overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якої на підставі доручення діє [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право на спадщину за законом померлого її батька [PERSON], яка складається з земельної ділянки площею 3.23 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, отриманої спадкодавцем на підставі розпорядження голови Каланчацької райдержадміністрації від 28 січня 2005 року № 27 за кадастровими номерами 6523255100:19:013:0041 (2,47га.) і 6523255100:19:013:0036 (0,76га) та право власності на зазначену земельну ділянку. Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що 24 грудня 2015 року помер її батько [PERSON]. Після смерті батька, залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,23 га. за цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровими номерами 6523255100:19:013:0041 (2,47 га) та 6523255100:19:013:0036 (0,76га). Зазначене майно покійний не заповідав нікому. Являючись спадкоємцем першої черги, вона не має можливості належним чином оформити спадщину в зв»язку з втратою оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. Факт належності земельної ділянки спадкодавцю підтверджується архівною копією державного акту. За таких обставин, вона змушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі доручення, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, проте надав суду заяву про визнання позову, та розгляд справи без його участі. Судом встановлено, що 24 грудня 2015 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,23 га. за цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровими номерами 6523255100:19:013:0041 (2,47 га) та 6523255100:19:013:0036 (0,76га). Зазначене майно покійний не заповідав нікому. Являючись спадкоємцем першої черги, позивач не має можливості належним чином оформити спадщину в зв»язку з втратою оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. Факт належності земельної ділянки спадкодавцю підтверджується архівною копією державного акту. За таких обставин, вона змушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В звязку з тим, що між позивачем та відповідачами відсутній спір щодо права на спадщину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач - [PERSON], в інтересах якої на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги діє адвокат Сірко Людмила Петрівна звернулася до Енергодарського міського суду Запорізької області 05.05.2017 року з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що між позивачем та відповідачем 14 червня 2006 року було укладено шлюб, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] батьком дітей записано та є відповідач. З червня 2016 року з відповідачем проживають окремо, оскільки відповідач, зібравши свої речі, повідомив,що їде на заробітки, але куди саме і на який термін не зазначив, діти залишилися проживати з позивачем та повному її утриманні. Матеріально відповідач не допомагає, всі витрати матеріального характеру позивач оплачує самостійно, без будь-якої допомоги зі сторони відповідача, хоча відповідач працює, отримує заробітну плату у зв'язку з чим, на думку позивача, може надавати матеріальну допомогу на утриманні спільних дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач - [PERSON], в інтересах якої, на підставі письмового доручення про надання безоплатної правової допомоги (а.с.6), діє адвокат - [PERSON], звернулася до Енергодарського міського суду 14.02.2017 року з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь та утримання аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітків, до досягнення спільною дитиною сторін: [PERSON], [INFO] трьох років. У судове засідання сторони не зявились. Позивач надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі (а.с.15). Представник позивача [PERSON] надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі (а.с.16). Відповідач також надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.17). На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України, дружина з якою проживає дитина має право на утримання, якщо чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтресах якого діє [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього боргу в розмірі 2000 доларів США. Обгрунтовуючи свої вимоги, вказує на те, що 2 березня 2013 року [PERSON] зобов'язався повернути йому борг за проданий автомобіль в сумі 2000 долаірв США до 1 травня 2013 року. До теперешнього часу [PERSON] борг не повернув, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] до суду не прибув, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором боргу одна сторона передає у власність іншій стороні гроші або інші речі, визначені родовими ознаками, а боржник зобов'язується повернути займодавцю таку ж суму коштів ( суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Як вбачається з представленої суду розписки від 02.03.2013 року [PERSON] зобов'язався сплатити [PERSON] борг в сумі 2000 доларів США до 1 травня 2013 року (а.с.8). Згідно ст. 1047 ЦК України, договір боргу укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як вдесятеро перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у разі, коли займодавець є юридичною особою, - незалежно від суми. У підтвердження укладення договору боргу і його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який свідчить про передачу йому займодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Таким чином, наявність на руках у [PERSON] оригіналу розписки про зобов'язання [PERSON] грошових коштів у сумі 2000 доларів США свідчать про наявність невиконаного грошового зобов'язання. За таких обставин з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сума боргу у розмірі 2000 доларів США (22330,00 грн. по курсу НБУ 11,65 грн. за 1 долар США станом на час розгляду справи).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] вказала в позові, що відповідач [PERSON] не виконує батьківських обов'язків, так як не надає матеріальної допомоги на утримання двох спільних дітей які проживають з нею і перебувають на її утриманні. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду- 27.02.2015 року і до досягнення старшою дитиною вісімнадцятирічного віку. В судовому засіданні позивач пояснила, що позов підтримує. Відповідач не з'явився в судове засідання і проведено заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до ст.180 ч.1 СК України не виконує батьківських обов'язків, так як не надає матеріальної допомоги на утримання двох спільних дітей які проживають з позивачем - матір'ю дітей і перебувають на її утриманні. Вказане підтверджується довідками про перебування на утриманні, свідоцтвами про народження. А тому на підставі ст.ст. 182, 183, СК України позов слід задоволити . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду- 27.02.2015 року і до досягнення старшою дитиною вісімнадцятирічного віку. Стягнути з [PERSON] 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] вказує в заяві від 23 січня 2015 року, що на праві приватної власності їй належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] Відповідач по справі [PERSON] прописаний у будинку, але з 2009 року фактично у ньому не проживає. Разом з тим, залишаючись прописаним у її будинку, своїми діями створює їй перешкоди у користуванні будинком, порушує її право на власний розсуд користуватися та розпоряджатися належним їй на праві приватної власності майном. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняти його з реєстрації. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням підтримала з підстав, наведених в позові, пояснення дав аналогічні, викладеному у ньому. Просить позов в цій частині задовольнити. Від вимоги про зняття [PERSON] з реєстрації позивач відмовилася. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Згідний добровільно знятися з реєстрації за адресою проживання позивачки. Пояснив, що у свій час його приписали до цього будинку рідні з тим, щоб отримувати субсидію. Він є двоюрідним братом позивачки. Вислухавши сторін, дослідивши надані ними докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як видно з копії витягу про державну реєстрацію права власності 30 жовтня 2013 року було зареєстровано право приватної власності на 2/3 частини будинку [ADDRESS] за [PERSON] А згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27 липня 2013 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/3 частину будинку [ADDRESS]. Як свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] комісією Кам'янської сільської ради було встановлено, що [PERSON] фактично зареєстрований, але не проживає з 2009 року у будинку [ADDRESS]. У відповідності з ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки ніякої домовленості між сторонами про строки проживання відповідача не було досягнуто, [PERSON] не проживає у будинку позивача більше шести місяців, він має бути визнати таким, що втратив право користуватися житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] в квітні 2018 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Біля двох років проживають окремо. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялась належним чином, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу. Так, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.08.1996 р. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] в квітні 2018 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. З початку 2018 р. проживають окремо, не ведуть спільне господарство та припинили шлюбні відносини. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялась належним чином, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Так, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.09.2011 р. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в квітні 2018 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сімейне життя. Протягом останніх п'яти років не ведуть спільне господарство та припинили шлюбні відносини. Від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялась належним чином, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Так, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 жовтня 2002 р. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] в квітні 2018 р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Примирення між сторонами не можливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити та розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Так, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 червня 2001 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved