Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.02.2016 р. звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав і просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що від близьких стосунків зі [PERSON] вона має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З [PERSON] вони ніколи спільно не проживали. Відповідач, не займається вихованням та матеріальним забезпеченням дитини, не проявляє турботи, не цікавиться її життям та здоров'ям. Фактично [PERSON] бачив доньку виключно після її народження, після виписки з пологового будинку. З 21 квітня 2000 року та на даний час відповідач [PERSON] відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі в Роменській виправній колонії УДПС України в Сумській області (№56). Дитина проживає з позивачем виключно з самого народження та перебуває на повному утриманні. Крім того, позивач вказує, що з 2004 року вона перебуває в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], проживає однією сім'єю та виконує всі обов'язки батька відносно її доньки. Будь-яке спілкування між позивачем та відповідачем припинилось з часу його ув'язнення. Відповідач жодним чином не виконує свій батьківський обов'язок по утриманню доньки. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та пояснила, що дитина [PERSON] мешкає з позивачем виключно з самого народження, перебуває на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] через місяць після народження доньки, а саме 21 квітня 2000 року був поміщений до слідчого ізолятора та 15 березня 2004 року Апеляційним судом м. Києва був засуджений до довічного позбавлення волі та на даний час відбуває покарання в Роменській виправній колонії УДПС України в Сумській області (№56). Відповідач ніколи не цікавився як виглядає його донька і як складаєтья її життя. Спілкування позивача з відповідачем припинилося з часу його увязнення. Донька жодного разу не бачила відповідача, не знає як він виглядає, не має до нього жодних почуттів як до батька. Також просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та стягнення з нього аліментів. Представник 3-ї особи органу опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], також просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника 3-ї особи, вивчивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України «Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, а також якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини». Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що позивач має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. В свідоцтві про народження дитини [PERSON], [INFO], в графі «батько» відповідач вказаний як [PERSON]. Відповідно до Експертного висновку № 056/280-m-2 від 21 травня 2013 року експертами Українського бюро лінгвістичних експертиз встановлено, що записи прізвища [PERSON] та [PERSON]; свідоцтво про народження, запис [PERSON], батько [PERSON]), а також рос. [PERSON] (свідоцтво про народження, запис російською мовою [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON]) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, усі витрати щодо утримання та виховання дитини несе позивач - [PERSON]. 15 березня 2004 року Апеляційним судом м. Києва [PERSON] був засуджений до довічного позбавлення волі та на даний час відбуває покарання в Роменській виправній колонії УДПС України в Сумській області (№56), відповідно до довідки начальника Роменської виправної колонії (№56). Згідно з висновком психологічного обстеження від 11.03.2016 року, наданого Мінським центром дитини служби у справах дітей Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у неповнолітньої [PERSON], [INFO], виявлено повну відсутність емоційного зв'язку з біологічним батьком [PERSON], дівчинка має до нього нейтральні відчуття. Враховуючи відсутність у [PERSON] прихильності до батька та потреби у спілкуванні ним, позбавлення батьківських прав не матиме травматичного впливу на її психічний розвиток. [PERSON] подала письмову заяву, в якій не заперечує проти позбавлення батьківських прав її батька [PERSON] відносно неї. Згідно заяви від 25 листопада 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Сумської області Білашенко Л.В., зареєстрованої в реєстрі за №2678, [PERSON], перебуваючи в місці позбавлення волі, дав нотаріальну заяву про те, що він не заперечує та погоджується з позбавленням його батьківських прав по відношенню до [PERSON], [INFO], і що зміст ст.ст. 165, 166 СК України йому роз'яснено. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 31.03.2016 р. за адресою: [ADDRESS], працівниками служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON], вітчимом [PERSON] та молодшим братом [PERSON] проживають в квартирі, де створені належні умови для навчання, відпочинку та фізичного розвитку дитини. Під час бесіди зі співробітниками служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації 31.03.2016 року [PERSON] повідомила, що з батьком [PERSON] не знайома, ніколи його не бачила та не спілкувалась. Органом опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], № 108-5295 від 06.04.2016 року. Згідно ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.2ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, її утриманню, що виявляється в тому, що він не цікавиться і не турбується її моральним та фізичним вихованням, доглядом за нею, не здійснює матеріальну підтримку, тому в інтересах дитини, суд вважає можливим позбавити відповідача батьківських прав. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналізуючи матеріали справи та пояснення позивачки щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] враховуючи, те що позивачка несе витрати по утриманню дитини із врахуванням: віку дитини, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров'я та відпочинок, а відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 551,21 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,21 грн. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст.367 ЦПК України.

Outcome: approved