Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач 15.08.2018 року звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову вказала, що перебуває у зареєстрованому 01 січня 2007 року з відповідачем шлюбі, спільне проживання було фактично припинено. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , який проживає разом з нею. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. У дитини наявні здібності до гри у футбол, тому дитина додатково ходить на заняття з професійного футболу; водночас син часто хворіє застудними захворюваннями, для ліування та профілактики яких за рекомендаціями лікарів необхідне періодичне перебування дитини на морі та в оздоровчих закладах. Відповідач інших утриманців не має, працездатний, отримує дохід у валюті, у розмірі 5 тисяч умовних одиниць, оскільки працює моряком, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти у розмірі саме 10 тисяч гривень. Провадження у справі відкрито 20.12.2018 року суддею Херсонського міського суду Херсонської області [PERSON] І. [PERSON] . Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 19.02.2019 року у зв`язку з тим, що суддя Хайдарова І.О. не може продовжувати розгляд справи, у зв`язку із закінченням строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/15931/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.02.2019 року справу прийнято до провадження судді Ус О.В. в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подана заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.12.2007 року (арк. справи 6). Згідно послужної книжки моряка №02327/2010/26 [PERSON] працює моряком, в останнє працював на посаді другого помічника капітана в період з 07.03.2016 р. по 03.05.2016 р. (арк. справи 15-25). З робочого контаркту моряка [PERSON] вбачається, що контракт укладено на 2 місяці, приблизна дата початку роботи - 05.01.2016 року, щоденна ставка 120 дол. США (арк. справи 26-27). Згідно контракту найму моряка від 10.07.2018 р., [PERSON] уклав контракт з власником судна Нептун ІЕйчЕф на посаду другого помічника капітана на 2 місяці 1+-1 місяць, з базовою місячною заробітною платою 1481 дол. США, щомісячними понаднормовими 1100 дол. США( арк. справи 28-30). Як вбачається з виписки по рахунку клієнта [PERSON] за період з 10.10.2018 по 26.07.2019 р. року, були перекази у розмірі 2350 доларів США 14.02.2019 р.; 2606 доларів США 19.03.2019 р.; 250 доларів США 22.03.2019 р.; 600 доларів США 09.04.2019 р.; 500 доларів США 12.05.2019 р. (арк. справи 73-74). Відповідач інших утриманців не має, є працездатною людиною, відомостей про тяжкий стан здоров`я, перебування на обліку, наявність хронічних захворювань суду не надано. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України визначений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання сина, то кошти на його утримання (аліменти) присуджує суд. За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, СК України визначає можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою одержувача аліментів та не пов`язує це з заявою платника аліментів та мінливості його доходу. Щодо заявленого позивачем розміру аліментів, то позивачем визначено аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 грн. щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зауважає, що витрати, пов`язані з захворюванням дитини та розвитком її особистих здібностей віднесені законодавством до додаткових витрат на дитину, а тому позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою, працює моряком на посаді другого помічника капітана, фінансово забезпечений, та спроможний фінансово утримувати свою дитину, а тому суд вважає можливим позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину задовольнити частково, а саме в розмірі 6000,00 грн. Згідно ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до Закону. В абз. 2 ч. 1ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення`вказано, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Частиною першої статті другої вказаного вище закону визначено, що розмір аліментів в твердій грошові сумі є обєктом індексації. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 15 серпня 2018 р. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 03 березня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial