Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 516. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09 грудня 2005 року. Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Вважає, що причиною розпаду сімї стали різні погляди на життя, що призвели до конфліктів та відчуження в стосунках. Посилається на те, що з березня 2008 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, на примирення не згодна, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з`явилася, повідомлялася про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, надала суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить шлюб розірвати. У разі не явки відповідача, позивачка не заперечує проти слухання справи у заочному порядку. Також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Гулімова». Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду справи шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи (а.с. 26-29, 33-34). Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання була повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 516 (свідоцтво про шлюб серії I-ВЛ № 021057 від 09 грудня 2005 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 085760 від 30 травня 2007 р.), батьками якої є сторони по справі. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення вона не згодна. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка при реєстрації шлюбу прізвище змінила з «Баба-Заде» на «Гулімова». Оскільки позивачка змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Суд, зясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. За письмовою заявою позивачки, суд зазначає про вибір прізвища позивача, яка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Гулімова». Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved