Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 березня 2019 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом про визнання права власності, який уточнила в поданій до суду 08 квітня 2019 року заяві. Свою уточнену позовну заяву обґрунтовувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно - 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] стара адреса [ADDRESS] . Вказувала, що є єдиним спадкоємцем майна померлого, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, на частку в праві власності на житловий будинок у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна. Просила суд визнати в порядку спадкування за [PERSON] право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів на житловий будинок (незавершене будівництво) літ. В-1, сарай літ. Б, огорожа № 2,3, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16 квітня 2019 року уточнену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадженні в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Позивачем [PERSON] 13 травня 2019 року подано до суду клопотання про залучення до участі в справі в якості співвідповідача територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради та подано уточнену позовну заяву. В уточненій позовній заяві позивач [PERSON] , звертаючись з вимогами до двох відповідачів Київської районної в м. Полтаві ради та територіальної громади м. Полтава, просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 частку житлового будинку (незавершене будівництво) літ. В-1, сарай літ. Б, огорожа № 2,3 в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 травня 2019 року залучено до участі в справі територіальну громаду м. Полтави в особі Полтавської міської ради в якості співвідповідача, залучено до участі в справі Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідачі відзив на позовну заяву не подавали. В судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача повністю підтримала подану до суду 13 травня 2019 року уточнену позовну заяву, посилаючись на викладені в поданих до суду заявах обставини. Інші особи в судове засідання своїх представників не направили, треті особи просили суд розглядати справу без участі представників. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 квітня 2009 року є власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований на приватизованій земельній ділянці в [ADDRESS] , та складається в цілому з: житлового будинку позначеного на плані літ. А-1, житловою площею 29,8 кв.м., загальною площею 54,1 кв.м., господарських та побутових споруд: Б - сарай, № 1 - огорожа (а.с. 9-10). Інша 1/2 частина житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований на приватизованій земельній ділянці в м. Полтава, вулиця Путилівська ( стара адреса [ADDRESS] , та складається в цілому з: житлового будинку позначеного на плані літ. А-1, житловою площею 29,8 кв.м., загальною площею 54,1 кв.м., господарських та побутових споруд: Б - сарай, № 1 - огорожа, належала [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 квітня 2009 року (а.с. 7-8). Відомості про реєстрацію речових прав на зазначене вище нерухоме майно в [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] містяться в реєстрі прав власності на нерухоме майно. Також судом встановлено, що [PERSON] [INFO] помер. Другою полтавською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] 25 квітня 2015 року за № 134/2015 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини заведена спадкова справа. Від інших осіб заяв про прийняття чи про відмову від прийняття спадщини не надходило. 16 травня 2018 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори Бахуринською О.О. видано на ім`я позивача [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS]), а також на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0818 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення - для ведення садівництва за адресою [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS]) (а.с. 11-14). Співвласником інших 1/2 часток зазначених вище земельних ділянок є позивач [PERSON] на підставі виданих державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори свідоцтв про право на спадщину за законом від 22 квітня 2009 року. Відповідно до розпорядження голови Полтавської ОДА № 207 від 20.05.2016 вул. Путилівська перейменована на вул. Федора Жученка (а.с. 83). Також судом встановлено, що станом на час вирішення даної справи судом домоволодіння по [ADDRESS] в цілому складається з житлового будинку літ. В-1 загальною площею 89,3 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м., сараю Б, № 2, 3 - огорожа. Житловий будинок літ. «В-1» не зареєстрований в ДАБІ у Полтавській області як об`єкт закінченого будівництва, а будинок літ. А-1, 1936 року забудови, знесений, але на нього існує реєстрація (а.с. 88 зворот). Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з відповідним позовом та обираючи на власний розсуд спосіб захисту свого права, в своїй останній уточненій позовній заяві просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 частку житлового будинку (незавершене будівництво) літ. В-1, сарай літ. Б, огорожа № 2,3 в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Разом з тим, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом, на час смерті [PERSON] належала 1/2 частка в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] , який складається в цілому з: житлового будинку позначеного в плану літ. А-1, житловою площею 29,8 кв.м., загальною площею 54,1 кв.м., 1936 року забудови, господарських та побутових споруд: Б - сарай, № 1 - огорожа. Також судом встановлено, що будівництво нового будинку літ. В-1 на території домоволодіння по [ADDRESS] було розпочато в 2017 році, вже після смерті спадкодавця [PERSON] . В силу норм ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Як встановлено судом, у померлого [PERSON] за життя не виникло право власності на 1/2 частку житлового будинку (незавершене будівництво) літ. В-1, сарай літ. Б, огорожа № 2,3 в [ADDRESS] , тому зазначене майно не увійшло до спадкової маси, отже, на нього не може бути визнане право власності в порядку спадкування. Окрім того, щодо зазначеного будівництва відсутня проектна та робоча документація на будівництво, відсутні відповідні дозволи та не надано відомості щодо дотримання вимог про подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що про наявність такої документації їй не відомо. Встановивши дані обставини, враховуючи, що спірне майно, на яке просить позивач визнати за нею право власності в порядку спадкування не належало спадкодавцеві на час відкриття спадщини, не прийнято в експлуатацію та не пройшло державну реєстрацію, суд приходить до висновку, що таке майно не ввійшло до спадкової маси, тому позовні вимоги [PERSON] заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Твердження представника позивача про те, що було здійснено не будівництво нового будинку, а реконструкція старого будинку літ. А-1 спростовується зібраними в справі доказами. За даними органу технічної інвентаризації станом на 15 грудня 2017 року житловий будинок літ. А-1, 1936 року забудови, та огорожа № 1 повністю знищені (а.с. 20 зворот), а житловий будинок літ. В-1 є об`єктом незавершеного будівництва. Окрім того, за даними технічного інвентаризації, яка була здійснена станом на 15 грудня 2017 року (а.с. 18-24) будівництво нового будинку літ. В-1 здійснено саме в 2017 році. Станом на 06 травня 2015 року (а.с. 40-49) оцінювачем [PERSON] було проведено візуальне обстеження об`єкту оцінки за адресою [ADDRESS] та встановлено наявність житлового будинку літ. А-1 площею 54,1 кв.м. та відсутність розпочатого будівництва. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом не враховано, що суд, здійснюючи правосуддя, не може перебирати на себе повноваження органу, до компетенції якого віднесено прийняття відповідного рішення та складення відповідного документа. Як встановлено судом, ні Київська районна в м. Полтаві рада, до якої позивач [PERSON] першочергово зверталася з позовом, ні Полтавська міська рада жодних прав позивача не порушували. Тому суд, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] та про відмову в їх задоволенні в повному обсязі. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають їй відшкодуванню. Разом з тим, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Звертаючись до суду з позовом позивач в уточненій позовній заяві від 08 квітня 2019 року зазначила ціну позову 97380 грн та сплатила відповідну суму судового збору в розмірі 973,80 грн, виходячи із звіту про оцінку майна від 06 травня 2015 року. Разом з тим, із звіту про оцінку майна від 06 травня 2015 року (а.с. 40-49) вбачається, що оцінювачем було здійснено оцінку домоволодіння у складі житлового будинку літ. А-1, 1936 року забудови, який станом на час вирішення справи судом повністю зруйнований, не є предметом спору. Отже, визначена позивачем при зверненні до суду з позовом ціна позову не відповідає дійсній вартості майна. Частинами 2,3 ст. 176 ЦПК України передбачено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. Враховуючи зібрані в справі докази, суд за результатами розгляду справи визначає ціну позову в сумі 436874,50 грн, виходячи із половини балансової вартості спірного домоволодіння на суму 873749 грн (а.с. 88). Отже, позивачу слід було сплатити суму судового збору в розмірі 4368,75 грн, сплачено 974,80 грн, тому додатково з позивача слід стягнути суму недоплаченого судового збору в розмірі 3393,95 грн.

Outcome: approved