Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 02.07.2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.2020 р. на праві власності належить квартира [ADDRESS] . В спірній квартирі зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , колись колишній співвласник спірної квартири, який відповідно до законодавства України добровільно не знявся з реєстраційного обліку з квартири та не зареєстрував своє нове місце перебування, чим порушує право власності позивача, перешкоджає йому володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка [PERSON] , суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 10.02.2012 р. посвідченого приватним нотаріусом КМНО Герасимчук В.В. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.02.2020 р., позивач являється власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6, 8-11). Згідно відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] (а.с. 13). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , підтвердила обставини вказані в позовній заяві та вказала, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 2018 року. Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому із змісту частини першої ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача немає встановлених законом підстав користуватися житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, суд вважає за можливе захистити його права, усунувши перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю. З викладеного,

Outcome: approved