Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] (18002, [ADDRESS], ІПН [NUMBER]) звернулася до суду з позовом до ФОП [PERSON] (18020, [ADDRESS], ІПН [NUMBER]) про стягнення нарахованої ,але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Свої вимоги мотивує тим, що вона Наказом від 21.09.2016 року № 103-к прийнята на роботу ФОП [PERSON] на посаду директора магазину. Наказом від 24.11.2016 року № 129-к звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України, а саме, за власним бажанням. На час звільнення відповідач мав заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 3174,00грн. Дана заборгованість виникла у звязку з невиплатою заробітною плати за жовтень та листопад 2016 року. Стверджує, що жодного розрахунку з нею проведено не було, заробітної плати вона не отримувала, підписи в бухгалтерських документах належать не їй. Таким чином, позивач зазначає, що при звільненні з посади директора магазину не було проведено розрахунок по заробітній платі та відмовлено у видачі довідки про заборгованість станом на момент звільнення, що є прямим порушенням вищевказаних норм. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 3174,00грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку по день постановлення рішення. 28 вересня 2018 року представник позивача за дорученням [PERSON] надапв суду заяву про уточнення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 2027, 86 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку по день постановлення рішення у розмірі 37815,83грн. Позивач [PERSON] та її представник за дорученням [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про перенесення слухання справи в звязку з тим, що він знаходиться у терміновому відрядженні до м. Києва. 22.05.2018 року через канцелярію до суду надійшло клопотання представника відповідача за дорученням [PERSON] , в якому зазначено, що в звязку з тим, що документи, які стосуються виплати заробітної плати за 2016 рік передані до архіву та їх витяг потребує певного часу, що не дозволяє своєчасно підготувати відзив на позовну заяву, а тому, просили перенести розгляд справи на іншу дату. Слухання справи було відкладено на 07.06.2018 о 16-00 год. 07.06.2018 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву в судовому засіданні було оголошено перерву до 09.07.2018 о 16-00 год. 09.07.2018 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника відповідача за дорученням [PERSON], в якому зазначено, що в звязку з зайнятістю представника [PERSON] в іншому судовому засіданні , а тому просить суд перенести розгляд справи на інший термін. Слухання справи було відкладено на 28.09.2018 о 13-00 год. 28.09.2018 через канцелярію до суду надійшло клопотання представника відповідача за дорученням [PERSON] , в якому зазначено, що в звязку з терміновим відрядженням до м. Києва представника [PERSON] для участі в іншому судовому засіданні просять суд перенести слухання справи на іншу дату. Відповідно до приписів ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобовязані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом. Також, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в\~судове засідання\~учасника справи\~(його\~представника)\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин неявки;\~ повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника\~в судове\~засідання,\~якщо в\~судове засідання\~зявилася особа,\~яку він\~представляє,\~або інший\~її представник;\~ неявки в судове засідання учасника справи, якщо зявився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обовязковою. Відсутність в судовому засіданні представника відповідача за довіреністю [PERSON], не перешкоджає представництву інтересів відповідача самим директором, або видання довіреності на ім»я іншої особи або звернутися за правовою допомогою до інших фахівців в галузі права. А тому, суд вважає, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами та вважає за необхідне продовжувати розгляд справи у його відсутність. Суд,\~заслухавши пояснення\~позивача [PERSON],\~представника позивача за дорученням [PERSON], вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки серії АО № 053538 [PERSON] з 21.09.2016 року працювала у ФОП [PERSON] на посаді директора магазину. Наказом від 24.11.2016 року № 129-к звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України, а саме, за власним бажанням. Відповідно до довідки про доходи від 22.09.2016, [PERSON] була нарахована заробітна плата у вересні 517,07 грн., жовтні 1625,00грн., листопаді 1540,54 грн. Всього 3691грн. 54 коп. До виплати підлягала сума всього 3313грн. 19коп. Відповідно до Видаткового касового ордеру від 18.11.2016 року [PERSON] виплачено 1291грн.27 коп. А тому, до стягнення з відповідача ФОП [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 2027 грн.86коп.(3313 грн. 19 коп. 1291 грн.27 коп. = 2027 грн.86коп.) Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами (ст. 94 КЗпП України). Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавцем, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ст. 115 ч.1 КЗпП України). Частиною першою ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем не порушені строки звернення до суду, передбачені ст. 233 КЗпП України з врахуванням положень рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 по справі № 4-рп/2012. При розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком (ст. 238 КЗпП України). Статтею 115 КЗпП України\~передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно статті 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 47 КЗпП України\~передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Обчислення середньої заробітної плати проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Порядок обчислення середньої заробітної плати», зокрема п. 8, в якому зазначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. За таких обставин стягненню з ФОП [PERSON] підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.11.2016 року по 28.09.2018 року ( день винесення рішення). Виходячи з п'ятиденного робочого тижня за період з 24.11.2016 року по 28.09.2018 року була така кількість робочих днів: за листопад 2016 року - 5 днів; грудень 2016 року 22 дня; січень 2017 року - 20 днів; лютий 2017 року 20 днів; березень 2017 року 22 робочих дня; квітень 2017 року - 19 днів; травень 2017 року 20 днів; червень 2017 року 20 днів; липень 2017 року 21 день; серпень 2017 року - 22 дня; вересень 2017 року 21 день; жовтень 2017 року 21 день; листопад 2017 року 22 дня; грудень 2017 року 20 днів; січень 2018 року 21 день; лютий 2018 20 днів; березень 2018 року - 21 день; квітень 2018 року 20 днів; травень 2018 року 20 днів; червень 2018 року 20 днів; липень 2018 року - 22 дня; серпень 2018 року 22дня; вересень 2018 року 20 днів. А всього за цей період було 461 робочих днів. У зв'язку з вищезазначеним розрахунок середнього заробітку повинен бути проведений шляхом множенням кількості робочих днів за зазначений період на середньоденну заробітну плату за останні два місяці роботи. Згідно довідки\~про доходи\~№ б/н\~середньоденний заробіток\~[PERSON]\~складає 82\~грн.\~03\~коп..\~Отже розмір\~середнього заробітку\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~становить 37815\~грн.\~83\~коп.\~(82\~грн.\~03\~коп.\~х 461\~робочих днів)\~,\~який і\~підлягає стягненню\~ з\~ФОП [PERSON]\~ на\~користь [PERSON] Оскільки розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обовязкових платежів, то при виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, роботодавець має право здійснити відрахування податків та обовязкових платежів передбачених законодавством України. А тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, суд вважає, за необхідне стягнути з ФОП [PERSON] судовий збір в прибуток держави в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved