Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 серпня 2019 року звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про зобов`язання забезпечити безоплатним вугіллям на побутові потреби, в якому просив зобов`язати відповідача забезпечити його безоплатним вугіллям на побутові потреби у розмірі 5,9 тонн за 2017 рік, в розмірі 5,9 тонн за 2018 рік та в розмірі 5.9 тонн за 2019 рік. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з січня 1992 року розпочав трудову діяльність на підприємстві відповідача, де пропрацював до виходу на пенсію. В 1999 році, перебуваючи з відповідачем у трудових правовідносинах, отримав травму на виробництві. З 10.12.1999 року йому було встановлено третю групу інвалідності, яка з 29.07.2011 року є безстроковою з 30% втрати професійної працездатності. 14.07.2000 року його було звільненго у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. В подальшому він знову був працевлаштований до відповідача, 14.06.2016 року його було звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України. В період з 2000 року по 2016 рік він отримував від відповідача по справі вугілля на побутові потреби, але з 2017 року йому перестали надавати вугілля. На його усні та письмові звернення стосовно надання вугілля відповідач по справі ігнорує, не дає ніякої відповіді. Враховуючи те, що він з початку трудової діяльності та до виходу на пенсію був працівником відповідача по справі, який є підприємством з видобутку вугілля, проживає в будинку з пічним опаленням, тому в силу нормативно-правових актів він має право на безоплатне забезпечення відповідачем побутовим вугіллям за нормою 3,9 тонн на рік. Так як відповідач до 2016 року забезпечував його безоплатним вугіллям, то його право на отримання гарантованих державою соціальних пільг було порушено з 2017 року. 27 серпня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 29 серпня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26 вересня 2019 року. Ухвалою суду від 26 вересня 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Бушинська Є.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просила відмовити в їх задоволені, посилаючись на те, що в заяві від 16.03.2017 року позивач просив включити його в додаткові списки на отримання вугілля, оскільки він являється пенсіонером ДП «ВК «Краснолиманська» та проживає в будинку з пічним опаленням. Згідно протоколу № 9 засідання комісії про включення до додаткових списків на отримання вугілля на побутові потреби позивачу було відмовлено, оскільки він не має стажу роботи на т підземних роботах не менше 10 років. Зазначений протокол позивачем не оспорювався. Враховуючи, що у 2018-2019 роках позивач не звертався до відповідача з заявою про включення його у списки, тому предмету спору на даний час немає, оскільки відповідач не відмовляв в цьому. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст. 12,\~81 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст.13 ЦПК Українипередбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи суд вбачає, що правовідносини між сторонами регулюються ст.\~43\~Гірничого закону\~України від 06.10.1999 №1127-XIV та пунктом 12.10 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.11.2001 (далі\~Галузева угода). Відповідно до ст. 43 Гірничого Закону України, підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, зокрема, таким категоріям осіб: працівникам з видобутку (переробки) вугілля та вуглебудівних підприємств за переліком професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України; пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов`язаних із підземними умовами, - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок; пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах та мають загальний пільговий стаж на підземних роботах та/або роботах, пов`язаних з підземними умовами, та/або роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках, - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок; особам з інвалідністю і ветеранам війни та праці, особам, нагородженим знаками Шахтарської Слави або Шахтарської Доблесті трьох ступенів, особам, інвалідність яких настала внаслідок загального захворювання, у разі, якщо вони користувалися цим правом до настання інвалідності; членам сімей (вдовам) працівників, які загинули (померли) на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, а також померлих пенсіонерів, які за життя мали таке право. За п.п. 12.10.1 Галузевої угоди, порядок забезпечення паливом на побутові потреби і надання компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також Переліку професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби (постанова Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 №303), Порядком надання компенсації особам, які мають право на безкоштовне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках з централізованим опаленням (постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.2009 №887), Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби від 11.05.1976 у частині, що не суперечить вказаним вище нормативно-правовим актам. Відповідно до п.п.12.10.3 Галузевої угоди безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру. Списки вуглеотримувачів складаються щорічно з 1 по 15 грудня станом на 1 грудня, підписуються за згодою з профкомом керівником підприємства, головним бухгалтером, відділом кадрів. На тих, що поступили пізніше, складаються додаткові списки. Згідно з розділом І Інструкції про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств та організацій Міністерства вугільної промисловості СРСР паливом на побутові потреби правом на безоплатне отримання вугілля користуються працівники та пенсіонери, які проживають в будинках з пічним опаленням або пічними кухонними вогнищами. Судом встановлено і відповідачем не заперечується, що позивач мешкає в негазифікованому будинку з пічним опаленням. Відповідно до п.12.10.4 Галузевої угоди інваліди і ветерани війни, інваліди праці вугледобувних, вуглепереробних, шахтовуглебудівельних підприємств, та ветерани праці, які відпрацювали в галузі необхідний термін, обумовлений цим пунктом Угоди, сімї загиблих на виробництві, непрацюючі вдови померлих працівників і пенсіонерів, що мають право на отримання пенсії в звязку з втратою годувальника, забезпечуються вугіллям вугледобувними, вуглепереробними, шахтовуглебудівельними підприємствами безоплатно. За змістом підпунктів 12.10.7-12.10.9 Галузевої угоди, безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: - на підземних роботах чоловіки\~не менше 10 років, жінки\~7,5 років; - на роботах, пов`язаних з підземними умовами, чоловіки\~не менше 15 років, жінки\~12,5 років; - на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки\~не менше 20 років, жінки\~15 років. Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. Особи, які мають право на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, в тому числі ті, що пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечуються паливом на побутові потреби за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахтовуглебудівельному підприємстві або їх правонаступниками. Отже, нормами Галузевої угоди чітко визначено суб`єкта, який зобовязаний забезпечувати побутовим вугіллям пенсіонерів\~підприємство, з якого вони вийшли на пенсію. І лише ті, які пішли на пенсію з інших галузей економіки, то вони забезпечуються паливом за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахтовуглебудівельному підприємстві або їх правонаступниками. Відповідно до ч.1 ст.48 КЗпП Українитрудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Серед інших даних до неї заносяться відомості про роботу. Як вбачається з трудової книжки позивача [PERSON] , він перебував в трудовимх правовідносинах з відповідачем з 13.01.1992 року по 16.12.1992 року, працюючи електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті, був звільнений в зв`язку з призивом на службу в армії за п. 3 ст. 36 КЗпП України, в подальшому перебував в трудових правовідносинах з відповідачем з 10.07.2000 року по 14.07.2000 року, був звільнений в зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, з 05.11.2014 року працював на підприємстві в якості охоронника, з 12.11.2015 року був переведений слюсарем аварійно-відновлювальних робіи, 14.06.2016 року був звільнений за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КУЗпП України (а.с. 6-8). Крім того, судом встановлено не оспорювалось сторонами, що в 1999 році позивача було травмовано на підприємстві, він є інвалідом третьої групи, йому встановлено 30% втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом (а.с. 14, 15-16). Загальний стаж роботи позивач складає 26 років 02 місяці 02 дні, в тому числі робота за Списком № 1 09 років (а.с. 19). 16.03.2017 року позивач звертався з заявою до відповідача про включення його до дадаткових списків на отримання вугілля, оскільки він являється пенсіонером ДП «ВК «Кракснолиманська» та проживає в будинку з пічним опаленням (а.с. 60). Комісія ДП «ВК «Краснолиманська» перевірила всі дані, які вказані в заяві позивача від 16.03.2017 року та протоколом від 31.05.2017 року № 9 відмовила в задоволенні заяви [PERSON] про включення його до даткових списків на отримання вугілля на побутові потреби в зв`язку з недостатністю підземного стажа згідно п. 12.10.4, 12.19.7 Галузевої угоди (а.с. 58-59). При цьому суд звертає увагу, що позивач звертався з заявою до відповідача про про включення його до дадаткових списків на отримання вугілля, оскільки він являється пенсіонером ДП «ВК «Кракснолиманська», а не як особа, що має інвалідність. Отже, підстав, передбачених діючим законодавством, для включення відповідачем позивача до списку осіб, що мають право на безоплатне отримання вугілля для побутових потреб на підставі заяви позивача від 16.03.2017 року, судом не встановлено, що свідчить про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача забезпечити позивача безоплатним вугіллям на побутові потреби за 2017 рік. Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача забезпечити позивача безоплатним вугіллям на побутові потреби за 2018 та 2019 роки, то вони не підлягають задолвленню з огляду на наступне. Згідно із п. 6 «Інструкції про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби» від 11.05.1976 року виписка та вивезення вугілля здійснюється на поточний рік не рідше, ніж один раз на півріччя за графіком підприємства, який погоджується з профспілковою організацією. В графіку повинна враховуватися рівномірна виписка та вивезення вугілля працівникам по всім місяцям року. Пунктами 6.2 та 6.3 цієї Інструкції передбачено,що відпуск палива здійснюється тільки за талонами. Особи, що не виписали вугілля без поважних причин у строки, встановлені графіком, втрачають право на його отримання. Виписані вимоги на паливо дійсні до 25 числа місяця, який слідує після виписки. У разі коли це право на отримання вугілля не реалізоване у поточному році, воно не переходить у наступні роки, та вартість не отриманого вугілля грішми не компенсується. Судом встановлено, що в 2018-2019 роках заяв позивача на адресу відповідача про включення його до списків на отримання вугілля на побутові потреби не надходило, тому підприємство тне мало підстав включати позивача до списків на безоплатне забезпечення вугіллям за цей період без відповідної заяви. Надана позивачем заява від 18.06.2019 року на ім`я Генерального директора ДП «ВК «Краснолиманська», в якій він просить надати йому письмове пояснення про відмову в отриманні пільгового вугілля за період 2017, 2018, 2019 роки, не являється заявою про включення до списків на отримання вугілля. Право позивача на отримання вугілля, не реалізоване у поточному році, не переходить у наступні роки. Таким чином, підстав, передбачених діючим законодавством, для включення відповідачем позивача до списку осіб, що мають право на безоплатне отримання вугілля для побутових потреб за минулі роки, судом не встановлено, що свідчить про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~у звязку\~із відмовою\~в задоволенні\~позовних вимог\~судовий збір\~у справі\~покладається на\~позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed