Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення боргу. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач особисто 16.09.2020 особисто звернулась до неї та її чоловіка [PERSON] з проханням позичити їй кошти в сумі 5000 доларів США для вирішення особистих проблем фінансового характеру. Враховуючи те, що її чоловік добре її знав та вони з ним разом працювали, вона погодилась позичити їй 4000 доларів США та 1000 Євро, за умови повернення зазначеної суми до 17.12.2020. Саме на цих умовах відповідач в присутності її чоловіка [PERSON] отримала готівкою кошти у вищевказаному розмірі та надала власноруч написану письмову розписку про повернення боргу. Однак, відповідач свої зобов`язання вчасно не виконала. Крім того, вона систематично посилаючись на тимчасові фінансові проблеми просила її відтермінувати повернення коштів. Позивач на це певний час погоджувалась, однак, прохання відповідача про відтермінування неодноразово повторювалося. З 17.12.2020 після настання терміну повернення коштів, вона в телефонному режимі неодноразово доводила до відповідача свою аргументовану та законну вимогу стосовно вчасного виконання нею взятих на себе зобов`язань та особисто зверталась до неї з вимогою повернути їй гроші, однак, відповідач борг їй не повернула. Згодом відповідач внесла номери телефонів до «чорних списків» свого телефона, після чого додзвонитись до відповідача стало неможливим. Також, до [PERSON] було надіслано «Укрпоштою» лист-вимогу про повернення боргу. На звернення з проханням повернути гроші відповідач жодним чином не реагує, двері домівки не відчиняє, на телефонні дзвінки не відповідає, чим ухиляється від вирішення спору. Позивач зазначає, що у зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, а також уникнення мирного вирішення спору, вона вимушена звернутись до суду. Просить стягнути з [PERSON] на її користь загальну сум боргу за офіційним курсом НБУ на момент подачі позову 147978,90 грн. 12 лютого 2021 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, призначено справу у судове засідання. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій зазначила, що просить справу розглянути без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити. Також зазначила, що проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явилася, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленному законом порядку. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи, викладеної в позовній заяві. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 17 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір позики (розписка), відповідно до умов якого [PERSON] , проживаюча та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , 17.09.2020 отримала в позику грошові кошти у розмірі 4000 доларів США та 1000 Євро, які зобов`язалась повернути у термін до 17.12.2020. Строк повернення коштів закінчився 17.12. 2020 року, однак борг за Договорами позики від 17 вересня 2020 року позивачу [PERSON] відповідачем [PERSON] не повернутий. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Договорами позики від 17 вересня 2020 року не виконала та не повернула позивачу позику після закінчення строку вказаного Договору, а, тому, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Відносно судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до копії Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12ААА № 877090, [PERSON] є інвалідом 2-ої групи, і відповідно вона є звільненою від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». А тому, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що судовий збір слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved