Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення коштів за ремонт та реконструкцію будинку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з часу народження сина, тобто з 1999 року проживала в селі Степанці, Канівського району в будинку, який належав її матері [PERSON] спочатку без реєстрації свого місця проживання, а в 2003 році в серпні зареєструвалася за місцем свого постійного проживання, де мешкає і на даний час. За існуючим загальноприйнятим в суспільстві правилом, найменша за віком дитина в сім`ї стає одним спадкоємцем після смерті батьків. Сестри позивача [PERSON] та [PERSON] повиходили заміж та виїхали з села і в даний час проживають в місті Києві, тому з 1999 року позивач разом з матір`ю несла весь тягар утримання будинку, надвірних споруд та присадибної земельної ділянки. Їх житловий будинок був з 18.01.2001 отриманий матір`ю [PERSON] у власність на підставі договору дарування. На час укладання та оформлення договору дарування будинку, згідно технічного паспорта, загальна площа будинку складала 68,9 кв.м., вартість житлового будинку станом на 18.04.2001 - 20444 грн. Оскільки, її сестри протягом всього періоду не проявляли ніякого інтересу до будинку, у вселенні та проживанні позивача не заперечували, а будинок перебував у ветхому стані і потребував капітального ремонту, тому позивач в 2006 році вирішила провести такий ремонт, тим більше, що в селі розпочалася газифікація житлових будинків. Оскільки, її матір була єдиним власником будинку, тому і всі документи оформлялися на неї як замовника робіт, проте позивач вказала, що вирішувала всі питання укладання договорів, покупки матеріалів та обладнання. За кошти позивача було повністю закуплено труби, газовий котел, радіатори опалення та інші матеріали для підключення газопостачання. Для цього позивач неодноразово оформляла договори споживчого кредиту, оскільки власних коштів позивача та її сина не вистачало для виконання даних робіт. Згодом позивач замінила в будинку вікна, двері, електропроводку, здійснила перепланування та реконструкцію кімнат, провела ремонтні роботи в кухні, ванній коридорі, вітальні, провела каналізацію, споруджено вигрібну яму та свердловину. Також позивачем було придбано дві газові плити, витяжку, пральну машину, холодильник, морозильну камеру, меблі для кухні, водонагрівач, іншу побутову техніку та обладнання. Після проведення всіх ремонтних робіт та робіт по реконструкції будинку збільшилась його вартість, яка згідно висновку експерта станом на 11.01.2021 становить 274 565,00 грн. [INFO] мати позивача померла, оскільки позивач проживала з матір`ю та доглядала за нею, тому поховання вона здійснила за власні кошти. Як було раніше домовлено сестра позивача [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася, але старша сестра [PERSON] звернулась до нотаріуса та оформила свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину будинку та земельної ділянки присадибної ділянки, про що позивача повідомив нотаріус. Оскільки, всі роботи проводились позивачем за згодою з покійною матір`ю, а відповідач жодним чином не перешкоджала в їх проведенні, жодних витрат не несла, тому позивач виявила бажання оформити на себе весь будинок або щоб відповідач відшкодувала їй кошти, які вона затратила на ремонт та реконструкцію будинку, проте відповідач відмовилася. В зв`язку з цим, позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом та просить суд ухвалити рішення яким стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 вартості понесених витрат на проведення капітального ремонту та часткової реконструкції житлового будинку що становить 137 282,50 грн. та витрати пов`язані з розглядом справи. Відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому вона щодо задоволення позову заперечувала та вказала, що вимоги позивача не можуть бути задоволені з наступних підстав. Позивачем зазначено, що переобладнання будинку здійснено у 2006-2009 роках, в подальшому проводився поточний ремонт, який було закінчено в січні 2021 року. Обставини, що з 2006 року по 08 травня 2020 року власником була їх мати [PERSON] відповідачем не оспорюються. Саме власником будинку у 2006-2009 роках здійснено покращення будинку. Так як [PERSON] була пенсіонером, їй довелося отримати наперед кошти за оренду земельної ділянки (пай), за договором оренди, який було укладено на 49 років. За рахунок отриманих коштів було здійснено покращення у власному будинку спадкодавця. На думку відповідача, в зв`язку з цим, позивач ніколи не пред`являла вимоги власнику майна. Позивач не надала до суду доказів, а саме договору про повернення коштів позивачу власником будинку. Так сталося, що після смерті матері стосунки між сторонами погіршилися, що призвело до того, що позивач обмежила доступ відповідача до її власності. Неправомірні дії з боку позивача спонукали відповідача на звернення до правоохоронних органів. Згоду на демонтаж майна (вікон, дверей і т.д.), а також проведення ремонту у спільному будинку, відповідач не надавала. Про дану обставину їй стало відомо лише після отримання позову. Візуально в цьому переконатись відповідач не може. У зв`язку з відсутністю згоди на проведення ремонту позовні вимоги є необгрунтованими. Позивач не надала доказів необхідності проведення ремонту у зв`язку з об`єктивною необхідністю, загрозою знищення майна. Крім того, позивачем не надано доказів існування договірних відносин з приводу виконання ним ремонтних робіт, придбання меблів, чи іншого договору та наявність обов`язку відповідача відшкодувати понесені ним витрати. Навіть якщо припустити, що ремонт у 2006-2009 роках проводився власником за кошти позивача, позивач не надала доказів обгрунтованості позовних вимог - наявності у спадкодавця зобов`язання повернути кошти кредитору. Так як позивач не була кредитором спадкодавця, покращення у будинку було здійснено за кошти самої власниці, відповідач не успадкувала обов`язок сплатити борг, позовні вимоги не можуть бути задоволеними. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача витрати на правову допомогу. Позивачем надана відповідь на відзив в якому зазначено, що представник відповідача помилково вказує, що переобладнання будинку здійснено у 2006-2009 роках, а в подальшому проводився поточний ремонт будинку, проте йому не відомо з яких міркувань виникло таке твердження. В своїй позовній заяві позивач чітко зазначила, що процес газифікації тривав до 2009 року, а ремонт, переобладнання, реконструкції розтягнувся починаючи з газифікації з 2006 року по 2018 рік, а окремі роботи тривають і сьогодні. Стосовно отримання коштів покійною матір`ю по договору оренди земельної частки, то слід зазначити, що ці кошти нею були порівну розділені між дочками. Вимоги позивач до своєї матері не пред`являла по тій причині, що проживала з нею разом, за усною домовленістю з нею здійснювала всі роботи. Згоду на демонтаж вікон та дверей у будинку у відповідача не брала по тій причині, що вона не була власником будинку. Квитанції всі виписувались на ім`я власника, а кошти сплачувала позивач, оскільки у їх матері була мізерна пенсія. Стосовно згоди на проведення ремонту то позиція відповідача є необгрунтованою, оскільки відповідач на час проведення ремонту не була власником будинку, а їх мати проти проведення ремонту та реконструкції не заперечувала. В зв`язку з цим, просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.131). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01.04.2021 відкладено підготовче засідання в зв`язку з неявкою позивача (а.с.150). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.05.2021 відкладено підготовче засідання в зв`язку з неявкою сторін (а.с.161). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2021 задоволено клопотання представників сторін про витребування доказів та закрито підготовче провадження у справі (а.с.174-175). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.07.2021 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Потієнко Т.М. про витребування доказів (а.с.211-212). Під час судового розгляду позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили задовольнити в повному обсязі на підставі наданих доказів того, що позивач витратила особисті кошти на переобладнання будинку та його реконструкцію та бажає щоб спадкоємець [PERSON] відшкодувала понесені витрати на проведені будівельні роботи по обладнанню будинку. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов. Просила відмовити в задоволенні позову. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та це не потребує доказування, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, що позивач є донькою [PERSON] (рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.11.2020, справа № 697/1707/20 (а.с.13). З копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу вбачається, що будинок по [ADDRESS] на підставі договору дарування належить [PERSON] (а.с.14-17). Дані обставини також підтверджуються довідкою № 319 від 26.05.2020 виданої виконавчим комітетом Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області (а.с.27 зворот). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.05.2020 вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с. Степанці (а.