Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 31.01.2019 року звернулася у суд з позовною заявою, в якій просить стягувати з відповідача [PERSON] у її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], яка продовжує навчання, у розмірі ј частини із усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 31.01.2019 року і до досягнення нею 23-ох років, або закінчення навчання. Ухвалою судді від 14.02.2019 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із визначенням дати судового розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 29.03.2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено [PERSON]. Розгляд справи по суті відбувся 10.04.2019 року, без участі сторін. Позов обґрунтовано тим, що позивач на даний час перебуває на обліку у Сколівській районній філії Львівського обласного центру зайнятості, а, відтак, не має можливості забезпечити дочці належний рівень навчання, проживання та утримання. Відповідач [PERSON] не виконує обіцянки належним чином надавати кошти на утримання уже повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання, періодично дає незначні суми, обіцяє забезпечити усім необхідним у майбутньому, чим маніпулює її свідомістю. Оскільки [PERSON] є студентом ІІІ курсу денної форми навчання Інституту економіки і менеджменту Національного університету «Львівська політехніка», то потребує додаткових матеріальних витрат, пов'язаних із навчанням. Відтак, посилаючись на положення ст. ст. 181-182, 184, 199-200 СК України, позивач просила позов задовольнити. Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з'явилася, хоча була належно повідомленою про дату, час та місце судового засідання у справі. Разом з тим, позивач подала суду заяву вх. № 822 від 21.02.2019 року, в якій позов підтримала, просила такий задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з'явився, хоча був належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання у справі, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, письмових пояснень на позовну заяву не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід'ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Сколівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області, 17.07.1999 року вбачається, що батьком [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON]. Судом встановлено, що[PERSON], яка є повнолітньою, у даний час навчається на третьому курсі Інституту економіки і менеджменту Національного університету «Львівська політехніка» денної форми навчання, із терміном закінчення - червень 2020 року (довідка за вих. № 260), потребує додаткових матеріальних витрат. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст. ст. 181-182, 199-200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, які мають істотне значення. Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснює, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини, пов'язані зі сплатою аліментів, матеріального становища відповідача, який фізично здоровий та має стабільний заробіток, враховуючи, що повнолітня донька [PERSON] продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, так як навчається далеко від дому, несе витрати на проживання, також потребує коштів на придбання необхідних канцелярських товарів, продуктів харчування, предметів першого вжитку, одягу та взуття, з врахуванням принципу законності, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду і до закінчення дочкою [PERSON] терміну навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. У разі припинення [PERSON] навчання у навчальному закладі, відповідно до вимог ч. 2 ст. 199 СК України, право на її утримання припиняється. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved