Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач 23 червня 2014 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому згідно уточнень зазначив, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 08 липня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], за реєстровим 1916 належить на праві власності житловий будинок з господарським будівлями та спорудами [ADDRESS]. Вказаний договір було укладено між позивачем та батьком відповідача [PERSON]. На момент укладання договору купівлі-продажу в будинку був зареєстрований продавець, який стверджував, що треті особи не мають прав на домоволодіння. Оскільки будинкова книга з його слів була втрачена, на підтвердження факту відсутності в житловому будинку зареєстрованих осіб була надана довідка. В червні 2014 року позивачу стало відомо, що в житловому будинку зареєстрований відповідач, син колишнього власника, який відмовився знятися з реєстраційного обліку у встановлений законом порядку. З 08 липня 2011 року відповідач в будинку не проживає, в ньому відсутні його особисті речі, і по цей час знятися з реєстраційного обліку не бажає, чим порушує права позивача як власника житла. Позивач просив усунути йому перешкоди в користуванні власністю, а саме, житловим будинком [ADDRESS] та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком [ADDRESS], що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. Позивач в судове засідання не з'явився, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, письмових заяв від нього не надходило. З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого 08 липня 2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 1916 (а.с.5-8). Встановлено, що в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-10,60). Однак, судом встановлено, що відповідач в житловому будинку [ADDRESS] з липня 2011 не проживає, в будинку відсутні його особисті речі. Судом встановлено та підтверджено показаннями у судовому засіданні свідка [PERSON], що відповідач в спірному будинку не проживає, в ньому відсутні його особисті речі. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Отже, оскільки відповідач вже на протязі тривалого часу не проживає у спірному будинку, то суд вважає, що є всі підстави усунути перешкоди [PERSON] у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а саме, житловим будинком [ADDRESS], та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком [ADDRESS], що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у належному позивачу житловому будинку порушує його право як власника, і тому вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 243,60 На підставі викладеного, і

Outcome: approved