Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] предявив до суду позов до відповідача [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, у Тернопільській області у якому просить зняти арешт з транспортного засобу: модель - ГАЗ 31105, 2007 року випуску, кузов (VIN) - Х9631105071388266,, реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № ВОС017823 від 31 липня 2007 pоку. В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те, що 03 серпня 2007 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір застави транспортного засобу, предметом якого є транспортний засіб марки ГАЗ 31105, 2007 року, кузов (шасі) - Х9631105071388266, реєстраційний номер В09098АН. В подальшому, у рамках виконавчих проваджень: ВП №50207367 (виконавчий лист №819/1835/15 від 21 грудня 2015 року); ВП №22837299 та ВП №45715854 (виконавчий лист № 607/723/13-ц від 09 вересня 2013 року) постановою міського відділу ДВС накладено арешт на його транспортний засіб марки ГАЗ 31105, 2007 року випуску, чорного кольору, номер шасі (VIN) Х9631105071388266, реєстраційний номер [NUMBER]. Також, постановою міського відділу ДВС оголошено розшук вищезазначеного транспортного засобу. Однак, на звернення позивача до [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із заявою від 05 жовтня 2018 року про зняття арешту із вищезазначеного транспортного засобу, 19 жовтня 2018 року [PERSON] міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області йому надано відповідь за вих. №48090, у якій вказано, що виконавчі провадження за №50207367, №22837299, №45715854, № 39036190 та №37008007 на виконанні у відділі не перебувають, тому відсутні підстави для припинення арешту рухомого та нерухомого майна. Разом із тим, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 03 жовтня 2018 року заборони у виді арешту транспортного засобу накладені саме міським відділом ДВС. З цих підстав вважає, що відмова [PERSON] міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції щодо зняття арешту з транспортного засобу порушує його права, а тому він змушений звернутись до суду із позовом про зняття решту з майна, оскільки позбавлений можливості в інший спосіб захистити свої права. Представник позивача [PERSON] [PERSON] судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та пояснила, що на даний час на виконанні у [PERSON] міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області не перебуває жодних виконавчих проваджень стосовно боржника [PERSON] Судом установлено: 03 серпня 2007 року між [PERSON] (заставодавцем) та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (заставодержателем) було укладено договір застави транспортних засобів, згідно якого [PERSON] з метою забезпечення зобовязань за кредитним договором №11192646000 від 03 серпня 2007 року заставив належний йому на праві власності транспортний засіб моделі ГАЗ 31105, 2007 року випуску, чорного кольору, номер шасі (VIN) Х9631105071388266, реєстраційний номер [NUMBER]. Вартість предмету застави складає 72600 гривень. Згідно п. 1.3. заставою за цим договором забезпечуються вимоги заставодержателя за кредитним договором №11111192646000 від 03 серпня 2007 року, за умовами якого заставодержатель видає заставодавцю кредит в сумі 72600 гривень, а заставодавець зобовязується його використати за цільовим призначенням та згідно зі встановленим строком користування, своєчасно сплачувати плату за користування кредитом (відсотки в розмірі 16% річних та комісії) та своєчасно повернути кредит Заставодержателю. Строк користування кредитом встановлено до 03 серпня 2012 року, згідно з графіком погашення, що є додатком до зазначеного кредитного договору, але в жодному випадку кредит підлягає поверненню не пізніше 03 серпня 2012 року, якщо інший строк інший строк повернення кредиту не встановлено у відповідності до зазначеного кредитного договору. Відповідно із п. 1.4 вказаного договору у випадку невиконання заставодавцем положень кредитного договору заставодержатель має право отримувати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами в повному обсязі вимог, включаючи основну суму боргу, відсотки за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання, включаючи пеню та інші штрафні санкції, а також видатки по зверненню стягнення на предмет застави та його реалізацію. Як убачається із Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 03 жовтня 2018 року, у Єдиному державному реєстрі МВС міститься відмітка про наявність обмежень щодо експлуатації транспортного засобу марки ГАЗ 31105, 2007 року випуску, чорного кольору, номер шасі (VIN) Х9631105071388266. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВОС017823, власником транспортного засобу марки ГАЗ 31105, 2007 року випуску, чорного кольору, номер шасі (VIN) Х9631105071388266, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON]. Згідно викладених у позові обставин, у рамках виконавчих проваджень: ВП №50207367 (виконавчий лист №819/1835/15 від 21 грудня 2015 року); ВП №22837299 та ВП №45715854 (виконавчий лист № 607/723/13-ц від 09 вересня 2013 року) постановою міського відділу ДВС накладено арешт на транспортний засіб марки ГАЗ 31105, 2007 року випуску, чорного кольору, номер шасі (VIN) Х9631105071388266, реєстраційний номер [NUMBER]. Як убачається із відповіді [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на звернення позивача - згідно перевірки бази АСВГІ виконавчі провадження №50207367, №22837299, №45715854, №39036190 та №37008007 на виконанні у відділі не перебувають, а тому відсутні підстави для припинення арешту рухомого та нерухомого майна. Також, у даній відповіді вказано, що виконавче провадження №50207367, №22837299 перебувало на виконанні у [PERSON] районному відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області; виконавче провадження №37008007 згідно постанови №065530 від 24.02.2013 ВДАІ 26.05.2014 повернуто стягувачу згідно п.7 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»; виконавче провадження №45715854 згідно постанови №065530 від 24.02.2013 ВДАІ 28.05.2015 закінчено у звязку з фактичним повним виконанням рішення; виконавче провадження № 39036190 згідно виконавчого листа від 12.04.2013 №607/723/13-ц 30.12.2014 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби направлено за належністю до Першого відділу державної виконавчої служби на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Перевіркою бази АСВП встановлено, що виконавчі провадження згідно виконавчого листа від 12.04.2013 №607/723/13-ц в жодному відділі державної виконавчої служби на виконанні не перебувають. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні норми містяться і у актах міжнародного права. Так статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт,належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Таким чином, беручи до уваги те, що на даний час виконанні у [PERSON] міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області не перебуває жодних виконавчих проваджень стосовно боржника [PERSON], державний виконавець, яким була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, повинен був скасувати вжиті ним заходи примусового виконання рішення Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Разом з тим, як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved