overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач 18.01.2016 року звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути заборгованість по кредитному договору. При цьому посилається на те, що 30.12.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким останній було надано кредит у розмірі 1246,00 грн. зі сплатою 8,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідач не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, сплату відсотків не проводила. Таким чином станом на 04.01.2016 року створилась заборгованість в сумі 12664,78 грн. них: - 891,94 грн. заборгованість за кредитом; - 91,20 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; - 2866,07 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 8815,57 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив позов задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами існують зобовязальні правовідносини, які регулюються ст. ст. 509,510,526,527,530,651 ЦК України. Судом встановлено, що 30.12.2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким останній було надано кредит у розмірі 1246,00 грн. зі сплатою 8,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. /5-6/. Умови договору відповідач не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, сплату відсотків не проводила, таким чином станом на 04.01.2016 року створилась заборгованість в сумі 12664,78 грн. них: 891,94 грн. заборгованість за кредитом; 91,20 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 2866,07 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 8815,57 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В порушенні умов договору відповідач не виконала свої зобовязання і станом на 04.01.2016 року створилась заборгованість в сумі 12664,78 грн. Відповідно до вимог ст. 523 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до вимог ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач, 18.01.2016 року, звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в позовній заяві зазначив, що вони зареєстрували шлюб з відповідачкою 23 серпня 2013 року в виконавчому комітеті Гоголівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, актовий запис № 5, від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає в даний час з відповідачкою і знаходиться на їх спільному утриманні. В позовній заяві позивач просив суд розірвати їх шлюб з відповідачкою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сімейні та подружні стосунки у них не склалися через відсутність взаєморозуміння та розбіжності в характерах, вони не проживають разом як подружжя, їх сім'я фактично розпалася і не може бути збережена. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених ним у позовній заяві, просив суд задовольнити його позовні вимоги і розірвати шлюб з відповідачкою, на примирення не погоджується. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала, на примирення не погодилася. Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, згідно ст. 110 СК України, кожний з подружжя має право подати до суду позов про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сімейне та подружнє життя між сторонами не склалось, вони припинили подружні стосунки, їх шлюб набув формального характеру і суперечить інтересам сторін, а тому цей шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач 18.01.2016 року звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 14.06.2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Вона працює, отримує заробітну плату, але її недостатньо для належного утримання сина. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, по іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 14.06.2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с. 6,7). Дитина на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. (а.с. 8). Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина. По іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний надавати таку допомогу, тому позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів, суд враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач 18.01.2018 р. звернулась до суду з позовом в якому вказала, що вона з 04.03.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружнє життя припинилося з грудня 2017 року. Просить суд розірвати їх шлюб. Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, надали суду заяви, в якій підтримали позовні вимоги та просили розглядати справу без їх участі. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб І-НО №032870, виданого 04.03.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, сторони перебувають з 04.03.2006 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 32. Згідно свідоцтв про народження 1-НО № 082819, виданого 21.08.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 212, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Суд, на підставі\~ст. 112 СК України, бере до уваги фактичні взаємини подружжя, те, що шлюбні відносини припинились, та обидві сторони бажають розірвати шлюб, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач 18.01.2018 р. звернулась до суду з позовом в якому вказала, що вона з 15.03.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружнє життя припинилося з січня 2017 року. Просить суд розірвати їх шлюб. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30.01.2018 провадження у зазначеній цивільній справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27.02.2018 закрито підготовче провадження у зазначеній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, надали суду заяви, в якій підтримали позовні вимоги та просили розглядати справу без їх участі. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб І-НО №315834, виданого 20.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, сторони перебувають з 15.03.2013 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №1. Згідно свідоцтв про народження 1-НО № 541490, виданого 23.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №163, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Суд, на підставі\~ст. 112 СК України, бере до уваги фактичні взаємини подружжя, те, що шлюбні відносини припинились, та обидві сторони бажають розірвати шлюб, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач 18.02.2014 р. звернувся до суду з позовом в якому вказав, що він з 10.06.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати їх шлюб. Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю, та пояснив, що проживав з відповідачем до грудня 2013 року. Просить суд розірвати шлюб, судові витрати стягувати з відповідача не бажає.. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 10.06.2006 року Виконкомом Миколаївської сільської ради Красноармійського району Донецької області, сторони перебувають з 10.06.2006 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 5. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області 17.11.2006 року, актовий запис № 222 батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, те, що обидва бажають розірвати шлюб, бере до уваги фактичні взаємини подружжя та досліджені докази, які підтверджують позовні вимоги, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач 18.02.2014 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебувала у фактичних сімейних відносинах з відповідачем, від якого народила сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини. Позивач, у судовому засіданні уточнила позовні вимоги, та просила стягнути з відповідача, на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини. Відповідач, у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Третя особа, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій визнала позовні вимоги та просила справу слухати без її участі. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове 08.05.2002 року, актовий запис № 30 батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки КП «Житлово -комунальний сервіс м.Гірник» №238 від 10.02.2014 року [PERSON], дійсно проживає за адресою:[ADDRESS], разом з синами - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки ДП «Селидіввугілля» № 137 від 13.02.2014 року, [PERSON] працює на ВП «Шахта»Курахівська» машиністом бульдозера на дільниці Автоцех. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При вирішенні питання про розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача, суд враховує те, що [PERSON] відповідно рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 05.06.2013 року, сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивачка 18.02.2014 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 18.02.2014 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач 18.02.2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з відповідачем з 27.07.2007 року зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 927. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу з відповідачем у них є малолітній син [PERSON], [INFO], сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні стосунки між ними припинені, проживають окремо та вважає, що подальше збереження їх шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їх інтересам. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.07.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 927 ( а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач мають різні погляди на взаємовідносини в сім'ї. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони з грудня 2013 року спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Судом встановлено, що відповідач повністю визнав позовні вимоги позивача, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач 18.02.2014 року звернулася до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 1990 року виконкомом Самійловської сільської ради Новоазовського району Донецької області, актовий запис № 14. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Позивач вказує, що шлюбні стосунки з відповідачем по справі фактично припинені з травня 2012 року у зв'язку із зловживанням відповідачем спиртних напоїв. Вважає, що їх з відповідачем сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. Спору щодо проживання дитини, розділу майна немає. Просить розірвати шлюб з відповідачем, а також судові витрати покласти на неї. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог і розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 вересня 1990 року, зареєстрованому виконкомом Самійловської сільської ради Новоазовського району Донецької області, актовий запис № 14 (а.с.6). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки між подружжям припинені з травня 2012 року, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згодний. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо його збереження суперечить інтересам сторін. Оскільки суд прийшов до висновку про неможливість збереження шлюбних відносин сторін, останній підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач 18.02.2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В своєму позові позивач зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24.10.1992 року. Від сумісного життя у них з відповідачем [INFO] року народився син [PERSON], батьком якого є відповідач по справі. Посилаючись на те, що добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини відповідач не бажає, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла заява від позивача з проханням слухати справу у її відсутності. Також, до суду надійшла заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у його відсутності. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Справа, у відповідності до ст.. 169 ЦПК України, заяв позивачки і відповідача, розглянута у відсутність сторін на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.10.1992 року. На момент звернення позивачки до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, на розгляд Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від шлюбу у сторін є спільна дитина - син [PERSON], [INFO], батьком якого являється відповідач по справі. Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Батько дитини - відповідач по справі не надає добровільно допомоги матері на утримання сина, хоча зобов'язаний надавати матеріальну допомогу у відповідності з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України. Зважаючи на те, що відповідач офіційно не працює, але отримує дохід від тимчасових заробітків, визнав позов, інших утриманців не має, здорова та працездатна людина суд, на підставі цього приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів у частці від його доходу відповідно до ст.183 СК України підлягають задоволенню. У відповідності з вимогами ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 18 лютого 2015 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць відповідно до ст.367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному виконанню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягнення судові витрати на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved