Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07 березня 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 8\~210,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свій обовязок по кредитному договору, щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Станом на 29 лютого 2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 14\~051,43 грн. Зважаючи на вищевикладене позивач змушений звертатись до суду з даним позовом. В судовому засіданні, в режимі відеоконференції, представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні останніх відмовити у звязку з безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 березня 2012 року відповідач заповнив бланк заяви-анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг без дати та номеру затвердження таких Правил та Умов у «ПриватБанк», без зазначення повної назви юридичної особи у відповідності до Статуту юридичної особи (а.с. 7), де повідомив про своє місце проживання, роботи, наявність майна, контактні телефони, розмір доходу, сімейний стан, тощо. Памятка клієнта позичальнику вручена не була, оскільки безпосередньо відсутня відповідна відмітка у Анкеті-заяві, яка б свідчила про протилежне. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Згідно із ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі й щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В обґрунтування заявлених вимог, відповідачем не було надано суду доказів щодо відкриття карткового рахунку на імя відповідача, договору про відкриття кредитної лінії, правила користування кредитною карткою, з якою ознайомлено відповідача, доказів про отримання кредитної карки, доказів про ознайомлення відповідача саме з текстом Умов кредитування (а.с. 10-33), які містяться в матеріалах справи, оскільки в анкеті-заяві відповідача не йдеться саме про ці правила та умови. У анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» позичальник просив оформити платіжну картку кредитка «Універсальна». Разом з тим, матеріали справи не містять дані про те, що позивачем був відкритий такий картковий рахунок відповідачу та видана відповідна картка, як і не містять відомостей про отримання відповідачем такої картки, а також копія останньої. Також, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази про виконання позивачем умов договору щодо надання відповідачу кредитних коштів в розмірі 8\~210 грн., шляхом отримання останнім на платіжну картку, відкриту на його імя відповідно до умов договору, зокрема, вказана обставина могла бути підтвердженою випискою по картковому рахунку. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Однак, не зважаючи на розяснення сторонам вимог ч. 3 ст. 60, ч. 4 ст. 10 ЦПК України, останні були проігноровані представником позивача, оскільки стороною позивача не надано будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог та в спростування заперечень проти позову представника відповідача. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed