Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.11.2016 р. звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради , яким зазначив , що 11.06.1991 року виконавчим комітетом Залізничної районної ради м.Львова про виділення йому земельної ділянки з метою поліпшення житлових умов. Для будівництва житлового будинку земельна ділянка №305 в кварталі забудови №4 с.Білогорща , площею 600 кв.м 18.02.1992 року було розроблено та затверджено план відводу земельної ділянки та затверджено проект будинку. Однак в силу різних причин він не міг виконати всі вимоги рішення виконкому та оформити право землекористування. На протязі 2001-2016 р. він звертався до Львівської міської ради щодо надання йому документів про передачу йому у власність або в оренду земельної ділянки та прийнятті в експлуатацію й оформлення права власності на збудований ним будинок. Однак отримував відмову. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 320,7 кв.м , позначений на технічному паспорті , виготовленому 21.07.2009 р. обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» літерою і цифрою А-2. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив викладені в позовній заяві обставини, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив при постановленні рішення від 11 червня 1991 року про виділення земельної ділянки виконавчим комітетом на [PERSON] покладалось в місячний строк виконати певні зобовязання, які позивач не виконав, вважає, що відсутні підстави для визнання права власності на самочинне будівництво. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає відмові з наступних підстав. Відповідно до статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Із змісту статті випливає, що для того, щоб будівництво не було самочинним, необхідною є наявність таких вимог: земельна ділянка повинна бути відведена для зведення житлового будинку, будівлі, споруди або іншого нерухомого майна; повинен бути належним чином оформлений дозвіл на забудову або належно затверджений проект; при забудові не були здійснені істотні порушення будівельних норм і правил. Згідно з п.п.6 п. б ч.1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування у Україні» вирішення спорів з питань містобудування належить до повноважень органів сільських, міських рад та їх виконавчих органів. Тобто загальною процедурою вирішення справ щодо самочинного будівництва є адміністративна процедура, а компетентними органами для її здійснення є органи місцевого самоврядування. Для здійснення правомірного будівництва та набуття на нього права власності забудовник має отримати певну кількість дозволів та виготовити ряд документів. Законом України «Про планування і забудову територій» від 20 квітня 2000 року передбачено як одержання субєктом забудови дозволу на будівництво, так і одержання дозволу на виконання будівельних робіт. Фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобовязані отримати від виконавчих органів рад дозвіл на будівництво. Прийняття міською радою рішення є дозволом на будівництво цього обєкта. Дозвіл на будівництво дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Дозвіл на будівництво не дає право на початок виконання будівль- них робіт без одержання відповідного дозволу Державної архітектурно - будівельної інспекції України або її територіальних органів. \~Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Залізничної районної ради народних депутатів м.Львова за №223 від 11 червня 1991 року вирішено надати [PERSON] Михайлорвичу у безстрокове користування земельну ділянку в кварталі забудови с.Білогорща площею 600 кв.м для будівництва індивідуального житлового будинку житловою площею 80 кв.м. Зобовязано протягом місяця з дня прийнятого рішення виготовити через проектну організацію проект будівництва житлового будинку та погодити його у встановленому порядку в головному управлінні архітектури і містобудування виконкому Львівської міської ради народних депутатів; протягом місяця з дня виготовлення проектної документації укласти з виконкомом райради народних депутатів договір про надання у безстрокове користування змеленої ділянки для індивідуального житлового будівництва, посвідчити його в нотаріальній конторі та зареєструвати в райфінвідділі Залізничного району м. Львова, після чого отримати дозвіл на право закладки фундаменту: - попередити забудовників: що проводити будь-які будівельні роботи на даній земельній ділянці можна тільки після реєстрації проекту на забудову земельної ділянки в Залізничному райвиконкомі на отримання дозволу на закладку фундаменту під індивідуальне житлове будівництво. В судовому засіданні представником позивача не заперечувався той факт, що вимоги, визначені в вищезазначеному рішенні виконкому позивачем не були виконані. Позивачем не надано суду рішення компетентного органу про надання земельної ділянки, акт про відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості); документ, що посвідчує право на земельну ділянку, її державну реєстрацію (Державний акт про право власності на землю або договір оренди), дозвіл на виконання будівельних робіт; затверджена проектно технічна документація на будівництво обєкту; ордер на проведення земляних робіт, виданий інспекціями державного архітектурно будівельного контролю; докази на підтвердження самочинної споруди з зазначенням часу споруди, площі, етажності, кількості кімнат, розміру; висновки відділу містобудування і архітектури на предмет можливості визнання права власності за самовільну забудову; висновки відповідних державних органів: відділу архітектури та будівництва, органів пожежного та санітарного нагляду, органів енергонагляду тощо з питань відповідності самочинно збудованого будівництва майна державним нормам та стандартам, вимогам пожежної безпеки, санітарним та іншим нормам. Таким чином, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, позов підлягає відмові.

Outcome: dismissed