Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 червня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 17 січня 2017 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за № 43. Від даного шлюбу у них народилися дівчата двійнята. Спільно прожили півтора місяця. У зв'язку із тим, що відповідач веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні і наркотичні речовини, не працює, крав гроші у позивача, зраджував та брехав, між сторонами припинилися шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. З цих підстав [PERSON] просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 22 червня 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 13 липня 2018 року, а ухвалою суду від 27 вересня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 16 жовтня 2018 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, та просила задовольнити. Додатково повідомила, що з відповідачем спільно прожили в шлюбі лише місяць. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, а саме шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до частини 11 ст. 128 ЦПК України, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 17 січня 2017 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 43 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 135739. Від даного шлюбу у сторін народилося дві дочки: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 травня 2017 року, виданимТернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис № 81 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 травня 2017 року, виданимТернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис № 82. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, у зв'язку з тим, що відповідач веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні наркотичні речовини, не працює, крав гроші у позивача, зраджував та брехав, між сторонами припинилися шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони під час шлюбу прожили спільно місяць часу. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved