Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач 21 листопада 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті баби - [PERSON], померлої [INFO]. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що після смерті баби - [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина: земельна частка (пай) розміром 3,54 в умовних кадастрових гектари, вартістю 78076,37 грн., члена колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок», с. Смолянка, Кодимського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON]. Він як спадкоємець за заповітом фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, оскільки до нього перейшов у власність будинок, в якому проживала баба та предмети звичайної домашньої обстановки. Сертифікат на право на земельну частку (пай) теж він отримав у спадщину. Так сталось, що після цього він зазначений правовстановлюючий документ втратив і на протязі довгого періоду часу не міг знайти його. В теперішній час втрачений документ ним знайдено. Ці причини і призвели до пропуску строку позовної давності. Просить поновити строк позовної давності та визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 3,54 умовних кадастрових гектари, вартістю 78076,37 грн., члена КСП «Світанок» с. Смолянка, Кодимського району, Одеської області, на підставі сертифікату [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], померлої [INFO]. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 03 лютого 1997 року Смолянською сільською радою Кодимського району Одеської області, [PERSON], померла [INFO]. Згідно заповіту складеного 22 серпня 1996 року та зареєстрованого в реєстрі Смолянської сільської ради Кодимського району Одеської області за №07, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала все своє майно [PERSON]. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією 10 липня 1996 року, [PERSON] є власником земельної частки (паю) розміром 3,54 в умовних кадастрових гектари, розташовану по Смолянській сільській раді. Згідно довідки Смолянської сільської ради Кодимського району Одеської області №257 від 20 вересня 2016 року, [PERSON] до дня своєї смерті - [INFO] проживала разом зі своїм внуком - [PERSON]. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON] ( свідоцтво про смерть [NUMBER], видане 03 лютого 1997 року Смолянською сільською радою Кодимського району Одеської області). До правовідносин, які виникли, суд застосовує Цивільний кодекс в редакції 1963 року. Позивач є спадкоємцем за заповітом (заповіт від 26 серпня 1996 року) (ст.534 ч.1 ЦК України в редакції 1963 року). Позивач, як спадкоємець за заповітом від спадщини не відмовився. До спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця ввійшла земельна частка (пай), розміром 3,54 в умовних кадастрових гектари, вартістю 78076,37 грн. на підставі дослідженого в судовому засіданні сертифікату на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Загнітківське», Кодимського району Одеської області с. Загнітково, [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією 10 липня 1996 року на ім'я [PERSON]. Частиною першою статті 534 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснюється, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Докази, надані позивачем є належними і допустимими. Отже, суд констатує, що позивач, фактично прийняв спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] - земельну частку (пай) розміром 3,54 умовних кадастрових гектари, вартістю 78076,37 грн., члена КСП «Світанок» с. Смолянка, Кодимського району, Одеської області, на підставі сертифікату [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], померлої [INFO]. Що стосується вимоги позивача поновити строк позовної давності, то суд, задовольняючи цю вимогу виходив наступного. Позивач є особою матеріально не забезпеченою, на протязі певного часу не мав можливості оформити спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Статтею 71 ЦК України, в редакції 1963 року, визначено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Статтею 80 ЦК України, в редакції 1963 року, передбачено, що якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Суд вважає причину пропуску строку позовної давності позивачем поважною, оскільки він є особою матеріально не забезпеченою, та на протязі певного періоду часу не міг оформити спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а звідси - не мав можливості захистити своє порушене право. Враховуючи викладене,

Outcome: approved