Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.08.2017 року в особі належним чином уповноваженого представника адвоката [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою уточненою у ході судового розгляду, в якій, з урахуванням поданих уточнень, просить визнати за нею право власності на житловий будинок (літера «А-1»), загальною площею 96,7 кв. м., з неї житлова 37,6 кв. м., з підвалом (позначений у технічному паспорті літерою «а»), входом у підвал (позначений у технічному паспорті літерою «а1»), верандою (позначена у технічному паспорті літерою «а2»), а також господарськими будівлями та спорудами сараєм (позначений у технічному паспорті літерою Б), сараєм (позначений у технічному паспорті літерою В), вбиральнею (позначена у технічному паспорті літерою Г), літньою кухнею (позначена у технічному паспорті літерою Д), колодязем (позначений у технічному паспорті літерою «к»), воротами № 1, хвірткою № 2 та огорожею № 3, розташований у с. Підгородці Сколівського району Львівської області по вул. Степана Бандери, 86, у порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла 10.03.1990 року. Позовні вимоги мотивує тим, що її мати за життя володіла вказаним вище домоволодінням, однак таке право не було зареєстроване у встановленому порядку. Це повязано з тим, що житловий будинок побудований ще у 1940 році і у такому стані існує на даний час. Мати померла 10.03.1990 року. Вона спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] прийняла у встановленому законом порядку. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON]. Інших спадкоємців, які б претендували на обовязкову частку у спадковому майні і таких, які прийняли спадщину у встановленому порядку, немає. Таким чином, на даний час вона є єдиним спадкоємцем прав та обовязків, котрі залишились після смерті матері, у тому числі і права на спірне домоволодіння у цілому, однак оформити таке право на нього вона не може у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно та реєстрації права власності на таке нерухоме майно. З огляду на вказане, отримавши відмову державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, повязаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, вона була змушена звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] та її належним чином уповноважений представник адвокат [PERSON] у судове засідання зявилися, уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про її уточнення. Належним чином уповноважений представник відповідача [PERSON] сільської ради Сколівського району Львівської області сільський голова [PERSON] у судове засідання зявилася, уточнені позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що мати позивача [PERSON], після смерті якої вона має намір оформити спадщину, померла 10.03.1990 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 446680, повторно виданого Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 22.06.2017 року. Із копії свідоцтва про народження серії І-ЯК № 1510183, повторно виданого [PERSON] сільською радою Стрийського району Львівської області 29.04.1965 року, матірю [PERSON], [INFO] була [PERSON]. Із копії свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ № 866972, повторно виданого Труханівською сільською радою Сколівського району Львівської області 03.10.1976 року, [PERSON] 28.09.1968 року уклала шлюб з [PERSON]. Після укладення шлюбу останній було присвоєно прізвище [PERSON]. За життя спадкодавець [PERSON] заповітів не складала, що підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 03.08.2017 року. Як вбачається із витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03.08.2017 року, після смерті [PERSON] такі не заводились, а, відтак, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Чинний ЦК України вступив у дію 01.01.2004 року. Відповідно до п. п. 4 та 5 Прикінцевих і перехідних положень вказаний ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої «Спадкове право» ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Спадкове майно, що є предметом спору, вважається прийняте спадкоємцем до набрання чинності ЦК України. Таким чином, позивач [PERSON], мала прийняти спадщину за законом за правилами ЦК Української РСР 1963 року. Спадщина після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася у день її смерті, у відповідності до вимог ст. 525 ЦК Української РСР1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 зазначеного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном і якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З часу відкриття спадщини, впродовж подальших шести місяців позивач, хоча і не подала до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини після смерті матері, а зробила це 03.08.2017 року, однак у матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження факту вступу позивача в управління та володіння спадковим майном після смерті матері, у тому числі і факт постійного проживання у такому будинку до цього часу і володіння речами покійної у межах власних потреб. Позивач постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується відміткою про реєстрацією позивача у її паспорті громадянина України та довідкою вих. № 1065, виданою [PERSON] сільською радою Сколівського району Львівської області 02.08.2017 року, а, відтак, прийняла спадщину. Вона також у встановлені законом порядку та строки не відмовилася від неї. Детально перевіряючи права та обовязки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, розташоване у с. Підгородці Сколівського району Львівської області по вул. Степана Бандери, 86, що є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. Зокрема, розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом зясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння відсутнє, реєстрація такого домоволодіння не здійснювалась в силу незнання спадкодавцем відповідних прав та обовязків з вказаного приводу.Даний факт також підтверджується довідкою вих. № 1484, виданою КП ЛОР «Стрийське МБТІ» 04.07.2017 року з якої вбачається, що право власності на домоволодіння у с. Підгородці Сколівського району Львівської області по вул. Степана Бандери, 86, не зареєстроване. Так, з копії технічного паспорта на житловий будинок № 86 по вул. Степана Бандери у с. Підгородці Сколівського району Львівської області, виготовленого на замовлення позивача КП ЛОР «Стрийське МБТІ» 14.06.2017 року вбачається, що вказаний будинок збудований у 1940 році із зведенням у подальшому господарських будівель та споруд. Житловий будинок позначений у технічному паспорті літерою А-1 загальною площею 96,7 кв. м., з підвалом (позначений у технічному паспорті літерою «а»), входом у підвал (позначений у технічному паспорті літерою «а1»), верандою (позначена у технічному паспорті літерою «а2»), а також господарськими будівлями та спорудами сараєм (позначений у технічному паспорті літерою Б), сараєм (позначений у технічному паспорті літерою В), вбиральнею (позначена у технічному паспорті літерою Г), літньою кухнею (позначена у технічному паспорті літерою Д), колодязем (позначений у технічному паспорті літерою «к»), воротами № 1, хвірткою № 2 та огорожею № 3. Такий будинок у цілому не являється самочинним будівництвом і відповідна відмітка з вказаного приводу на технічному паспорті відсутня. Інформація про забудовника також відсутня. З довідки вих. № 1061, виданої [PERSON] сільською радою Сколівського району Львівської області 02.08.2017 року вбачається, що за житловим будинком № 86 по вул. Степана Бандери у с. Підгородці Сколівського району Львівської області згідно картографічних даних рахується земельна ділянка у розмірі 0,1541 га., що була надана свого часу під забудову. З виписок із погосподарських книг, виданих [PERSON] сільською радою Сколівського району Львівської області 02.08.2017 року вбачається, що забудовником вищевказаного домоволодіння була спадкодавець [PERSON], яка була головою вказаного домогосподарства до дня своєї смерті 10.03.1990 року. Відтак, після смерті матері, [PERSON] стала головою господарства, до складу котрого входило спірне домоволодіння, та перебуває такою по даний час. Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування, суд оцінює правомірність забудови земельної ділянки у сукупності з іншими доказами, зібраними у матеріалах справи, у тому числі виділу земельної ділянки для обслуговування домоволодіння, а також виготовленого на замовлення позивача технічного паспорта на спірне домоволодіння, де відсутня відмітка про самочинне будівництво. Зазначені обставини повністю підтверджують право спадкодавця на спірне домоволодіння, яке не залежало від його реєстрації на момент здійснення забудови. Судом також встановлено, що позивач, який прийняв спадщину у встановленому порядку, звертався до державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак одержав відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність усіх необхідних правовстановлюючих документів. Після вчинення вказаних дій позивач звернувся до суду. Позивач вправі успадкувати усі права спадкодавця, оскільки інших спадкоємців після її смерті, які б могли претендували на обовязкову частку у спадщині і які б у встановленому порядку прийняли спадщину, немає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що визнання відповідачем позовних вимог є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити. На підставі вказаного вище, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на житловий будинок загальною площею 96,7 кв. м., житловою площею 37,6 кв. м., допоміжною площею 59,1 кв. м., (позначений у технічному паспорті літерою А-1), з підвалом (позначений у технічному паспорті літерою «а»), входом у підвал (позначений у технічному паспорті літерою «а1»), верандою (позначена у технічному паспорті літерою «а2»), а також господарськими будівлями та спорудами сараєм (позначений у технічному паспорті літерою Б), сараєм (позначений у технічному паспорті літерою В), вбиральнею (позначена у технічному паспорті літерою Г), літньою кухнею (позначена у технічному паспорті літерою Д), колодязем (позначений у технічному паспорті літерою «к»), воротами № 1, хвірткою № 2 та огорожею № 3, розташований по вул. Степана Бандери, 86 у с. Підгородці Сколівського району Львівської області, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 10.03.1990 року. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved