Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.08.2020 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 16.10.1998 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації м. Маріуполя Донецькій області, що підтверджується актовим записом про одруження №221. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] який мешкає із відповідачем. Шлюбні відносини між ними були припинені у січні 2019 року, спільне господарство не ведеться. Причинами припинення шлюбних відносин були відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, сімейні відносини та сімейні цінності, через що між сторонами часто виникали сварки. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути без її участі,просила прізвище залишити « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку позивача та визнання позову відповідачем, оцінивши і проаналізувавши докази та законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями (далі - СК України) «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 16.10.1998 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - 16.10.1998 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації м. Маріуполя Донецькій області, актовий запис №221. Після укладення шлюбу дружина залишила прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 20.07.2011 року, виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка… Як вбачається із заяви позивача та визнання позову відповідачем зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Родина фактично розпалася і її відновлення неможливо при обставинах зазначених позивачем, їх шлюбний союз розпався, жодних клопотань щодо примирення сторони не заявляли. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви № № 29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Відповідно до статей 110, 112 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. …Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Приймаючи до уваги, що сторони надали заяви, в яких наполягають на розірванні шлюбу і відсутні клопотання про примирення, суд вважає причини, що спонукають позивача на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Спір про поділ майна та місце проживання дитини - відсутній. Згідно частини 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved