Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.09.2020 року звернувся до суду з позовною заявою ТОВ «Фінансова компанія «Прайм альянс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.05.2013 року між нею та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір № R53700426763В та їй видано кредитні кошти на суму 32\~300 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення 23.05.2017 року, шляхом сплати ануїтетних платежів. У виконавчому написі, з яким позивач ознайомилася в мережі Інтернет, вона дізналася, що 08 липня 2015 року право вимоги за кредитним договором було відступлено до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», згідно договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 080715 нв. 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм альянс» було укладено договір факторингу, відповідно до якого відповідач набув право нового кредитор за кредитним договором № R53700426763В. 12.09.2020 року позивач отримала повідомлення № 5328 від 27.08.2020 року та постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62893755 від 27.08.2020 року, відкритого на підставі виконавчого напису № 1113, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Буждиганчук Євдокією\~Юріївною 04.06.2020 року. Вважає, що нотаріус не мав жодних підстав для вчинення відносно нього виконавчого напису, через те, що не мав належних документів, що свідчать про безспірність вимог. Таким чином, виконавчий напис було вчинено лише на підставі кредитного договору № R53700426763В від 23.05.2013 року, договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 080715нв від 08.07.2015 року, договору факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року та розрахунку заборгованості з 29.01.2019 року по 10.03.2020 року. Крім того позивач зазначив, що на дату укладення кредитного договору постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в редакції постанови КМУ № 1602 від 29.11.2001 року, яка встановлювала стягнення заборгованості у безспірному порядку виключно на підставі нотаріально посвідчених угод, що передбачають сплату грошових сум, передачу або поверненню майна, а також права звернення на заставлене майно. Натомість вищевказаний кредитний договір не є нотаріально посвідченим і безспірного порядку стягнення за ним заборгованості не було передбачено, ані договором, ані законом. До позовної заяви не додано жодних оригіналів первинних документів, засвідченої виписки з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості, документа по здійсненню останньої оплати. Розрахунок наведений у виконавчому написі включає в собі комісію без пояснень за що і за які дії комісія нарахована, не наведено, яким чином були нараховані відсотки за період з 29.01.2019 року по 10.03.2020 року. Крім того, позивач вважає, що розрахунок приведений у виконавчому написі не ґрунтується на первинних бухгалтерських документах наданих ТОВ «ФК «Прайм альянс». Також позивач зазначив, що право вимоги ПАТ «ВТБ Банк» про стягнення основного боргу за черговим платежем позивача виникло 22.04.2014 року і з урахуванням приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 257 ЦК України закінчилось 22.04.2014 року, оскільки останній платіж позивачем було сплачено 22.03.2014 року. Поміж іншим, кінцевий строк повернення кредиту сплив 23.05.2017 року, а 23.05.2020 року і загальний строк позовної давності, у межах якого кредитор міг звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, право вимоги ТОВ «ФК «Прайм альянс» на повернення кредиту теж закінчилося 23.05.2020 року, тоді як виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 04.06.2020 року. Крім того позивач зазначає, що ТОВ «ФК «Прайм альянс» не виконав обов`язку щодо надання боржникові доказів переходу до нього прав у зобов`язанні. У свою чергу, це позбавило позивача можливості реалізувати права, встановлені ст. 518 ЦК України, тоді як під час процедури вчинення виконавчого напису здійснення цих прав є неможливим. З урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати виконавчий напис № 1113, вчинений приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Буждиганчук Є.Ю. 04.06.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм альянс» заборгованості у розмірі 35\~473 грн. 70 коп., застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Селидівського\~міського суду\~Донецької області\~від 25.09.2020\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~призначено розгляд\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22.12.2020 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів, зобов`язати приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. надати в судове засідання завірену копію виконавчого напису № 1113 від 04.06.2020 року та всі наявні документи на підставі яких було видано вищевказаний виконавчий напис. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання представник відповідач ТОВ «Фінансова компанія ««Прайм альянс»» не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав. В обґрунтування відзиву зазначив, що позивачу 01.03.2019 року відправлялася вимога про погашення кредитної заборгованості та повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, що підтверджується розрахунковим документом і списком поштових відправлень. У зв`язку з чим, позивач був належним чином повідомлений про наявну заборгованість та про необхідність її оплати. Зазначені позивачем первинні документи, та які зазначені в ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та бухгалтерську звітність», не передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затвердженні постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Треті особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.\~3,\~4\~ст.\~12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що 23.05.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № R53700426763В, за умовами якого останній видано кредитні кошти на суму 32\~300 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення 23.05.2017 року, та сплатою відсотків у розмірі 24 відсотка річних (а.с. 15-21). Згідно розрахунку заборгованості № R53700426763В від 23.05.2013 року (а.с. 50, 92), заборгованість [PERSON] складає 35 483 грн. 70 коп., з яких 28 257 грн. 66 коп. заборгованість з основного боргу, 3529 грн. 40 коп. заборгованість по відсоткам, 3696 грн. 64 коп. комісія. Відповідно до розрахункового документу і списку поштових відправлень ТОВ «ФК «Прайм альянс» направило на адресу [PERSON] 01.03.2019 року вимоги про погашення кредитної заборгованості та повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором (а.