Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] в заяві до суду просить постановити рішення, яким визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS], по 1/2 частині, кожному із співвласників, а саме: за [PERSON], яка померла 03 жовтня 2015 року, визнати 1/2 частину квартири [ADDRESS] та за [PERSON], який помер 29 квітня 2016 року, визнати 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що відповідно до Реєстраційного посвідчення про право особистої власності на квартиру від 19 лютого 1997 року, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, його мати - [PERSON] та його брат - [PERSON], були власниками квартири [ADDRESS], що належала їм на праві спільної сумісної власності, на підставі договору міни квартири, посвідченого приватним нотаріусом Новояворівського міського нотаріального округу 30 грудня 1996 року за реєстром №2161. 03 жовтня 2015 року, його мати - [PERSON] померла, а 29 квітня 2016 року помер також і його брат - [PERSON]. Ще за життя, його мати - [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 28 липня 2011 року приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Львівської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №989, згідно якого, належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS], заповіла йому - [PERSON], [INFO]. Після смерті матері, як спадкодавця, він звернувся до приватного нотаріуса Яворівського округу Львівської області [PERSON] із заявою про прийняття ним спадщини за заповітом. За його заявою була відкрита спадкова справа №29/2016, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №45107805 від 16 вересня 2016 року. Однак виявилося, що отримати свідоцтво про право на спадщину на частину квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю [PERSON] він не може, тому що в Реєстраційному посвідченні про право особистої власності на квартиру від 19 лютого 1997 року, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації та в договорі міни квартири від 30 грудня 1996 року, немає чітко визначених часток у кожного із співвласників. Між співвласниками квартири - [PERSON] та [PERSON] не були визначені частки, які є рівними та становлять по 1/2 частині кожному співвласнику. Нотаріус також не може здійснити виділ частки, яка належала спадкодавцю [PERSON], оскільки другий співвласник [PERSON] також помер, а такий виділ частки в нотаріальному порядку можливий тільки за згодою іншого співвласника. Відповідачем ним зазначено [PERSON], яка є дочкою іншого співвласника квартири - [PERSON] та являється можливим спадкоємцем майна покійного батька, як спадкоємець першої черги за законом. Відповідно до ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, іншим шляхом, ніж виділ частки в судовому порядку він вирішити не може, тому змушений звертатися до суду. До суду позивач [PERSON] подав письмову заяву в якій підтримує свої позовні вимоги, просить позов задовольнити у повному обсязі і просить також слухати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] теж подала до суду письмову заяву в якій визнає позовні вимоги позивача [PERSON], не заперечує про їх задоволення і просить справу слухати у її відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Яворівського нотаріального округу Львівської області [PERSON] до суду направила письмове клопотання в якому просить позов [PERSON] про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності задовольнити та слухати справу у її відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та підтверджено документально, що позивач [PERSON] зареєстрований і проживає в [INFO]. З копії реєстраційного посвідчення Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 19 лютого 1997 року за №192 вбачається, що квартира №19 по вулиці Степана Бандери, за №17 в місті Новояворівську Яворівського району Львівської області, зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору міни квартири, посвідченого приватним нотаріусом Новояворівського міського нотаріального округу 30 грудня 1996 року за реєстровим №2161. Як вбачається з копії заповіту від 28 липня 2011 року, [PERSON], яка зареєстрована в [INFO], на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, що належну їй на праві власності частину квартири №19, що знаходиться в будинку за №17 по вулиці Степана Бандери в місті Новояворівську Яворівського району Львівської області, заповідає [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 03 жовтня 2015 року в місті Новояворівську Яворівського району Львівської області, про що у виконавчому комітеті Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, 05 жовтня 2015 року складено відповідний актовий запис №115. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 29 квітня 2016 року в місті Москва, Росія, про що у Царицинському відділі ЗАГСу Управління ЗАГСу Москви, 30 квітня 2016 року, складено запис акта про смерть №3619. З довідки Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 04 жовтня 2016 року №558/1 вбачається, що квартира [ADDRESS], загальною площею 36.6 кв.м., житловою площею 17.7 кв.м., зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON], згідно Договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Новояворівського міського нотаріального округу [PERSON] 30 грудня 1996 року за реєстром №2161 та зареєстрованого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 19 лютого 1997 року в реєстрову книгу №11 за реєстровим №2496. Згідно з вимогами частини 1 статті 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], тому і частки кожного співвласника цього жилого приміщення є рівними та становлять по 1/2 частці.

Outcome: approved