Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , жителя [ADDRESS] , в якому просить постановити рішення, яким стягувати із відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1 від 04.03.2006. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 19.11.2010 у справі № 2-1043/2010 шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка після розлучення батьків проживає разом з позивачем, та знаходиться на її утриманні. З часу розірвання шлюбу, відповідач матеріальну допомогу дочці надає нестабільно та в недостатніх розмірах, приймаючи до уваги законодавчо встановлені мінімуми. Дочка сторін росте, розвивається, потребує збалансованого харчування, вітамінів, добротного одягу та взуття, розвиваючої літератури. При стрімкому рості цін, який зараз відбувається, все це потребує значних матеріальних витрат, а згідно закону участь відповідача у їх забезпеченні є його обов`язком, однак він всупереч вимогам закону не приймає участі у покритті цих витрат нарівні з позивачем. Відповідач фізично здоровий, працездатний, він має можливість надавати матеріальну допомогу їх дочці, однак добровільно цього не робить. Саме це змусило позивача звернутися до суду. Сторони в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач позов визнає частково, згідний сплачувати аліменти на дочку [PERSON] в сумі 1500 грн. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено та прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2010 року по справі № 2-1043/2010 р., яке набрало законної сили 30.11.2010 р., розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що реєстрований 04 березня 2006 року у виконавчому комітеті Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району, актовий запис № 1; дочку [PERSON] , [INFO] залишено проживати з позивачкою [PERSON] . Те, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.10.2007 Олієво-Королівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, відповідний актовий запис за № 17 від 11.10.2007. Із довідки № 719, виданої 02.12.2020 виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрована за місцем проживання в [ADDRESS] Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що відповідач не надає кошти для утримання дитини в достатньому розмірі. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 згаданого Кодексу визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачем підстави позовних вимог, позицію відповідача, зазначену у поданій до суду заяві від 20.01.2021, розмір встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку, обставини, визначені ст.ст. 182, 184 СК України, те, що позивачем не надано доказів щодо можливості сплачувати відповідачем аліменти в розмірі по 3000 грн. щомісячно, та відсутність даних про те, що відповідач має на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 03.12.2020, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial