Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON]\~29.12.2017\~року звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою про визнання права власності на спадкове майно,\~посилалась на\~наступні обставини: 22.06.2005 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно: 1/3 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Дмитренки, вул.Першотравнева, 12. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав позивачу було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Просив визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських побудов, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, с.Дмитренки, вул.Першотравнева, 12, як за спадкоємцем за законом після померлої 22.06.2005 року матері [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити (а.с.48). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність та визнання позовних вимог (а.с.54). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із довідки Мачухівської сільської ради №698/02-25 від 14.03.2018 року будинковолодіння за адресою: вул.Першотравнева, 12 в с.Дмитренки Новосанжарського району Полтавської області, згідно погосподарської книги №7, особовий рахунок №308 станом на 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 1990 рік були: [PERSON] голова двору, [PERSON] дружина, [PERSON] син (а.с. 44). Статтею 18 ЗУ «Про власність», яка діяла на той час, визначено, що у власності осіб, що ведуть селянське (фермерське) господарство, може бути майно, зазначене в статті 13 цього Закону. Майно цих осіб належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено письмовою угодою між ними. Діючою на той час\~статтею 123 ЦК УРСР 1963 року\~визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права\~приватної власності» від 22 грудня 1995 року, роз'яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього\~Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна\~колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього\~двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на\~частку в його майні.\~Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи\~коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів\~двору,\~але\~не втратили права на частку в його майні, вона визначається\~виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; г) згідно зі ст. 4 Постанови\~Верховної\~Ради\~України\~«Про введення в дію Закону «Про власність» загальні\~правила спадкування\~щодо\~частки\~члена\~колгоспного\~двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Таким чином суд приходить до висновку, що кожен з проживаючих та зареєстрованих осіб мав у своїй власності по 1/3 частині спірного домоволодіння. Відповідно до свідоцтва про народження серії V-УР №0037148, виданого Полузірським сіль ЗАГС Новосанжарського району, [PERSON] є матірю позивача [PERSON] (а.с.11). [PERSON] згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №000454, виданим Полузірською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області (а.с.12), померла 22.06.2005 року. Згідно Інфоромаційної довідки зі Спадкового реєстру №51230587 від 15.03.2018 року після померлої 22.06.2005 року [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с.41, 42). Відповідно до ч.3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки Полузірської сільської ради Новсанжарського району Полтавської області №682 від 05.12.2017 року, на момент смерті [PERSON] 22.06.2005 року в господарстві за адресою: с.Дмитренки, вул.Першотравнева, 12, Новосанжарського району Полтавської області проживала з чоловіком [PERSON]. Останній прийняв спадщину після смерті дружини шляхом спільного проживання на день смерті 04.12.2011 року. [PERSON] зареєстрований і постійно проживає за даною адресою (а.с.8). 04.12.2011 року помер голова колгоспного двору [PERSON]. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2017 року, спадкоємцем майна [PERSON], який помер 04.12.2011 року, а саме 1/3 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських побудов, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, с.Дмитренки, вул.Першотравнева, 12, яка належала померлому відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 лютого 2006 року, зареєстрованого в колективному підприємстві Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в реєстрову книгу№1 під №18, є його син [PERSON] позивач у справі (а.с. 9). Право на спадкування одержують відповідно до ст.ст.1223,\~1261 ЦК України\~спадкоємці за законом першої черги, яким є позивач в силу\~ст.1261 ЦК України. Відповідно до\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач звернувся до Новосанжарської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських побудов, що знаходиться за адресою: с.Дмитренки, вул.Першотравнева, буд.12, Новосанжарського району Полтавської області. 27.11.2017 року державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори [PERSON] прийнято постанову, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку вказаного житлового будинку, не надано правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності [PERSON] на спірний житловий будинок (а.с.13). Відповідно до ч. 1\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що [PERSON] набув право власності на 1/3 частину спірного домоволодіння в порядку спадкування після померлої матері, якій належала частка в майні колгоспного двору. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Таким чином, є законні підстави для визнання права власності позивача на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських побудов. На підставі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України та

Outcome: approved