Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач 16 жовтня 2014 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що 07 серпня 2014 року між нею та [PERSON] був укладений договір міни нерухомого майна. Відповідно до умов якого позивач обміняла належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] на 77/100 частин домоволодіння [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. На момент укладання договору в будинку проживало та було зареєстровано три особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. При усній розмові відповідачі запевнили, що добровільно знімуться з реєстраційного обліку за спірною адресою. Однак, незважаючи на спільну домовленість, відповідачі продовжують бути зареєстровані у власності позивача та відмовляються добровільно знятися з реєстраційного обліку. Такі дії відповідачів порушують право позивача як власника частини домоволодіння. Позивач просила позбавити [PERSON], [PERSON] права користування 77/100 частинами домоволодіння [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, які належать позивачу на праві приватної власності; усунути перешкоди [PERSON] у користуванні та розпоряджені 77/100 частинами домоволодіння [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, шляхом зняття [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Ухвалою від 14 листопада 2014 року замінена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ленінський районний відділ Державної міграційної служби в м. Дніпропетровськ на Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Позивач в судове засідання не з'явився, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, письмово просили слухати справу у їх відсутність та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, письмових заяв не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 77/100 частин домоволодіння [ADDRESS] в м. Дніпропетровську належить на праві власності [PERSON], на підставі договору міни нерухомого майна, посвідченого 07 серпня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 500 (а.с.8-10). Згідно записів домової книги, вбачається, що в 77/100 частин домоволодіння [ADDRESS] в м. Дніпропетровську зареєстровано місце проживання [PERSON], [PERSON] ( а.с.12). Однак, судом встановлено, що відповідачі з моменту укладання договору міни не проживають в 77/100 частинах домоволодіння [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, в домоволодінні відсутні їх особисті речі, що також підтверджується актом обстеження домоволодіння за підписом голови квартального комітету (а.с.13). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Отже, оскільки відповідачі вже на протязі тривалого часу не проживають у спірній частині домоволодінні, то суд вважає, що є всі підстави усунути [PERSON] перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, а саме, 77/100 частин домоволодіння [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, що є підставою для зняття відповідачів з реєстрації за вказаною адресою та позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги про позбавлення [PERSON], [PERSON] права користування 77/100 частинами домоволодіння [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, які належать позивачу на праві приватної власності не підлягають задоволенню, оскільки не грунтуються на законі. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів у належній позивачу частині домоволодіння порушує її право як власниці, і тому вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, і

Outcome: partial