Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 12.09.2017 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 11 січня 2014 року Комінтернівським відділом РАГС Харківського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 10. Витрати по справі покласти на нього (позивача). В обґрунтування поданого позову [PERSON] зазначає, що з 11.01.2014 р. вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, у них народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO] р. н., шлюбні відносини між ними фактично припинені з січня 2015 року, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між ними повністю втрачено почуття любові та поваги. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд шлюб розірвати. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] року в м. Харкові, про що в Книзі реєстрації народжень 22.05.2008 р. зроблено відповідний актовий запис за № 2100. Її батьками записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Місце реєстрації: відділ реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про народження від 22.05.2008 р. серія [NUMBER]. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 11 січня 2014 року , про що 11.01.2014 р. складено відповідний актовий запис № 10. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Місце державної реєстрації: Комінтернівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 11.01.2014 р. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.01.2014 р., у них народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO] р. н. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов [PERSON] задоволенню, оскільки сторони однією сім?єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно - шлюбні стосунки сторін розпалися, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі. На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved