Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач 28.08.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 26741,91 грн., що виникла за кредитним договором №500940544 укладеним 16.05.2014 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 16.05.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №500940544, відповідно до умов якого Банк зобовязався надати відповідачеві кредит у сумі 17978,25 грн., строком користування до 19.05.2019 року, під 15,99 % річних. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 17978,25, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 19.08.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 26741,91 грн., яка складається з простроченої заборгованість за кредитом 17780,70 грн.; відсотки за користування кредитом 3314,33 грн.; комісія 3246,88 грн.; штраф 2400,00 грн. Таким чином, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судове засідання 08.12.2015 року представник позивача не зявився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав до суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, на підставі наявних документів у справі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 18). Відповідач до суду двічі не зявився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 27, 33), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 16.05.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №500940544, відповідно до умов якого Банк зобовязався надати відповідачеві кредит у сумі 17978,25 грн., строком користування до 19.05.2019 року, під 15,99 % річних за користування кредитом (а.с.4-8). Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 17978,25, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача (а.с. 11). У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 19.08.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 26741,91 грн., яка складається з простроченої заборгованість за кредитом 17780,70 грн.; відсотки за користування кредитом 3314,33 грн.; комісія 3246,88 грн.; штраф 2400,00 грн. (а.с. 10 розрахунок заборгованості). Банк надсилав вимогу відповідачу про необхідність виконання зобов'язань, проте в установлений строк заборгованість за кредитом повернута не була (а.с. 19-20). Таким чином, враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, які слід задовольнити. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з пп.1 п.1 ч.2\~ст.4 цього ж Закону, ставка судового збору за подачу до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. (в редакції станом на 28.08.2015 року - на дату звернення до суду). Відповідно до ст. 8 Закону України. «Про Державний бюджет України на 2015 рік», встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату в розмірі 1218,00 грн. (в редакції станом на 28.08.2015 року - на дату звернення до суду). Як вбачається з даного позову він є позовом майнового характеру, ціна позову становить 26741,91 грн., позов задоволений в повному обсязі, тобто судовий збір за подання позову до суду становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 267,42 грн., позивачем сплачено судовий збір в розмірі 267,42 грн., відповідно до Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на 28.08.2015 року - на дату звернення до суду), що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 267,42 грн. сплачена позивачем згідно меморіального ордеру від 28.08.2015 року (а.с. 3). На підставі викладеного та

Outcome: approved