Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.12.2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про відшкодування шкоди, яким просить стягнути з [PERSON] на його користь витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 2000,00 грн, суму компенсації збитку, що перевищує межі страхової виплати в розмірі 36352,90 грн., суму франшизи по страховому полісу в розмірі 1000,00 грн. та судові витрати. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 18.09.2019 року в м. Києві на пр-ті Перемоги, 121 у м. Києві відбулася ДТП за участю автотранспортних засобів автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача та автомобіля «Рено», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 25.10.2019 року [PERSON] було визнано винним у даному ДТП. Зазначив, що у результаті протиправних дій відповідача був пошкоджений автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту якого відповідно до звіту ТОВ «Клевер Експерт» становить 64695,64 грн. На момент ДТП автомобіль «Рено»,д.н.з. [NUMBER] відповідно до полісу № АО/0528879 був застрахований у ТДВ «СК «Київ РЕ». Зазначив, що він звертався до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування проте відповіді так і не отримав, у зв`язку з чим змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.12.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовну заяву, просив задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені в поданому до суду відзиві. Представник ТОВ «СК «Київ РЕ» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 25.10.2019 року в м. Києві на пр-ті Перемоги, 121 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автотранспортних засобів автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Рено»,д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вказаною постановою [PERSON] було визнано винним у вчиненні даного ДТП та накладено адміністративне стягнення (а.с. 17). У результаті протиправних дій відповідача був пошкоджений автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту якого відповідно до звіту ТОВ «Клевер Експерт» становить 64695,64 грн. ( а.с. 18-44). На момент ДТП автомобіль «Рено»,д.н.з. [NUMBER] відповідно до полісу № АО/0528879 був застрахований у ТДВ «СК «Київ РЕ». Відповідно до вказано полісу, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000,00 грн. (а.с. 15). 23.09.2019 року позивач [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Київ РЕ» з заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповіді так і не отримав (а.с. 7). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Постановою від 04 липня 2018 року, справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18, Верховний суд зазначив: Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги ті обставини, що цивільно-майнова відповідальність відповідача застрахована, враховуючи, що позовних вимог до страховика позивачем не заявлено, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного та ст. 993, 1166, 1191, 1194 ЦК України, ст. 3, 22, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; ст. 27 Закону України «Про страхування»;

Outcome: dismissed