Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.07.2017 року звернулася в суд із позовом, в якому просить усунути їй перешкоди у користуванні горищем у багатоквартирному житловому будинку № 13 по вул. І. Франка у смт. Славське Сколівського району Львівської області шляхом знесення самочинно здійсненої відповідачем [PERSON] добудови розміром 7,04 м х 4,7 м на другому поверсі, 3,3 м х 7,0 м на другому та мансардному поверсі до зазначеного багатоквартирного будинку, у користуванні сходовою кліткою шляхом встановлення над нею вікна та у користуванні газопроводами шляхом демонтажу цегляних опорних стовпів за рахунок коштів відповідача. Судові витрати просить покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй разом із членами сімї третіми особами у справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], а відповідач [PERSON] є власником та мешкає у квартирі № 3 у вказаному житловому будинку. У 2004-2006 роках останній здійснив реконструкцію власної квартири № 3 з її розширенням за рахунок горища, яке є допоміжним приміщенням вказаного багатоквартирного будинку. Розмір добудови до квартири № 3 на другому поверсі становить 7,04 м х 4,7 м, на другому поверсі та мансардному поверсі 3,3 м х 7,0 м. Проведення такої реконструкції відповідач [PERSON] здійснив без дозволу на виконання будівельних робіт, що видається органами державної архітектурно-будівельної інспекції, без містобудівних умов та обмежень на проектні роботи, що видаються органами архітектури, без затвердженої проектної документації, без згоди інших співвласників будинку. Також, під час проведення цих будівельних робіт відповідачем було замуровано вікно над загальною існуючою сходовою кліткою, в результаті чого природне освітлення в денний період не потрапляє на неї. Крім того зазначає, що відповідачем неякісно виконано стропильну систему та примикання покрівлі даху реконструйованої частини квартири до існуючого покриття даху багатоквартирного будинку, внаслідок чого під час дощу та танення снігу протікає покриття над кухнею належної їз з членами сімї квартири № 4. Ще вказщує, що відповідач [PERSON] замурував газопроводи у цегляні опорні стовпи, чим обмежив доступ для їх обслуговування та призвів до порушення правил безпеки систем газопостачання, будівельних норм В.2.5-20-2001. Таким чином, необхідні дозвільні документи з приводу реконструкції квартири [ADDRESS] за рахунок приміщень горища, у тому числі і дозвіл та погодження компетентних служб на початок робіт і їх завершення, відсутні. На даний час роботи щодо реконструкції належної відповідачу [PERSON] квартири із розширенням за рахунок горища та інші роботи вже завершені, внаслідок чого їй повністю унеможливився доступ до горища і використання такого за призначенням. Зокрема вказує, що з моменту набуття права власності на належну їй з членами сімї квартиру, вона вільно користувалася спільним майном даного багатоквартирного будинку, а саме горищем, сходовою кліткою та газопроводом, що проходить за межами будинку та обслуговує її житлові приміщення. Вказане горище вона використовувала як елемент вентиляційної системи будівлі, що перешкоджав випаданню конденсату на поверхні захисних конструкцій, надання доступу спеціалістам з метою обслуговування димовідвідних систем. Через вікно, яке знаходилось над сходовою кліткою, у денний період до місць загального користування потрапляло природне освітлення, а спеціалісти з експлуатації газових систем мали вільний доступ для обслуговування зазначеного газопроводу. Оскільки відповідач [PERSON] порушує її права як законного співвласника допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку і добровільно відмовляється демонтувати здійснену добудову з приведенням горища та покрівлі будинку у попередній стан, а також відновленням у попередній стан сходової клітки та доступу до існуючих газопроводів, і тим самим усунути наведені вище перешкоди у користуванні допоміжними приміщеннями та конструкціями багатоквартирного житлового будинку, тому вона була змушена звертатися із даним позовом у порядку ст. ст. 369, 382-383, 386, 391 ЦК України до суду. Належно уповноважений представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] у судове засідання не зявився, однак подав суду заяву вх. № 6002 від 26.12.2017 року про розгляд справи за відсутності позивача та її представника (а. с. 69), позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, хоча були завчасно належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать розписка про одержання повістки у суді від 27.11.2017 року (а. с. 55) та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення від 05.12.2017 року (а. с. 58-59). Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Славська селищна рада Сколівського району Львівської області та Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту ДАБІ у Львівській області явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, хоча були завчасно належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать розписка про одержання представником повістки у суді від 27.11.2017 року (а. с. 54) та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 05.12.2017 року (а. с. 60). Відповідач [PERSON], будучи завчасно належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому поштового відправлення від 05.12.2017 року (а. с. 57), у судове засідання не зявився без повідомлення про причини своєї неявки, відзиву на позов у встановленому порядку не подав. У свою чергу, належно уповноважений представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] не заперечує проти заочного розгляду справи, про що також подав суду відповідну заяву вх. № 6003 від 26.12.2017 року (а. с. 70). З огляду на вказане, суд, виходячи з положень ст. ст. 280-281 ЦПК України, постановив ухвали про заочний розгляд справи за правилами загального позовного провадження, на підставі наявних у ній доказів (а. с. 71, 72). Оскільки у судове засідання не зявилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 3 ст. 248 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання у справі без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши позовну заяву, розглянувши матеріали справи, давши належну оцінку зібраним доказам у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та пункту 1.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року № 4-рп/2004 допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення обєднання співвласників багатоквартирного будинку, вступ до нього і таке інше. Згідно з п.1, п.2, п.5, п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними обєктами нерухомого майна. Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Співвласник багатоквартирного будинку власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку приміщення загального користування (у тому числі допоміжні) несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення… Частиною 1 ст. 5 та пунктом 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 цього Закону визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників, які мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласниками. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших осіб. Судом встановлено, що житловий будинок № 13 по вул. І. Франка у смт. Славське Сколівського району Львівської області має два поверхи та складається із чотирьох квартир, а також приміщень загального користування, а, отже, є багатоквартирним будинком із розташованими нежитловими приміщеннями. Власниками квартир вказаного житлового будинку питання щодо створення обєднання співвласників багатоквартирного будинку не вирішувалось і такий будинок у цілому є комунальним майном. Наведені обставини підтверджуються довідкою, виданою 28.03.2016 року Славською селищною радою Сколівського району Львівської області за вих. № 1016 (а. с. 9). Встановлено, що позивач разом із членами сімї третіми особами у справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 01.12.1993 року, зареєстрованого у встановленому порядку станом на дату його видачі (а. с. 10). У свою чергу, відповідач є мешканцем квартири № 3 у вказаному багатоквартирному житловому будинку, що підтверджується актом комісії Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 12.04.2017 року (а. с. 14). З цього ж акта комісії вбачається, що роботи по реконструкції вказаної квартири з добудовою мансарди, а також роботи щодо зміни сходової клітки та доступу до газопроводу здійснювалися відповідачем у 2004-2006 роках, без будь-якої дозвільної документації. Заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 14.04.2010 року у цивільній справі № 2-4/10 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири (а. с. 16), котре 25.04.2010 року набрало законної сили, встановлено належність квартири № 3 у будинку № 13 по [PERSON] у смт. Славське Сколівського району Львівської області відповідачу на праві власності одноосібно. З усього вищенаведеного слід зробити висновок, що позивач разом із членами сімї, ставши співвласниками однієї із квартир у багатоквартирному житловому будинку № 13 по вул. І. Франка у смт. Славське Сколівського району Львівської області, одночасно, разом із власниками (співвласниками) решти квартир у вказаному будинку, у тому числі і відповідачем, стали і співвласниками допоміжних приміщень цього будинку, у тому числі і приміщення горища, сходової клітки, технічного обладнання, на що вчинення будь-яких додаткових дій законом не передбачено. Пункт 1.3 резолютивної частини вказаного вище Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року № 4-рп/2004 безпосередньо вказує на те, що питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Так, відповідно до ч. 1 і 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) підлягає державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Тобто вчинення будь-яких дій із майном, що перебуває у спільній сумісній власності, має бути погоджено з усіма співвласниками у письмовій формі і така згода посвідчена у встановленому порядку. Судом встановлено, що жодної домовленості між позивачем, відповідачем та іншими мешканцями будинку, як співвласниками майна, що є у їх спільній сумісній власності, у передбаченому законом порядку не визначено, а, відтак, останні володіють та користуються таким майном спільно, як це передбачає згадана вище норма ч. 1 ст. 369 ЦК України. Більше того, у відповідача немає та не було письмової згоди сусідів (власників та користувачів інших квартир у будинку, у тому числі і позивача) щодо проведення реконструкції горища шляхом здійснення добудови на другому та мансардному поверсі, реконструкції сходової клітки та обмеження доступу до газопроводу будинку, унеможливлення використання їх за призначенням. Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно з п. п. 1.4.1, 1.4.3 та 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 pоку № 76 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. До елементів перепланування жилих приміщень належить: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамборів, прибудови балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.Пунктом 3.2.1 зазначених Правил встановлено, що на горищах та технічних поверхах повинен забезпечуватися: температурно-вологісний режим горищних приміщень, що перешкоджає випаданню конденсату на поверхні захисних конструкцій; доступ до всіх елементів і чистота горищного приміщення. У пунктах 3.2.5, 3.2.7, 3.7.12 цих Правил зазначено, що горищні приміщення не повинні бути захаращені будівельним сміттям, домашніми й іншими речами та обладнанням; використання горищних приміщень під майстерні, для сушіння білизни і під складські приміщення не допускається. Не дозволяється використовувати горища, технічні поверхи й приміщення (у т. ч. венткамери, електрощитові) для зберігання устаткування, меблів, вибухопожежонебезпечних матеріалів та інших небезпечних предметів. Статтею 152 ЖК України\~(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), який належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради.Згідно роз'яснень, що містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (з наступними змінами), передбачено необхідність зясування судом про одержання дозволу виконкому місцевої ради та згоди решти учасників спільної власності при проведенні прибудови, надбудови або перебудови жилих і підсобних приміщень будинку. Як встановлено судом, передбачений законом дозвіл виконавчого комітету Славської селищної ради Сколівського району Львівської області на переобладнання і перепланування квартири [ADDRESS], що належить відповідачу, відсутній. Як уже йшлося вище, відсутня також і згода решти учасників спільної сумісної власності при проведенні прибудови такої квартири, із реконструкцією при цьому сходової клітки та обмеженням доступу до газопроводу, що йде по стіні будинку. Як встановлено судом, з моменту набуття позивачем разом із членами сімї права власності на належну їм квартиру, та до 2004-2006 років (часу проведення відповідачем робіт по реконструкції належної йому квартири), позивач вільно користувалася спільним майном даного багатоквартирного будинку, а саме горищем, сходовою кліткою та газопроводом, що проходить за межами будинку та обслуговує її житлові приміщення. Вказане горище позивач використовувала як елемент вентиляційної системи будівлі, що перешкоджав випаданню конденсату на поверхні захисних конструкцій, надання доступу спеціалістам з метою обслуговування димовідвідних систем. Через вікно, яке знаходилось над сходовою кліткою, в денний період до місць загального користування потрапляло природне освітлення, а спеціалісти з експлуатації газових систем мали вільний доступ для обслуговування зазначеного газопроводу. Як вбачається з акта житлової комісії Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 12.04.2017 року (а. с. 14) та копії листа відділу містобудування та архітектури Сколівської РДА Львівської області від 25.03.2016 року за вих. № 102 (а. с. 15), при обстеженні будинку № 13 по вул. І. Франка у смт. Славське Сколівського району Львівської області встанволено, у 2004-2006 роках відповідачем здійснено реконструкцію власної квартири № 3 з її розширенням за рахунок горища. Розмір добудови до квартири № 3 на другому поверсі становить 7,04 м х 4,7 м, на другому поверсі та мансардному поверсі 3,3 м х 7,0 м.. Проведення такої реконструкції здійснювалось без дозволу на виконання будівельних робіт, що видається органами державної архітектурно-будівельної інспекції, без містобудівних умов та обмежень на проектні роботи, що видаються органами архітектури, без затвердженої проектної документації, без згоди інших співвласників будинку. Також, під час проведення цих будівельних робіт відповідачем було замуровано вікно над загальною існуючою сходовою кліткою, в результаті чого природне освітлення в денний період не потрапляє на неї. Неякісно виконано стропильну систему та примикання покрівлі даху реконструйованої частини квартири до існуючого покриття даху багатоквартирного будинку, внаслідок чого під час дощу та танення снігу протікає покриття над кухнею квартири № 4, належної позивачу з членами сімї. Крім того встановлено, що відповідач замурував газопроводи у цегляні опорні стовпи, чим обмежив доступ для їх обслуговування та призвів до порушення правил безпеки систем газопостачання, будівельних норм В.2.5-20-2001, що підтверджується копією листа-відповіді Стрийського управління по експлуатації газового господарства від 11.04.2016 року за вих. № 460 (а. с. 17). Детально наслідки проведення відповідачем протягм 2004-2006 років самочинних робіт по реконструкції належної йому квартири у багатоквартирному житловому будинку № 13 по вул. І. Франка у смт. Славське Сколівського району Львівської області вбачаються з наданої позивачем фототаблиці (а. с. 62-63). Усі зазначені вище факти, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, безперечно свідчать про грубе порушення відповідачем шляхом здійснення робіт по реконструкції належної йому квартири з добудовою, передбачених ст. ст. 369, 382, 383 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» прав позивача на вільне володіння і користування майном (допоміжним приміщенням багатоквартирного будинку та його конструкціями), що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 і 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Одними із способів захисту особою свого цивільного права є припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. ст. 321, 391 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. За змістом ст. 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною добудовою, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 19.11.2014 року (справа № 6-180цс14), згідно якого позивачами за вимогами про знесення самочинно збудованого обєкта будівництва в розумінні ст. ст. 16, 376, 391 ЦК України можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. Таким чином, враховуючи встановлення судом порушення відповідачем меж здійснення цивільних прав, відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України останній, як власник квартири [ADDRESS], повинен відновити становище, що існувало до порушення і тим самим усунути позивачу перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження допоміжними приміщеннями та технічними конструкціями у згаданому багатоквартирному будинку, шляхом знесення самочинно здійсненої добудови розміром 7,04 м х 4,7 м на другому поверсі, 3,3 м х 7,0 м на другому та мансардному поверсі до зазначеного будинку, у користуванні сходової кліткою шляхом встановлення над нею вікна, а також у користуванні газопроводами шляхом демонтажу цегляних опорних стовпів. Усунення наведених перешкод повинне відбуватись за рахунок коштів відповідача. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. В силу положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати у справі, зокрема згідно квитанції № 19094755-1 від 06.07.2017 року (а. с. 1) про сплату судового збору у розмірі 640 грн..

Outcome: approved