Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач, 29 січня 2016 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті чоловіка - [PERSON], померлого [INFO] року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що [INFO] року після смерті чоловіка - [PERSON], відкрилась спадщина - земельна частка (пай) розміром 2,23 в умовних кадастрових гектари, вартістю 31794,85 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією по території Пиріжнянської сільської ради. На час відкриття спадщини єдиним спадкоємцем за законом була вона, як дружина спадкодавця. Після смерті спадкодавця до неї перейшов у власність будинок, предмети звичайної домашньої обстановки та означений вище сертифікат на право на земельну частку (пай). Оформити спадщину вона не в змозі у зв2язку з тим, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) був утрачений. Дублікат цього документу вона отримати не в змозі, оскільки у відділі Держгеокадастру їй відмовили у цьому. Про втрату правовстановлюючого документу вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Це позитивного результату не дало. Правовстановлюючий документ знайдений не був. Все вище зазначене і змусило її звернутися за захистом свого права до суду. Просить поновити строк позовної давності, встановити факт прийняття спадщини та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 2,23 в умовних кадастрових гектари, вартістю 31794,85 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією по території Пиріжнянської сільської ради на ім»я [PERSON], померлого [INFO] року, який був утрачений. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача (Пиріжнянської сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнає. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. Позивач є спадкоємцем за законом як дружина [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане Івашківською сільською радою Кодимського району Одеської області 30 серпня 1970 року). [INFO] року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 23 серпня 1999 року Пиріжнянською сільською радою Кодимського району Одеської області). Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України позивач не відмовилась від спадщини, що відкрилась після смерті спадкодавця. Як убачається з дослідженої в судовому засіданні Інформації Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі №31-1516-99.11-744/15-15 від 16 грудня 2015 року, спадщина, що відкрилася, складається з земельної частки (паю) розміром 2,23 в умовних кадастрових гектари, вартістю 31794,85 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією по території Пиріжнянської сільської ради на ім»я [PERSON]. Відповідно до довідки Пиріжнянської сільської ради №86 від 27 січня 2016 року [PERSON] і [PERSON] як чоловік та дружина мешкали в будинку [ADDRESS]. Частиною першою статті 529 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до пункту першого частини першої статті 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] і [PERSON] були подружжям. Після смерті [PERSON], позивач фактично вступила у володіння спадковим майном. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснюється, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Звернення до суду за захистом свого права позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що звернутися із заявою про прийняття спадщини позивач не може з огляду на те, що втрачений правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай). Про втрату правовстановлюючого документу позивачем опубліковане оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» від 01 жовтня 2011 року. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Отже, суд констатує, що позивач, як дружина спадкодавця, фактично прийняла спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] - земельну частку (пай) розміром 2,23 в умовних кадастрових гектари, вартістю 31794,85 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією по території Пиріжнянської сільської ради на ім»я [PERSON], померлого [INFO] року, який був утрачений. Стосовно вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, то суд прийшов до такого. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною п»ятою статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як убачається з досліджених судом матеріалів справи позивач неодноразово зверталась до різних установ з метою отримання дублікату правовстановлюючого документу, що потягло за собою несвоєчасне звернення до суду за захистом порушеного права. Зазначені причини несвоєчасного звернення позивача до суду за захистом порушеного права, суд вважає поважними, а тому поновлює строк позовної давності. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.529, 549 ч.1 п.1 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved