overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 вересня 2016 року звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходяться на її утримані. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася , надала суду заяву, в якій підтримала позов та просить слухати справу у його відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнав та просив суд слухати справу у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 341758 від 10 січня 2014 року, виданого Виконкомом Михайлівської сільської ради Красноармійського району Донецької області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10 січня 2014 року. Згідно свідоцтва про народження серії І-HO № 569782, виданого 27 січня 2014 року Виконкомом Михайлівської сільської ради Красноармійського району Донецької області , [PERSON] народився 17 січня 2014, його батьком зареєстрований [PERSON]. Згідно зі ст. 181 СК України, рішенням суду, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері чи батька. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має малолітню дитину і має змогу виплачувати аліменти на її утримання. Інших утриманців відповідач не має. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 вересня 2017 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. На даний час позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначений спадковий житловий будинок, після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позивач подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі. Представник відповідача подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає та просила суд розглядати справу без її участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON] (а.с.9). Після [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-11, 14-18). Позивач [PERSON], [INFO], є дочкою померлого, що стверджено свідоцтвом про народження (а.с.8) та є спадкоємцем за заповітом (а.с.9). Відповідно до довідок, виданих Державним нотаріусом Дяченко Л.Є., приватним нотаріусом Клочко О.П. та приватним нотаріусом Бабак В.С., спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] - не заводилась. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у зв'язку з тим, що свідоцтво право власності на житловий будинок було втрачено, що стверджено відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право власності на спадковий житловий будинок (а.с.12), тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 вересня 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що з лютого 2015 року припинили вести спільне господарство та шлюбні стосунки. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в поданій до суду заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 26 вересня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 вересня 2018 пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 29 липня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис за № 796. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що від шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON] ,[INFO] . Однак їх із відповідачем сімейне життя не склалося, між ними виникали часті сварки , що зумовило те, що він та відповідач разом не проживають та не підтримують подружніх стосунків . За таких обставин просить шлюб розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Ухвалою судді від 02 жовтня 2018 року у справі було відкрите провадження та призначене підготовче судове засідання на 07 листопада 2018 року . У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] вказав ,що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі, ухваливши рішення про розірвання шлюбу . Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні заявлені позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнала у повному обсязі. Відзиву на позов не подавала. Вказала, що просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу під час підготовчого судового засідання , оскільки також вважає,що їх із позивачем сім»я розпалася . Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 29 липня 1999 року, про що зроблено актовий запис за №796 Відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України, яким 29 липня1999 року, видане Свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] . Внаслідок частих сварок , позивач та відповідач разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства . Згідно із вимогами ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд вважає , що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] - до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

позивач [PERSON] 26 грудня 2013 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на припинення шлюбно-сімейних відносин, окреме проживання з лютого 2012 року. Позивач в судовому засіданні повністю підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, вважає неможливим збереження сім'ї. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 04 серпня 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім'ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 грудня 2013 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 вересня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що в книзі актів цивільного стану про одруження відділу реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області 03 вересня 2006 року було зроблено актовий запис № 118 Від даного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалося через слабкість чоловіка до спиртних напоїв, внаслідок чого між ними зникли спільні інтереси, без чого існування сім'ї неможливе. Вона і відповідач стали чужими людьми і їх сім'я розпалась. Вони перестали підтримувати шлюбні відносини. Так як подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим, тому вона бажає розірвати їх шлюб. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала і на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу згідний. Заслухавши сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а також їх визнав відповідач. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб (а.с.6) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] та сина [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження ( а.с. 7,8 ). Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав, так як сторони не примирились, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 229, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 грудня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного. В судовому засіданні позивач повністю підтримала подану до суду позовну заяву, на розірванні шлюбу наполягає, вважає неможливим подальше спільне життя. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнав, також просив розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 10 червня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 грудня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за час їх спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу у них народилися: дочка [PERSON], народження [INFO] та син [PERSON], народження [INFO]. З 14 лютого 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим сторони проживають окремо, через що позивач уважає збереження шлюбу неможливим та просить його розірвати. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, указані в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений у встановлений законом спосіб, у заяві на адресу суду прохає справу про розірвання шлюбу розглянути в його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд уважає особисті пояснення відповідача в судовому засіданні неоовязковими, справа може бути розглянута в його відсутність на підставі наявних у ній доказів. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 16 (а.с. 8). Мають двох малолітніх дітей [PERSON], народження [INFO] та [PERSON], народження [INFO] (а.с. 6, 7). Сім'я сторін розпалась в січні 2014 року через неможливість спільного проживання. Із вказаного часу сторони проживають окремо, у позивача склалась нова сім'я. Сторони вважають примирення неможливим. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам обох сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 грудня 2016 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що від шлюбу мають двох повнолітніх дітей, на момент звернення з позовом шлюбні стосунки не підтримують, мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведеться. Просив суд розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, але категорично заперечувала щодо наведених в позовній заяві причин, що призвели до розпаду сім'ї. Посилалася на те, що проживання однією сім'єю та ведення спільного господарства припинені лише з 01 вересня 2016 року, а причиною розпаду сім'ї є зрада позивача. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 07 червня 1991 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи надані в судовому засіданні пояснення представників сторін, письмові заперечення на позовну заяву відповідача [PERSON], суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Незгода сторін з фактичними причинами розпаду сім'ї, а також наявність спору щодо дати припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства не можуть бути оцінені судом як підстава для збереження шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 грудня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який уточнила в поданій до суду 03 січня 2017 року заяві. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки. Вказувала, що в сімї відбувалися сварки. Просила суд розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги, на розірванні шлюбу наполягала, вважає неможливим збереження сімї. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань не подавав. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Загрева) [PERSON], [INFO], з 07 червня 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved