Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач 27.08.2012 року звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ «Укрсиббанк», за участю третьої особи на боці позивача без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], та уточнивши позовні вимоги письмовою заявою від 14.01.2013 року, просила визнати поруку [PERSON] припиненою за Договором поруки №114519, укладеним 15 травня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та нею.. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 15 травня 2007 року між фізичною особою [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк», назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», був підписаний договір про надання споживчого кредиту №11154640000. Відповідно до умов Договору кредиту, Відповідач зобовязався надати кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 100\~000,00 (сто тисяч) доларів США строком до 15.05.2028 року. Відповідно до п. 1.3.1 Договору кредиту 1, за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,5% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань, які встановлені вказаним договором кредиту, між Відповідачем та [PERSON] 15 травня 2007 року був підписаний договір поруки №114519, у відповідності до умов якого поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобовязань, що виникають з кредитного договору №11154640000 від 15.05.2007 року. Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, зазначено, що Кредитор (Відповідач) не вправі без згоди Поручителя (Позивача) змінювати умови Договору кредиту з Позичальником, в наслідок яких збільшується обсяг відповідальності Поручителя (Позивача). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитом [PERSON] станом на 20.04.2010 року за Договором кредиту, вбачається підвищення відсоткової ставки з 12,5% до 25,0% з 11.07.2008р.15,5% до 31,0%, з 10.09.2008р. з 17,5% до 35,0% тощо (а.с. 9). У звязку з тим, що Відповідачем не був дотриманий порядок повідомлення про підвищення відсоткової ставки згідно п. 2.1 Договору поруки, Позивач з посиланням на ч. 1 ст. 599 ЦК України заявив про припинення договору поруки. Представник позивача - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 17.02.2012 року) у судове засідання 30.06.2015 року зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача ПАТ «Укрсиббанк» - Багацький прибув у судове засідання, проти задоволення позову заперечував у повному обсязі. Пояснив, що збільшення процентної ставки був передбачений умовами кредитного договору (п.9.2.). підписаного з [PERSON]. Представник третьої особи [PERSON] (діє на підставі довіреності від 30.05.2015 року) прибув у судове засідання, позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов Дослідивши матеріали цивільної справи та заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного, Судом встановлено, що 15 травня 2007 року між фізичною особою [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк», назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», був підписаний договір про надання споживчого кредиту №11154640000. Відповідно до умов Договору кредиту, Відповідач зобовязався надати Третій особі кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 100\~000,00 (сто тисяч) доларів США. Відповідно до п. 1.3.1 Договору кредиту 1, за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,5% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань, які встановлені вказаним договором кредиту, між Відповідачем та [PERSON] 15 травня 2007 року був підписаний договір поруки №114519, у відповідності до умов якого поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобовязань, що виникають з кредитного договору №11154640000 від 15.05.2007 року. Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, зазначено, що Кредитор (Відповідач) не вправі без згоди Поручителя (Позивача) змінювати умови Договору кредиту з Позичальником, в наслідок яких збільшується обсяг відповідальності Поручителя (Позивача). Відповідно до п. 9.2 Договору кредиту зазначено, що сторони погодили порядок збільшення розміру процентної ставки за Договором кредиту, а саме: Банк (Відповідач) не пізніше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє Позичальника (Третю особу) про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа (далі Повідомлення Банку) за адресою Позичальника. У разі незгоди із встановлюваним розміром процентної ставки, Позичальник у строк не пізніше ніж за 7 (сім) календарних днів до дати початку дії нової ставки, вказаної у Повідомленні Банку, зобовязується надати на зазначену у Договорі кредиту адресу Банку повідомлення (відповідь) про свою незгоду із такою ставкою. Про збільшення процентної ставки Банк (Відповідач), протягом 7 (семи) днів з дати її збільшення повідомляє Позичальника (Третю особу), шляхом направлення останньому поштою відповідного повідомлення за вказаною адресою Позичальника. В такому повідомленні зазначається новий розмір процентної ставки та дата з якої розпочато застосування цього нового розміру ставки. Таким чином, Договором кредиту встановлена процедура збільшення процентної ставки за умовами договору. Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначених кредитного договору та договору поруки сторони були ознайомлені та згодні, про що свідчать їх підписи на кожній сторінці договору. Із довідки - розрахунок заборгованості, яка підписана ПАТ «Укрсиббанк» за кредитом станом на 20.04.2010 року за Договором кредиту, вбачається підвищення відсоткової ставки з 12,5% до 25,0% з 11.07.2008р., з 15,5% до 31,0%, з 10.09.2008р. з 17,5% до 35,0% тощо (а.с.9). Зазначену обставину, представник ПАТ «Укрсиббанк» не заперечував, будь-яких належних доказів на спростування неналежного повідомлення та згоди про підвещення відсотків та укладання змін до договору поруки суду не надав. У свою чергу, п.2.1 договору поруки передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису повноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільним повідомленням та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін (а.с. 10). З матеріалів справи не вбачається, а представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання вимог процедури, передбаченої вищевказаним договором поруки. Таким чином, ПАТ «Укрсиббанк» порушив порядок та процедуру встановленою п. 2.1 оспорюванного договору поруки, який у розумінні ст. 628 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами правочину. Відповідно до ст. 3 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористуватися не будь-якими, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення(визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 Цивільного кодексу України Слід зазначити, що ПАТ «УкрСиббанк» не визнає порушеного права Позивача, цьому є підтвердження, що Малиновським районним судом м. Одеси розглядається позов Відповідача стосовно солідарного стягнення кредитної заборгованості також і з самої Позивачки (справа №2-1462/11, головуючий суддя Буран О.М.). Таким чином, банк не визнає право Позивачки закріплене ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, на припинення поруки у звязку зі зміною зобовязання без його згоди, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що рівною мірою означає наявність права, так і його відсутність або відсутність обовязків. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом ч. 3 ст. 16 Цивільного кодексу України. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або не визнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України), слід дійти висновку проте, що у випадку не визнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобовязання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі\~\~\~п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Звертаючись до суду з позовом за захистом позивач посилався на не визнання банком його права, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення поруки у звязку зі зміною зобовязання без його згоди, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Уживаний законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України термін порука використовується в розумінні зобовязального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Відповідно до правової позиції Верховного суду України по справі 6-172цс12 зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобовязаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком. \~Відповідно до ооложення ч.1 ст. 559 Цивільного кодексу України припинення поруки у разі зміни основного зобоаяздння без згоди поручутеля, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. Відпоідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у поднібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. У відповідності до п. 26, 27 постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення . Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи, враховуючи, що представником відповідача належних доказів про повідомлення позивача про зміну процентної ставки за основним кредитним договором суду не надано, суд вважає, що зобовязання позивача за договором поруки були змінені із збільшенням обсягу відповідальності останнього, що суперечить чинному законодавству. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог.

Outcome: approved