Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач 23.07.2015 року звернувся до суду з позовом до прокуратури Святошинського району м. Києва, третя особа: ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС м. Києва про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю прокуратури Святошинського району м. Києва в розмірі 9993123,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 03.03.2015 року на підприємстві було проведено обшук співробітниками СУФР Святошинського району ГУ ДФС м. Києва. Після проведеного обшуку, було виявлено зникнення картки пам'яті, на місці злочину, лежала лише розірвана обгортка. Про, що позивач подав 13.03.2015 року заяву про злочин до прокуратури м. Києва. А вже після цього звернувся, до Святошинського районного суду з вимогою стосовно внесення відомостей до ЄДРДР, щодо діяльності співробітників СУФР Святошинського району ГУ ДФС м. Києва. Позивач, вважає, що протиправною бездіяльністю посадових осіб прокуратури Святошинського району м. Києва при вирішенні його заяви (повідомлення про злочин), йому було завдано моральної шкоди, яку останній оцінує в розмірі 9993123,00 грн. Бездіяльність посадових осіб прокуратури полягала у невнесення ними відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за його заявою, що підтверджується ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 06.04.2015 року. Зважаючи на викладені вище обставини, позивач просив стягнути за рахунок державного бюджету на його користь моральну шкоду в розмірі 9993123,00 грн. 06.10.2015 року на адресу суду надійшли письмові пояснення позивача до позовної заяви з додатками (а.с. 30-34). У судовому засіданні 10.12.2015 року позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. У судовому засіданні 10.12.2015 року представник відповідача Речицька Н.А. проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на необґрунтованості заявлених позовних вимог. Представник третьої особи ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС м. Києва у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи, факт визнання протиправною бездіяльності посадових осіб прокуратури позивач обґрунтовує ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2015 року. Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Отже, сам факт визнання бездіяльності посадових осіб прокуратури Святошинського району м. Києва, який полягав у невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, право на оскарження бездіяльності прокурора, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, як це передбачено ст.303 КПК України, позивачем вже було реалізовано, а судовим рішенням зобов'язано прокурора внести відповідні відомості в ЄРДР. Слід також зазначити, що відповідно до наказу Генеральної прокуратури від 17.08.2012, № 69 «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань», реєстр - це створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 2.1 цього Положення, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру. Реєстр утворено та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України з метою забезпечення: єдиного обліку кримінальних правопорушень та прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі. Отже, ЄРДР- це автоматизована електронна система бази даних, а інформація у ній призначена для службового користування. Як слідує з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають наступні питання: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні, з'ясування обставин, котрими підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди необхідно також встановлювати наявність такої шкоди, протиправну поведінку заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вину. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 9 Постанови від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування такої шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних. страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Повинні також враховуватися стан здоров'я потерпілого, тягар перенесених змін в життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, часу та зусиль, необхідних для відновлення первинного стану. При цьому суд повинен виходити з принципів розумності, зваженості та справедливості. Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтями 10,60 ЦПК України обов'язок доказування покладено на сторони. Позивачем не доведено заподіяння йому моральних або фізичних страждань чи втрат немайнового характеру, не надано будь-яких доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв'язків і відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких зв'язків, які мають бути встановленими судом і враховані при розрахунку позивачем суми відшкодування моральної шкоди. Сума позову визначена позивачем без відповідного обґрунтування, не наведено жодного доказу перенесення будь-яких душевних страждань. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Таким чином, встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду зазначеного позову. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed