Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] в звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні сина та порядку їх спілкування. В своїй заяві посилався на те, що його колишня дружина [PERSON] не виконує рішення Автозаводської районної ради м. Кременчука від 09.04.2015 року, яким встановлено графік його спілкування з дитиною. Просив зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод у вихованні та вільному спілкуванні батька [PERSON] з сином [PERSON], [INFO], визначити [PERSON] наступні способи участі у вихованні малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], шляхом встановлення систематичних побачень із сином, а саме: побачення щовівторка і щочетверга з 16-00 години до 19-00 години без присутності відповідачки, [PERSON]; першої і третьої суботи та другої і четвертої неділі місяця з 10-00 годин до 18-00 годин за місцем проживання позивача (батька), [ADDRESS], без присутності відповідачки, [PERSON]; встанови систематичні побачення з сином в день його народження - «30» вересня щороку, не менше 3-х годин протягом дня, без присутності відповідачки [PERSON], в місцях за вибором батька [PERSON], з урахуванням режиму дня та стану здоров'я дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав, посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві та просив суд задовольнити його у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не підтримали посилаючись на обставини викладені в заперечені на позовну заяву, просили суд в задоволені позову відмовити. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради в м. Кременчуці Гончар Б.Б. в судовому засіданні позовні вимоги не підтримала. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991р., у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Стаття 18 Конвенції про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Ч. 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 151 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» надає батькам переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і одночасно зобов'язує повністю бути відповідальним за виховання дітей, піклування про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За змістом до ст.ст.141, 150 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, а предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Зазначеному обов'язку батьків відповідає відповідне право дитини, закріплене в ст.ст.8, 19 Закону України «Про охорону дитинства». Положеннями ст.ст.7, 155 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.153 СК України, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право безперешкодне спілкуватися з нею, якщо таке право не обмежено законом або судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В судовому засіданні достовірно встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду від 16.12.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] визначено з матір'ю [PERSON]. Також присуджено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 1200 грн., починаючи з 01.10.2014 року і до досягненням дитиною повноліття. Рішенням Автозаводської районної ради м. Кременчука від 09 квітня 2015 року, встановлено [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO], такий спосіб побачення: щовівторка з 16-00 год. до 18-00 год; першої, третьої суботи місяця з 16-00 до 18-00 год; другої та четвертої неділі місяця з 16-00 до 18-00 год. Побачення батька із сином повинні відбуватися в присутності матері. Дитина [PERSON], [INFO] має фізичні вади, а саме «Лівобічний обструктивний уретро гідронефроз IV ст.. Лівобічна нефростома». Були проведені дві операції по заміні нефростоми (при випадінні нефростоми негайна заміна катетера). Повторна госпіталізація для радикального оперативного втручання запланована в травні 2016 року. Відповідно до ч.1ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження тверджень зазначених у позові, про те, що відповідач [PERSON] перешкоджає у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Натомість, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, з метою надання доказів на підтвердження особливого ставлення до дитини надано відповідь на запит адвоката за № 03-10/1921 від 30.11.2015 р. згідно якої вбачається, що дитина, [PERSON], [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] та знаходиться під наглядом поліклініки № 2 Кременчуцької міської дитячої лікарні з жовтня 2013 р. Дитина знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом: Аномалія розвитку сечовивідних шляхів. Вроджений обструктивний мегауретер зліва IV ст. Нефростома зліва. Вторинний хронічний пієлонефрит. Проведена операція 26.02.2015 р. в Полтавській обласній клінічній дитячій лікарні. Наступна операція планується на травень 2016 р. За станом здоров'я дитина потребує індивідуального догляду (мати навчена спеціальному догляду за стомою, так як катетер при необережному поводженні може випадати), ніхто крім матері не може проводити догляд за дитиною, за лікуванням дитини звертається мати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] стверджувала, що не перешкоджає спілкуванню сина з батьком. І не заперечує проти побачень щовівторка з 16-00 год. до 18-00 год; першої, третьої суботи місяця з 16-00 до 18-00 год; другої та четвертої неділі місяця з 16-00 до 18-00 год. Але побачення батька із сином повинні відбуватися в присутності матері. Оскільки вона тричі на день робить дитині перев'язки, у сина спеціальна дієта. Також прохала врахувати вік дитини. Згідно ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Згідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Вирішуючи даний спір суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов»язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення, тому з'ясувавши фактичні взаємини сторін, щодо виховання спільного сина, враховуючи думки сторін, а також ґрунтуючись на доказах по справі суд приходить до висновку, що Органом опіки вірно з урахуванням віку дитини, обставин які склалися між позивачем та відповідачкою визначено спосіб участі позивача у спілкуванні з дитиною.

Outcome: dismissed