Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач, [PERSON]Є, звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 28.11.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №106. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Зазначав, що спільне життя з відповідачем не склалось, після народження сина, восени 2015 р., поїхав до м. Києва, де працював і проживав майже півроку, а дружина з того часу проживає з іншим чоловіком і народила від нього дитину. Подальше сумісне життя та збереження сімї стало неможливим та суперечить його інтересам та інтересам їхньої дитини. Сторони у попереднє судове засідання не зявились, подали відповідні заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, а відповідач їх визнала в повному обсязі з наведених підстав, побажала залишити після розірвання шлюбу прізвище «Алексєєва», просили ухвалити відповідне рішення. Відповідно до положень ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовом засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. За наведених підстав, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних даних та ухвалити відповідне рішення. Згідно ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду,\~ якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 28.11.2014 р перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №106, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та народження дитини (а.с.5,6). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, передбаченими ст.. 61 ЦПК України підставами звільнення від доказування є обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи зазначені положення закону, суд вважає доведеними обставини що сімя сторін розпалась остаточно, шлюбно0-сімейні відносини не підтримують, проживають окремо, а тому є підстави вважати, що шлюб існує лише формально. За таких обставин подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки\~ не відповідає внутрішній волі обох сторін, суперечить їх інтересам, та малолітнього сина, що має істотне значення, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання відповідача, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище «Алексєєва» після розірвання шлюбу. На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 105, 110, 112-113 СК України,

Outcome: approved