Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач 21.05.2018 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради та просила зобов`язати відповідача провести самочинно реконструйований об`єкт - кам`яний сходовий марш до приміщення підвалу, в якому розміщено елеваторний вузол будинку на прибудинковій території у внутрішньому дворі будинку за адресою: [ADDRESS] до попереднього стану. Позов мотивований тим, що [PERSON] у внутрішньому дворі будинку здійсним самовільні будівельні роботи, які полягали у демонтажі кам`яного сходового маршу до приміщення підвалу будинку, в якому розміщено елеваторний вузол будинку і встановлення залізобетонного збірного сходового маршу в іншому місці, шляхом демонтажу гранту та каменю - черепашника вздовж фундаменту та несучої стіни будинку. У результаті таких дій нежитлові приміщення, що належать позивачу зазнали пошкоджень. Відповідач не мав дозвіл на проведення будівельних робіт та будівельним сміттям завдав незручності всім мешканцям будинку. Ухвалою суду від28.05.2018 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків, ухвалою від 09.07.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні 20.09.2018 року. До суду 17.08.2018 року надійшов відзив на позові від [PERSON] , згідно якого просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що всі роботи були погодженні з КП ЖКС «Порто-Франківський» задля усунення наслідків стихійного лиха - дощових злив у двір-колодязь. Ніяких пошкоджень приміщення позивача [PERSON] не здійснював, віконні прийоми, колір фарби відповідає ремонту 2002 року. Протокольною ухвалою у підготовчому засіданні 28.09.2018 рок було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 05.12.2018 року. З відповіді на відзив, зареєстрований канцелярією суду 04.12.2018 року вбачається, що позивач вважає відзив складений на його власній суб`єктивній оцінки та не ґрунтується на нормах законодавства. Позивач просить суд не брати документи подані відповідачем до уваги, адже вони не містять єдиної позиції відносно того хто виконував будівельні роботи, а факт притягнення до відповідальності [PERSON] свідчить про те, що він виконував роботи. Вказує, що облаштування сходів було необхідно відповідачу задля встановлення в підвалу ігрових автоматів. Вказує, що історія [PERSON] неправдива, а всі його дії здійснювалися з комерційною метою. Розгляд справи у судовому засіданні 05.12.2018 року було відкладено на 27.02.2019 року у зв`язку з поданням відповідної заяви представником позивача. У судовому засіданні 27.02.2019 року представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позову. [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні у справі докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] належать нежитлові приміщення магазину [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 27.01.2007 року (а.с.24). 03.08.2017 року головним спеціалістом інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Лисим С . О. складено протокол стосовно [PERSON] , де встановлено, що за результатами позапланової перевірки було встановлено, що [PERSON] виконував будівельні роботи з влаштування сходового маршу в нежитлове підвальне приміщення на прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] за що відповідальність передбачене ч. 5 ст. 96 КУпАП (а.с.18). В той же день [PERSON] було видано припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт (а.с.20). В результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення начальником Управління Якименко Р. К. ухвалено Постанову №590737 від 17.11.2017 року, згідно якою [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-42 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 6 800 грн. (а.с.22). Таким чином, матеріали справи містять протокол та припис щодо порушення [PERSON] ч. 5 с. 96 КУпАП та постанову, за якою [PERSON] притягнуто до відповідальність за порушення ч.1 ст. 188-42 КУпАП. Згідно листа Міністерства культури України №280/10/55-18 від 12.03.2018 року «Будинок прибутковий Вікторова», який знаходиться за адресою: [ADDRESS] занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, як пам`ятка архітектури та містобування місцевого значення (а.с.31). Позивач [PERSON] звернулась до судового експерта Ковальчук Олега Ульяновича з метою визначення вартості матеріальної шкоди, що була їй завдана діями [PERSON] З висновку експертного дослідження №20/18 від 20.04.2018 року судового експерта Ковальчук О.У. вбачається, що йому на вирішення дослідження поставлені наступні запитання: 1. Чи відносяться виконані будівельні роботи з влаштування сходового маршу в нежитлове підвальне приміщення на прибудинковій території за адресою: [ADDRESS], до таких, що виконані без відповідних дозволів на будівництво та проведених самовільно? 2. Які будівельні роботи необхідно повести для приведення самочинно реконструйованого об`єкта - нежитлового підвального приміщення на прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] до попереднього стану? 3. Яка вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, завданих нежитловому приміщенню [PERSON] діями [PERSON] з влаштування сходового маршу в нежитлове підвальне приміщення на прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] По першому запитанні судовий експерт відзначив, що будівельні роботи з влаштування сходового маршу виконанні з порушенням ч.1 ст. 34 та абзацу 1 ч.2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абзацу 2 п.5 Постанови КМУ від 13.04.2011 року №466 та вимог Постанови КМУ від 07.06.2017 року №406 та відповідно до ст. 376 ЦК України є самовільно проведеними (а.с.42). Суд, відзначає, що вирішення правових питань, що було вчинено при вирішення першого запитання позивача, не входить до компетенції судового експерта. По третьому питання експерт відзначив, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт, яка складається з вартості робіт та вартості будівельних матеріалів необхідних завданих нежитловому приміщенню [PERSON]. діями [PERSON] з влаштування сходового маршу в нежитлове підвальне приміщення на прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] становить 13194,00 грн. (а.с.43 на звороті). Таким чином, судовий експерт вказав вартість робіт, проте матеріали справи не містять документів яким чином експерт встановив причинно-наслідковий зв`язок між діями [PERSON] та шкодою, завданою нежитловому приміщенню [PERSON] Відомостей про стан нежитлового приміщення позивача до початку будівельних робіт, здійснених відповідачем матеріали справи та висновок експерта не містять. У зв`язку з чим суд не приймає до уваги висновок експерта, що пошкодження нежитлового приміщення позивача були наслідком дій відповідача. З листа Управління питань охорони об`єктів культурної спадщини № 01-13/258-С від 09.01.2018 року вбачається, що для з`ясування законності улаштування вхідної групи та перепланування нежитлових приміщень надано припис власнику приміщень магазину хутра - [PERSON]. за адресою: [ADDRESS]. Для з`ясування факту засипки вікон підвалу та приямків - у власника перепланованих приміщень [PERSON] витребувано дозвільна та проектно-технічна документація (а.с.95). З листа в.о. начальника дільниці №1 КП ЖКС «Порто Франківський» Літвиненко Ю.А. від 09.08.2017 року вбачається, що дії [PERSON] були узгоджені з управителем КП ЖКС «Порто Франківський» (а.с.124). З листа Департаменту міського господарства Одеської міської ради «С-749/3,2468 від 31.10.2017 року вбачається, що згідно інформації комунального підприємства «ЖКС «Порто-Франківський» силами жильців будинку [ADDRESS] виконані роботи по встановленню вікна, відновлення сходів входу в підвальне приміщення, заміні трубопроводу каналізаційної лінії та ремонту зливової каналізації (а.с.112). В свою чергу з листа директора КП ЖКС «Порто-Франківський» №96 від 19.12.2018 року встановлено, що договори на виконання робіт проведених [PERSON] відсутні, а КП не виконував дані роботи (а.с.195). Проте, незважаючи на те, що КП ЖКС «Порто-Франківський» на запити сторін відповідає по різному, вина [PERSON] в здійсненні самочинного будівництва доведена, адже постанову Управління ДАБК про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ст. 188-42 КУпАП скасовано не було, а відомості про її оскарження суду не представлені, така інформація лише згадана в листі представника Уповноваженого Верховною радою України з прав людини від 18.06.2018 року (а.с.87). Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Так, відповідно до ч. 1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд приходить до висновку, що позивачем не наведено та не надано жодного переконливого та належного доказу, згідно якого вбачалось би, що права [PERSON] порушувались саме [PERSON] . Причинно-наслідковий зв`язок між діями [PERSON] та пошкодженням нежитлових приміщень позивача матеріалами справи не підтверджується. Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено пошкодження приміщень утворилися саме в результаті вчинених відповідачем дій щодо реконструкції сходів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд відмовляє у задоволенні основних позовних вимог, вимога про стягнення судового збору з відповідача на користь позивача також не підлягає задоволенню, у відповідності до процесуального законодавства.

Outcome: dismissed