Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 листопада 2015 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 19 червня 2000 року померла її мати [PERSON]. За життя [PERSON] заповіту не склала. Після її смерті відкрилась спадщина до якої входить право на земельну частку (пай) розміром 2,72 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки сертифікат на спадкову земельну частку (пай) було втрачено, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON], яка померла 19 червня 2000 року. Представник в позовних вимогах просила суд розглядати справу без її участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви, в яких вказали, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують та просили суд розглядати справу без їхньої участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що 19 червня 2000 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-БК № 238927 (а.с.12). Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить право на земельну частку (пай) розміром 2,72 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0098351 (а.с.14). Позивач [PERSON], [INFO] є дочкою померлої [PERSON], що стверджено рішенням Володарського районного суду Київської області від 19 грудня 2011 року (а.с.13). Відповідач [PERSON], [INFO], є сином померлої [PERSON], що стверджено письмовими доказами (а.с.10-11). Відповідач [PERSON], [INFO] є батьком позивача та чоловіком померлої [PERSON]. Відповідно до довідок, виданих Державним нотаріусом [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлої 19 червня 2000 року [PERSON] не заводилась. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину позивач не зміг у звязку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено, тому позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку, що стверджено відмовою приватного нотаріуса [PERSON] (а.с.15). Тому, позивач вимушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved