Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.05.2019 року звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 90750 грн. боргу за договором позики, а також 907 грн. 50 коп. сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем 24.04.2019 року було укладено договір позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом, згідно якого відповідач позичив у позивачки грошові кошти в сумі 90750 грн., що в еквіваленті на день укладення договору становило 3000,00 євро. Вказані кошти відповідач зобов`язувався повернути до 04.05.2019 року, однак порушив умови договору. Відтак, позивачка була змушена звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути суму боргу, що виникла. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, проте подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглядати справу у його відсутності, що суд вважає за можливе. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1, 2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були переданої йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] 24.04.2019 року позичила відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 90750 гривень, що в еквіваленті на день укладення договору становить 3000,00 євро, а відповідач [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів у строк до 04.05.2019 року, що стверджується договором позики грошових коштів від 24.04.2019 року /а.с.5/. Згідно п.4 вказаного договору, повернення позики повинно бути здійснено у [ADDRESS] , приміщення приватного нотаріуса ЛНМО М. Гавінської, шляхом написання заяви, яка буде невід`ємною частиною цього договору. Проте, як ствердила позивачка у позовній заяві, на даний час, відповідач не повернув жодних коштів на виконання вимог вказаного договору позики, що також підтвердив і сам відповідач у поданій заяві про визнання позову, а тому [PERSON] не виконав своїх зобов`язань перед позивачкою. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, оскільки відповідачем порушено умови підписаного ним договору позики грошових коштів. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 907 грн. 50 коп., який сплачено позивачкою при зверненні із даним позовом до суду.

Outcome: approved