Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач 13.07.2015 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про повернення банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди, у якій просив стягнути з відповідача 5000доларів США, пеню в розмірі 934,80доларів США, суму трьох відсотків річних в розмірі 46,85доларів США та 5000грн. на відшкодування моральної шкоди. Після остаточного уточнення позовних вимог 26.11.2015 р. просив стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 1483,60доларів США, що еквівалентно 32636,48грн., суму трьох відсотків річних в розмірі 78,49доларів США, що еквівалентно 1726,64грн., та 5000грн. на відшкодування моральної шкоди. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до договору-заяви №300131/144610/3-14 від 10.12.2014р. банк отримав від неї 5000доларів США та нарахував проценти за ставкою 11%, з кінцевим строком закінчення 10.03.2015р. Після закінчення даного строку вона звернулася в банк з усною вимогою про повернення вкладу та нарахованих процентів. Відповідачем видано нараховані проценти в повному обсязі, а вклад не повернуто. На її письмове звернення, 01.04.2015р. було отримано відповідь відповідача, що повернення вкладів фізичних осіб, залучених в іноземній валюті, може здійснюватись у готівковій формі в іноземній валюті шляхом виплати частинами у межах до 15000грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Однак повернення так і не відбулось. Тільки 10.11.2015р. вона отримала у філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» кошти в гривневій валюті залишку вкладу в розмірі 109113грн. Тому відповідач повинен повернути їй пеню згідно вимог ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 3 % за кожен день прострочення, 3 % річних та згідно вимог ст.22 цього Закону\~спричинену їй несвоєчасним поверненням депозиту моральну шкоду, яку вона оцінила у 5000 грн. Позивачка у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був належним чином повідомлений,від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Однак у наданому суду запереченні відповідач позов не визнав, мотивуючи тим, що на даний час ПАТ «[PERSON] та кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних, та на три місяці запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора банку. Після запровадження у банку тимчасової адміністрації задоволення вимог вкладників та інших кредиторів відбувається у особливому, передбаченому спеціальним Законом порядку. Тому не має законних підстав для задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості з позивача, повноваження якого з 18.09.2015р. виконує уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 10.12.2014 р. між сторонами укладено договір банківського вкладу №300131/144610/3-14 (а.с.5), відповідно до якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти позивача у сумі 5000доларів США, із процентною ставкою 11% річних, датою повернення вкладу визначено 10.03.2015р. Після закінчення строку, визначеного в даному договорі, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов залучення банківських вкладів та обслуговування вкладних рахунків. 13.03.2015р. позивачка зверталася до відповідача із заявою про повернення вкладу(а.с.13). Листом від 30.03.2015р. №9-000746/332400 позивачу роз»яснено, що повернення вкладів фізичних осіб, залучених в іноземній валюті, може здійснюватись у готівковій формі в іноземній валюті шляхом виплати частинами у межах до 15000грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ.(а.с.15). На даний час позивачці повернуто суму вкладу, що підтверджується заявою видачі готівки №2 від 10.11.2015р.(а.с.52) та нараховані проценти в повному обсязі. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до частини першої\~ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При вирішенні даного спору суд враховує правові позиції Верховного Суду України, які згідно з вимогою ч.1 ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 25.12.2013 р. у справі № 6-140цс13, згідно змісту ст.ст. 526, 1058 ЦК України\~зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладникові готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак, ненадання вкладникові можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 28.01.2015 р. у справі № 6-247цс14, згідно з ч.2 ст 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України\~проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, по день фактичного його повернення вкладникові, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. З огляду на викладене, з урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 78,49доларів США, що по курсу НБУ становить 1726,64грн. Суд вважає, що\~Закон України «Про захист прав споживачів»\~може застосовуватись при вирішенні питань, які передують укладенню договору банківського вкладу, після укладення такого договору застосовуються спеціальні норми щодо договірних правовідносин. Тому суд вважає необґрунтованою заявлену позивачем вимогу про стягнення неустойки (пені) у розмірі 3 % за кожен день прострочення згідно вимог ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Так само безпідставною є вимога про стягнення моральної шкоди з огляду на те, що укладеним між сторонами договором банківського вкладу стягнення такої шкоди не передбачено, а\~Закон України «Про захист прав споживачів», який містить норму про відшкодування моральної шкоди, до даних правовідносин не застосовується. З огляду на викладене у задоволенні вказаних двох позовних вимог слід відмовити. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3% річних в розмірі 78,49доларів США, що по курсу НБУ становить 1726,64грн. Також з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід державного бюджету в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial