Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.10.2016 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20 жовтня 2014 року померла її свекруха [PERSON], яка постійно проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на її майно. За життя свекруха позивача [PERSON] склала заповіт посвідчений Пархомівською сільською радою Краснкоутського району Харківської області, відповідно до якого належну їй земельну ділянку площею 4,8234 га,що розташована на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, КСП «України», згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР № 020159 померла заповіла [PERSON], [INFO] . Інших спадкоємців не має. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті [PERSON] оскільки являється спадкоємцем за заповітом. Звернутись до Краснокутської державної нотаріальної контори, позивач позбавлений можливості, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. А тому за захистом своїх прав позивач вимушений звернутись до суду. У відкрите судове засідання позивач не прибула, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача Пархомівської сільської ради Красноктського району Харківської області в відкритому судовому засіданні присутній не був, надав заяву, якою проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], померла 20.10.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 466115, виданого 21.10.2014 року Пархомівською сільською радою Красноктського району Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 4,8234 га, згідно Державного акту Серії ХР № 020159 на право власності на земельну ділянку. Вказану земельну ділянку [PERSON] нотаріальним шляхом отримати у спадок після смерті своєї свекрухи, позбавлена можливості в зв`язку з тим, що відсутній оригінал державного акту. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. По Пархомівській сільській раді Краснокутського району Харківської області зареєстрований заповіт від 07.07.2008 реєстраційний номер 817 року. Вказаний заповіт на день смерті заповідача [PERSON] не відмінений та не скасований. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, \~та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г \~Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування » відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті заповідача [PERSON], має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved