Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач 14.09.2016 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів , посилаючись на те, що 18 серпня 2005 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 1310-К/Р , згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 33 000,00 доларів США на строк зазначений в кредитному договорі до 17 серпня 2015 року зі сплатою 11,5 % річних, а 02 червня 2006 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору про збільшення обсягу кредитування та додатково були надані грошові кошти 20 000,00 доларів США. Додатковими угодами до договору було викладено нові графіки погашення заборгованості та змінено схему погашення кредиту. Зазначений договір було забезпечено договором поруки від 18 серпня 2005 року укладеним між банком та [PERSON], [PERSON]. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що в порушення умов договору відповідач [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює платежі в погашення кредиту та сплату відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 02.09.2016 року в сумі 22 247,97 доларів США, яка складається з наступного : 20 082,24 доларів США -заборгованість за кредитом, 2 165,73 доларів США -заборгованість по несплаченим відсоткам , пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 65,47 гривень , пеня за прострочення сплати процентів в сумі 37,79 гривень .Враховуючи, що відповідач суму боргу добровільно не погашає, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 22 247,97 доларів США , пеню в сумі 103,26 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2016 року провадження по справі відкрито. 14 жовтня 2016 року по справі було ухвалено заочне рішення суду, яке було скасоване ухвалою суду від 28 квітня 2017 року . Ухвалою суду від 17 січня 2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов. Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно , про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у зв»язку з повторною неявкою у судове засідання відповідачів [PERSON], [PERSON] , не надання останніми відзиву, судом вирішено розглядати справу на підставі наявних в ній доказів , та ухвалено здійснювати розгляд справи в заочному порядку з ухваленням по справі повторного заочного рішення. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1310-К/Р від 18 серпня 2005 року . Відповідно до договору кредиту укладеного між сторонами , позивач надав [PERSON] кредитні кошти в іноземній валюті сумі 33 000,00 доларів США на строк до 17.08.2015 року зі сплатою процентів в розмірі 11,50 % річних. Додатковою угодою № 1 до вказаного кредитного договору від 02 червня 2006 року було збільшено обсяг кредитування та надано [PERSON] додатково 20 000 ,00 доларів США зі сплатою суми кредиту відповідно до встановленого графіку . Додатковими угодами до договору від 19 лютого 2008 року , № 2 від 21 квітня 2009 , № 3 від 19 травня 2010 року , укладеними між сторонами, було змінено графік погашення кредиту . Додатковою угодою № 4 до кредитного договору № 1310- К/Р ( реєстраційний номер в системі обліку Банку 10404696000) укладеному між Банком та [PERSON] , передбачено, що [PERSON] зобов»язався з дати підписання угоди повертати кредит та відсотки шляхом сплати ануїтетного платежу в розмірі 445 ,00 доларів США до 26 числа кожного місяця . Зазначений договір кредиту забезпечено договором поруки укладеним між позивачем, [PERSON], [PERSON] 18 серпня 2005 року та додатковими угодами до нього . Позивач виконав обовязок перед відповідачем [PERSON] відповідно до умов договору шляхом надання кредитних коштів на загальну суму 53 000 ,00 доларів США , що встановлено випискою про рух коштів по рахунку . Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі виконував умови договору, в строк до 17.08.2015 року суму боргу та відсотків на користь банку не сплатив, через що , станом на 02.09.2016 року утворилася заборгованість в сумі 22 247,97 доларів США яка складається з наступного : 20 082,24 доларів США -заборгованість за кредитом, 2 165,73 доларів США -заборгованість по несплаченим відсоткам , пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 65,47 гривень , пеня за прострочення сплати процентів в сумі 37,79 гривень . 29.04.2016 року банком була направлена відповідачам вимога про повернення заборгованості за кредитом, яка останніми не виконана . Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги , позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За таких умов , суд приходить до висновку, що є встановленим наявність між [PERSON] та Банком кредитних правовідносин , факт порушення відповідачем зобов»язання , наявність заборгованості та наявність підстав для її стягнення з [PERSON] . У відповідності до вимог ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] не підписувала додаткову угоду № 3 до Договору поруки № 1310-К/Р/П від 26 вересня 2011 р. та Договір поруки № 1310-К/Р/П від 18 серпня 2005 р.. Так, відповідно до до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Слід зазначити, що ухвалою суду від 30 січня 2018 року по справі було призначено судово почеркознавчу експертизу та провадження по справі було зупинено, однак 25 червня 2018 року до суду повернуто матеріали цивільної справи та ухвалу суду від 30 січня 2018 року без виконання у зв»язку з несплатою [PERSON] вартості проведення експертизи. Таким чином, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, та наявності підстав для стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 22 247,97 доларів США , пені в сумі 103,26 гривень. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved