Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач 24.12.2013 року звернулася до суду з даним позовом до відповідача, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначивши, що відповідно до біржового контракту №НР-187 (договору купівлі - продажу), укладеного на Азовській універсальній товарній біржі 12.08.2002 року, вона придбала домоволодіння [ADDRESS], власниками якого на підставі правовстановлюючих документів були [PERSON] та [PERSON] Сплативши домовлену суму грошей, вона вселилась у вказаний будинок, де проживає та зареєстрована більш 11 років, а в 2005 році вона приватизувала земельну ділянку для обслуговування цього будинку. Між тим, нотаріального посвідчення угоди купівлі-продажу будинку немає, оскільки відповідач відмовилась від нотаріальний дій, та угоду було укладено 12.08.2002 року на Азовській універсальній товарній біржі біржовим контрактом №НР-187, а 13.08.2002 року на підставі нього в Новоазовському БТІ за нею було зареєстровано право власності на житловий будинок за № 1577. Просила визнати дійсною угоду купівлі - продажу будинку [ADDRESS], укладену між нею та [PERSON], [PERSON], зареєстровану Азовською універсальною товарною біржею, та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок. Позивач у судове засідання надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити (а.с.19). Відповідач у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.20). Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 12.08.2002 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено біржовий контракт (договір купівлі - продажу) № НР-187, посвідчений Азовською універсальною товарною біржею (а.с.6), відповідно до п.10 якого, угоди купівлі-продажу, що посвідчуються на біржі, у відповідності до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» нотаріального посвідчення не потребують. Відповідно до реєстраційного посвідчення Новоазовського районного БТІ домоволодіння [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на право особистої власності в реєстровій книзі №8 за реєстровим номером 1577 13 серпня 2002 року (а.с.7). Згідно технічного паспорту, виданого Новоазовським районним БТІ 16.08.2002 року, власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.8). Проте, у відповідності зі ст.227 ЦК Української РСР в ред. 1963 року, який діяв на момент виникнення правовідносин, зазначений вид договору повинен бути оформлений в нотаріальному порядку. Так, згідно ст. 224 ЦК Української РСР в ред. 1963 року, який діяв на момент виникнення правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зо бов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON], [PERSON] умови угоди повністю виконані, позивачу передано у власність нерухоме майно та документацію на нього, а позивач сплатив його вартість та вступив у володіння ним, зареєструвавши право власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку. Згідно ст.203 ЦК України в новій редакції, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.220 ЦК України в новій редакції, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що зазначена угода купівлі - продажу будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], може бути визнана дійсною та за позивачем може бути визнано право власності на зазначений будинок.

Outcome: approved