Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач 22 березня 2018 року звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступне. З 04.02.2008 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу останні мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В серпні місяці 2016 року відповідач покинув сімю. З того часу не проживають разом. Матеріально відповідач не допомагає дітям, участі у вихованні дітей не приймає, діти знаходяться на її утриманні. Відповідач виїжджає на заробітки за кордон, заробляє достатньо, але дітям не допомагає. За даний період часу він не надає жодної матеріальної допомоги та перестав забезпечувати та утримувати дітей, у звязку з чим у позовних вимогах позивач просила суд стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дітей у дверній грошовій сумі у розмірі по 2250 грн. на кожну дитину щомісячно, пояснюючи дану суму тим, що дітям потрібно продукти харчування на суму 1800 грн., витрати на миючі та гігієнічні засоби на суму 500 грн., на одяг та взуття 1100 грн., на іграшки 400 грн., на книжки, зошити та інші канцелярське приладдя 500 грн. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в сумі 4500 грн. на двох дітей. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позові та просив їх задовольнити. Відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що не спроможний платити аліменти у розмірі по 2250 грн. щомісячно на кожну дитину, так як ніде не працює, таких доходів немає, а працює на тимчасових роботах по найму. Однак не заперечує щодо сплати аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. З обставин, наведених у позовній заяві, які підтверджуються наявними у справі доказами, судом встановлено, що 04.02.2008 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис №02 (а с.4) Від шлюбу сторони по справі мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5). Судом з пояснень сторін встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає та має нерегулярний мінливий дохід, який отримує в натурі, так як працює на тимчасових роботах по найму. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ст.180, ч.3 ст.181 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судому твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частиною ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на те, що відповідач є працездатним, погодився на сплату аліментів у меншому розмірі у твердій грошовій сумі на кожну дитину, має нерегулярний дохід, який отримує в натурі, на утриманні інших осіб немає, з нього на користь [PERSON] належить стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошові сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб позивачки та дітей, враховує матеріальне становище сторін, спроможність відповідача до сплати аліментів, зокрема, реальної можливості сплачувати аліменти щомісяця, не порушуючи права останнього, а також відсутність постійної роботи. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч.3 ст.88 ЦПК України). На підставі ст.ст.180, 181, 182, 184 СК України, ст.ст.10, 12, 13, 81, 88, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial