Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.05.2016 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він з 1986 року проживає та зареєстрований в однокімнатній квартирі [ADDRESS]. Вказане житло отримав від колгоспу «Дружба», який на даний час ліквідований та припинив свою діяльність. Крім нього у вказаній квартирі зареєстровані члени його родини, треті особи по справі, дружина [PERSON] /з 24.09.1986/, син [PERSON]Г./з 04.06.2010/, невістка [PERSON] та малолітня онука [PERSON], [INFO]. Протягом усього часу проживання він добросовісно володіє та користується майном, сплачує комунальні послуги. Термін проживання в квартирі складає більше 29 років. Вважає, що має право на визнання за ним права власності на квартиру в порядку набувальної давності, так як з 1986 року фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується житлом, утримує його, підтримує в належному стані, проживає . Позивач [PERSON] в судовому засіданні заяву свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що квартиру [ADDRESS] отримав у 1986 році на підставі рішення колгоспу «Дружба» тимчасово до тих пір поки не отримає постійного власного житла, так як перебував на обліку для поліпшення житлових умов. Колгосп був власником квартири, в нього на руках була довідка колгоспу про надання йому квартири, на підставі якої він з сімєю були зареєстровані у жилому приміщенні. В подальшому вже після реформування колгоспу «Дружба» в КСП та ПСП неодноразово звертався до голови і отримував довідку про надання йому квартири для реєстрації дітей, тощо. Квартира є однокімнатною, жилою площею 16, 8 кв. м, де він проживав з сімєю з чотирьох чоловік. Він особисто утримував житло, сплачував витрати за користування електроенергією, будинок не газифікований. Спочатку колгосп виставляв йому рахунок за користування житлом, який він сплачував, але у 1988 році дружина пішла працювати педагогом і мала пільги на оплату комунальних послуг, тому послуги оплачувалися за рахунок держави. В 90-х роках він звертався до керівництва колгоспу, щоб отримати квартиру у власність, але йому пояснили, що на неї відсутні реєстраційні документи. З 1986 року до цього часу він постійно проживає у спірній квартирі. У 2010 році він побудував власний будинок за № 22 по вул. Колгоспній в смт. Велика Писарівка, який зареєстрований на його імя, в якому зареєстрований та проживає старший син. Він з дружиною [PERSON], сином [PERSON], його дружиною [PERSON] та їх малолітньою донькою [PERSON], [INFO] зареєстровані та проживають в [INFO]. Вважає, що має право отримати квартиру у власність за набувальною давністю, оскільки проживає постійно з 1986 року більше ніж 29 років. ПСП «Дружба» у 2015 році звернулося до [PERSON] селищної ради про взяття будинку на облік селищної ради, після чого він би мав право приватизувати квартиру, так як його чеки до цього часу не використані. Але селищна рада відмовила його сину у приватизації. Тому він звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності /а.с.41/, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що позивач добросовісно, безперервно користується жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], тимчасово користувався до 01.01.1989 року і розумів, що воно не може бути його власністю. Власник житла не відомий, воно набуло статусу безхазяйної речі, так як відповідно до заяви [PERSON] селищної ради реєстраційною службою [PERSON] РУЮ 22.12.2015 взяте на облік як безхазяйне нерухоме майно /одноповерховий будинок/ № 21 по вулиці Ленінградській в смт. Велика Писарівка Сумської області, реєстраційний № 50527562, відповідне оголошення оприлюднено та міститься в офіційному засобі масової інформації газеті «Урядовий курєр» № 245 від 30.12.2015. Безхазяйність спірної квартири встановлена повністю та імперативно. Строк давності володіння спірною квартирою позивачем почався 05.08.1986 з моменту прийняття відповідного рішення про виділення квартири правлінням колгоспу «Дружба» /протокол № 6 від 05.08.1986/. 24.09.1986 відбувалася паспортна реєстрація [PERSON] На момент предявлення позову /травень 2016 року/ строк фактичного безперервного відкритого володіння спірною квартирою позивачем складає 29 років 8 місяців, при цьому із вказаного фактичного строку володіння зарахуванню в контексті можливості набуття права власності за набувальною давністю підлягає строк давнісного володіння, починаючи з 01.01.2001, який відповідно становить 15 років 4 місяці до моменту відкриття провадження. Володіння житлом є добросовісним, оскільки [PERSON] вселився до спірного житла законно, володів ним відкрито та безперервно, спорів щодо повернення нерухомого майна іншій особі не існувало. Тому вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню /а.с.68- 71/. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON], що діє на підставі посвідчення та рішення сесії від 04.11.2015 /а.с.42-43/, в судовому засіданні проти позову заперечив, надав письмове заперечення на позовну заяву, в якому вказав, що позивач отримав спірну квартиру у тимчасове користування до 01.01.1989 року, після сплину цього часу користувався нею незаконно, тобто самовільно займав та використовував дане житлове приміщення, що суперечить вимогам ст. ст.58, 61 ЖК України, так як ордер на приміщення він не отримував, договору найму жилого приміщення не укладав, тобто з 01.01.1989 року користувався жилим приміщенням без правових підстав. Заперечує, що позивач володів житлом добросовісно, так як розумів, що володіє чужим майном без підстав для набуття права власності на нього ордеру, договору найму, відсутність державної реєстрації нерухомого майна, права власності або права користування земельною ділянкою, правочинів про перехід права власності. Право власності на вказане житлове приміщення ні за ким не зареєстроване, відсутня реєстрація цього обєкту і в органах БТІ, документація про виділ землі під забудову і введення обєкту в експлуатацію або про передачу її у власність користувачу або забудовнику, тобто спірне житло є самочинним, що виключає визнання права власності за набувальною давністю. Крім того, володіння повинно бути відкритим та безперервним, але на це майно претендувала інша особа, а саме в 2015 році з заявою про його приватизацію звертався [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що він є наймачем. Тому вважає, що позов [PERSON] є необґрунтованим і задоволенню не підлягає. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] свої заперечення доповнив та пояснив, що 15.07.2015 до [PERSON] селищної ради надійшло звернення від директора ПСП «Дружба» [PERSON] з проханням взяти на баланс селищної ради квартиру № 2 у двоквартирному житловому будинку № 21 по вулиці Ленінградській в смт. Велика Писарівка Сумської області загальною площею 40, 9 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м, балансова вартість квартири 10\~000 грн, знос станом на 14.07.2015 становить 8\~500 грн. На засіданні 54 сесії 6 скликання [PERSON] селищної ради 17.09.2015 було прийняте рішення про взяття на баланс селищної ради квартири [ADDRESS]. 19.11.2015 селищною радою був зроблений запит до Охтирського МБТІ щодо прав на нерухоме майна обєктів нерухомості, в тому числі і на квартиру [ADDRESS], на який надійшла відповідь, що інвентарна справа на вказане приміщення відсутня. 05.10.2015 від позивача [PERSON] до селищної ради надійшла заява про передачу йому квартири в порядку приватизації, яку він 10.11.2015 відкликав. В листопаді 2015 до селищної ради надійшла письмова заява від [PERSON] про безкоштовну передачу йому відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири [ADDRESS]. Рішення по заяві не було прийнято в звязку з відсутністю правоустановчого документу на квартиру, та належності земельної ділянки під нею іншій особі [PERSON], який має державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. 04.12.2015 селищна рада звернулася з заявою до сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби [PERSON] РУЮ про визнання безхазяйним майном жилий будинок № 21 по вулиці Ленінградській в смт. Велика Писарівка та взяття його на відповідний облік. 22.12.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. 30.12.2015 селищною радою зроблено оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 245 про взяття на облік безхазяйного майна одноповерхового будинку № 21 по вулиці Ленінградській в смт. Велика Писарівка Сумської області. 20.01.2016 скасоване рішення 54 сесії 6 скликання про взяття на баланс селищної ради квартири [ADDRESS]. В січні 2016 року [PERSON] повторно звернувся до селищної ради з заявою про приватизацію квартири, але його заява не розглядалася, так як жиле приміщення не перебуває в житловому фонді селищної ради. Вважає, що у позивача відсутні підстави для визнання за ним права власності за набувальною давністю, так як будинок № 21 по вул. Ленінградській в смт. В-Писарівка є самочинним будівництвом, земельна ділянка ні позивачу, ні колгоспу для забудови не виділялася, на нього відсутній дозвіл на забудову, проектна документація, він не зданий в експлуатацію. Ці підстави виключають задоволення позову. Представник відповідача ПСП «Дружба» [PERSON], що діє на підставі довіреності /а.с.44/, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що квартира [ADDRESS] на даний час на балансі господарства не перебуває. Проте вважає, що у позивача відсутні підстави для набуття права власності за набувальною давністю, так як не доведена його добросовісність та безперервність володіння. Крім того, на житло відсутні будь-які документи, взагалі не відомо чи воно може бути житловим, оскільки будувалося під дитячий садок. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що в 1986 році вона разом з чоловіком, позивачем по справі, [PERSON] переїхали до смт. В-Писарівка на умовах, що позивачу буде надано житло. Колгосп «Дружба» надав йому квартиру [ADDRESS], в якій вони зробили ремонт і переїхали жити з двома дітьми. Постійно з того часу по даний час проживають в ній, спочатку платили колгоспу за користування житлом, а з 1988 року вона працевлаштувалася вчителем і отримала пільги за оплату комунальних послуг. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що з дитинства проживав у [INFO], відлучався тільки на час навчання. З червня 2010 року повернувся після навчання, зареєструвався у квартирі, продовжує в ній проживати, у 2015 році вставив пластикові вікна в жилому приміщенні. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що 05.06.2009 зареєструвала шлюб з [PERSON], в червні 2010 року переїхала на постійне місце проживання до смт. В-Писарівка, була зареєстрована за місцем проживання чоловіка [ADDRESS], де проживали його батьки. 16.08.2010 народилася донька [PERSON], яка теж проживає за вказаною адресою разом з ними та батьками чоловіка. Вивчивши матеріали справи,заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідно до довідки без дати та номеру, виданої головою колгоспу «Дружба» [PERSON] [PERSON] дійсно надана квартира по вулиці Ленінградській, 21 /тимчасово/, підстава - рішення правління колгоспу пр. № 7 від 05.08.1986 /а.с.12/. З архівного витягу протоколу № 6 засідання правління колгоспу «Дружба» від 05.08.1986 слідує, що слухали заяву [PERSON] райкому комсомолу про надання житла для секретаря райкому комсомолу тов. [PERSON] для проживання тимчасово до 01.01.1989 р. Вирішили надати. В подальшому в протоколах засідань правління та загальних зборів колгоспу «Дружба» впродовж до 1993 року /включно/ питання про продовження чи скасування житла наданого [PERSON] не значиться /а.с.14/. Відповідно до записів будинкової книги та довідки селищної ради [PERSON] зареєстрований в [INFO] з 24.09.1986 / а. с. 4-7, 16/. Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 05.05.2015 КП «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» на квартиру [ADDRESS], загальна площа її складає 40, 9 кв. м, жила 16, 8 кв. м, підсобна 14, 4 кв. м., корисна площа 31, 2 кв. м, крім того не включена у корисну веранда, кладова. На генеральному плані позначені житловий будинок А-Іж, а- прибудова, а-І прибудова, пг- погріб, Б-сарай, № 1-3 огорожа /а.с.8-9, 15/, ринкова вартість квартири становить 80\~900 грн /а.с.10-11/. 05.09.2014 позивачем укладений договір з Охтирським РЕМ на постачання та користування електроенергією в будинку № 21а по вул. Ленінградській в смт. В-Писарівка Сумської області. Позивачем надані вибірково квитанції для оплати електроенергії за 2000-2002, 2005-2006, 2009-2010, 2013, 2015 роки /а.с.17-21/. 15.07.2015 приватне сільськогосподарське підприємство «Дружба» звернулося до [PERSON] селищної ради з письмовим проханням за вихідним номером № 187 про взяття на баланс селищної ради квартиру № 2 у двоквартирному житловому будинку № 21 по вулиці Ленінградській в смт. Велика Писарівка, загальною площею 40, 9 кв. м, житловою площею 16, 8 кв. м, балансовою вартістю 10\~000 грн, знос станом на 14.07.2015 становить 8\~500 грн /а.с.49/. Вказана заява була розглянута на засіданні 54 сесії 6 скликання [PERSON] селищної ради 17.09.2015 і прийняте рішення про взяття на баланс селищної ради квартири [ADDRESS], яке було скасоване 20.01.2016 на засіданні 4 сесії 7 скликання [PERSON] селищної ради в звязку з відсутністю на неї правоустановчих документів, державної реєстрації, а також належності земельної ділянки за вказаною адресою у приватній власності іншої фізичної особи /а.с.105/. З відповіді КП «Охтирського міського бюро технічної інвентаризації» від 25.11.2015 на запит [PERSON] селищної ради слідує, що інвентарні справи на квартири № 1 та № 2 будинку № 21 по вулиці Ленінградській в смт. В-Писарівка відсутня /а.с.102-103/. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 556054 виданого [PERSON], який проживає в [INFO] і на підставі рішення виконкому [PERSON] селищної Ради народних депутатів від 16.09.1993 № 92, рішення [PERSON] селищної ради 35 сесія 5 скликання від 30.12.2009 є власником земельної ділянки площею 0, 1233 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої в смт. В-Писарівка, вул. Ленінградська, 21, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, який зареєстрований за № 011062800679 та виданий [PERSON] селищною радою 09.04.2010 /а.с.65/. Як пояснив представник відповідача [PERSON] селищної ради при дослідженні державного акту, що відомості за державним актом співпадають відповідно до публічної кадастрової карти смт. В-Писарівка Сумської області з земельною ділянкою під спірним жилим приміщенням. На даний час державний акт є чинним, ні власник, ні інші особи не зверталися до суду щодо його оспорювання. 04.12.2015 [PERSON] селищна рада звернулася з заявою до сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції про взяття на облік обєкт безхазяйного нерухомого майна по вулиці Ленінградській, 21 в смт. В-Писарівка, що знаходиться між домоволодіннями [PERSON] по вул. Ленінградській, 21-а та [PERSON] по вул. Ленінградській, 23 /а.с.100, 103, 106/. 22.12.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення № 27374200 про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна житлового будинку, розташованого в смт. В-Писарівка Сумської області, вулиця Ленінградська, земельна ділянка 21 та відкрита облікова справа на обєкт нерухомого майна /а.с.101/. 30.12.2015 в газеті «Урядовий курєр» за № 245 [PERSON] селищною радою розміщене оголошення про взяття реєстраційною службою [PERSON] РУЮ 22.12.2015 на облік безхазяйного нерухомого майна /одноповерхового будинку/, розміщеного в смт. В-Писарівка Сумської області, вул.. Ленінградська, 21, за реєстраційним номером 50527562 /а.с. 66/. 10.11.2015 та 21.01.2016 до [PERSON] селищної ради з письмовими заявами звертався [PERSON]Г./третя особа по справі/ про передачу йому у приватну власність квартиру [ADDRESS], яка перебуває в його постійному користуванні, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», рішення по яким прийнято не було через відсутність правоустановчих документів та наявність іншого власника земельної ділянки /а.с.52-59/. Відповідно до відомостей [PERSON] селищної ради [PERSON] , [INFO] на обліку на отримання житла та поліпшення житлових умов станом на 06.05.2016 не перебуває /а.с.60/, ордер на житлове приміщення на домогосподарство № 21 по вул. Ленінградській в смт. В-Писарівка селищною радою [PERSON] не видавався, договір найму житлового приміщення з ним не укладався /а.с.61/, в селищній раді відсутня інформація про видачу свідоцтва про право власності [PERSON] та ПСП «Дружба» на домоволодіння № 21 по вул. Ленінградській в смт. В-Писарівка /а.с.63-64/, станом на 01.01.2016 за [PERSON] обліковується земельна ділянка загальною площею 0,57 га за адресою смт. В-Писарівка, вул. Колгоспна, № 22, за [PERSON] земельні ділянки не обліковуються /а.с.138-139/, селищною радою виділялася земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Ленінградській , 21 в смт. В-Писарівка [PERSON], будь яких відомостей про виділення земельної ділянки за даною адресою іншим особам не має /а.с.184/. [PERSON] має у приватній власності двоповерховий житловий будинок № 22 по вулиці Колгоспній в смт. В-Писарівка Сумської області, загальною площею 86, 2 кв. м, жилою площею 26, 8 кв. м , державна реєстрація права власності відбулася 13.08.2010 /а.с.50-51/. В судовому засідання представником відповідача [PERSON] селищної ради наданий технічний паспорт, виготовлений станом на 06.04.2016 ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та експертиз», на квартиру № 2 в жилому будинку № 21 по вулиці Ленінградській в смт. Велика Писарівка Сумської області, в якому на плані квартири є відмітка самочинно збудовано: приміщення І, приміщення ІІ, приміщення 1, приміщення 2; на генеральному плані /схемі/ земельної ділянки № 21 по вул. Ленінградській в смт. Велика Писарівка Сумської області є відмітка самочинно збудовано : житловий будинок «А-1ж», прибудова «а», погріб «пг», сарай «Б» /а.с.223-225, 232/. Як пояснив представник відповідача [PERSON] селищної ради, що селищна рада уклала договір з ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та експертиз» на проведення інвентаризації будівлі № 21 по вул. Ленінградській в смт. Велика Писарівка. Йому відомо, що технік з інвентаризації нерухомого майна виїздив за місцем розташування обєкту, обстежив його, виготовив два окремих технічних паспорта на кожну квартиру будинку. Відповідно до довідки приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба» від 16.05.2016 за № 103 житловий будинок по вулиці Ленінградській, № 21 в смт. Велика Писарівка Сумської області на балансі підприємства не знаходиться /а.с.111/. Відповідно до архівної довідки архівного відділу [PERSON] РДА від 03.06.2016 за № 313 та змін до Статуту приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба» від 04.04.2000 відповідач по справі ПСП «Дружба» є правонаступником КСП «Дружба» /а.с.165, 218-221/. В судовому засіданні в якості свідка був допитаний [PERSON], який показав, що працював на посаді головного бухгалтера з 1986 року по листопад 2008 року в колгоспі «Дружба», який потім був реформований в КСП «Дружба», АПТЗТ «Дружба», ПСП «Дружба», здійснював систему бухгалтерського обліку. Йому відомо, що будинок № 21 по вул. Ленінградській перебував на обліку господарства, на нього була заведена картка, обліковувався як готовий будинок, але правоустановчих документів на будинок не було. Йому не відомо хто його будував, раніше там жив голова колгоспу «Нова праця». Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що з 1979 року до 2008 року працювала на посаді бухгалтера в колгоспі «Дружба», який згодом був реформований в КСП «Дружба», ПСП «Дружба». Вона вела облік основних засобів, який фіксувався в картках та оборотній відомості. Будинок № 21 по вулиці Ленінградській в смт. В-Писарівка перебував на обліку, ніяких документів на нього не було ні акту про здачу в експлуатацію, ні технічного паспорту. Його вартість обліковувалася як витратна частина. Ким був збудований даний будинок їй не відомо. Але коли вона звільнялася в листопаді 2008 року будинок перебував на балансі господарства. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили кожна окремо, що позивач з сімєю постійно проживають в [INFO] з ними по сусідству з 1986 року. Дійсно у власності позивача є будинок по вулиці Колгоспній в смт. В-Писарівка. Вони хоча і перейшли жити в новий будинок, але по вулиці Ленінградській тримають господарство, ходять кожного дня, бачать і чують як вони вранці і ввечері доглядають за худобою, городу вони не мають. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що як вуличний депутат знає, що позивач з сімєю близько пяти років проживають в новому власному будинку по вулиці Колгоспній, 22 в смт. В-Писарівка. Коли в [PERSON] народилася донька, то всі вже проживали не по вулиці Ленінградській, а по вулиці Колгоспній. В квартиру по вулиці Ленінградській вони інколи навідуються. [PERSON] селищною радою в судовому засіданні наданий акт опитування свідків про фактичне проживання сімї [PERSON] від 03.06.2016, складений комісією про те, що [PERSON], [INFO], проживаючий [INFO], [PERSON], [INFO], проживаючий [INFO], [PERSON], [INFO], проживаючий [INFO] підтвердили, що сімя у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] фактично останні 5-6 років постійно проживають в [INFO] /а.с.178/. Під час опитування комісією 06.06.2016 свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], мешканців вулиці Ленінградської в смт. В-Писарівка, від підпису акту про не проживання сімї [PERSON] по вулиці Ленінградській , 21/2 в смт. В-Писарівка вони відмовилися /а.с.185/. Відповідно до ч. 1 , ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Із змісту ст. 344 ЦК України випливає, що позивач, як володілель майна протягом усього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Як розяснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 07.02.2014 № 5 «По судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» в абзаці 2 пункту 9, що при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчать про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалося протягом всього строку набувальної давності. Утім у даному випадку позивач вселився до спірного жилого приміщення на підставі рішення правління колгоспу «Дружба» від 05.08.1986 тимчасово, строком до 01.01.1989. Відповідно до ст. 53 ЖК України жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Тобто спільне рішення, прийняте органом кооперативної або іншої громадської організації з її профспілковим комітетом про надання громадянину жилого приміщення в будинку громадського житлового фонду повідомляється виконкому Ради народних депутатів, на території якого перебуває вказана громадська організація. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно з частинами 1-2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією /а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер. З огляду на вищевикладене, можна дійти до висновку, що саме по собі рішення правління колгоспу про надання позивачу жилого приміщення не є підставою для законного вселення в нього. Позивач отримав в користування квартиру тимчасово без відповідних правових підстав /ордеру/, що виключає добросовісне володіння ним спірною квартирою. До того ж [PERSON] селищна рада дізналася про існування цього житла у 2015 році після звернення до неї голови ПСП «Дружба» з проханням взяти будинок на баланс селищної ради. Позивач зі свого боку після сплину терміну, на який йому було надано житло 01.01.1989, позивач житло не звільнив, офіційно не звертався ні до керівництва колгоспу, ні до селищної ради з приводу подальшого проживання, це питання не вирішувалося компетентними органами, що не може свідчити про його відкрите володіння житлом. В судовому засіданні встановлено, що з 13.08.2010 року позивач став власником житлового будинку № 22 по вулиці Колгоспній в смт. В-Писарівка. З пояснень свідків слідує, що позивач з сімєю ще до серпня 2010 року перейшли жити в новий будинок, в квартирі № 2 по вулиці Ленінградській в смт. В-Писарівка не проживають, лише навідуються та утримують там допоміжнє господарство. Відповідно до абзаців 3-4 пункту 11 постанови Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення ст. 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Позивач не надав суду доказів, що безперервно володів житлом протягом всього часу набувальної давності в період з 01.01.2001 року до 01.01.2011 року. Відповідно до абзацу 2 пункту 10 постанови Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», що з огляду на положення ст. 376 ЦК України право власності за набувальною давністю на обєкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України /про правовий режим самочинного будівництва/» в пункті 4 дав визначення самочинного будівництва це будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані / будуються/ на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Під належним дозволом слід розуміти передбачений законом України № 3038-УІ дозвільний документ /статті 35-37/, що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того обєкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Під проектом слід розуміти залежно від категорії обєкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України № 687-ХІУ, отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону України № 3038-УІ, а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 зазначеного Закону. В судовому засіданні з пояснень самого позивача та свідків слідує, що будь-яка технічна документація та правоустановчий документ на жиле приміщення в квартирі [ADDRESS] в колгоспі відсутні, до того ж приміщення будинку в цілому спочатку було дитячим садком. Відсутні будь-які відомості щодо вказаного будинку і в Бюро технічної інвентаризації. [PERSON] селищна рада не виділяла земельну ділянку під забудову ні колгоспу «Дружба», ні позивачу по справі. До того ж земельна ділянка за вказаною адресою має іншого власника [PERSON] Відповідно до технічного паспорта на спірну квартиру станом на 06.04.2016 спірне приміщення є самочинно збудованим. В судовому засіданні достовірно встановлено, що жиле приміщення в квартирі [ADDRESS] є безхазяйним. Проте, не можна виключити, що її власником є відповідач по справі ПСП «Дружба», на балансі якого вона перебувала і в судовому засіданні представник цього відповідача позов [PERSON] не визнав. Також на спірне жиле приміщення, окрім позивача, претендує [PERSON] /третя особа по справі/, який неодноразово звертався протягом 2015-2016 років з письмовими заявами до [PERSON] селищної ради про передачу йому вказаного приміщення у власність. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Всі наведені підстави виключають можливість застосування до спірних правовідносин норму ст. 344 ЦК України та визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на жиле приміщення в квартирі [ADDRESS]. Позивач не спростував доводів представників відповідачів в судовому засіданні, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed