overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

позивач [PERSON] 10 серпня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 07 липня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, відсутні між ними взаєморозуміння та довіра. З грудня 2014 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 07 липня 2012 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис № 116 (а.с 5). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З грудня 2014 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 серпня 2015 року звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що [PERSON] зловживає алкоголем, агрессивно відноситься до неї та дитини. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю, та між ними відсутнє нормальне спілкування. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Таким чином, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.11.2009 року. Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції 20 листопада 2009 року (актовий запис № 1860). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Атмосфера в сім'ї склалася така, що призвела до повного відчуження, внаслідок чого шлюбно-сімейні відносини припинилися. Спору про поділ спільного майна подружжя немає. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, у звязку відсутністю порозуміння та поваги. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 серпня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в поданій до суду заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 08 червня 2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 серпня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, можливості зберегти сімю немає, спільне господарство не ведеться. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримуючи позовні вимоги, пояснила, що з відповідачем проживають спільно однією сімєю як чоловік та дружина. Намірів розривати стосунки не мають, фактично сімя існує та буде продовжувати існувати, але просить розірвати шлюб, оскільки вважає, що офіційна реєстрація шлюбу жодним чином не впливає на взаємовідносини в сімї. Відповідач в судовому засіданні щодо розірвання шлюбу заперечував та пояснив, що фактично шлюбно-сімейні відносини не припиняли, вони продовжують існувати,жодна із сторін не має намірів розривати подружні стосунки. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Побережна) [PERSON], [INFO], з 26 серпня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. За нормами ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як встановлено судом та підтверджено поясненнями обох сторін по справі, між [PERSON] та [PERSON] існує добровільний сімейний союз, який було зареєстровано у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому такий союз продовжує існувати на час вирішення справи судом, жодна із сторін не має намірів його розривати. Відповідно до ст. 104 СК України розірвання шлюбу є однією із підстав для припинення шлюбу. Статтею 112 СК України передбачено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Зокрема, відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Натомість, як встановлено судом, сімя в даному випадку існує, подружжя спільно проживає та має наміри і в подальшому спільно проживати, має місце збереження сімї, а позов про розірвання шлюбу подано лише з формальних міркувань. На підставі викладеного, враховуючи, що має місце добровільна згода чоловіка та жінки на спільне проживання, жодна із сторін не має намірів на розірвання такого союзу, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст. 112 СК України для розірвання шлюбу.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 серпня 2017 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилався на те, що є власником квартири [ADDRESS], в квартирі на реєстраційному обліку знаходиться відповідач [PERSON], але з 1998 року не проживає. В поданій до суду позовній заяві просив суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомлений судом про час та місце розгляду справи шляхом оголошення в засобах масової інформації, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 03 липня 1998 року є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], [INFO], знаходиться в квартирі [ADDRESS] на реєстраційному обліку за даними КП «ЖЕО № 2» з 22 грудня 1994 року, але не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено дослідженими судом доказами, відповідач [PERSON], 1962 року народження, не проживає в квартирі [ADDRESS], наявність реєстрації відповідача в квартирі, власником якої є позивач, порушує його права на вільне володіння та користування приватною власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не пов'язане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 серпня 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Позивач в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, на розірванні шлюбу наполягала, вважає неможливим збереження сімї. Відповідач в судове засідання не зявився, клопотань до суду не подавав. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Кравець) [PERSON], [INFO], з 14 лютого 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] Кіріла Івановича, [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON], 10 серпня 2018 року звернулась в суд з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON] на її користь кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дочкою - [PERSON], [INFO] року, трирічного віку, тобто до [INFO] року. Підставою цьому зазначала те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати кошти на її утримання, так як перебуває у працездатному віці. Вона не може працювати, так як доглядає дитину, котра не досягла трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Надала заяву, згідно якої на позові наполягала та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов або заяв про розгляд справи у його відсутність не представив. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 липня 2014 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №162. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які утримуються матір'ю. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ст.84 ч.2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримування від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Тому оскільки відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дружини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові, до досягнення дочкою - [PERSON], [INFO] року, трирічного віку, тобто до [INFO] року. Згідно ч.1 ст.79 і ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 10.08.2018 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 серпня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 08 вересня 1984 року Петриківською сільською радою Тернопільського р/в ЗАГСу Тернопільської області, про що зроблено запис за № 12 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, через що у них часто виникали сварки. Протягом тривалого часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться та фактично сім'я припинила своє існуваня. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. З цих підстав [PERSON] просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 08 вересня 1984 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 12 Петриківською сільською радою Тернопільського р/в ЗАГСу Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, через що часто виникали сварки. Протягом тривалого часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться та фактично сім'я припинила своє існуваня. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 січня 2014 р. звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила , що 07 жовтня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що сторони не підходять один до одного, крім того відповідач допустив невірність . Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки. Надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився , про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки, надав заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, на розірвання шлюбу погодився . При таких обставинах, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін відповідно до ст.. 169 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 жовтня 2006 року, про що зроблено актовий запис № 358 у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області (а.с 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] . У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що сторони не підходять один до одного, крім того відповідач допустив невірність . Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітню дитину:сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання позивачці - [PERSON] Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

позивач [PERSON] 10 січня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги. Позивач в судовому засіданні повністю підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, вважає неможливим збереження сім'ї. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 17 жовтня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім'ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved