Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 липня 2021 року звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , про стягнення коштів за договором позики, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 200 000 грн за договором позики від 01.01.2021 року. Стислий виклад позиції позивача Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.01.2021 року він надав громадянину [PERSON] у борг грошові кошти в розмірі 200 000 грн на строк до 01.07.2021 року. Підтвердженням вказаного є підписаний сторонами договір позики. Умовами договору сторони обумовили, що об`єкт позики /грошові кошти/ вважається повернутим позикодавцю позичальником з моменту підписання Акта приймання-передачі об`єкта позики. Станом на дату подачі позову відповідач борг не повернув, чим порушив виконання свого зобов`язання. У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, він і вимушений звернутися до суду з відповідним позовом . Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.07.2021 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі. Призначено підготовче судове засідання на 14.09.2021 рік о 11-00 год. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.09.2021 року, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 27.10.2021 року. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання також надав заяву про розгляд справи за його відсутність, з позовом згодний, суду довіряє. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно 01.01.2021 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір позики. /а.с. 4/ Так, згідно укладеного між сторонами договору позики від 01.01.2021 року, позикодавець - [PERSON] надав позичальнику - [PERSON] грошові кошти у сумі 200 000 грн, яку позичальник зобов`язався повернути після закінчення строку, встановленого договором. Згідно п.3.1 Договору, об`єкт позики вважався переданим позичкодавцем позичальнику з моменту підписання даного договору. Строк, на який надавався об`єкт позики, становив до 01.07.2021 року з моменту його передачі /п.3.2 Договору/. За умовами 4 розділу Договору, при настанні дати, зазначеної в п.3.2 Договору, позичальник зобов`язується протягом дня повернути позичкодавцю об`єкт позики. Об`єкт позики у сенсі розуміння п.1.2 є гроші у розмірі 200 000 грн. Об`єкт позики вважається повернутим позичкодавцю позичальником з моменту підписання Акта приймання-передачі об`єкта позики. Між тим, позивач-позикодавець наполягає на ухиленні від виконання своїх боргових зобов`язань відповідачем та порушенні умов договору щодо терміну повернення усієї суми позики. Станом на день звернення до суду з відповідним позовом - 22.07.2021 року, борг відповідачем за договором позики від 01.01.2021 року повернуто не було. Нормативне обґрунтування Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. У сенсі розуміння ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Позивач вимогу щодо стягнення з відповідача відсотків від суми позики не заявляв, тому суд, не виходячи за межі позовних вимог, ураховуючи зміст заявлених позовних вимог, та прийнявши до уваги усі надані суду докази, а саме те, що дійсно між сторонами був укладений договір позики від 01.01.2021 року, за зобов`язаннями якого відповідач повинен нести відповідальність щодо повернення усієї суми боргу у строк, що настав, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення грошових коштів є обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню. Вирішення питання щодо судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що за подання відповідного позову позивачем сплачено 2000 грн, згідно квитанції № 33494836 від 21.07.2021 року, то його правомірно стягнути з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved