Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач 26 березня 2020 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей. В своїй заяві позивач зазначила, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на утриманні позивача, відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дітей не надає. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явилася. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, заявою до суду прохала розглянути справу без її участі, вказала, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував, прохав врахувати що на даний час перебуває на обліку в центрі зайнятості. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 13 жовтня 2006 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб, зареєстрований Лутовинівською сільською радою Козельщинського району Полтавської області, актовий запис № 12, прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 13 жовтня 2006 року. Як з`ясовано, сторони мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] виданим Лутовинівською сільською радою Козельщинського району Полтавської області, 10 жовтня 2006 року, актовий запис № 12 та серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, 12 жовтня 2012 року, актовий запис № 135( а.с 10,11) . Крім того, судом встановлено, і не заперечується відповідачем, що діти проживають разом з матір`ю - [PERSON] та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не виконує свій обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини. Угоди між сторонами про порядок сплати аліментів на утримання дитини не досягнуто. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 81 цього Кодексу. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1,3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку не виконує свій обов`язок по утриманню дітей, позовні вимоги визнає, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved