Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.12.2015 року звернулася з цивільним позовом до [PERSON], третьої особи [PERSON] в якому просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла її матір [PERSON] За життя мати своїм майном не розпорядилася, тому його успадковують спадкоємці за законом, а саме її діти якими являються позивач, відповідач та третя особа. Позивач до дня смерті матері була зареєстрована та проживала разом з матір'ю, доглядала за нею допомагала в побуті та по господарству, тобто фактично вступила в управління спадковим майном та вважається такою, що прийняла спадщину. Але оформити право власності на успадковане майно в позасудовому порядку не може так як спадкодавець за життя не виготовила правовстановлюючих документів на спадкове майно. Не погоджуюсь з даним позовом третя особа [PERSON] подала заперечення на позов та 20.07.2016 року звернулася з позовом до [PERSON], третьої особи [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частку будинковолодіння [ADDRESS] Позовні вимоги мотивує тим, що вона з [PERSON] та [PERSON] є сестрами. Після смерті матері [PERSON], залишилось спадкове майно, а саме будинковолодіння під [ADDRESS] на яке їх матір за життя не оформила право власності за собою, хоча саме вона була його власницею. Зазначає, що вона як спадкоємець за законом першої черги разом з відповідачкою [PERSON] прийняли спадщину, оскільки вступили в управління спадковим майном. У шестимісячний термін після смерті матері вона приїжджала у с. Дмитре, Пустомитівського району, ночувала там, підтримувала будинок у належному стані та допомагала своїм сестрам. За життя матері вона з своїм чоловіком завжди допомагали їй, за спільні з чоловіком кошти вона у батьківський будинок провела газ та електрику. Оскільки її сестра [PERSON] подала в суд заяву про те що на спадкове майно матері вона не претендує, позивач вважає, що вона та [PERSON] успадкували по 1/2 частці вказаного будинковолодіння, вступивши в управління спадковим майном. Інших спадкоємців першої черги після смерті матері крім неї та її сестер немає, так як їх батько помер задовго до смерті матері. Проте оформити своє право власності в позасудовому порядку вона не може із-за відсутності правовстановлюючих документів тому вона змушена звернутися до суду за захистом свого права. Ухвалою Пустомитівсського районного суду від 25.07.2016 року вказані цивільні справи об'єднані в одне провадження Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її представник [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив такі задовольнити, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. Третя особа за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими, про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, [PERSON] 09.12.2016 року подала заяву про те, що розгляд справи просить проводити у її відсутності та відсутності її представників. Відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом [PERSON] будучи належним чином повідомленою про розгляд справи в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності за наявними у ній доказами. При цьому [PERSON] зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає повністю та просить її позов задовільнити, позовні вимоги [PERSON] не визнає та не підтримує в їх задоволенні просить відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог [PERSON] та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Так, спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на момент їх виникнення. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в склад якої увійшло право власності на житловий будинок [ADDRESS] За життя [PERSON], своїми майновими правами на випадок смерті не розпорядилася, тому спадкування після її смерті, у відповідно до вимог ч. 2 ст. 524 ЦК України 1963 року, відбувається за законом почергово. Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР, до спадкоємців першої черги за законом належать діти, дружина і батьки померлого, спадкоємці першої черги за законом успадковують майно померлого в рівних частках. До кола спадкоємців [PERSON] належать її діти а саме [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Факт родинних стосунків першої лінії споріднення стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22.06.1960 року, серії [NUMBER] від 04.05.1986 року та [NUMBER] та копіями свідоцтв про укладення шлюбу серії [NUMBER]Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» випливає, що судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №185 від 14.06.1994 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Як вбачається з довідки виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 24.11.2015 року № 1382, [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, до дня смерті була зареєстрована і проживала за адресою [ADDRESS]. Разом з нею постійно до дня смерті проживали і проживають її дочки [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. За [PERSON], по погосподарських книгах сільської ради рахується житловий будинок 1933 року побудови, глиняно-деревяний, господарські будівлі в [ADDRESS] З довідки № 251 від 01.03.2016 року, яка видана виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, слідує, що згідно погосподарських книг сільської ради, господарство в [ADDRESS] рахується за [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року. Будинок був збудований у 1933 році. Згідно даних Технічного паспорту, який складений 18.03.2016 року, слідує, що за адресою [ADDRESS] знаходиться житловий будинок 1933 року побудови, загальною площею 41,8 кв.м, житловою площею 30,6 кв.м. Таким чином встановлено, що спадкодавець [PERSON] являлася власником вказаного вище житлового будинку, однак при житті не оформила за собою права власності на дане нерухоме майно, спадщину якої, як спадкоємець за законом першої черги прийняла її донька [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка фактично прийняла спадщину та претендує на спадкове майно, однак не може оформити право власності на неї оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно, те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що обставини склалися так, що в іншому, крім судового порядку, вона не має можливості реалізувати своє право на спадщину, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Заперечуючи первісний позов та обґрунтовуючи зустрічний позов [PERSON] посилається не те, що вона вчинила дії що свідчать про те, що вона вступила в управління спадковим майном після смерті матері та прийняла спадщину. А саме покликається, що за життя матері та протягом шести місяців після її смерті вона приїжджала у с. Дмитре, Пустомитівського району Львівської області, допомагала їй та сестрам обробляти город, підтримувати будинок у належному стані, такі твердження суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені належними і допустимими доказами та спростовуються актом опитування свідків комісії Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 06.05.2016 року та копіями з погосподарських книг Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за 1971-1982 роки. Згідно останніх, членами сім'ї [PERSON] були її дочки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], [PERSON] не приїжджала в [ADDRESS] підтримує в належному стані тільки [PERSON] З огляду на вище наведене, беручи до уваги, те що [PERSON] не представлено належних доказів на підтвердження обставин на які вона посилається як на підставу позову, а [PERSON] подано достатньо доказів на підтвердження обґрунтованості її вимог, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги заявлені [PERSON] безпідставні та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed