Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач 2 серпня 2018 року звернулась до суду з цим позовом і вказала, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 5 жовтня 2013 року по 24 жовтня 2017 року. У подружніх стосунках з відповідачем по справі проживали до грудня 2016 року. [INFO] в позивача народилася донька [PERSON]. Батьком дитини, відповідно до положень частини другої статті 122 СК України був записаний відповідач. Однак останній не явяється біологічним батьком дитини. Тому позивач просила суд виключити з актового запису №2261 від 11 липня 2018 року про народження [PERSON] даних про відповідача як батька (а.с.2-4). Ухвалою від 16 серпня 2018 року було відкрито провадження у цій справі, вирішено розглядати її в порядку загального позовного провадження (а.с.15). Ухвалою від 21 вересня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.19). Ухвалою від 13 листопада 2018 року вирішено здійснити виклик відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду в порядку частини одинадцятої статті 128 ЦПК України (а.с.32, 33). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Пояснює, що з відповідачем фактично не проживала, а офіційно шлюб розірвала пізніше. І дитина народилася на протязі десяти місяців після припинення шлюбу, відповідача автоматично записали батьком у свідоцтво про народження, але відповідач не є батьком дочки [PERSON]. Він сам це знає і визнає, про що заявляв у телефонній розмові, однак в судове засідання з'являтись відмовляється. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подав. Згідно з частиною другою статті 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до частини першої статті 281 ЦПК України 7 грудня 2018 року судом було винесено ухвалу про заочний розгляд справи (а.с.37). Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] в м. Вінниця. Матір'ю записана позивач [PERSON], а батьком - відповідач [PERSON] (а.с.6). Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання особи позивач з 2 травня 2018 року по даний час значиться зареєстрованою [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 жовтня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.8). Згідно з копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сторони одружились 5 жовтня 2013 року (а.с.9-10). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Підставою даного позову є те, що відповідач, будучи вказаним в актовому записі про народження дитини - [PERSON], [INFO], не є її біологічним батьком, а тому вирішення даного питання можливе лише в судовому порядку. В даному випадку предметом позову є виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. Вказаний спір регулюється положеннями Сімейного кодексу України. В даному випадку підлягають застосуванню положення статей 122, 138 СК України. Відповідно до частини другої та третьої статті 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Згідно частиною першою статті 138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. У суду немає підстав не брати до уваги пояснення позивача щодо відсутності кровного споріднення її дочки [PERSON] та колишнього чоловіка [PERSON], так як вони чіткі, послідовні, узгоджуються з дослідженими у судовому засіданні доказами. Неявку відповідача суд розцінює як байдужість до наслідків розгляду спору та мовчазну згоду щодо вирішення спору на розгляд суду. Таким чином, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені нею при подачі позовної заяви до суду (а.с.1) в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved