overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 листопада 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2012 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння, постійні сварки та скандали, вони припинили шлюбні відносини і з жовтня 2014 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Почуттів любові та взаємної поваги один до одного не відчувають. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачкою неможливе та суперечить їх інтересам. Тому просив розірвати шлюб, проживання дочки визначити з матір'ю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, в їх обґрунтування пояснив так, як викладено вище в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, також пояснила, що втратила почуття любові та поваги до чоловіка, шлюб розпався остаточно, так як вони з червня 2014 року разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, просила не призначати строку для примирення, оскільки збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 вересня 2012 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, вони припинили сімейні стосунки і понад один рік проживають окремо, спільного господарства не ведуть, так як не знаходять взаєморозуміння між собою. Сторони просили суд не призначати їм строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, бажання відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~ За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами, місце проживання дитини за домовленістю сторін визначає з матір'ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 листопада 2015 року звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 20 квітня 2015 року помер [PERSON]. 03 жовтня 2007 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого він все своє майно заповів позивачу. Позивач являється спадкоємцем за заповітом та мав намір прийняти спадщину після смерті [PERSON], однак пропустив шестимісячний термін прийняття спадщини, оскільки не володіє достатніми юридичними знаннями і помилково вважав, що необхідно звертатись до нотаріальної контори після спливу шестимісячного строку, тому не зміг своєчасно після відкриття спадщини подати заяву до нотаріальної контори, та з вищевказаних підстав позивач звернувся до суду з позовом. В відкритому судовому засіданні позивач позов підтримав та прохав суд встановити йому додатковий строк тривалістю у два місяці для прийняття спадщини. Представник відповідача Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про слухання справи у їх відсутність та про визнання позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що 20 квітня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №482253, виданого виконавчим комітетом Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області 21.04.2015 року. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, яку позивач має намір успадкувати, оскільки являється спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON] 03 жовтня 2007 року, згідно якого він все своє майно заповів позивачу [PERSON], однак пропустив шестимісячний термін для прийняття спадщини. Як вбачається з пояснень позивача він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з тих причин, що не володіє юридичними знаннями і помилково вважав, що необхідно звертатись до нотаріальної контори лише після спливу шестимісячного строку. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки такий позов являється обґрунтованим та законним, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 листопада 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на час навчання. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що відповідач є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], яка навчається. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку на час навчання доньки. Позивач в судовому засіданні підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судовому не оспорював свого обов'язку щодо сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видій заробітку. Третя особа звернулася до суду з проханням розглядати справу без її участі. Суд, заслухавши сторін, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], матір'ю якої є позивач [PERSON]. Також встановлено, що [PERSON], 1999 року народження, хоча і досягла повноліття, але навчається, є студентом першого рівня ІІ курсу денного відділення комерційної форми навчання психолого-педагогічного факультету Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г.Короленка, закінчує навчання 30 червня 2020 року. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оскільки позивач навчається і потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] відповідного утримання. Тому суд враховує обставини, передбачені ст.ст. 182, 200 СК України, в тому числі стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно на час навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з визначенням аліментів саме в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, а не 1/3 частини, як того просила позивач в поданій до суду позовній заяві. Враховуючи наявність відповідного клопотання обох сторін по справі, стягнення аліментів слід проводити починаючи з 01 лютого 2018 року. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Також з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 лютого 2014 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07 грудня 2001 року. [INFO] народилась дитина син - [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини. Відповідач [PERSON] у судове засідання прибув, позовні вимоги визнав у повному обсязі, згоден платити аліменти на користь позивачки на утримання сина у розмірі 1/4 частини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 07 грудня 2001 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно актового запису № 258 від 08 липня 2002 року батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 12 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, що він не має іншіх неповнолітніх дітей, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 лютого 2014 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що з 15 березня 2013 року вона знаходилась із відповідачем у шлюбних відносинах. [INFO] народилася - дочка [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Дочка мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність. На позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. На стягненні з нього аліментів не заперечує. Суд , дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходяться у шлюбі з 15 березня 2013 року, від даного шлюбу [INFO] народилася -дочка [PERSON]. Відповідно актового запису №561210 від 12 жовтня 2013 року зробленного Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції Донецької області батьком [PERSON] [INFO] є [PERSON] (а.с. 6). Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сім'ї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дочки не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, що він не має інших неповнолітніх дітей, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на своїх неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 лютого 2014 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 15 березня 2013 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі . [INFO] народилась дочка [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, його було допитано на підставі ухвали про судове доручення, надав пояснення, що він просить суд розглянути справу в його відсутність та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони з 15 березня 2013 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] [INFO]. Відповідно до актового запису № 561210 від 12 жовтня 2013 року, батьком [PERSON] [INFO] є [PERSON] (а.с. 6 ) Згідно зі ст..180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сім'ї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дочки не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює на посаді дільничого інспектора Ленінського РВВС УМВС України в місті Харкові і має постійний заробіток. Ускладнення (проблеми) зі здоровям відсутні. Окрім, малолітньої дочки [PERSON], [INFO], більше дітей не має. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, що він не має інших неповнолітніх дітей, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 лютого 2014 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що відповідач є її рідним сином. Син проживає разом з нею, але будь-якої матеріальної допомоги їй не надає. При цьому вона є особою пенсійного віку, не працює, отримує мінімальну пенсію за віком, розмір якої не дозволяє їй купувати необхідні ліки, продукти харчування, одяг. Посилаючись на тяжкий матеріальний стан просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно . В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини. Відповідач [PERSON] у судове засідання прибув, позовні вимоги визнав у повному обсязі, згоден платити аліменти на користь позивачки на її утримання у розмірі 1/4 частини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.ч.1ст.202 , 205 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначені розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків Судом встановлено, що відповідно актового запису № 325 від 19 травня 1961 року [PERSON] [INFO] є дитиною [PERSON] (а.с. 4 ). Крім того, позивачка є інвалідом 2 групи. Відповідач мешкає разом з позивачкою, є учасником ЛПА на ЧАЕС, інвалідом 2 групи, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с11) Позивач [PERSON] згідно довідки УПФУ в м. Дружківка Донецької області отримує пенсію за віком 121,80 грн. на місяць . У позивачки, крім відповідача [PERSON] не має інших повнолітніх працездатних дітей. У [PERSON] окрім матері нікого не має. Таким чином враховуючі матеріальний та сімейний стан сторін, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частка заробітку щомісячно до зміни матеріального або сімейного стану сторін кожному. Оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору, відповідач є інвалідом 2 групи, учасником ліквідаціі наслідків Чорнобильскої катастрофи, то судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

позивач [PERSON] 13 лютого 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на наявність сварок та непорозумінь. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги, також просив суд розірвати шлюб. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 10 липня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 лютого 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2009 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них не склалося. Майже з першого року спільного проживання відповідач показав себе безвідповідальною людиною. Вона кохала його та вважала, що у сина повинен бути батько, а тому терпіла його зради, зловживання спиртними напоями. Зароблені гроші відповідач витрачав тільки на свої потреби. Їх стосунки стали вкрай нестерпними, між ними виникла неприязнь один до одного. Між ними не має взаєморозуміння, через що виникали сімейні сварки, які не рідко траплялися на очах у дитини, що стало відображатися на її емоційному стані. Вона довго намагалася все виправити щодо збереження їх сім'ї, але всі її намагання позитивних результатів не дали. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, вони майже півроку проживають окремо. Вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним, примирення неможливим. Тому вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом, просила відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, наполягала на позовних вимогах та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить його розписка (а.с.13), своїх пояснень чи заперечень проти позову не подав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 липня 2009 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, вони припинили сімейні стосунки та проживають окремо за різними адресами, спільного господарства не ведуть, так як не знаходять взаєморозуміння між собою. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Бажання відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. За таких обставин суд з підстав статей 110-113 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами та відновлює дошлюбне прізвище позивача.

Outcome: approved