Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач 20.03.2018 р. звернулась в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання дітей та стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.03.2017 р. до 01.03.2018 р. у розмірі 53760 грн. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що рішенням Тисменицького районного суду від 06.08.2012 р. з відповідача стягнуто аліменти у її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину. Розмір аліментів, що їх відповідач сплачує згідно рішення суду, є меншим від мінімального розміру аліментів, який встановлений у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не може забезпечити гармонійний розвиток дитини. Також внаслідок невиконання відповідачем аліментних зобов'язань у нього утворилась заборгованість по аліментних платежах станом на 01.03.2018 р. у розмірі 53760 грн., що підтверджується наданим державним виконавцем розрахунком. Оскільки заборгованість виникла з вини відповідача, який умисно ухилявся від сплати аліментів, вона має право згідно з вимогами ч.1 ст.196 СК України на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Сума пені за період з 01.03.2017 р. по 01.03.2018 р. складає 174873,60 грн., однак, враховуючи вимоги ч.1 ст.196 СК України стягненню з відповідача підлягає не більше 100 % заборгованості, а саме 53760 грн. Просила збільшити розмір аліментів у твердій грошовій сумі з 400 грн. до 930 грн. щомісячно на кожну дитину до повноліття дітей та стягнути з відповідача на її користь вказану суму пені. Позивач у судове засідання не з'явилась, у поданій суду заяві просила розглянути справу в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позовна вимога про збільшення розміру аліментів підлягає до задоволення, а вимога про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06.08.2012 р. з відповідача стягнуто аліменти у користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На підставі вказаного рішення Тисменицький районний суд 09.08.2012 р. видав виконавчий лист № 2/0915/1052/12, що з того часу знаходиться на виконанні у Тисменицькому РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, який є правонаступником ВДВС Тисменицького районного управління юстиції. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні спору суд враховує наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дітей сторін, зокрема те, що діти здорові, перебувають на утриманні матері, оскільки відповідач, починаючи з липня 2012 р., не сплатив жодної гривні присуджених рішенням суду аліментних платежів; відповідач є молодим здоровим чоловіком, розмір доходу якого невідомий, інших дітей та непрацездатних утриманців не має. Заявлений позивачем станом на час звернення до суду розмір аліментів у твердій грошовій сумі 930 грн. щомісячно становив 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення з відповідача щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. При цьому слід припинити стягнення за виконавчим листом № 2/0915/1052/12 Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, відкликавши вказаний виконавчий лист з Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області після остаточного погашення заборгованості за цим виконавчим листом. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем аліментних зобов'язань у нього утворилась заборгованість по аліментних платежах станом на 01.02.2018 р. на загальну суму 52960,02 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с.6). При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Така відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена ч.1 ст.196 СК України. Оскільки заборгованість по аліментних платежах виникла з вини відповідача, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Саме з метою притягнення відповідача до такої відповідальності заявлено позов у рамках даної цивільної справи. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. При вирішенні даного спору суд враховує правовий висновок Верховного Суду, а саме постанову Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 572/1762/15-ц, яка зводиться до наступного. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (А1х1%хQ1) + (А2х1%хQ2) +............(Аnх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Суд визначає розмір неустойки (пені) у межах заявленої позивачем вимоги за період з 01.03.2017 р. до 01.03.2018 р. згідно розрахунку заборгованості по аліментах (а.с.6) у сумі 2920 грн., виходячи з наступного розрахунку: (800 х 1%=8 х 31=248) + (800 х 1%=8 х 30=240) + (800 х 1%=8 х 31=248) + (800 х 1%=8 х 30=240) + (800 х 1%=8 х 31=248) + (800 х 1%=8 х 31=248) + (800 х 1%=8 х 30=240) + (800 х 1%=8 х 31=248) + (800 х 1%=8 х 30=240) + (800 х 1%=8 х 31=248) + (800 х 1%=8 х 31=248) + (800 х 1%=8 х 28=224). З урахуванням викладеного суд вважає необґрунтованим наведений позивачем розрахунок неустойки та приходить до висновку про відсутність у даному випадку підстав для стягнення пені у розмірі 100 % заборгованості. Суд застосовує наступні норми права. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст.196 СК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України (у редакції ЗУ від 17.05.2017 р., чинній з 08.07.2017 р.) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача 2920 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів та у дохід державного бюджету 1409,60 грн. судового збору (за вимогу про збільшення розміру аліментів і за вимогу про стягнення неустойки). На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 184, ч.1 ст.192, 196 ч.1 СК України,

Outcome: partial