Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.06.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала його наступним. 30.09.2004 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Погреби Глобинського району Полтавської області по вул. Покровській (колишня Жовтнева), 12. Вона є спадкоємцем майна померлого за заповітом. Її мати - [PERSON] (дружина померлого) є спадкоємцем майна за законом і в установленому законом порядку від прийняття спадщини відмовилася на її користь. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті батько не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] на підставі закону, що діяв на час створення обєкту нерухомого майна, побудував вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володів ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Погребівської сільської ради, однак за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею, в порядку спадкування після [PERSON], право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Погребівської сільської ради, представники третіх осіб відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, Глобинської районної державної адміністрації, Градизької державної нотаріальної контори, третя особа - [PERSON], у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надали. Відповідач у своїй заяві до суду прохав розглянути справу без участі представника Погребівської сільської ради, [PERSON] також направила заяву про розгляд справи у її відсутності. Вказала, що проти задоволення позову не заперечує, від прийняття обов»язкової частки у спадщині відмовляється на користь дочки [PERSON] Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 30 вересня 2004 року помер [PERSON] батько позивача. За життя 13 вересня 2004 року він склав заповіт, посвідчений секретарем Погребівської сільської ради, згідно якого усе належне йому майно заповів [PERSON], [INFO]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно інформації наданої державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] після померлого 30.09.2004 року [PERSON] заведена спадкова справа № 84 за 2005 рік. Позивач, в установлений законом строк прийняла спадщину. Постановою від 15 червня 2016 року державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у селі Погреби Глобинського району Полтавської області по вул. Покровській (колишня Жовтнева), 12, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, який посвідчує його право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А» - було побудовано у 1917 році, літню кухню літ. «Б» - у 1969 році, сарай літ. «В» у 1979 році, прибудову літ. «а», сарай літ. «в» - у 1984 році, погріб з шийкою літ. «З», літній душ літ. «Д» - у 1989 році, сарай літ. «К» - у 2000 році. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на момент завершення будівництва. Питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За вказаним Указом і постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був власне факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов»язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Згідно записів в погосподарській книзі № 9 Погребівської сільської ради за [PERSON] значилося належне на праві власності нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Погреби Глобинського району Полтавської області по вул. Покровській (колишня Жовтнева), 12, на не приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. З висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 15.06.2016 року № 863/02-04 вбачається, що спадковий житловий будинок та господарські будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1, ч.5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. З огляду на вказану норму, обов»язкова частка у спадщині матері позивача - [PERSON], [INFO], яка відмовилася від спадщини на її користь, перейшла до [PERSON]. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Погреби Глобинського району Полтавської області по вул. Покровській (колишня Жовтнева), 12, суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець, яка прийняла спадщину за заповітом в установленому порядку, має право на успадкування названого майна. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved