Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач 16.12.2020 р. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14476,20 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 17.12.2015 р. № 8042973175 та додаткової угоди № 1 від 18.01.2016 р. банк відкрив відповідачу кредитну лінію, у межах якої надав йому кредит з лімітом у 4000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки на строк до 28.12.2018 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40 % річних. Відповідач зобов`язався погасити кредит, сплатити відсотки, штрафні санкції та інші платежі. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань станом на 24.11.2020 р. утворилась заборгованість у сумі 14476,20 грн., що складається із 3996,99 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7455,91 грн. заборгованості за відсотками за період з 01.01.2016 р. до 30.10.2020 р., 3023,30 грн. пені за період з 12.03.2019 р. до 11.03.2020 р. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав і просив його задоволити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином за адресою\~місця проживання,\~зареєстрованою у\~встановленому законом\~порядку,не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до укладеного між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є позивач АТ «Укрексімбанк», та відповідачем [PERSON] договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 17.12.2015 р. № 8042973175 та додаткової угоди № 1 від 18.01.2016 р. банк відкрив відповідачу кредитну лінію, у межах якої надав йому кредит з лімітом у 4000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки на строк до 28.12.2018 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40 % річних. Відповідач зобов`язався погасити кредит, сплатити відсотки, штрафні санкції та інші платежі (а.с.4-7). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором позивач заявив до стягнення заборгованість станом на 24.11.2020 р. у розмірі 14476,20 грн., що складається із 3996,99 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7455,91 грн. заборгованості за відсотками за період з 01.01.2016 р. до 30.10.2020 р., 3023,30 грн. пені за період з 12.03.2019 р. до 11.03.2020 р., з яких 1268,85 грн. пені за прострочений основний борг та 1754,45 грн. пені за прострочені відсотки, згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.12-13). Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Строк дії кредитного договору визначений сторонами до 28.12.2018 р. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.12, також зв.ст.) суд визначає розмір процентів за користування кредитом за період з 01.01.2016 р. до 28.12.2018 р. у сумі 4515,97 грн. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3996,99 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4515,97 грн. процентів за користування кредитом у межах строку кредитування, 1268,85 грн. пені за прострочений основний борг згідно п. 8.1.1 договору у межах річного строку та вважає безпідставними вимоги про стягнення відсотків за користування позикою поза межами строку кредитування у розмірі 2939,94 грн. і 1754,45 грн. пені за прострочені відсотки, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 р. у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 р. у справі № 202/4494/16-ц. Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Таким чином, судом встановлено, що позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 28.12.2018 р. Після закінчення строку дії кредитного договору у кредитодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Так само у позивача відсутні правові підстави для нарахування до стягнення з відповідача пені за прострочені відсотки поза межами строку кредитування. З огляду на викладене заявлений позов підлягає до часткового задоволення. З відповідача слід стягнути у користь позивача 9781,81 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається із 3996,99 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4515,97 грн. процентів за користування кредитом, 1268,85 грн. пені за прострочений основний борг. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на часткове задоволення судом заявленого позову на суму 9781,81 грн., що становить 67,57 % від заявленої суми позову, стягненню з відповідача на користь позивача підляють судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1420,32 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 526, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved