Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

позивач [PERSON] 14.06.2018 звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача 108317,80 грн., з яких: 100000,00 грн. - сума позики, 8317,80 грн. - нараховані три проценти річних від простроченої суми. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.08.2015 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого він позичив відповідачу грошову суму у розмірі 50000,00 грн. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язався повернути йому грошові кошти до 03.09.2015 року. Окрім цього, 06.11.2015 року передав у борг відповідачу ще 50000,00 грн., які той зобов'язувався повернути до 20.11.2015 року, що підтверджується розпискою. Після закінчення термінів повернення грошей відповідач по теперішній час борг не повернув, чим порушив взяті на себе зобов'язання, та не вчиняє дії, спрямовані на їх повернення. Крім того, ігнорує всі звернення до нього з вимогою про повернення переданих йому грошових коштів, тому просить стягнути з відповідача суму позики та три проценти річних від простроченої суми. Позивач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причин своєї неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши матеріали справи, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних мотивів та передбачених законодавством підстав. У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За наявними в справі розписками вбачається, що 20.08.20115 [PERSON], отримав позику в розмірі 50000,00 грн. у [PERSON], які зобов'язувався повернути до 03.09.2015 року та 06.11.2015 року отримав позику в сумі 50000,00 грн., які зобов'язувався повернути до 20.11.2015 року. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК, зокрема, за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв та ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, враховуючи відсутність доказів повернення позики відповідно до вимог ст.545 ЦК України, те, що відповідач заперечень, не надав, а тому судом приймається до уваги розрахунок позивача, який міститься у позовній заяві, згідно якого заборгованість становить 108317,80 грн., з яких 100000,00 грн. - сума позики, 8317,80 грн. - нараховані три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1696,44 грн.

Outcome: approved