Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач 24 лютого 2021 року звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання за ним права власності на 2/5 частки земельної ділянки загальною площею 0,15 га, цільове призначення земельної ділянки: 02.01 (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4610165500:03:001:0248, що розташована в [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зокрема [PERSON] належало 2/5 частки, [PERSON] належить 1/5 частки, а [PERSON] 2/5 частки будинку. Після смерті [INFO] матері позивача - [PERSON] відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі на 2/5 частки житлового будинку по [ADDRESS] та частину земельної ділянки за вказаною адресою. Згідно державного акту про право власності на землю серії ЛВ №801079 від 07.08.1997, земельна ділянка, що розташована в [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] , як чоловік і син спадкодавця, фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] , так як на момент відкриття спадщини спільно з нею проживали, однак [PERSON] не оформив належним чином право власності на спадкове майно. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] 23.12.2020 державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори видано спадкоємцю [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частину спадкового майна, яке складається з 2/5 частин житлового будинку [ADDRESS] разом із відповідною частиною приналежних до нього господарських будівль та споруд, що знаходиться по [ADDRESS] , що належала спадкодавці [PERSON] на праві власності. 26.11.2020 державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори видано видано спадкоємцю [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] разом із відповідною частиною приналежних до нього господарських будівль та споруд, що знаходиться по [ADDRESS] , що належала [PERSON] після смерті дружині [PERSON] . Таким чином, позивачу належить 2/5 частини вказаного житлового будинку. Однак, державний нотаріус листом відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо земельної ділянки з покликанням на те, що не визначена частка, яка належала його матері [PERSON] , у належній на праві спільної сумісної власності земельної ділянки, кадастровий номер 4610165500:03:001:0248. За наведеного просить позов задовольнити. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав заяву, в якій просить розглядати справу без участі позивача та його представника, що суд вважає за можливе. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте подали до суду заяви, в яких проти позову не заперечують та просять розглядати справу без їх участі, що суд вважає за можливе. Представник третьої особи - Другої львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справу без його участі, що суд вважає за можливе. Дослідивши дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Право на судовий захист передбачається\~ст.55 Конституції України. Згідно із ст.ст.\~3,\~4 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1\~ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно\~ст. 1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зокрема [PERSON] належало 2/5 частки, [PERSON] належить 1/5 частки, а [PERSON] - 2/5 частки будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.2020. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №801079 від 07.08.1997, земельна ділянка загальною площею 0,15 га, цільове призначення земельної ділянки: 02.01 (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4610165500:03:001:0248, що розташована в [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі на 2/5 частини будинку [ADDRESS] та частину земельної ділянки загальною площею 0,15 га, кадастровий номер 4610165500:02:002:0053, за вказаною адресою. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] , донька [PERSON] сини [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , який 17.01.2011 склав заповіт на користь сина [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №333 за 2003 рік вбачається, що [PERSON] 12.05.2003, а [PERSON] 20.09.2014 звернулися до Другої львівської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . У свою чергу 10.09.2002 [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, подали державному нотаріусу заяви про відмову від реалізації спадкових прав після смерті матері [PERSON] . Державним нотаріусом Палажій Г.В. 23.12.2020 видано спадкоємцю [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна, яке складається з 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS] . Проте державний нотаріус листом від 28.08.2019 відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо земельної ділянки з посиланням на те, що не визначена частка спадкодавця у належній на праві спільної сумісної власності земельній ділянці. Спадкоємцю [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не видавалося. З матеріалів спадкової справи №428/2015 вбачається, що [PERSON] 28.09.2015 звернувся до Другої львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] батька [PERSON] . У свою чергу [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, подала 21.11.2015 державному нотаріусу заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині після смерті батька [PERSON] . Державним нотаріусом Палажій Г.В. 26.11.2020 видано спадкоємцю [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, яка складається з 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] . Таким чином, позивачу [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , які він успадкував після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі\~ст. 370 ЦК України, частки кожного з співвласників в праві спільної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Крім того, згідно з п. 4\~ст. 120 Земельного кодексу України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право власності на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності на жилий будинок, будівлю, споруду. Пленум Верховного Суду України у п. 21\~постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~роз`яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Отже, судом встановлено, що на спірній земельній ділянці зведений житловий будинок, у праві власності на який співвласникам належать різні за розміром частки. Виходячи з наведеної вище норми\~Земельного кодексу України\~право власності померлої на дану земельну ділянку має визначатися пропорційно частці в праві власності на будинок. За наведеного вище, суд вважає, що частка [PERSON] у належній на праві спільної сумісної власності земельної ділянки загальною загальною площею 0,15 га, цільове призначення земельної ділянки: 02.01 (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4610165500:03:001:0248, що розташована в [ADDRESS] , становить 2/5 частки земельної ділянки. Як слідує із змісту роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. п. 5, 10, 23\~постанови № 7 від 30травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження. Виходячи із вищенаведеного та враховуючи, що позивач, як син [PERSON] та [PERSON] , має право на спадщину після смерті своїх батьків, в тому числі на 2/5 частки спірної земельної ділянки, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити і визнати за [PERSON] право власності на 2/5 частки земельної ділянки загальною площею 0,15 га, цільове призначення земельної ділянки: 02.01 (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4610165500:03:001:0248, що розташована в [ADDRESS] , проти чого не заперечують і відповідачі. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: approved