Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.04.2016р звернулась до суду з вищевказаним позовом, зазначаючи, що з 02.11.2013р по сьогоднішній день вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], відповідачем у справі. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], та дитина мешкає разом із нею за адресою: [ADDRESS], й знаходиться на її утриманні, так як відповідач в вихованні та догляду за дитиною участі не бере, матеріальної допомоги не надає, дитину не відвідує. Свої вимоги мотивує тим, що в червні 2016 року для відпочинку та оздоровлення вона планує виїхати з донькою в Автономну Республіку Крим, тимчасово окуповану територію України, де мешкає її рідна сестра - [PERSON] та племінниця [PERSON] Однак, відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини з нею на тимчасово окуповану територію України. Просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в АРК без дозволу (згоди) батька дитини - [PERSON], на період з 01.06.2016р. по 01.09.2016р., дозволити їй без згоди батька дитини оформити документи для цього виїзду. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала цілком, просила їх задовольнити, та надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи: органу опіки та піклування Краматорської міської ради - Павленко М.В. проти задоволення позовної заяви [PERSON] не заперечувала та в заяві просила розглядати дійсну справу без участі представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився за невідомими суду причинам, про день, час і місце слухання повідомлявся у порядку ст.76 ЦПК України. Суд, згідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Суд, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] з 02.11.2013р знаходяться у зареєстрованому шлюбі (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 02.11.2013р Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №889). Від шлюбу мають малолітню [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданого 02.11.2013р Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1128). Згідно з довідки №273 від 09.03.2016р із ККП «Керуюча компанія «Західна» малолітня [PERSON], [INFO], зареєстрована разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З наданої копії картки історії розвитку дитини - [PERSON], [INFO], видно, що на протязі 2013р., 2014р., 2015р. позивачка зверталась з дитиною до лікарні у зв'язку з різноманітними хворобами дитини. З копії свідоцтва про державну реєстрацію права від 20.10.2015р. вбачається, що родина позивачки - [PERSON] зареєстрована в м.Севастополі. Відповідно до ст.141 ч.1 Сімейного Кодексу України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, не зважаючи на те чи перебували вони в шлюбі чи ні. Відповідно до ч.2 ст.141 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав по відношенню до дитини. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст.159 Сімейного Кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, який проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а також якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, інший з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку. Стану здоров'я дитини, поведінки батька, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересам дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно ст.154 ч.2 Сімейного Кодексу України батьки можуть звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно ст.16 ч.2 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, що порушує право, а також інший спосіб, що встановлений законом. У відповідності до ст.ст.150 ч.2, 155 ч.1 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права пересування лише у випадках, встановлених законом. Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Встановлені судом обставини свідчать про те, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], на даний час проживає разом з позивачкою в Україні, в м.Маріуполі, батько дитини матеріальної допомоги на її утримання не надає, не приймає участі у її вихованні, місце проживання відповідача на даний час позивачу не відоме. Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995р, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог в наданні дозволу на виїзд на відпочинок та оздоровлення громадянці України [PERSON], [INFO], на тимчасово окуповану територію України - в АРК, яка не досягла шістнадцятирічного віку, у період з 01.06.2016р до 01.09.2016р, у супроводі її матері [PERSON], без згоди її батька [PERSON]

Outcome: approved