Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач 29.12.2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу по договору купівлі-продажу товарів в кредит. В своєму позові позивач зазначила, що 30.10.2013 року між нею і відповідачем було укладено письмовий договір про купівлю-продаж товарів в кредит, відповідно до якого відповідачу було продано товар в кредит з розстрочкою платежу терміном на 3 місяці на загальну суму 13166,46 гривень з оплатою 5% за розстрочку платежу, у відповідності зі ст.694 ЦК України. Відповідач отримавши товар, порушив умови цього договору, не виконав своїх зобов'язань щодо погашення розстрочених платежів і відсотків за його користування, відповідно до графіку. На неодноразові звернення до відповідача внести платежі, відповідач заборгованість не погашає. Сума заборгованості відповідача по цьому договору, за підрахунками позивача, станом на день звернення з позовом до суду склала 44941,51 грн., з яких: 13166,46 грн. - основний борг, 7943,75 гривень - відсотки за користуванням кредитом, 23831,30 гривень - пеня за прострочку виконання договірних зобов'язань. Посилаючись на порушення відповідачем умов договору, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг, відсотки, пеню в загальній сумі 44941,51 грн. та всі судові витрати. . В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Посилаючись на викладені в позові обставини, на невиконання відповідачем умов договору, порушення ним цих умов, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечуючи фактичних обставин, викладених в позові, разом з тим, вважає надто великою суму нарахованої позивачем пені, а тому просив суд зменшити її розмір наполовину, пояснивши, що на сьогоднішній день у нього не має грошових коштів розрахуватися з позивачем по боргових зобов'язаннях. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи між позивачем і відповідачем, 30 жовтня 2013 року було укладено письмовий договір про купівлю-продаж товарів з розстрочкою платежу, відповідно до якого відповідачу було продано товар в кредит на суму 13166,46 гривень, з розстрочкою платежу терміном на 3 місяці з оплатою 5% за розстрочку платежу у відповідності зі ст.694 ЦК України. Відповідач отримавши товар, не оплатив його вартість та не виконав своїх зобов'язань щодо погашення боргу на протязі рострочених йому трьох місяців, посилаючись на відсутність оплати з боку держави виконаних ним робіт. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань по цьому договору, станом на 29 грудня 2014 року, у нього утворилася загальна заборгованість перед позивачем по сплаті коштів по договору, яка за підрахунками позивача становить 44941,51 гривень, яка складається з: 13166,46 грн. - основного боргу, 7943,75 гривень - відсотків за користуванням кредитом, 23831,30 гривень - пені за прострочку виконання договірних зобов'язань. Ця заборгованість виникла з вини відповідача, який не проводив розрахунків по договору продажу йому товару в кредит з розстрочкою платежів. Оскільки відповідач порушив умови договору продажу товару з розстрочкою платежу, односторонньо не виконує належним чином своїх зобов'язань по цьому договору, порушив вимоги ст.ст.526, 530, 692-695 ЦК України, а тому, у відповідності до умов цього договору, згідно з вимогами ст.ст.610-612 ЦК України, він повинен нести відповідальність та відшкодувати позивачу завдані ним збитки. Але разом з тим, приймаючи до уваги рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 року по справі №1-12/2013 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», враховуючи фактичні обставини справи, вимоги розумності, справедливості, пропорційності та добросовісності, на засадах яких ґрунтуються зобов'язання, суд, на підставі ст.ст.3 п.6, 509ч.3, 551, 627 ЦК України, приходить до висновку, що розмір, нарахованої позивачем пені відповідачу, являється непомірним тягарем, який не відповідає вимогам принципів верховенства права, розумності та справедливості, спотворює дійсне правове призначення неустойки і порушує права відповідача, як споживача послуг, а тому цей розмір пені, на думку суду, повинен бути зменшений до розміру існуючої заборгованості по договору, тобто до 13166,46 грн., так як розмір нарахованої позивачем пені, значно перевищує розмір збитків. Цей висновок суду, щодо можливості зменшення розміру пені, узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 року, в яких зазначено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають сприяти у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств, як на національному, так і міжнародному рівнях. Тому, захист прав споживачів, базується і відповідає положенням ч.3 ст.551 ЦК України. За таких обставин, з відповідача на користь позивача за порушення та невиконання зобов'язань по вищезазначеному комерційному договору купівлі-продажу товару в розстрочку, слід всього стягнути: 34276,67 гривень заборгованості за договором про продаж товарів в кредит від 30.10.2013 року, з яких: 13166,46 грн. основного боргу, 7943,75 гривень - відсотків за користування кредитом, 13166,46 гривень пені. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 342,77 гривень судових витрат.

Outcome: partial