Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач 25.04.2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 08.11.2017 року в розмірі 254 209,44 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 08.11.2017 року між сторонами було укладено договір позики, який було посвідчено нотаріально. Договором передбачили сплату інфляційних витрат та пеню за кожен день прострочення. У зв`язку з неповним виконанням зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості з урахування індексу інфляції, що ставить 190 170,76 грн. та три відсотки річних у розмірі 6150,68 грн. Розмір штрафних санкцій за договором становить 57 888 грн. Ухвалою суду від 03.06.2019 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10.07.2019 року. У підготовчому засіданні 10.07.2019 року протокольною ухвалою було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 08.08.2019 року. До суду 05.08.2019 року надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. У судовому засіданні 08.08.2019 року заяву про збільшення розміру позовних вимог було залишено без розгляду, ухвалено продовжити розгляд справи в заочному порядку, розгляд справи відкладено на 18.09.2019 року. У судове засідання 18.09.2019 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його та позивача відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 08.11.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно п.1 якого [PERSON] передає у власність [PERSON] , а [PERSON] приймає грошові кошти у сумі 173 225 грн. та зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів, не пізніше ніж до 15.02.2018 року. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №442. Також нотаріально посвідченою заявою від 08.11.2017 року [PERSON] повідомив, що отримав від [PERSON] грошову суму в розмірі 173 225 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно договору позики від 08.11.2017 року грошві кошти мають бути повернені до 15 лютого 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого само роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Також частиною 1 ст.533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Тобто, зважаючи на те, що відповідач отримав позику та не повернув кошти у встановлені договором строки, вимоги позивачки є обґрунтованими в частині стягнення суми позики з відповідача та підлягають задоволенню. Згідно п. 7 Договору позики, у разі прострочення виконання зобов`язання за даним договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексі інфляції за весь час прострочення, а також 134 грн. (що еквівалентно 5 доларів США на 08.11.2017 року) за кожний день прострочення. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Квитанцією №14786 від 24.04.2019 року підтверджується, що [PERSON] при зверненні до суду оплатив суму судового збору у розмірі 2542,09 гривні. За таких обставин, зважаючи, що позов підлягає задоволенню, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved