Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 липня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що спільне життя та збереження шлюбу стали неможливими, кожен має різні погляди на сім'ю, вважає, що шлюб необхідно розірвати. В судовому засіданні позивач повністю підтримала подану до суду позовну заяву, на розірванні шлюбу наполягала, вважає неможливим подальше спільне життя. Посилалася на подружню зраду, сварки в сім'ї, вчинення відповідачем вчинків, що несумісні з сімейними цінностями. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував. Вважає за можливе збереження сім'ї, а рішення позивача про розірвання шлюбу необґрунтованим, просив надати термін для примирення. Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 10 лютого 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (стаття 55 СК України). Судом встановлено та не оспорювалося відповідачем [PERSON] в судовому засіданні, що в сім'ї виникають сварки. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження виваженість рішення позивача [PERSON] щодо розірвання шлюбу та встановлено, що наміри позивача на розірвання шлюбу є обдуманими, такими, що виникли заздалегідь до звернення з відповідним позовом до суду. За нормами ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. З урахуванням встановлених судом обставин в справі, взаємних відносин між сторонами, а також враховуючи особливий характер сімейних відносин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах та подальше спільне життя подружжя неможливі, шлюб необхідно розірвати. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення, оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім'ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю та змінити ставлення позивача до шлюбу з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні посилалася на неможливість спільного проживання. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню, а клопотання відповідача [PERSON] про надання терміну для примирення є безпідставним та таким, що заявлено всупереч інтересів позивача, а надання судом такого терміну буде суперечити моральним засадам суспільства.

Outcome: approved