Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.10.2020р звернувся до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що він 28 листопада 2012 року зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини з [PERSON] припинені з січня 2015 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Збереження сім`ї неможливо і суперечить їх інтересам. Просить шлюб між ним та [PERSON] розірвати, судові витрати покласти на нього. Позивач [PERSON] свої вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на задоволенні, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву, згідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог, на розірвання шлюбу згодна, та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 28.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 листопада 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 774. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримав свій позов, а відповідачка його повністю визнала. Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. У відповідності до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони у справі не проживають однією сім`єю тривалий час, живуть окремо, відносини не підтримують, спільним побутом не пов`язані, обидва бажають розірвати шлюб, у зв`язку з чим суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. З`ясувавши фактичні відносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, враховуючи, що позивач не наполягав на стягненні з відповідача судового збору, суд вважає за можливе сплачений судовий збір при поданні даного позову в сумі 840,80 грн., залишити за позивачем.

Outcome: approved