Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Беспалова Н.О. звернулася до Маловисківського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею (позивачем) та відповідачем, зареєстрований 04.10.1997 року Маловисківським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №87. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , яка в даний час є повнолітня, проживає окремо, сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Вказує, що сімейні стосунки між сторонами припинені з 2019 року, кожен має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, переконана, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у позивача та відповідача на ґрунті сімейно - побутових проблем, виникла не приязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, збереження шлюбу суперечить її інтересам, на примирення не згодна. Ухвалою суду від 26.02.2021 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та представник позивача адвокат Беспалова Н.О. в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, разом з тим, представник позивача подала заяву, зареєстровану судом про проведення розгляду справи без її участі та участі позивача. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Повідомлений належним чином відповідач - [PERSON] (у відповідності до ст.128 ЦПК України), не повідомив про причини своєї неявки, належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі є обов`язковим (ст. 131 ЦПК України), у разі неповідомлення суду про причини неявки у судове засідання вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 49 ЦПК України), а згідно за ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та доведення суду переконливості своїх доводів (повідомлення про судове засідання є елементом змагальності та обов`язком суду), тому, на думку суду, неявка відповідача в судове засідання та неповідомлення ним про причини своєї неявки свідчить проте, що відповідач розпорядився своїми процесуальними правами шляхом не брати участь у судовому засіданні та користуватися наданими йому процесуальними правами. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача за погодженням з позивачем. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Заперечення від сторін проти заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, та їх задоволення з огляду на таке. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано, 04.10.1997 року Маловисківським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №87, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 04.10.1997 року. Сторони мають спільних дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.05.2000 року та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.08.2010 року. Твердження позивача про те, що подружжям шлюбно-сімейні стосунки не підтримуються та остання намірів їх відновлювати не має наявними у справі доказами не спростовуються. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, зокрема, позивача, яким пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При цьому, судом відзначається, що добровільність шлюбу, - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з частини 3 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Положеннями частини 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, під час розгляду справи за наявними в ній доказами обставини, наведені у частині 2 статті 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений, - судом не встановлені. Як зазначено у частині 2 статті 104 СК України- шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З клопотанням про надання строку для примирення сторони до суду не звертались. За вказаних вище обставин враховуючи фактичні взаємини подружжя, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обгрунтованими та достатніми, а тому підлягають задоволенню. Крім того, судом відзначається, що відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При цьому, судом відзначається, що було заявлено вимога щодо відновлення дошлюбного прізвища, позивач вказала, що після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Частиною ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову. Позивачем сплачено при поданні позову судовий збір у розмірі 908 грн. тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved