Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.10.2016 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 15.03.2009 року померла його мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення сільського виробництва, площею 8,17 га, що розташована на території Вязівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що підтверджується Державник актом на право приватної власності на землю, серії IV-ХР № 003601 від 20.03.2002 року, виданого Вязівською сільською радою на ім'я матері позивача [PERSON]. Позивач має намір успадкувати майно, оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом, в звязку з чим звернувся до суду з позовом про визнання права на земельну ділянку. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом не має. В нотаріальному порядку позивач отримати спадщину на земельну ділянку не може, оскільки постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину В відкрите судове засідання позивач не прибув, проте через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та прохав їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Проти заявлених позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 238029, виданого 29 жовтня 2009 року Вязівською сільською радою Краснокутського району Харківської області [PERSON], померла 15 березня 2009 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно, що складається із земельної ділянки для ведення сільського виробництва, площею 8,17 га, що розташована на території Вязівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що підтверджується Державник актом на право приватної власності на землю, серії IV-ХР № 003601 від 20.03.2002 року, виданого Вязівською сільською радою на ім'я матері позивача [PERSON]. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом не має. Факт, що позивач являється сином померлої [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії ГД № 847644 виданим Вязівською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спад\-щини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що позивач має право на земельну ділянку в порядку спадкування за законом відповідно до чинного законодавства, оскільки він надав суду докази, які підтверджують обґрунтованість позову. Одночасно з цим , суд вважає, що факт відсутності правовстановлюючого документу (докази втрати якого надані) позбавляє позивача можливості отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved