Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач 24.11.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], за участю третіх осіб на боці позивача Одеської міської ради, Комунального підприємства «ЖКС «Фонтанський» про усунення перешкод шляхом виселення з нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 22,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул.. Мала Арнаутська, 7, та передати його на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив,що нежитлове приміщення першого поверху № 502, загальною площею 22,6 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул.. М. Арнаутська, 7, є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси згідно рішення Одеської обласної ради народних депутатів УРСР від 25.11.1991 року «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області» та свідоцтва про право власності від 04.10.2010 року, виданого на підставі рішення виконкому ОМР від 20.08.2010 року № 441, та управління яким здійснює Департамент комунальної власності Одеської міської ради на підставі положення «Про департамент комунальної власності Одеської міської ради», затвердженого рішенням ОМР від 28.02.2011 року № 384-VI. [PERSON] з розпорядженням районної адміністрації від 12.03.2002 року № 208 дані нежитлові приміщення були передані в оренду Громадської організації «Районна рада багатодітних матерів». На виконання вказаного розпорядження між позивачем та Громадською організацією «Районна рада багатодітних матерів» був укладений договір оренди № 118/51 від 12.03.2012 року, за умовами якого орендодавець(позивач) передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 22,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул.. Мала Арнаутська, 7. 10.10.2013 року співробітниками орендного відділу №1 позивача було складено [PERSON] обстеження вказаного нежилого приміщення, яким встановлено, що вказане приміщення зайнято двірниками без жодних правовстановлюючих документів. Листом від 28.04.2014 року № 749 КП «ЖКС «Фонтанський» підтвердив проживання сімї двірника гр.. [PERSON], а також відзначило, що дирекція КП «ЖКС «Фонтанський» надала дозвіл на проживання у спірному приміщенні. [PERSON] з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.05.2011 року спірне підвальне приміщення було зареєстровано за територіальною громадою м. Одеси, в особі Одеської міської ради на підставі свідоцтва про право власності серії САЕ №068874 від 04.10.2010 року. Враховуючи, що власником спірного майна є територіальна громада м. Одеси, а відповідачі займають його без жодних правових підстав, позивач вважає, що порушено його права як власника майна, у звязку з чим звернувся до суду з відповідним позовом. Представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 03.04.2015 року) у судове засідання 04.06.2015 року зявився, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні. Зазначив, що Одеська міська рада є власником спірного майна, останнє знаходиться на його балансі, дозволу відповідачам на проживання у ньому не надавали, у звязку з чим вважає, що відповідачі займають його без законних підстав, чим порушуючи права позивача. Відповідач [PERSON] у судовому засідання проти заявлених позовних вимог заперечував, пояснив, що з дозволу Комунального підприємства «ЖКС «Фонтанський» він разом з матірю [PERSON] проживає у спірному приміщенні з 01.01.2014 року, яке було захаращено сміттям , яке вони очистили, у приміщенні зробили косметичний ремонт. Проти виселення заперечував, оскільки самовільно дане приміщення не займав та власного житла не мають. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила, у звязку з чим позбавила суд можливості вислухати її пояснення по суті. Представник третьої особи Комунального підприємства «ЖКС «Фонтанський» у судове засідання 04.06.2015 року не зявився, у попередніх судових засіданнях позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Надав суду письмові поясненні, відповідно до яких зазначив, що до основних повноважень комунального підприємства відноситься поточне утримання, ремонт та благоустрій житлового фонду, нежитлових споруд, їх інженерного обладнання та прилеглих територій, організація надання різного виду послуг, повязаних з експлуатацією, утриманням та ремонтом житлового та нежитлового фонду. Основне зусилля з виконання зазначених обовязків покладено на двірників підприємства. Враховуючи, що заробітна плата даної категорії працівників є достатньо низкою та враховуючи особливі умови праці, на підприємстві завжди наявна проблема щодо працевлаштування зазначеної категорії працівників. Відповідач [PERSON] офіційно працює двірником по ділянці № 10, робітник добрий, чемно виконую свою роботу разом зі своєю матірю, жодних претензій до нього не мають. Враховуючи, що він з матірю не є мешканцями міста, не мають власного житла та не можуть самостійно забезпечити себе останнім, а у свою чергу, підприємство не в змозі забезпечити їх службовим приміщенням, змушені використовувати для вказаних потреб деякі нежитлові приміщення, які знаходились у них на балансі. При вирішенні судом справи просив врахувати також, відповідь Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (лист №01-11/1142 від 22.07.2014 року), відповідно до якого питання надання жилої площі робітникам житлово-комунального господарства під службове приміщення буде розглядатися при надходження житла з Управління капітального будівництва Одеської міської ради. Представник третьої особи Одеської міської ради не зявився, у минулих судових засіданнях позовні вимоги позивача підтримав просив задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та думки сторін, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Одеської міської ради від 27.06.2006 року «Про впорядкування роботи виконавчих органів Одеської міської ради з виконання, функцій орендодавця нежилих приміщень, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Одеси», встановлено єдиним уповноваженим органом ОМР з питань виконання функцій орендодавця нежилих будівель (споруд, приміщень), що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, за винятком нежилих будівель (споруд, приміщень) комунальних установ та підприємств охорони здоровя, є Представництво по управлінню комунальною власністю ОМР, окрім нежилих будівель (споруд, приміщень), що знаходяться на балансі виконавчих органів ОМР та комунальних підприємств, засновником яких виступає ОМР (а.с.4). Крім того п.3..2. вказаного рішення ОМР передбачено забезпечення передачі за актами приймання-передачі Представництву зазначених нежилих приміщень протягом 30 днів з дня прийняття цього рішення. З положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням ОМР від 28.02.2011 року №384-VI вбачається, що Департамент комунальної власності ОМР є виконавчим органом ОМР та правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю ОМР (а.с.5). Судом встановлено, що обєкт, розташований за адресою: м. Одеса, вул. М. Арнаутська, 7, в цілому, дійсно належить територіальній громаді м. Одеси, в особі Одеської міської ради, на праві комунальної власності. Обєкт в цілому складається з приміщень літ. «Е», загальною площею 22, 9 кв.м.. Зазначене підтверджується свідоцтвом серії САЕ №068874 про право власності на нежитлові приміщення першого поверху № 502 від 04.10.2010 року, виданим виконавчим комітетом ОМР, та витягом КП «ОМБТІ та РОН» про державну реєстрацію прав № 30059116 від 24.05.2011 року (а.с.13-14). [PERSON] від 10 жовтня 2013 року комісією орендного відділу № 1 Департаменту комунальної власності Одеської міської ради під час обстеження нежилого приміщення за вище загаданою адресою, переданого за договором оренди №118/51 від 12.03.2002 року Громадській організації «Районна рада багатодітних матерів», було встановлено, що вказане приміщення зайнято двірниками (без зазначення конкретних прізвищ) без будь-яких правовстановлюючих документів. За цими обставинами було складено акт про обстеження нежилого приміщення (а.с.8). У відповідь на лист вих.. №01-13/8757 від 31.10.2013 року з питань законності використання нежилого приміщення за вищевказаною адресою КП «ЖКС «Фонтанський» повідомило, що враховуючи факт, що приміщення тривалий час ніким не використовувалось, адміністрацією КП «ЖКС Фонтанський» було надано дозвіл на мешкання з 01.01.2014 року сімї двірника гр.. [PERSON] у складі трьох чоловік (а.с.15). Будь-яких належних та допустимих доказів з боку позивача про укладання договору оренди з Громадською організацією «Районна рада багатодітних матерів» та його використанням, на які посилався позивач у своєму позові, суду не надано. Також суду не надано доказів щодо передачі спірного нежитлового приміщення відповідно до п.3.2. рішення Одеської міської ради від 27.06.2006р. №56-V. Крім того представник КП «ЖКС «Фонтанський» в судовому засіданні стверджував що це приміщення було їм передано та знаходиться у них на балансі., про що свідчить додаток №36 до розпорядження Одеського міського голови від 28.01.2003р. №97-01р.»про передачу майна у повне господарське відання комунальним підприємствам «Дирекція єдиного замовника». Як вбачається зі Статуту КП «ЖКС «Фонтанський» його засновником є Одеська міська рада. Як вбачається зі змісту рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року «Про впорядкування роботи виконавчих органів Одеської міської ради з виконання, функцій орендодавця нежилих приміщень, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Одеси», цим рішенням передбачено право позивача на укладання договорів оренди нежитлових приміщень. Судом встановлено, що відповідачі не отримували спірне приміщення у оренду, а зайняли його з дозволу КП «ЖКС «Фонтанський». Житловий кодекс України\~закріплює загальні принципи захисту житлових прав громадян, що передбачають неможливість виселення або іншим чином примусового позбавлення житла фізичної особи, крім випадків, установлених законом (статті\~9,\~109 - 111 ЖК України). Відповідно до статей 4 - 6 ЖК державний житловий фонд включає в себе жилі будинки (закінчені будівництвом і здані в експлуатацію) та жилі приміщення в інших будівлях, призначені для постійного проживання громадян. У відповідності до ст.. 4 ЖК до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Листом ВСУ від 26.05.2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ» розяснено, що відносини, пов'язані з використанням під житло приміщень у нежилих будинках, не призначених для постійного проживання громадян, регулюються нормами цивільного, а не житлового законодавства, незалежно від їх тривалості. Відповідно до\~статті 317 Цивільного кодексу України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 Цивільного кодексу України). [PERSON] ст.391 ЦК України власник майнамає право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1\~статті 16 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК). П.3 постанови ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові. [PERSON] до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи, а саме технічного паспорту, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» 12.04.2010 року, вбачається, що спірне приміщення, розташоване на 1му поверсі будинку № 7 по вул.. М. Арнаутська у м. Одесі, є нежитловим приміщенням, загальною площею 22,9 кв.м.. З технічних характеристик приміщення вбачається, що у ньому відсутнє підключення до телефонної мережі, обєднаної системи диспетчерської, воно не обладнано водопроводом, каналізацією, газопостачанням, опаленням (а.с.13). Враховуючи, що позивачем заявлені вимоги про усунення перешкод у користуванні шляхом виселення відповідачів з нежитлового спірного приміщення, відсутність доказів здачі позивачем приміщення в оренду та знаходження у нього на балансі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у звязку з обранням позивачем неправильного способу захисту цивільного права, оскільки до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення в частині виселення так як виселення можливе у випадку зайняття житлового приміщення. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed