Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.11.2018 р. звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом посилається на наступне. Так, заявник 30.04.2004 року уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Усією родиною проживали за адресою: [ADDRESS] , на підстав того, що були членами сім`ї [PERSON] , якій квартира була надана на підставі ордеру. [INFO] [PERSON] померла. [INFO] помер чоловік позивача, [PERSON] . Позивач зазначає, що в даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , який є братом померлого чоловіка. Проте, відповідач з 2015 року фактично в даній квартирі не проживає. Позивач з чоловіком, а після смерті останнього самостійно утримувала зазначену квартиру та сплачувала комунальні платежі, відповідач жодним чином не приймав участі в утриманні квартири. На даний момент місцеперебування відповідача не відоме. Позивач несе тягар з утримання квартири з урахуванням реєстрації місця проживання відповідача, що створює додаткове фінансове навантаження щодо утримання квартири, оскільки певний перелік послуг за житлово-комунальні послуги нараховується у відповідності до кількості осіб, що зареєстровані у квартирі. Зазначена реєстрація відповідача також створює перешкоди для позивача в отриманні субсидії. На підставі викладеного, позивач звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 20.11.2018 р., зазначена справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 21.11.2018 р. відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраціїї місця проживання та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.02.2019 р., до участі у справі в якості третьої особи залучено Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію. Ухвалою суду від 27.02.2019 р., закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити та визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином. 04.07.2019 р. до суду від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник просить розглянути справу без участі представника Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечували позивач та представник позивача в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.06.2004 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . [INFO] чоловік позивача - [PERSON] помер. У спірній квартирі зареєстрований малолітній син позивача [PERSON] , та відповідач [PERSON] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №2156420 від 20.11.2018 р., за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , - з 26.05.1995 р. по теперішній час. Позивач просить визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідач у даній квартирі не проживає з 2015 р., квартирою не цікавився, квартплату та комунальні послуги не сплачував, його особистих речей в квартирі немає, реєстрація відповідача завдає позивачу додаткових витрат з оплати комунальних послуг. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ордер це по суті правоустановчий документ індивідуального характеру, що видається виконавчим органом місцевої ради, до компетенції якого входить прийняття рішення про надання житла та видача документа, який є єдиною правовою підставою на вселення громадянина особисто або з його сім`єю у жиле приміщення. Відповідно до ст. 61 ЖК користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано відповідно до діючого законодавства ордер. Як встановлено судом, що на підставі ордеру № 583, виданого 27.03.1995 р. Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів, наймачем квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Однак, остання померла [INFO] . Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи,які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Положеннями ч. 2 ст. 64 ЖК визначено, що до членів сім`ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним братом чоловіка позивача та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - з 26.05.1995 р. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім?ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з?ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім?ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого і визнання права власності. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено судом, позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстрований її неповнолітній син, в інтересах якого вона діє. У спірній квартирі з 26.05.1995 р. зареєстрований брат її чоловіка - відповідач [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок - [PERSON] суду пояснила, що вона проживає в будинку [ADDRESS] 10 років та є сусідкою позивача. Вдповідача не знає, жодного разу не бачила. За вказаною адресою він не проживає. Допитана в судовому засіданні свідок - [PERSON] суду пояснила, що вона проживає в будинку [ADDRESS] , та є сусідкою позивача. За вказаною адресою мешкає з 1080 року. Відповідача бачила останній раз у 2015 році. З того часу він фактично у вказаній квартирі не проживає. Крім того, факт не проживання відповідача у вказаній квартирі підтверджується актами ДЕЖ-906, від 04.08.2017 р. та 23.01.2019 р., відповідно яких за адресою: [ADDRESS] [PERSON] з 2015 року не проживає. Згідно листа Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.06.2019 року № 108-8023, скарги, заяви чи будь-яка інша кореспонденція від [PERSON] не надходила. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довела наявність обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. Тому на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Що стосується вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстрації за даною адресою, а саме: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Відповідно до встановленого ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстрації місця проживання не потребується. А тому, рішення суду щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням є відповідною правовою підставою для зняття його з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial