Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме 1/2 частини житлового будинку №17 по вулиці І. Ульянова в місті Жовті Води Дніпропетровської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він, [PERSON] та [PERSON] є власниками 1/2 частини житлового будинку №17 по вулиці І.Ульянова міста Жовті Води Дніпропетровської області, що підтверджується договором дарування від 19 жовтня 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори [PERSON] При цьому, позивач вказує, що за зазначеною адресою, крім власників, зареєстрований також його син [PERSON], який в 2012 році залишив місце проживання і виїхав до іншого населеного пункту на постійне проживання. З того часу відповідач в будинку не проживає і не приймає участь в його утриманні, хоча й залишається зареєстрованим. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився. При цьому, до початку судового засідання, позивачем надана заява щодо підтримання позовних вимог та розгляду справи за його відсутності. Треті особи [PERSON], [PERSON] та представник Жовтоводської міської ради, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання також не зявились, при цьому, до початку судового засідання, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] за місцем реєстрації відсутній, його виклик у судове засідання здійснено згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом публікації в газеті «Вісті Придніпров'я» відповідного оголошення. Однак, відповідач у судове засідання не зявивсь та заперечень щодо позову не надав. Тому судовий розгляд справи проведено без участі відповідача, на підставі наявних доказів. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено такі факти і відповідні ним правовідносини. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками 1/2 частини житлового будинку №17 по вулиці І.Ульянова міста Жовті Води Дніпропетровської області, що підтверджується договором дарування від 29 жовтня 2008 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] /а.с. 6/. Зареєстрованим проживаючим за вказаною адресою також є [PERSON] У 2012 році відповідач залишила місце проживання. Із вказаного часу відповідач не проживає у вказаному будинку, не приймає участі в його утриманні та не ставиться до житлового приміщення, як до свого постійного місця проживання, хоча й залишається зареєстрованою за даною адресою. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). \~Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. \~ Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сімї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. При цьому положенням ч.4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. \~ У сенсі ст. 64 ЖК України, до членів сімї належать дружина, діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом \~ст. 72 ЖК України, дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад один рік. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачам у користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідачі зверталися до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно\~до пунктів 1-7 ст. 71 ЖК України за відповідачами зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене, те що позивач наполягає на задоволені позову, а відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, те що позивач, є власником 1/2 частини житлового будинку №17 по вулиці І.Ульянова міста Жовті Води Дніпропетровської області, а відповідач, будучи зареєстрований у вказаному будинку, як член сім'ї позивача, мав право на проживання в ньому, однак втратив таке право, внаслідок не проживання у домоволодінні без поважних на те причин понад 4 роки, тобто більше одного року, суд вважає за доцільне визнати останнього таким, що\~втратив право користування належним позивачу жилим приміщенням. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved