Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач 12.12.2018 року звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] на Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з жовтня 2013 року по травень 2017 року в розмірі 14 655,25 грн. 94 коп., 3% річних 631,11 грн., інфляційні втрати 4 675,58 грн., а всього 19 961,93 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] є власником квартири №[ADDRESS], де зареєстрована та отримує послуги, що надаються позивачем у вигляді гарячого водопостачання, але вчасно не сплачує за надані послуги, тому станом на 23.05.2017 року має заборгованість у розмірі 19961,93 грн. 13.12.2017 року судом направлено запит щодо доступу до персональних даних, на підставі ст.122 ЦПК України (у редакції закону від 18.03.2004 № 1618-IV чинної на час вчинення процесуальної дії), з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на який отримано 15.01.2018 року. Відповідно до наданої відповіді відповідач з 16.05.2008 року значиться зареєстрованою за адресою: [INFO] /а.с.10/. Згідно з частиною 1 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання представник позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи /а.с.33/. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 16.01.2018 року, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання (перебування). У відповідності до норм частини 1, 2 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В даному випадку судова кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату за закінченням встановленого строку зберігання /а.с.15-16, 22-23, 41-42/, тому суд, на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважає її врученою. Судова повістка про судове засідання, призначене на 15.05.2018 року на 13.45 годин, вручена відповідачу, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи /а.с.43/. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», згідно Закону України Про житлово-комунальні послуги, здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню. Відповідач [PERSON] зареєстрована у [INFO] (а.с.6) та є споживачем послуг по гарячому водопостачанню, які надає позивач, особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін. Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а також згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобовязання повинне виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: «Споживач зобовязаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або Законом», згідно ст. 18 постанови КМУ №630 від 21.07.2005р «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», «плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим…» Тарифи на теплову енергію і гаряче водопостачання установлені Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України за №1844 від 14.12.2010 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року та постановою Національної комісії у сферах енергетики та комунальних послуг №146 від 31.10.2014 від 06.06.2014 року З розрахунку заборгованості про стан особового рахунку №[NUMBER] вбачається, що відповідачу, як користувачу квартири №[ADDRESS], позивачем згідно затверджених тарифів надавались послуги по гарячому водопостачанню за період з жовтня 2013 року по травень 2017 року, проте за надані послуги відповідач не сплачувала позивачу кошти, що стало причиною виникнення заборгованості, яка, з урахуванням перерахунку, складає 14655 грн. 24 коп. /а.с.5/. На теперішній час зазначена сума несплачена. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших нормативно-правових актів. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння змін його умов не допускається (ст.525 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611-612 Цивільного кодексу України). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на діючих нормах закону, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1600,00 грн. /а.с.2/. На підставі викладеного та

Outcome: approved