overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач 16.04.2014 звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] 11.04.2008 було укладено договір № 757/6-780, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 70000,00 грн. Відповідач зобов'язання за даним договором належним чином не виконує, тому станом на 17.03.2014 виникла заборгованість в сумі 51151,08 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання не прибув, про причину своєї неявки не повідомив, клопотань про розгляд справи у її відсутність та заперечень проти позову не надавав. Відповідачка про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання не прибула, про причину своєї неявки не повідомила, клопотань про розгляд справи у її відсутність та заперечень проти позову не надавала. За таких обставин відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.04.2008 між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], було укладено договір № 757/6-780 за яким відповідачу було надано кредит у розмірі 70000,00 грн. (а.с. 7-14). Згідно з умовами договору щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Однак [PERSON] почала порушувати умови договору, в зв'язку з чим станом на 17.03.2014 року у неї виникла заборгованість перед банком у розмірі 51151,08 грн. (а. с. 4,5). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кошти позичальникові на умовах та у розмірі, передбачених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з зазначеного, відповідач повинен погасити заборгованість за кредитом, тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач 16.04.2014 року звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 14354,94 грн. При цьому посилається на те, що 08.09.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит в сумі 3500,00 грн., за умови погашення відсотків. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, яка станом на 28.02.2014 р. становить 14354,94 грн., з них: 13195,18 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф фіксована частина, 659,76 грн. штраф (процентна складова) та просить стягнути судові витрати. Представник позивача, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві, просив розглянути справу в заочному провадженні. Відповідач належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі вимог ст.ст.158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.09.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит в сумі 3500,00 грн., за умови погашення відсотків.. Умови договору відповідачка не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає. За таких обставин створилась заборгованість, яка станом на 28.02.2014 р. становить 14354,94 грн., з них: 13195,18 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф фіксована частина, 659,76 грн. штраф (процентна складова). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись чином відповідно до умов договору. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач 16.04.2014 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Він з 04.03.2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на сімейне життя, несумісності характерів, частих суперечок. З червня 2008 року в сім'ї почався розлад, з'явилась недовіра, конфлікти. Все це призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини остаточно були припинені з грудня 2008 року. Вони проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливими. Майнового спору немає. Примирення між ними неможливе. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Просить шлюб розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.12). Вказав, що шлюбні відносини припинені з грудня 2008 року. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення (а.с.11). Причини неявки суду не відомі. Відповідач заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Суд, у відповідності до ст.224 ЦПК України, розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 04.03.2006 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.3,6). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з грудня 2008 року з причини різних поглядів на сімейне життя, несумісності характерів, частих суперечок, конфліктів. Почуття любові та поваги між ними втрачені. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач 16.04.2014 року звернувся до суду з із вказаним позовом до відповідача, який уточнила 11.08.2014року (раніше зверталась також із вимогою про стягнення частини боргу за оплату житлово-комунальних послуг). Просить визнати відповідача таким, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що він з 1997 року не проживає у вказаній квартирі. Також зазначила, що вказана квартира належить їй, йому (відповідачу) та його доньці, а її онуці на праві спільної часткової власності. Вимоги обґрунтовує ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. 383, ч. 2 ст. 405 ЦК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач позов заперечив, пояснив, що він не має можливості проживати у вказаній квартирі, оскільки при спробах проживання йому чиняться перешкоди, конфлікти, сварки зі сторони позивача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 405 ЦК України особу, яка без поважних причин не проживає у житлі її власника житла понад 1 рік суд може визнати такою, що втратила право користування житлом. Суд не може застосувати таку норму, оскільки відповідач є співвласником житла, що підтверджується свідоцтвом про приватизацію квартири від 11.10.2000 року (а.6). Відповідно до ст.. 383 ЦК України він має право використовувати його для проживання. Згідно зі ст. 321ЦК України право власності на майно є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Законодавством не передбачено позбавлення права користування квартирою співвласника її у зв*язку із тривалим не проживанням у ньому. Тому суд відмовляє у позові. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач 16.04.2015 року звернулася в суд із позовом про стягнення аліментів, вказуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання двох дітей, які проживають з нею, хоча має стабільні доходи, надаючи послуги по будівництву, інші стягнення з нього не проводяться, тому він може сплачувати аліменти, в зв'язку з чим просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 800 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, додатково пояснила, що відповідач коштів на утримання дітей не надає з жовтня 2014 року. Відповідач позов визнав частково, пояснивши, що не міг надавати кошти, оскільки погашав кредит у банку, він не працює, не є інвалідом, однак хворіє, інші стягнення з нього не проводяться, однак не зможе виплачувати на дітей по 800 грн., тому згідний сплачувати аліменти в розмірі 400 грн. в місяць на кожну дитину. Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ксерокопії свідоцтва про шлюб, сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дітей, а саме: сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Діти, згідно довідки місцевої ради №91 від 30.03.2015 року проживають разом з позивачкою і відповідно знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст.ст.180, 181, 184, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що неповнолітні діти знаходяться на утриманні позивачки, а відповідач є працездатним, інші стягнення з нього не проводяться, позовні вимоги позивача не є надмірними, є обгрунтованими, тому суд вважає за необхідне їх задовольнити повністю, присудивши стягнення аліментів в твердій грошовій сумі щомісячно по 800 грн. на кожну дитину, враховуючи, що такий розмір не буде перевищувати встановленого державою розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років (1032 грн.).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач 16.04.2018 р. звернувся до суду з позовом в якому вказав, що він з 08.10.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружнє життя припинилося з 01.08.2017 р. Просить суд розірвати їх шлюб. Ухвалою Селидівського\~міського суду\~Донецької області\~від 07.05.2018\~провадження у\~зазначеній цивільній\~справі відкрито. Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не зявились, надали суду заяви, щодо підтримання та визнання позовних вимог та просили розглядати справу без їх участі. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб І-НО №254178, виданого 08.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони перебувають з 08.10.2011 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 137. Згідно свідоцтв про народження серії 1-НО №444180 виданого 27.03.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №70, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Суд, на підставі\~ст. 112 СК України, бере до уваги фактичні взаємини подружжя, те, що шлюбні відносини припинились, та обидві сторони бажають розірвати шлюб, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач 16.04.2018 року звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.2-3), посилаючись на наступні обставини. Він 02.08.2008 року уклав шлюб з відповідачем, від якого мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, постійні чвари та суперечки, які виникали по побутовим питанням. Шлюбні відносини припинені з січня місяця 2017 року, сімя розпалася повністю, проживають окремо. Вважає подальше сімейне життя та збереження шлюбу неможливим, за його переконанням сенсу підтримувати сімейні відносини немає. На підставі наведеного, позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.06.2018 року вказану цивільну справу було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження (а.с.12,13). Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.15). На позовних вимогах наполягає. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с.19). Вказала, що шлюбні відносини припинені з лютого місяця 2017 року, майновий спір відсутній. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом з нею. Прізвище просила залишити «Осетрова». Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене, те, що позивач, згідно поданої заяви, на позовних вимогах наполягає, а відповідач, згідно поданої заяви, позов визнала, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 02.08.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Шлюбно-сімейні відносини за посиланням позивача припинені з січня місяця 2017 року, за посиланням відповідача з лютого місяця 2017 року. Причиною цього стали відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, часті сварки з різних побутових питань. Сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, на даний час не виникає. Примирення між сторонами неможливе. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з відповідачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач 16.04.2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з відповідачем з 04.10.2011 року зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1298. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння та різних поглядів на шлюб та сім'ю. Фактично шлюбні відносини припинились з грудня 2013 року, спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Вважає, що подальше збереження їх шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їх інтересам. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.10.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1298 ( а.с. 3 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є малолітня донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 4 - копія свідоцтва про народження). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач 16.04.2019 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення кожною дитиною повнолітнього віку. В судове засідання позивач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, проте представник позивача [PERSON] подав клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач двічі в судові засідання 18.06.2019, 15.08.2019 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи належно повідомлений. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 05.05.1996 між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано 05.05.1996 Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис за № 427. 20.05.2001 шлюб було розірвано, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського РУЮ у Київській області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 19. Від спільного шлюбу сторони мають одну повнолітню дитину та чотирьох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Між сторонами, на момент подачі позову, не досягнуто згоди з приводу сталого матеріального утримання та виховання дитини. Відповідач у добровільному порядку не надає кошти на утримання дітей. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей і при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 6 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., так як позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач 16.04.2019 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 21.08.2019 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, періодичні суперечки, що переростали у тривалі конфлікти, які призвели до повної втрати взаєморозуміння. З березня 2019 року шлюбне життя з відповідачем припинено, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. \~ \~ \~ \~ На підставі зазначеного, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 16.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Клопотань до суду від відповідача не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив. Ухвалою суду від 06.06.2019 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті . У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с. 17). Відповідач також надав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с. 17). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України.\~ Судом встановлено, що сторони 21.08.2018 року зареєстрували шлюб у Нікопольському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 430 (а.с. 3). Від шлюбу подружжя дітей не мають. Позивач в обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, періодичні суперечки, що переростали у тривалі конфлікти, які призвели до повної втрати взаєморозуміння. З березня 2019 року шлюбне життя сторін припинено, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. \~ \~ \~ \~За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved