Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулась 29 вересня 2017 року в суд з цим позовом, вказуючи, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] На даний час у належному їм будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], хоча фактично вони ніколи в будинку не проживали, оскільки її реєстрація в будинку була формальною. Реєстрація відповідачів створює їй перешкоди у належному її праві володіння, користування та розпорядження будинком, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг. Просила ухвалити рішення суду, яким визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] Позивач в ході судового розгляду справи підтримала позов у повному обсязі та та не заперечували у заочному рішенні. Відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які зареєстровані на постійне місце поживання за адресою: [ADDRESS] реєстрації їх місця проживання. Виклик до суду повернувся із зазначенням «за зазначеною адресою не проживає». Іншими належними даними щодо місця проживання чи роботи відповідачів суд не володіє. Згідно абзацу 2 ч. 7 ст.126 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою. Тому суд вважає відповідачів належно сповіщеними про час і місце розгляду справи. У зв'язку з відсутністю у судовому відповідачів, з урахуванням закінчення передбачених ст.210 ЦПК України строків розгляду цієї справи та за згоди позивача справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] В цьому будинку на постійне місце проживання зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO](а.с.18,43,44) . Згідно ст. 71 ЖК жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Факт того, що відповідачі у вказаному будинку не проживає підтверджується довідкою виконкому Станіславської сільської ради Подільського району Одеської області №360 від 03 квітня 2018 рок, згідно якої [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але ніколи не проживала. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов'язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS], є формальною, без наміру їх фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно вони втратили право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинили користування вказаним житловим будинком та переселились на інше місце свого проживання. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України на відповідачів належить покласти судові витрати в справі у вигляді судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved