Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення боргу. Свої вимоги мотивує тим, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди нерухомого майна № 1 від 01.07.2017 року. За даним договором позивач надав, а відповідач прийняв в строкове платне користування, без права викупу нежитлові, вбудовано-прибудовані приміщення бару « [INFO] », що знаходиться по [ADDRESS] разом з майном (посуд, кухонне начиння та побутова техніка), яким було обладнано приміщення бару. Строк оренди з 01.07.2017 по 01.07.2018 року з можливістю пролонгації за умови згоди обох сторін. Відповідно до укладеного договору за користування приміщенням відповідач зобов`язаний сплачувати орендну плату в розмірі 2000 грн. за місяць. Орендну плату треба перераховувати позивачу на його поточний рахунок у банку до 5 числа кожного місяця, наступного за поточним. Тобто, датою виникнення заборгованості по сплаті орендної плати є 05.09.2017 року. Крім того, сторони уклали Додаткову угоду до Договору від 01.07.2017 року, якою відкоригували розмір орендної плати у 15000 грн., з компенсацією витрат позивача на комунальні послуги. Починаючи з першого місяця дії договору відповідач недотримувався свого обов`язку і вчасно не перераховував позивачу орендну плату, проте, продовжував користуватися орендованим приміщенням бару. Позивач надіслав відповідачу листа з повідомленням про дострокове припинення договору, вимогою про сплату орендної плати та вимогою звільнити та повернути приміщення 21.08.2017 року, але, зазначені вимоги відповідач залишив без відповіді. Для повернення приміщення та майна і проведення інвентаризації матеріальних цінностей отриманих згідно акту прийому передачі [PERSON] при укладенні договору, відповідач не з`явився. 21.08.2017 року позивач зателефонував [PERSON] , але той на дзвінок не відповів, наслідком чого, об 10 год. 00 хв., [PERSON] приїхав до приміщення бару, з метою його повернення за Актом приймання передавання від відповідача, як орендаря. Коли він зайшов в приміщення, в присутності представників охоронної компанії, виявив відсутність ТМЦ. [PERSON] , в порушення вимог договору, приміщення та майно, що орендувалося не повернув, а залишивши орендовані ним приміщення без підписання акту повернення майна, самовільно та без дозволу, відключивши систему сигналізації у неробочий час, вивіз товарно-матеріальні цінності (посуд, кухонне начиння та побутову техніку), якою було обладнано приміщення бару, усього на загальну суму 52075 грн. 31.08.2017 року за фактом крадіжки та привласнення майна він звернувся із відповідною заявою до поліції. 01.09.2017 року за зареєстрованою заявою було відкрито та перебуває на виконанні Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області кримінальне провадження № 12017251010007090 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Борги відповідача по сплаті орендної плати та компенсацію вартості за спожитий газ не пов`язані з протиправними діями та повинні стягуватися в межах та порядку цивільного судочинства. Станом на 21.08.2017 року заборгованість відповідача зі сплати орендної плати перед позивачем становить за липень місяць 2017 року -15000 грн., а за період з 01.08.2017 року по 20.08.2017 року 10000 грн., що разом складає 25000 грн., яка залишається несплаченою. Крім того, борг відповідача за спожитий газ в липні місяці 2017 року становив 3295,92 грн. Просить стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 28295,92 грн. основного боргу, 6180,56 грн. інфляційних нарахувань, 2498,00грн. 3% річних за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. 01 грудня 2020 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Гіллмор Д.А. в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими\~ст. 280-282 ЦПК України,\~за відсутності відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи, викладеної в позовній заяві. \~\~\~ Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника позивача адвоката Гіллмор Д. А.,дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як встановлено в судовому засіданні, що 01 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір оренди нерухомого майна № 1. Відповідно до п.1.1. Договору орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне користування (оренду) протягом строку оренди майно згідно з переліком та нежилі приміщення, площею м.кв., та літня тераса площею м.кв., загальна площа 195 м. кв., які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 4.3. Договору якщо жодна сторона в термін одного місяця до закінчення даного Договору не заявить про намір його розірвати, даний Договір автоматично пролонгується на той самий термін. Відповідно до п. 5.1 Договору згідно з умовами Договору, орендар сплачує орендодавцю суми грошових коштів у вигляді нижче наведених платежів: 5.1.1 разовий платіж: забезпечувальний (авансовий) платіж; 5.1.2 щомісячні платежі: орендна плата, компенсація витрат орендодавця на комунальні послуги. Відповідно до п. 6.2.1 орендна ставка за цим Договором за користування приміщенням становить з 01.07. 2017 року по 01.07.2018 року за 1 м.кв. по курсу НБУ на день оплати, всього без ПДВ 2000 грн. в місяць. Відповідно до п. 6.3 орендна плата сплачується орендарем щомісяця, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за поточним. Відповідно до п. 8.1 орендар зобов`язаний щомісяця компенсувати орендодавцю витрати, понесені останнім на оплату комунальних послуг. 01 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Додаткову угоду до договору оренди № 1 від 01.07.2017, відповідно до якої за домовленістю сторін про невнесення авансового платежу за останній місяць, орендодавець набуває право беззаперечного розірвання договору в односторонньому порядку протягом 24 годин з моменту виявлення порушення даного договору; скорегована сума орендної плати за даним договором становить 15000грн. та комунальні витрати. Починаючи з першого місяця дії договору відповідач недотримувався свого обов`язку і вчасно не перераховував позивачу орендну плату, проте, продовжував користуватися орендованим приміщенням бару. Також, як вбачається із дублікату квитанції № 0.0.838337238.1 від 30.08.2017 [PERSON] було здійснено оплату за спожитий газ в розмірі 3295 грн.92 коп. Станом на 21.08.2017 року заборгованість відповідача зі сплати орендної плати перед позивачем становить за липень місяць 2017 року -15000 грн., а за період з 01.08.2017 року по 20.08.2017 року 10000 грн., що разом складає 25000 грн., яка залишається несплаченою. Крім того, борг відповідача за спожитий газ в липні місяці 2017 року становив 3295,92 грн. Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засоб узв`язку. Розписки підписані відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину між ним та позивачем, тобто сторонами фактично в письмовій формі був укладений договір позики. Згідно із\~статтею 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.\~629 ЦК України). Згідно із ст. 631 ЦК України, строком договору\~є час,\~протягом якого\~сторони можуть\~здійснити свої\~права і\~виконати свої\~обов`язки відповідно\~до договору. Договір\~набирає чинності\~з моменту\~його укладення. Сторони\~можуть встановити,\~що умови\~договору застосовуються\~до відносин\~між ними,\~які виникли\~до його\~укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору. Істотними\~умовами договору\~є умови\~про предмет\~договору,\~умови,\~що визначені\~законом як\~істотні або\~є необхідними\~для договорів\~даного виду,\~а також\~усі ті\~умови,\~щодо яких\~за заявою\~хоча б\~однієї із\~сторін має\~бути досягнуто\~згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї торони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договірпозики є укладеним з моменту передання грошей абоінших речей, визначенихродовимиознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Правова позиція з цього приводу викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13, яка відповідно до є обов`язковою для всіх судів України. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 525 ЦК України одноособова відмова від виконання зобов`язань і одноособоваз міна умов договору не припустимі, якщо інше не встановлено договором чи законом. Як передбачено\~ст.\~509\~ЦК України,\~зобов`язанням є\~правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана вчинити\~на користь\~другої сторони\~(кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від певної\~дії,\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього\~Кодексу; зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк у відповідності з умовами договору та вимогами цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Як передбачено ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Боржник, як зазначає ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявлених позовних вимог а саме, - слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 28295,92 грн., інфляційні нарахування в розмірі 6180,56 грн., 3% річних в сумі 2498,00 грн. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 840 грн.80коп. (квитанція № ПН3100370 від 14.08.2020). А тому, відповідно до ст.. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 840, 00грн. На підставі\~вище вищевикладеного\~та

Outcome: approved