с. 51-55). 04.06.2020 року ТОВ «ФК «Прайм альянс» подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. заяву на вчинення виконавчого напису на кредитний договір № R53700426763В від 23.05.2013 року на часткове стягнення заборгованості у сумі 35 473 грн. 70 коп., з яких 28 247 грн. 66 коп. заборгованість з основного боргу, 3529 грн. 40 коп. заборгованість по відсоткам, 3696 грн. 64 коп. комісія (а.с. 82). Із заявою на вчинення виконавчого напису ТОВ «ФК «Прайм альянс» надано приватному виконавцю копію кредитного договору (а.с. 83-85), копію договору відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 080715нв, що укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (а.с. 86-88), договір факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм альянс» (а.с. 89-91), розрахунок заборгованості за кредитним договором № R53700426763В від 23.05.2013 року (а.с. 92), вимогу про погашення кредитної заборгованості та відомості щодо її направлення боржнику (а.с. 93-94). Згідно виконавчого напису № 1113 вчиненого 04.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., з [PERSON] стягнуто на ТОВ «ФК «Прайм альянс», заборгованість за кредитним договором № R53700426763В від 23.05.2013 року за період з 29.01.2019 року по 10.03.2020 року яка складає 35 473 грн. 70 коп., з яких 28 247 грн. 66 коп. заборгованість з основного боргу, 3529 грн. 40 коп. заборгованість по відсоткам, 3696 грн. 64 коп. комісія. Крім того, стягнуто плату за вчинення виконавчого напису у сумі 354 грн. 74 коп. (а.с. 12). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Гругорчук П.В. від 27.08.2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 62893775 з примусового виконання виконавчого напису № 1113 вчиненого 04.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм альянс» заборгованість в розмірі 35 828 грн. 44 коп. (а.с. 13). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюються Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України « Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17. Підпунктами 3.2., 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 . При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 50 Закону України « Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржують ся до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису ( стаття 88 Закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частини), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). Так, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, п.п. «б» п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами» за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Слід зауважити, що відповідачем для вчинення нотаріальної дії було надано розрахунок заборгованості, натомість він не містить в собі інформації щодо строків та дат за які нарахована заборгованість за тілом кредиту, відповідних відсотків за користування кредитом та комісії, строків прострочення зобов`язання зі сплати щомісячних платежів, тощо. Крім того, суд звертає увагу, що кінцевим терміном повернення кредитних коштів згідно кредитного договору № R53700426763В від 23.05.2013 року є 23.05.2017 року. В той самий час, як видно з виконавчого напису № 1113, вчиненого 04.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., період нарахування заборгованості за кредитним договором визначено з 29.01.2019 року по 10.03.2020 року. В даному випадку, суд вважає за необхідне зазначити, що після спливу строку кредитування, нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 ЦКУ, що підтверджується висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. На думку суду, нарахування ТОВ «ФК «Прайм альянс» заборгованості по відсоткам поза межами строку кредитування, також по своїй виключає факт безспірності суми заборгованості за кредитним договором. Слід також наголосити, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст.\~261\~ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. В постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 3-269гс16 зроблено висновок, що «до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій». В постанові Верховного Суду України від 8 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що «відповідно до частин першої, третьої статті 264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою». Згідно п.п. 7.1 кредитного договору № R53700426763В від 23.05.2013 року, сторони узгодили, що на підставі ст. 259 ЦК України строк позовної давності до вимог про стягнення пені та штрафів, передбачених Договором, встановлюється у три роки. Зокрема, в позовній заяві позивач наполягає на порушення строків позовної давності та вчинення виконавчого напису поза вищевказаних строків, при цьому суд звертає свою увагу, що кредитним договором та графіком погашення заборгованості передбачено виконання позичальником зобов`язанням зі сплати кредиту щомісячним платежами, і відповідно до вищевикладених правових позицій Верховного Суду України строк позовної давності повинен обчислюватися окремо щодо кожного простроченого платежу. Тоді як згідно матеріалів цивільної справи ТОВ «ФК «Прайм альянс» звернулося до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 04 червня 2020 року, про що свідчить відповідна печатка із зазначенням вхідного номеру та дати на вищевказаній заяві. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18). Таким чином, не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги відповідача. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Так, з матеріалів справи, не вбачається, що ТОВ «ФК «Прайм альянс» було складено письмову вимогу з пропозицією сплатити до 18 березня 2019 року взяті на себе позивачем зобов`язання за кредитним договором № R53700426763В від 23.05.2013 року, відсутні відомості саме про вручення [PERSON] такої письмової вимоги. Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява N 63566/00, § 23). Враховуючи вищевикладене, та оскільки відповідачем не доведена безспірність суми боргу на момент вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні не знайшло своє підтвердження правомірність вчинення виконавчого напису № 1113, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «ФК «Прайм альянс» на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved