Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач 17.10.2016 року звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнюючої позовної заяви, просить стягнути із [PERSON]В заборгованість по кредитному договору № б/н від 21.02.2011 року в сумі 14492,19 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. При цьому посилається на те, що 21.02.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н від 21.02.2011 року, відповідно до якого [PERSON] надано кошти у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначив, що умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, сплату відсотків не проводить, таким чином утворилась заборгованість, яка станом на 30.09.2016 року, становить 14492 грн. 19 коп., з них: заборгованість за кредитом 581,34 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9916,72 грн., заборгованість за пенею 2827,84 грн. та штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 1166,30 грн. (фіксована частина 500,00 грн., процентна складова 666,30 грн.). Представник позивача подав заяву про розгляд справи в його відсутності, просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судові засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у відповідності до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України. 13.02.2017 року на адресу суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву, в яких відповідач просила у задоволенні позовних вимог відмовити, у звязку зі спливом строку позовної давності. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність позивача, що відповідає положенню ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.02.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н від 21.02.2011 року, відповідно до якого [PERSON] надано кошти у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, сплату відсотків не проводить, таким чином утворилась заборгованість, яка відповідно до разрахунку позивача станом на 30.09.2016 року, становить 14492 грн. 19 коп., з них: заборгованість за кредитом 581,34 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 9916,72 грн., заборгованість за пенею 2827,84 грн. та штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 1166,30 грн. (фіксована частина 500,00 грн., процентна складова 666,30 грн.). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). [PERSON] ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. [PERSON] з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, \~ визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. [PERSON] умов кредитування відповідач мала погашати кредит щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку по заборгованості ( а.с. 8) Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. В силу ст. 257 ЦК України визначено загальну тривалість позовної давності у три роки. [PERSON] ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 267 ЦК України, а саме ч. ч. 3, 4, 5 цієї статті, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. [PERSON] ч. 4 ст. 631 ЦК передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору, однак при цьому слід врахувати строки позовної давності, що передбачені ст. ст. 257, 258, 259 ЦК України. Відповідно до [PERSON] користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, карка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості останній платіж відповідача [PERSON] по договору № б/н від 21.02.2011 року був здійснений 18.03.2013 року, а позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості 17 жовтня 2016 року, тобто в межах трирічного терміну позовної давності підлягає до стягнення заборгованість що становила станом на 17.10.2013 року в сумі 185,67 грн. Дослідивши розрахунок заборгованості по відсотках, суд приходить до висновку, що нарахування відсотків, які підлягають стягненню, проведено з порушенням умов Анкети-заяви та Тарифів. Судом встановлено, що при підписанні договору\~ сторони погодили, що за користування кредитом позичальник сплачує відсотки у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості, що встановлено Тарифами банку. Із розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що починаючи із 01.09.2014 року та у подальшому банк збільшував розмір відсотків за користування кредитом, який станом на день нарахування заборгованості становив вже 43,2 % річних. За змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. 10 січня 2009 року набрав чинності [PERSON] України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. [PERSON] не скасовує й не помякшує цивільної відповідальності особи, а отже, не має зворотної дії в часі. Таким чином, рішення банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку, які прийняті з 10 січня 2009 року, є неправомірними. Якщо ж умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то\~збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», тобто\~до 9 січня 2009\~року. [PERSON] позиція Верховного суду України викладена у\~ рішеннях від 19 грудня 2012 року у справі № 6-144цс12 та від 26 вересня 2012 року у справі № 6-89цс12). Наданий позивачем розрахунок заборгованості по відсотках суперечить вимогам законодавства з огляду на нарахування відсотків на тіло кредиту й відсотки та підвищення в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором. Зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитом в межаж строку позовної давності станом на 17.10.2013 року становила 185,67 грн., з урахуванням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 36 % на рік, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із\~ [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості зі сплати відсотків в сумі 200,52 грн. (185,67 - заборгованість по тілу кредита, х 36% - відсоткова ставка за кредитом, : 365 х 1095 днів - кількість прострочених днів за період з 17.10.2013 року по 17.10.2016 року) . Належних доказів про укладання між сторонами угоди про зменшення чи збільшення відсоткової ставки за кредитним договором суду не надано. Разом з тим, суд вважає, що підстави для стягнення одночасно з відповідача як пені, так і штрафу за невиконання умов договору відсутні, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежу по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням відсотків та комісії. [PERSON] обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» пеня нараховується за кожен день прострочення по кредиту. Таким чином, судом встановлено, що умовами договору про надання банківських послуг, який був укладений між позивачем та відповідачем, двічі передбачено цивільно-правову відповідальність у вигляді нарахування як пені, так і штрафу за одне те й саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, що свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі\~\~\~№ 6-2003цс15, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України. В позовній заяві позивач просить стягнути пеню в розмірі 2827,84 гривень. Відповідно до [PERSON] обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів складається з пені (1) та пені ( 2). Пеня (1) = ( базова відсоткова ставка по договору)/30- нараховується за кожний день просрочки кредиту; пеня (2) становить 1 % від суми загальної заборгованості (нараховується на кожен день прострочення кредиту) але не менше 10 грн. в місяць, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 50,00 грн. А відтак, судом встановлено, що розрахунок розміру пені, проведений позивачем, не відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. З огляду на те, що позивач неправомірно заявив вимогу про стягнення одночасно і пені, і штрафу за одне й те ж порушення умов договору, наведений розмір розрахунку пені не відповідає умовам кредитного договору, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за порушення строків виконання грошового зобовязання, який обчислений відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням відсотків - 500,00 грн. (фіксована складова) та 19,31 грн. (процентна складова - 5% від суми заборгованості по тілу кредита та заборгованості по відсотках). За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в межах строку позовної давності за період з 17.10.2013 року по 17.10.2016 року, що становить 905,50 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 185,67 грн., заборгованості за процентами\~\~200,52 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 19,31 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених вимог. \~

Outcome: partial