Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач 14 лютого 2017 року звернувся до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що 08 лютого 2002 року між сторонами було зареєстровано шлюбу, рішенням суду 18.10.2013 року шлюб між сторонами було розрізано. Позивач та відповідачє батьками неповнолітнього сина - [PERSON],[INFO]. З липня 2016 року спільний син сторін виявив бажання постійно проживати з батьком, а не з відповідачем. Станом на сьогоднішній день позивачу невідомо, де мешкає відповідач, неповнолітній син [PERSON] мешкає постійно з ним, знаходиться на повному його утриманні. Після усного звернення позивача, відповідач врахувавши той факт, що дитина постійно мешкає з ним, відмовилась від аліментів, та подала до відділу державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області відповідну заяву, на підставі якої було винесено постанову про повернення виконавчого документа.За весь час від дня, коли син почав мешкати позивачем жодних коштів або іншої допомоги на утримання дитини від відповідача позивач не отримував. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням надати допомогу дитині, повернути речі дитини, попереджав, що буде змушений звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, просив її приймати участь в утриманні та вихованні, спілкуватись з сином. Але відповідач ніяк на це не реагує, дитині ніякої допомоги не надає, вихованням, утриманням не займається, з дитиною не спілкується, вихованням не займається, матеріальну допомогу не надає. Позивач вказав, що ним вживались різноманітні заходи щодо одержання аліментів, він звертався до відповідача з проханням, щоб вона допомагала утримувати дитину, хоча б спілкувалась з сином, проте відповідач ухиляється від запропонованого добровільного укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховує своє місцезнаходження, свій заробіток (доходи) та жодним чином не допомагає утримувати та виховувати дитину. На думку позивачаухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов'язків в умовах, коли позивач звертається до відповідача особисто з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини, починаючи з 01 липня 2016 року. Розмір аліментів за минулий час складає 3600грн.00коп., з розрахунку за 8 місяцівпо 450 грн. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд: 1) стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття; 2) стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], за минулий час з 01.05.2016 року в сумі 3600 грн. 00 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що підтримує позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, була повідомлена належним чином про час і місце проведення судових засідань (а.с.19, 26). Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. За таких обставин, ураховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що [PERSON], [INFO], є сином сторін у справі (а.с. 7). Відповідно до довідки голови вуличного комітету вулиці Чорногірська, [PERSON] проживає [ADDRESS] разом з сином [PERSON] (а.с. 11). Відповідач [PERSON] згідно з інформацією з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб державної фіскальної служби України за 01.01.2016 по 31.12.2016 року отримувала дохід у виді соціальних виплат у центрі зайнятості, виплат за договором, аліментів та заробітної плати. З 08.06.2016 по 31.12.2016 відповідач отримувала дохід у вигляді заробітної плати від ТОВ «Сервіс-Преміум» та ПрАТ «Якобз Дау Егбертс Україна» (а.с. 27). Суд відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене вище, ураховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який визначений статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», враховуючи що відповідач отримувала у 2016 році регулярний дохід, виходячи з рівного обов'язку батьків щодо утримання власної дитини до повноліття суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від доходу відповідача, щомісяця,але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем позову, тобто з 14.02.2017 року. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів за минулий час, суд вважає, що така вимога задоволенню не підлягає, виходячи з таких мотивів. Відповідно до частини 2 статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Аналіз указаної норми закону свідчить про те, що стягнення аліментів за час, що передує пред'явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов'язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов'язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Відповідно до вимог статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статті 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач вказує, що ним вживалися різноманітні заходи щодо одержання аліментів, проте всупереч вимог статей 10, 60 ЦПК України [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження таких заходів. Крім того, позивач у позові вказав, що син з ним почав проживати з липня 2016 року, при цьому у позовних вимогах просить стягнути аліменти з більш раннього часу, зокрема з 01.05.2016 року, тобто з часу, коли син з ним ще не проживав. За таких обставин, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Згідно із частиною третьою статті 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ураховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з огляду на те, що одна із заявлених позивачем вимог задоволена повністю, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 640 грн. 00 коп. (1600 грн. х 0,4). На підставі пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. За таких обставин,

Outcome: partial