Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.07.2015 року звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 09.06.1995 року в с. Братениця Великописарівського району Сумської області за місцем постійного проживання помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної частки (паю) площею 4,56 умовних кадастрових га, яка належить померлому відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0213966 від 27.03.1997 року, розташованої в межах території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Вона являється спадкоємцем за законом І черги спадкоємців. Спадщину після смерті батька прийняла фактично, шляхом участі у проведенні поховання та розпорядження майном, частково спадщину переоформила в нотаріальному порядку. На день своєї смерті спадкодавець проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] матірю позивачки, яка померла 31.05.2010 року. Земельна частка (пай) розміром 4,56 умовних кадастрових га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради була оформлена на [PERSON] вже посмертно 27.03.1997 року, на даний час правовстановлюючий документ знаходиться у відділі Держземагенства у Великописарівському районі. При зверненні до нотаріуса, їй було відмовлено в оформлені спадщини. Отримати правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) не вбачається можливим. Тому визнати право власності за нею на дане майно можливо лише у судовому порядку. 04.08.2015 року позивачка уточнила свої позовні вимоги, а саме прохає суд встановити факт належності сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0213966, зареєстрованого за № 297 від 27.03.1997 року, [PERSON], померлому 09.06.1995 року в с. Братениця Великописарівського району Сумської області, а також факт, що він є її рідним батьком Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги в частині визнання за нею права власності на спадкове майно підтримала в повному обсязі, в частині встановлення юридичних фактів надала письмову заяву про підтримання вимог та розгляд справи без її участі /а.с.36/. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі /а.с.25, 40 /. Представник третьої особи, що діє на підставі довіреності /а.с.26/, проти позову не заперечує. Суд, з урахуванням думки представника третьої особи, вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 9 червня 1995 року в с. Братениця Великописарівського району Сумської області у віці 68 років, що підтверджено свідоцтвом про його смерть /а.с.7/, після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю) площею 4,56 умовних кадастрових га, для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, яка належить померлому на праві приватної власності відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0213966 зареєстрованого за № 297 від 27.03.1997 року, вартість земельної ділянки складає 120230,88 гривні /а.с.8/. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом як донька, родинні стосунки підтверджені /а.с.11-13/, проте в свідоцтві про її народження батьками вказані [PERSON] та [PERSON] / а.с. 12/. Відповідно до довідки відділу Держземсагенства у Великописарівському районі Сумської області сертифікат СМ № 0213966 зареєстрований за № 297 від 27.03.1997 року на імя [PERSON] по Дмирівській сільській раді Великописарівського району Сумської області знаходиться на зберіганні у відділі Держземагенства, так як власник за життя його не отримав /а.с.14/. Відповідно до довідки Дмитрівської сільської ради на день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований в одному житловому будинку по вул. Шкільна, 145 в с. Братениця разом з дружиною [PERSON], заповіт від його імені сільською радою не посвідчувався /а.с.15/. [PERSON] померла 31 травня 2010 року в м. Харкові у віці 83 років /а.с.9/. В сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0213966 зареєстрованого за № 297 від 27.03.1997 року, вказано, що його власником є [PERSON] /а.с.8/. Проте відповідно до свідоцтва про смерть, що помер [PERSON] /а.с.7/. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних стосунків між фізичними особами. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні доведений факт, що померлий [PERSON] 9 червня 1995 року є рідним батьком позивачки, сертифікат на право на земельну частку (пай) належить [PERSON], померлому 9 червня 1995 року. Без встановлення даних юридичних фактів позивачка не має можливості оформити свої спадкові права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлого 09.06.1995 року, позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла фактично шляхом вступу у володіння спадковим майном відповідно до ст. 549 ЦК України, який діяв на той час, але спадщина у нотаріальному порядку не оформлена в звязку із тим, що відсутній правовостановлюючий документ на земельну частку (пай). Визнати за нею право власності на спадкове майно можливо лише у судовому порядку.

Outcome: approved