Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 лютого 2019 року предявив до суду позов до відповідача ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон», у якому просить стягнути з ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2018 року по 01 грудня 2018 року в сумі 57169,02 гривень та моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 02 квітня 2007 року працює в ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування з оплатою праці згідно штатного розпису. Однак, з 01 січня 2018 року відповідач припинив здійснювати виплату заробітної плати, у звязку із чим, за період з 01 січня 2018 року по 01 грудня 2018 року утворилась заборгованість по заробітній платі на суму 57169,02 гривень. Також, вказує, що у звязку із тим, що вже більше року він не отримує заробітної плати він відчуває моральні страждання, втратив нормальні життєві звязки, змушений економити на продуктах харчування та лікарських препаратах, що також негативно впливає на відносини у його родині. Вважає, що завдана йому моральна шкода полягає у моральних та фізичних стражданнях, внаслідок порушення його законного права на оплату праці, приниження честі та гідності, ігнорування його прав, втратою, у звязку із цим престижу та ділової репутації серед родичів, друзів та знайомих. З цих підстав, завдану йому моральну шкоду позивач оцінює у сумі 10000 гривень. За вказаних обставин просив позов задовольнити. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Клопотань від учасників справи про розгляд справи у поряду загального позовного провадження до суду не надходило. 14 березня 2019 року від відповідача ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» надійшов відзив на позов, згідно якого позовні вимоги визнають частково, вказуючи, що згідно довідки про доходи, за період з 01 січня 2018 року по 01 грудня 2018 року загальна сума доходу позивача без відрахування податків становить 84748,64 гривень, за вказаний період позивачу виплачено 11116 гривень, а тому заборгованість по заробітній платі перед позивачем [PERSON] за період з 01 січня 2018 року по 01 грудня 2018 року становить 57106,64 гривень. При цьому, у вказаному відзиві на позов, відповідач заперечує щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, покликаючись на те, що відшкодування моральної шкоди полягає у чітко визначених протиправних діяннях, натомість, з 01 січня 2018 року підприємство перебуває у важкому фінансовому становищі, внаслідок чого була відсутня фінансова можливість своєчасно виплачувати заробітну плату у повному обсязі. Однак, протягом 2018 року заборгованість по заробітній платі виплачувалась позивачу частково, по мірі надходження коштів на рахунки підприємства, а саме: у січні 5308 гривень, в березні 5879 гривень, у травні 6833 гривень, в липні 2000 гривень, в серпні 2000 гривень, у вересні 2890 гривень, у жовтні 4226 гривень, у грудні 4573 гривень, а тому вважають, що підприємством вживалися усі можливі заходи для погашення заборгованості. Від представника позивача адвоката [PERSON] надійшли заперечення на відзив, у яких покликається на те, що викладені у відзиві на позов обставини є необґрунтованими та суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки ст. 2371 КзПП України гарантує особі (працівнику) право на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. А тому, неотримання позивачем заробітної плати більше року зумовило для нього моральні та фізичні страждання, внаслідок порушення його законного права на оплату праці, приниження честі та гідності, та ігнорування його прав, при тому, підприємство отримує мільйонні прибутки від здачі в оренду приміщень. З цих підстав просить позов задовольнити у повному обсязі. 29\~березня 2019\~року від\~відповідача надійшли\~заперечення,\~згідно яких\~вказують,\~що викладені\~представником позивача\~обставини не\~відповідають дійсності,\~оскільки фінансовий\~стан АТ\~«Тернопільський радіозавод\~«Оріон» є\~вкрай незадовільним,\~з огляду\~на наявність\~значної заборгованості\~перед Головним\~управлінням ДФС\~у Тернопільській\~області та\~перед Міністерством\~оборони України.\~Крім цього,\~не відповідають\~дійсності твердження\~позивача про\~те,\~що заробітна\~плата взагалі\~не виплачувалась\~йому більше\~року,\~оскільки заробітна\~плата частково\~виплачувалась,\~а саме: у січні 5308 гривень, в березні 5879 гривень, у травні 6833 гривень, в липні 2000 гривень, в серпні 2000 гривень, у вересні 2890 гривень, у жовтні 4226 гривень, у грудні 4573 гривень. З цих підстав просили відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Представник відповідача АТ«Тернопільський радіозавод «Оріон» - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та просила відмовити в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 10000 гривень. Судом установлено: Згідно довідки №247/320 виданої 17 грудня 2018 року Акціонерним товариством «Тернопільський радіозавод «Оріон», [PERSON] дійсно працює у Публічному акціонерному товариству «Тернопільський радіозавод «Оріон» на посаді електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, з 02 квітня 2007 року по даний час, згідно наказу про прийняття на роботу №5 від 02 квітня 2007 року. Як убачається із Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків наданих 28 листопада 2018 року Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області за №5135, сума нарахованого доходу [PERSON] складає: за перший квартал 2018 року 21311,20 гривень, за другий квартал 2018 року 26123,01 гривень. У звязку із невиплатою заробітної плати, колектив працівників ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон», серед яких і позивач [PERSON] звернулись у Тернопільську місцеву прокуратуру із зверненням, у якому просили відновити їх конституційні права, які порушені невиплатою їм заробітної плати керівництвом ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» та вжити відповідні заходи. На даному зверненні проставлені підписи працівників ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» із зазначенням їх прізвищ та ініціалів. Вказане звернення зареєстроване у Тернопільській місцевій прокуратурі 07 грудня 2011 року за №992, що стверджується наявною у матеріалах справи копією звернення із відбитком штемпеля вхідної кореспонденції Тернопільської місцевої прокуратури та передане Тернопільською місцевою прокуратурою у Тернопільський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, для виконання, що стверджується наявною у справі копією супровідного повідомлення від 11 грудня 2018 року за №50р-18. Згідно відповіді Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області наданої на імя одного із працівників, зазначеного у зверненні [PERSON], в ході перевірки встановлено, що у звязку із відсутністю даних, які б указували про наявність кримінального правопорушення, слідчий відділ Тернопільського ВП не вбачає у діях керівника ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст. 175 КК України, тому з даного приводу рекомендовано звернутись до суду. Як убачається із відповіді Управління держпраці у Тернопільській області, наданої 04 жовтня 2018року на імя позивача [PERSON] за №3373/01-05-4.3/18, за результатами звернення виявлено, що упродовж січня-серпня 2018 року заробітна плата у АТ «ТРЗ «Оріон» виплачувала нерегулярно, із затримкою у декілька місяців, що є порушенням ст. 115 КзПП України. Як наслідок утворилась заборгованість із заробітної плати перед працівниками підприємства. Станом на 01 вересня 2018 року заборгованість по виплаті заробітної плати АТ «ТРЗ «Оріон» перед [PERSON] становить 41323,59 гривень. Тому для отримання належних сум заробітної плати рекомендовано [PERSON] письмово звернутись у бухгалтерію АТ «ТРЗ «Оріон», а у разі її невиплати до суду з позовною заявою про стягнення з товариства належних сум заробітної плати. Одночасно повідомлено, що за результатами інспекційного відвідування до посадових осіб АТ «ТРЗ «Оріон» Управлінням вжито всі заходи впливу, відповідно до наданих повноважень. Відповідно із наданої стороною відповідача довідки про доходи виданої 13 березня 2019 року, [PERSON] дійсно працює у АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» з 02 квітня 2007 року, загальна сума його доходу Зуляк за період з січня 2018 року по листопад 2018 року становить 84748,64 гривень, сума виплаченого доходу за вказаний період 29136 гривень. Довідкою, виданою Публічним акціонерним товариством «Тернопільський радіозавод «Оріон» стверджується, що [PERSON] працює у ПАТ «ТРЗ «Оріон», сума заборгованості по заробітній платі [PERSON] станом на 01 грудня 2018 року становить 57169,02 гривень. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Положеннями ст. 115 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Наявність заборгованості по виплаті заробітної плати позивачу [PERSON] відповідачем не заперечується. Розмір заборгованості по виплаті заробітної плати позивачу [PERSON] у сумі 57169,02 гривень підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою, виданою Публічним акціонерним товариством «Тернопільський радіозавод «Оріон». За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період з 01 січня 2018 року по 01 грудня 2018 року в сумі 57169,02 гривень підлягають до задоволення. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 2371\~ КЗпП України. Так, згідно ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до роз'яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При з'ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Згідно пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП ( 322-08 ) (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відтак, невиплата відповідачем заробітної плати є порушення прав позивача на отримання оплати за свою працю, яка сталась з вини підприємства. Відсутність грошових коштів позбавляє особу права на належне забезпечення своєї життєдіяльності, змінює спосіб його життя, вимагає докладати додаткові зусилля для влаштування свого побуту. При визначенні розміру завданої моральної шкоди, враховуючи те, що суду не надано доказів щодо наявності змін у життєвих стосунках, яких зазнав позивач [PERSON] через неналежне виконання роботодавцем обов'язку з виплати заробітної плати, а також, у зв'язку з відсутністю таких фактичних даних, що свідчили б про наявність обставин, які мають істотне значення для вирішення питання щодо обґрунтованості заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди саме в розмірі, який визначений позивачем у сумі 10\~000 гривень, суд, виходячи із засад розумності та справедливості, приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 3000 гривень моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial