Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом, посилаючись на те, що [PERSON] за життя придбав дві земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,2229 га для ведення особистого селянського господарства. 07 грудня 2012 року, батько позивача [PERSON] помер. Після смерті батька відкрилася спадщина, в тому числі і на вказані земельні ділянки, які розташовані в с.Глибочок, Сторожинецького району, Чернівецької області. Позивач оформити право на спадщину в нотаріальному порядку шляхом одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину не може у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа так як при житті спадкодавця Державний акт на право власності на земельні ділянки був втрачений. Позивач просив суд визнати за ним право власності на дві земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,2229 га для ведення особистого селянського господарства. Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12.02.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 12.03.2018 р. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, однак представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Сторожинецького району в підготовче судове засідання свого представника не направила, однак у письмовій заяві, яка надійшла до суду 01.03.2018 р. просила розглядати справу у відсутності їхнього представника, у зв'язку з тим, що вони визнають позовні вимоги в повному обсязі. Виходячи із визнання позову відповідачем та із аналізу норми ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить нічиїм інтересамм та не порушує прав третіх осіб. Судом встановлено, що 07 грудня 2012 року, батько позивача [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-МИ № 113008 (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв вчасно. Даний факт підтверджується довідкою приватного нотаріуса [PERSON] від 23.01.2018 року № 14-02-14 (а.с.16). Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 30.07.2002 р. серії ІІІ-ЧВ № 007165, спадкодавець був власником земельної ділянки за кадастровим номером 7324584000:02:001:0132, площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та спору та земельної ділянки за кадастровим номером 7324584000:02:001:0131 площею 0,2229 га з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства. Однак Державний акт на право власності був втрачений, що підтверджується оголошенням в газеті про його втрату (а.с. 17). Таким чином складом спадкового майна є дві земельні ділянки на які претендує позивач, як спадкоємець першої черги Інших спадкоємців, як першої черги так і всіх інших черг спадкування, судом не встановлено. Підсумовуючи викладене та зважаючи на підтвердження в суді всіх зазначених обставин та визнання позову відповідачем, суд знаходить, що позовні вимоги щодо визнання права на спадкове майно за законом підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216, 1258, 1261, 1268 ЦК України, та

Outcome: approved