с.24). Згідно довідки № 877/1 від 21.12.2020 виданої виконавчим комітетом Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області, [PERSON] поховала за власні кошти свою матір - [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.25). З довідки № 877 від 21.12.2020 виданої виконавчим комітетом Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області вбачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала з 1970 року по день смерті [INFO] в будинку [ADDRESS] . Разом з нею була зареєстрована з 2003 року і проживає по даний час її донька [PERSON] та внук померлої [PERSON] (а.с.25 зворот). Матеріалами справи встановлено, а також не оспорювалось сторонами в судовому засіданні, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є спадкоємцями майна померлої [PERSON] (по 1/2 частці кожна). На підставі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Сторонами не оспорюється та встановлено судом, що до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло право власності на житловий будинок [ADDRESS] . На підтвердження своїх доводів, що ремонтні роботи спірного будинку проводились за особисті кошти позивача, нею надано відомості про свої доходи. Відповідно до довідок ПрАТ «Миронівська птахофабрика» № 337, 336, 335, 334, 333, 332, 331, 330 від 24.12.2020, [PERSON] працювала в ПрАТ «Миронівська птахофабрика» підсобним робітником, з 01.03.2013 по 30.11.2020 її заробітна плата складала: 2013 рік - 40 649,89 грн., 2014 рік - 55 923,40 грн., 2015 рік - 76 316,19 грн., 2016 рік - 98 848,87 грн., 2017 рік - 118 445,64 грн., 2018 рік - 198 171,56 грн., 2019 рік - 216 153,03 грн., 2020 рік - 187 056,47 грн. (а.с.37-44). Згідно довідки Канівського відділення ЧОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 17.12.2020 № 142, [PERSON] мала кредитний договір №014/0443/82/0523979 від 22.11.2017. Кредит готівкою на суму 40 000,00 грн. було надано з метою поліпшення умов проживання та здійснення ремонту за місцем прописки (а.с.45). З довідки Канівської ДПІ Головного управління ДПС у Черкаській області від 17.08.2021 №6951/5/23-00-70-023, наданої на виконання ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.07.2021 вбачається, що її дохід склав: 2006 рік - 7 908,52 грн., 2007 рік - 9 546,51 грн., 2008 рік - 11 686,28 грн., 2009 рік - 9 753,67 грн., 2010 рік - 11 297,16 грн., 2011 рік - 13 439,27 грн., 2012 рік - 14 789,66 грн., 2013 рік - 44 682,69 грн., 2014 рік - 55 923,40 грн., 2015 рік - 76 316,19 грн., 2016 рік - 98 848,87 грн., 2017 рік - 118 445,64 грн., 2018 рік - 202 171,56 грн., 2019 рік - 216 177,87 грн., 2020 рік - 115 196 грн. (а.с.214-218). Згідно товарних чеків, наданих позивачем, встановлено, що [PERSON] купувала будівельні матеріали, а саме: плитку, фарбу, цемент, тощо (а.с.82, 83) В матеріалах справи наявні також чеки за виготовлення та установку вікон та дверей, проте з наданих чеків неможливо встановити хто був замовником послуг (а.с.79, 81). До матеріалів справи надано документацію, яка підтверджує факт газифікації будинку та всіх робіт пов`язаними з цим. Угоди, акти, квитанції на оплату виконаних робіт були укладені з власником будинку - [PERSON] (а.с.69-78). Таким чином, суд вважає доведеним що в будинку [PERSON] , в якому як член сім`ї власника будинку проживала [PERSON] в період з 2006 року проводились ремонтні роботи та часткова реконстукція будинку, в якому приймала участь і [PERSON] як член сім`ї власника. З інформаційної довідки МХП «УРОЖАЙ» від 15.06.2021 № 18, наданої на виконання ухвали Канівського міськрайонного суду від 02.06.2021, вбачається, що між ТОВ «НВФ «УРОЖАЙ» та [PERSON] був укладений договір оренди належної їй земельної ділянки від 01.12.2014. При житті [PERSON] отримувала орендну плату в повному розмірі, а саме: в 2016 році - 7 946,74 грн.; в 2017 році - 7 733,18 грн.; в 2018 році - 13 651,49 грн. та за 2019 рік сплачено аванс за 2019 рік в сумі 13 651,49 грн.; в 2019 році погашено аванс, виданий в 2018 році та сплачено кошти наперед в сумі 13 652,01 грн.; в 2020 році погашений аванс в сумі 13 652,01 грн. (а.с.180). На виконання ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2021, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надало довідку від 18.06.2021 про розмір пенсії [PERSON] з січня 2006 року по квітень 2020 року з якої вбачається, що розмір її пенсії за весь період склав - 196 105,36 грн. (а.с.183-195). З досліджених судом доказів встановлено, що предметом позову є правовідносини, які виникли між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , як спадкоємцями майна матері [PERSON] , з приводу відшкодування витрат понесених позивачем, як членом сім`ї спадкодавця [PERSON] за ремонт та реконструкцію належного спадкодавцю будинку по [ADDRESS] . Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів. Відповідно до частин першої та четвертої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та власність зобов`язує. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Стаття 358 Цивільного кодексу України передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. За словами позивача, нею після смерті матері, у січні 2021 року було здійснено ремонт будинку також. Проте, судом не встановлено, а позивачем не доведено факту узгодження з відповідачем обсягу та умов проведення ремонту та реконструкції будинку, яка саме сума на оплату такого ремонту та реконструкції будинку була необхідна для утримання частки нерухомого майна, яке належить відповідачу, а яка сума на оплату ремонту була необхідна позивачеві для власних потреб. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 202 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Частиною першою статті 218 ЦК України встановлено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однієї із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, між власником будинку [PERSON] та позивачем [PERSON] домовленості щодо відшкодування вират понесених останньою на ремонт будинку та його реконструкцію не було. Крім того слід зазначити, що кошти на ремонт та реконструкцію будинку крім позивача витрачала і власник будинку [PERSON] . Судом на підставі досліджених доказів також встановлено, що позивач [PERSON] , як член сім`ї [PERSON] , проживаючи в спірному будинку з 2003 року, приймала участь у витратах на проведення ремонтних робіт та частковою реконструкцією будинку. Власником будинку до 08.05.2020 була [PERSON] , а після її смерті - в порядку спадкування за законом в рівних частках власниками стали [PERSON] та [PERSON] . Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі який відповідає його частці у спадщині. Відповідач [PERSON] не була забудовником (власником) домоволодіння на час проведених ремонтних робіт, а позивач не була членом її сім`ї. Вона отримала 1/2 частину спірного будинок за адресою [ADDRESS] у спадщину після смерті своєї матері. Позивач також не була кредитором спадкодавця, покращення у будинку було здійснено і за кошти самої його власниці. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач зверталася до відповідача з відповідними пропозиціями, а відповідач їй безпідставною відмовила чи, щонайменше, ухилялася від обговорення питання щодо проведення ремонту в будинку. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту погодження (договору) з відповідачем, які саме роботи з ремонту будинку, що перебуває у спільній власності необхідно провести, а також, які роботи для підтримання спільної власності необхідно провести першочергово, які можуть бути здійснені у другочерговому порядку. Аналізуючи зазначені факти, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що нею з відповідачем було погоджено, досягнуто домовленості про розмір та якість ремонтних робіт, проведених у спільному будинку. Також на дослідження суду позивачем не надано доказів, що саме ці витрати були необхідні для збереження спільного майна. За таких обставин, суд позбавлений можливості визначити, які саме витрати позивача на збереження спільного майна були необхідними, розумними та обґрунтованими. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 204/3354/15-ц (провадження № 61-18521св18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, одноособово приймаючи рішення про проведення ремонту, позивач приймала на себе відповідний ризик та обов`язок проведення цього ремонту без надання відповідачем коштів на проведення такого ремонту, а тому стягнення цієї грошової суми обмежує та порушує право відповідача, який не розраховував на такі витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачем [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами, що нею витрачено на ремонт та реконструкцію будинку виключно свої власні кошти, а не кошти покійної матері, так само як і не надано доказів щодо наявності попередньої домовленості між сторонами в усній або письмовій формі щодо відшкодування відповідачем половини вартості цих робіт. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в заявлених ним межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення, а тому у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити повністю. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В судовому засіданні представником відповідача [PERSON] - адвокатом Потієнко Т.М. подано заяву про намір подати докази сплати правової допомоги протягом 5 днів після проголошення рішення, у відповідності до абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Як визначено ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, представнику позивача [PERSON] - адвокату Потієнко Тетяні Миколаївні необхідно подати докази щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Судові витрати по справі складаються із судового збору в сумі 1372,80 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: dismissed