Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач 22 червня 2015 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив суд постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою 05 грудня 2014 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 3200. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 02 грудня 2014 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб, про що є відповідний актовий запис № 3200, позивач вказує, що на протязі останнього часу сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен має різні погляди на шлюб та сім'ю, любов та повага між ними давно відсутні та протягом останніх декількох місяців не ведуть спільного господарства, зазначає, що примирення є не можливим, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного, спору щодо поділу майна не має, враховуючи наведене на підставі ст. 18, 110, 112 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначав, що він з відповідачкою з квітня 2015 року проживають окремо не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, направила суду заяву (а.с. 14) в якій вказує, що проти задоволення позову не заперечує, зазначає, що збереження сім'ї не можливо, а також просить розглянути справу в її відсутності, що суд з урахуванням думки позивача вважає за можливе. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 грудня 2014 р. про що є актовий запис № 3200 (а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей.. Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідачки втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення позивача дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з квітня 2015 року не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved