопільського районного управління юстиції у Вінницькій області, (свідоцтво про шлюб серії І-АМ №157620, актовий запис №44). Від шлюбу учасники справи мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЖД №458860, видане 17 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області). Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до частини 3 та 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що між учасниками справи склалися негативні відносини, внаслідок чого між ними не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки. Це стало наслідком різного бачення сімейного життя. Вони не живуть однією сімєю. Кожен має свій бюджет. Не ведуть спільного господарства. Фактично сімя розпалася і її збереження стало неможливим та суперечить інтересам сторін. Таким чином, суд прийшов до переконання, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів спрямованих на примирення подружжя, як це передбачено ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам учасників справи та моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст.110 СК України, суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям не можливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім»ї взаємоповаги, втрати почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає стаття 55 СК України, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім»ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу між ними. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. ст.110, 112 ч.2,113 СК України,

Outcome: approved