Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач 11 грудня 2013року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного 14.01.2008року кредитного договору №NKXRRX11240067 відповідач [PERSON] отримав від ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк») кредит у сумі 2514грн. на придбання товару, з відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості, зобов'язався сплачувати щомісячну винагороду банку за надання фінансового інструменту у розмірі 61,59грн. Кінцевий строк повернення кредиту 14.01.2009року. Позивач вказує, що [PERSON] свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 06.11.2013року у відповідача за вказаним кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 10488,05грн., яка складається із заборгованості за відсотками - 28,26грн., комісії - 246,36грн., пені - 9237,81грн., та штрафів 500грн. (фіксована частина), та 475,62грн.(відсоткова частина). Раніше , а саме 02.10.2008року Новоодеським районним судом винесено судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №NKXRRX11240067 від 14.01.2008року в сумі 3562,45грн. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також витрати понесені по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надіслав заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, вказав що позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та просив застосувати строки позовної давності до вимог банку. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи (заяву позичальника №NKXRRX11240067 від 14.01.2008року, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (далі Умови), розрахунок заборгованості) судом встановлено, що 14.01.2008року року між ВАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № NKXRRX11240067 згідно умов якого відповідач отримав від банку кредит у розмірі 2514грн за Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» (споживчий кредит), з відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості, зобов'язався сплачувати щомісячну винагороду банку за надання фінансового інструменту у розмірі 61,59грн. Кінцевий строк повернення кредиту 14.01.2009року. Банком свої обов'язки за кредитним договором виконано повністю, однак в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. 02.10.2008року Новоодеським районним судом винесено судовий наказ №2-1578/2008року про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №NKXRRX11240067 від 14.01.2008року в сумі 3562,45грн. Станом на 06.11.2013року у відповідача за вищевказаним кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 10488,05грн., яка складається із заборгованості за відсотками - 28,26грн., комісії - 246,36грн., пені - 9237,81грн., та штрафів 500грн. (фіксована частина), та 475,62грн.(відсоткова частина). Судом встановлено у заяві позичальника зазначено, що позичальник ознайомився та згоден з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам. Однак надані позивачем Умови не містять підпису відповідача. Доказів того, що саме вказані умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, матеріали цивільної справи не містять. Суд дослідив вказані Умови і прийшов до висновку про неможливість їх прийняття як допустимого доказу у справі. Згідно п. 23 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки кінцевий строк встановлений договором для повернення кредиту - 14.01.2009року, то у разі не несплати позичальником у вказаний строк всіх належних платежів (тіла кредиту, відсотків, комісії, пені тощо) позикодавець не міг не дізнатися про порушення його прав, тому вищевказану дату суд вважає днем початку перебігу строку позовної давності. Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Згідно постанови пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.02.2012року суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Відповідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. З наведеного видно, що позивач звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за споживчим кредитом з пропущеним строком позовної давності, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed