Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] в 2014 році звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, посилаючись на те, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 14.05.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу сторонами у справі було нажито майно, яке складається з: - квартири №55 в м. Києві по вул. Народного Ополчення, 7 вартістю 1 600 000 грн. - земельної ділянки, що розташована за адресою с. Софіївська Борщагівка, вул. Каштанова, 10 вартістю 1 650 000 грн. На вказаній земельній ділянці збудовано будинок вартістю 16 200\~000 грн. Протягом розгляду справи позивач уточнював позовні вимоги та остаточно просив суд: ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] частку спільного майна подружжя у вигляді права власності на квартиру №55 за адресою м. Київ, вул. Народного Ополчення, 7. Визнати за [PERSON] часту спільного майна подружжя, що включає право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: с. Софіївська Борщагівка, вул. Каштанова, 10 та житловий будинок, який розташований на цій вказаній земельній ділянці за адресою с.Софіївська Борщагівка, вул. Каштанова, 10. В судове засідання представник позивача не з»явився. Надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги з урахуванням останніх уточнень підтримав та просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась. Повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 14.05.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу сторонами у справі було нажито майно, яке складається з: - квартири №55 в м. Києві по вул. Народного Ополчення, 7 вартістю 1 600 000 грн. - земельної ділянки, що розташована за адресою с. Софіївська Борщагівка, вул. Каштанова, 10 вартістю 1 650 000 грн. На вказаній земельній ділянці збудовано будинок вартістю 16 200\~000 грн. Зазначену квартиру набуто за період перебування сторін у шлюбних відносинах. При цьому, грошові кошти на придбання цієї квартири також надавалися позивачем. Окрім цього, .у вказану квартиру зі сторони позивача були вкладені трудові ресурси, які полягати в проведенні ремонтних робіт та подальшому утриманню квартири. Згідно висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки, станом на 24.02.15 вартість зазначеної квартири складає 6078732 грн.. Також предметом поділу спільного майна подружжя є земельна ділянка., що розташована за адресою с.Софіївська Борщагівка, вул. Каштанова, 10. та житловий будинок який розташований на цій вказаній земельній ділянці за адресою с.Софіївська Боршагівка, вул.. Каштанова, 10. Вказана власність набута сторонами під час перебування у шлюбі. При цьому, кожна з сторін в період шлюбних відносин приймала активну участь у набутті цього майна у власність та подальшого його використання, зокрема будівництво будинку та подальше його утримання. Згідно звіту №О В150211-011 про експертну грошову оцінку земельної ділянки за вартість вказаної земельної ділянки складає 1129719 грн.. Також згідно висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки станом на 24.02.15 вартість зазначеного будинку складає 18333384 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), відповідно до ч. 2 цієї статті вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи зміст заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм та рекомендацій Верховного суду України. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. У відповідності ло ст.. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном . Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зважаючи на позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові Пленуму Про судове рішення у цивільній справі № 14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.\~ 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.З огляду на ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Між сторонами не досягнуто згоди щодо поділу вищезазначеного майна подружжя. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved