Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.08.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, в обґрунтування якого зазначила, що вона 30.05.2019 року уклала договір купівлі-продажу квартири з [PERSON] . Відповідно до умов вищевказаного договору до неї перейшло праві власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно до п. 4.1 Договору купівлі-продажу, повинен був знятися з реєстраційного обліку до 01 липня 2019 року. Натомість відповідач до теперішнього часу не знявся з реєстрації за вищевказаною адресою, що перешкоджає позивачу, як власнику, вільно користуватися та розпоряджатися власністю. Просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та скасувати реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.09.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву з підтримання позовних вимог та просить суд слухати справу без її участі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 13.05.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Василенком В.А., [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 8 Договору продавці зобов`язалися зняти своє місце реєстрації в вищевказаній квартирі до 20 березня 2019 року. Відомості про реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 30588340 від 06.03.2019 року. Як вбачається з інформації Відділу реєстрації місця проживання громадян № 08-4/914 від 28.05.2019 року та 08-4/913 від 28.05.2019 року, згідно наявного картотечного обліку [PERSON] та [PERSON] значаться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. п. 4.1 Договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] зобов`язався знятися з реєстраційного обліку до 01 липня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 УК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Дана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11. Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач згідно п. 4.1 договору купівлі-продажу від 13.05.2019 зобов`язалися знятися з реєстрації в квартирі до 01 липня 2019 року, натомість не виконав вказані зобов`язання, що в свою чергу, обмежує право позивача на вільне користування та розпорядження своєю власністю є підставою для задоволення позову. Натомість враховуючи вищевикладене, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та усунення перешкоди в здійсненні позивачем права користування та розпорядження належним їй на праві власності квартирою шляхом зняття з реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: partial