Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] в березні 2014 року звернувся в суд з цим позовом до відповідача про стягнення 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем і з 2001 року працював на шахті «Піонер» гірничим майстром підземним. Звільнений 25 вересня 2012 року на підставі ст. 40 п.2 КЗпП України за станом здоров»я. Внаслідок впливу шкідливих факторів виробництва отримав професійне захворювання хронічний бронхіт пилової етіології, що підтверджується актом форми П-4 від 21 березня 2013 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. За результатами огляду у обласній МСЕК 16 квітня 2013 року йому встановлено втрату 25 % професійної працездатності безстроково. Пошкодженням здоров»я на виробництві йому спричинено моральну шкоду, оскільки зазнає фізичні та душевні страждання. Так, його непокоїть частий кашель і від нього біль у грудях , приступи задухи по ночам, відчуває слабкість і швидку втомленість, постійно підвищена температура тіла. Стан здоров»я вимагає від нього регулярного звернення до лікарів, прийняття лікування. Все це відбилось на його образі життя, змінився звичайний спосіб життя, і він вимушений докладати додаткові зусилля для його організації. Тому просить відшкодувати завдану відповідачем моральну шкоду і стягнути вказану грошову компенсацію. Позивач [PERSON] підтримав свій позов у судовому засіданні, вказуючи на зазначені в позовній заяві підстави, та просив його задовольнити. Представник відповідача ТОВ « ДТЕК Добропіллявугілля», діючий за довіреністю Гаврихів В.В., позов не визнав. Посилається на те, що Законом України «Про охорону праці» не заборонена праця у шкідливих умовах виробництва , що надає право робітникам на льготне пенсійне забезпечення. Щорічно за час роботи позивача він проходив медичні огляди в Білозерській міській лікарні, і був визнаний придатним для роботи за спеціальністю. В 2012 році за результатами медичного огляду згідно висновку ВКК [PERSON] робота в підземних умовах була протипоказана, що стало підставою для звільнення за ст. 40 п. 2 КЗпП України. Вважає, що відсутні докази повної вини підприємства у захворюванні позивача , оскільки були вжиті всі заходи до своєчасного медичного обстеження працівника. Просить відмовити позивачу в задоволенні позову. Представник відповідача Косенко С. В. також позов не визнав і дав суду аналогічні пояснення тим, що попередній представник. Вислухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON], представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З обставин справи встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем , працюючи на різних посадах у підземних умовах з повним робочим днем в шахті, про що свідчить копія трудової книжки на його ім»я з відповідними записами про роботу. 2 липня 2012 року [PERSON] звільнено з роботи на підставі ст. 40 п. 2 КЗпП України у зв»язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров»я . Згідно акту форми П-4 № 2 від 21 березня 2013 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у [PERSON] встановлене професійне захворювання хронічний бронхіт пилової етіології. Відповідно до висновку МСЕК згідно довідки № 127424 від 16 квітня 2013 року позивачу встановлено втрату 25 % професійної працездатності внаслідок професійного захворювання безстроково. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» ( в редакції Закону України від 21 листопада 2002 року ) роботодавець зобов»язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно - правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Як встановлено, у позивача виявлене професійне захворювання . Вина в цьому відповідача ТОВ « ДТЕК Добропіллявугілля», за час робота на підприємстві якого [PERSON] отримав пошкодження здоров»я, підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання . Такими причинами в п. 17 акту форми П-4 зазначені робота гірничим майстром в умовах підвищеної концентрації пилу вугле породної, кремній вмісткої фіброгеного впливу. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування працівнику моральної шкоди провадиться власником або уповноваженим ним органом у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Це означає, що правовідносини, що склалися між сторонами по справі, регулюються нормами трудового законодавства, виходячи з того, що Конституційний Суд України в рішенні від 8 жовтня 2008 року № 20-рп2008 остаточно визначив після скасування права застрахованих громадян , що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань їх право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу відповідно до ст.. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз»ясень Пленуму Верховного Суду України в п. 13 постанови № 4 від 31 березня 1995 року « Про судову практику у справах по відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин , зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров»я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов»язок по відшкодуванню моральної ( немайнової ) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд знаходить обґрунтованими і доведеними вимоги позивача [PERSON] про спричинення йому моральної шкоди, оскільки стан його здоров»я погіршився внаслідок отриманого на виробництві професійного захворювання, від якого в нього настала часткова втрата професійної працездатності, яка не може бути відновлена. Суд визнає, що спосіб життя позивача через професійне захворювання змінився, він вимушено втратив роботу, періодично лікується і за висновком МСЕК потребує лікування. Теперішній стан позивача вимагає від нього докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Суд не погоджується з доводами представників відповідача про недоведеність вини відповідача у настанні професійного захворювання та спричиненні моральної шкоди позивачу. Такі докази позивачем наведені, судом перевірені, і вони підтверджують наявність у [PERSON] моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров»я на виробництві відповідача результаті професійного захворювання. Визначаючи розмір грошового відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить із глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, ступеня втрати ним працездатності на 25 % , вимог розумності і справедливості, і задовольняє позов в сумі 8000 грн. На підставі ст. ст. 237-1 КЗпП України ,

Outcome: approved