Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

позивач 20.06.2014 звернулася до суду з вимогами до відповідачів про відшкодування витрат на лікування та поховання батька [PERSON] Позов обґрунтувала тими обставинами, що з 2010 року батько проживав з нею у селі Беркозівка Канівського району Черкаської області, відповідачі ним не опікувалися та не спілкувалися з ним. 5 листопада 2010 року виникла необхідність доставляти батька до кардіологічного центру міста Черкаси, за що вона заплатила таксисту 800 гривень. В кардіологічному центрі батька обстежили, прооперували та поставили кардіостимулятор. Вона не могла здійснювати щоденний догляд за батьком, а тому домовилася за плату залучити сторонню жінку [PERSON] Для придбання ліків та лікування батька вона передала вказаній особі кошти в сумі 5600 гривень. Відповідачі допомоги на лікування батька не надавали. У травні 2013 року стан здоров»я батька погіршився, вона вимушена була відвозити його на обстеження до міста Черкаси. На перевезення батька витратила кошти в сумі 200 гривень, які сплатила [PERSON], на обстеження у лікаря - 250 гривень, загалом 450 гривень. [INFO] батько помер. На його поховання вона понесла витрати, які складаються з витрат на придбання домовини, вінків, рушників, тощо на суму 535 гривень, послуг священика на суму 800 гривень, придбання та встановлення пам'ятника на суму 1800 гривень, поминальний обід вартістю 5840 гривень. Загальні витрати на лікування та поховання батька склали 21245 гривень. Після смерті батька залишилась спадщина, яку прийняли, в тому числі, відповідачі. Її брат [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на її користь. Відповідачі як спадкоємці зобов'язані відшкодувати їй розумні витрати, які були зроблені нею на лікування та поховання спадкодавця, а тому просила стягнути з кожного з них на її користь по 5356 гривень 25 копійок понесених витрат на лікування і поховання батька та судові витрати. Заявлені вимоги були уточнені позивачем шляхом подання заяви від 30.09.2014. Крім заявлених вимог позивач просила стягнути з відповідачів понесені витрати на утримання і догляд спадкодавця. Вказані витрати розрахувала, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, за період з 2010 року по травень 2013 року, в сумі по 6834 гривні з кожного спадкоємця. Загалом просила стягнути з кожного з відповідачів на її користь по 12190 гривень 25 копійок як витрати на утримання, догляд, лікування та поховання батька. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, в обґрунтування позовних вимог послалась на обставини, викладені в позовній заяві, та зазначила, що не має достатніх доказів, що підтверджують понесені витрати на догляд, лікування та поховання батька, оскільки не розраховувала, що відповідачі претендуватимуть на спадщину і їй доведеться звертатися за судовим захистом. Уточнила, що фіскальні чеки, які підтверджували факт та розмір витрат на лікування, батько знищив, поминальний обід проводила вдома і витрати понесла в сумі, визначеній наданими товарними чеками і квитанцією. Труна дійсно надавалась безкоштовно, проте вона її переробляла у іншого спеціаліста. Обґрунтовуючи вимоги щодо витрат на утримання і догляд батька, зазначила, що це були витрати на харчування, ліки, одяг, дрова та інше. Пояснила, що батько отримував пенсію, якої було недостатньо на його утримання. Вона мала заробіток в сумі близько 1800 гривень і з цього заробітку утримувала себе, батька і матір. Заявлені позивачем позовні вимоги підтримав її представник [PERSON] Відповідач [PERSON] позов не визнав, посилаючись на ті обставини, що витрат на догляд, лікування та поховання батька позивач не несла, батько мав пенсію, будучи пенсіонером, працював і мав достатній дохід. Через складні сімейні обставини він не спілкувався з батьком з 2010 року, не знав, що він проживав у позивача, у лікуванні та похованні батька участі не брав, при похованні не був присутній. З аналогічних підстав позовні вимоги не визнав відповідач [PERSON] Заперечуючи проти позову, вказав, що саме батько допомагав позивачу коштами, вона отримувала кошти за його пай та пенсію. Отримуваних коштів було достатньо для лікування та поховання батька. Він з дружиною був присутній при похованні, надавав кошти на придбання продуктів та костюма. Суд, заслухавши позивача, його представника, відповідачів та свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені наступні обставини. 15 травня 2013 року помер батько позивача та відповідачів [PERSON]. Організацією поховання померлого займалася позивач. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, спадковим майном є трактор з напівпричепом. Спадщину прийняли позивач, відповідачі та їх брат [PERSON] Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON], довідкою виконавчого комітету Беркозівської сільської ради Канівського району Черкаської області № 196 від 27.05.2014, матеріалами спадкової справи померлого [PERSON] не оспорені сторонами. Спірні правовідносини регулюються ст. 1232 ЦК України, згідно якої спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» похованням померлого є комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач як спадкоємець померлого [PERSON] зробила витрати на його поховання, то обов'язок по відшкодуванню частини цих витрат лежить на відповідачах, які також є спадкоємцями померлого. Відповідачі мають нести витрати на поховання в рівних частинах. При визначенні розміру витрат, які підлягають відшкодуванню, суд враховує, що позивачем надані докази про здійснення витрат на поховання: придбання подушки, покривала, вінка, прохідного та свічок в сумі 165 гривень, виготовлення та встановлення пам'ятника в сумі 1897 гривень, та витрат на поминальний обід в сумі 6411 гривень. Вказані витрати підтверджені накладною приватного підприємця [PERSON] б/н від 28 травня 2013 року, накладною приватного підприємця [PERSON] від 19 червня 2014 року, квитанцією ФОП [PERSON] від 16 травня 2013 року, товарним чеком приватного підприємця [PERSON] від 16 травня 2013 року, товарним чеком приватного підприємця [PERSON] від 16 травня 2013 року. Загальний розмір витрат на поховання з урахуванням витрат на поминальний обід склав 8473 гривні. Згідно довідки управління Пенсійного фонду України в м. Каневі та Канівському районі Черкаської області № 6489/05 від 23.10.2014 позивачу виплачено допомогу на поховання [PERSON] в розмірі 2574 гривні 90 копійок. За вирахуванням вказаної суми коштів витрати позивача на поховання [PERSON] склали 5898 гривень 10 копійок. Суд не погоджується з твердженнями відповідачів про нерозумність витрат на поминальний обід, а вважає їх розумними, оскільки відповідно до усталених традицій та звичаїв поминальний обід є частиною обряду поховання. В судовому засіданні не підтверджено факт несення витрат на придбання труни. Посилання відповідачів на факт надання труни СФГ «Т.В.К.» безкоштовно знайшли підтвердження в ході розгляду справи. Такий факт підтвердив допитаний в судовому засідання як свідок [PERSON] Щодо несення інших витрат, позивач не надала суду відповідних доказів, які б підтверджували як факт несення нею таких витрат, так і їх розмір (чеки, товарні чеки, квитанції, накладні). Факт несення позивачем витрат на перевезення батька до лікувального закладу 05 листопада 2012 року в сумі 800 гривень, що підтверджений показаннями свідка [PERSON], та факт несення аналогічних витрат у травні 2013 року в сумі 200 гривень, який не підтверджений належними доказами, не можуть бути розцінені судом як факти несення витрат на лікування спадкодавця. Дані витрати не відносяться до витрат на лікування. За приписами ст.ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені повними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Не підтверджений доказами факт сплати священику коштів в сумі 800 гривень, факт несення позивачем витрат на обстеження батька у лікаря у травні 2013 року в сумі 250 гривень. Недоведеним є факт несення позивачем витрат на лікування батька [PERSON] в сумі 5600 гривень. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила той факт, що вона надавала допомогу [PERSON] під час його перебування у кардіологічному центрі та отримувала від позивача кошти на обстеження хворого, оперативне втручання та придбання ліків в сумі 5600 гривень. Свідок показала, що вказані кошти витратила на лікування [PERSON], чеки передала йому після виписки з лікувального закладу, проте чеки були ним знищені. Показання свідка не підтверджені належними та допустимими доказами, що підтверджують факт несення витрат на лікування хворого. З довідки Черкаського обласного кардіологічного центру № 272 від 02.10.2014 вбачається, що [PERSON] дійсно перебував на стаціонарному лікуванні в кардіохірургічному відділенні з 07.11.2012 по 15.11.2012. Під час лікування йому за кошти державного бюджету було імплантовано ЕКС-300 на суму 5300 гривень, за кошти місцевого бюджету хворий отримував часткове лікування, виконано дорого вартісний аналіз крові. Вказані встановлені обставини, що підтверджені даним письмовим доказом, спростовують твердження позивача та показання свідка [PERSON] про факт лікування [PERSON] за кошти позивача. З вищевказаної довідки Черкаського обласного кардіологічного центру вбачається, що частина ліків дійсно була придбана за власні кошти пацієнта. Проте розмір витрат на придбання таких ліків не підтверджений доказами. Позивачем не надано доказів на підтвердження витрат на догляд та утримання [PERSON] в період з 2010 року по день його смерті, доказів, що підтверджують розмір вказаних витрат. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 1232 ЦК України до витрат, понесених на утримання можна віднести, зокрема, витрати на оплату одягу, продуктів харчування, преси, електроенергії для спадкодавця; до витрат, понесених на догляд - витрати на оплату послуг доглядальниці для спадкодавця, безпосередній його догляд, приготування їжі, прибирання, прання. При цьому потрібно надати докази, що ці витрати дійсно понесені, і те, що вони були розумними, тобто доцільними. Вимоги позивача про стягнення витрат на догляд та утримання, розмір яких обґрунтований величиною прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб та склав 13668 гривень, є безпідставними. У суду виникають обґрунтовані сумніви в тому, що такі витрати понесені позивачем. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, що визначений цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що не всі обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що з урахуванням кількості спадкоємців померлого [PERSON], які прийняли спадщину, відповідачі мають відшкодувати позивачу по 1/4 частині понесених нею витрат на поховання спадкодавця, що складає 1474 гривні 52 копійки (5,898,10 : 4). У відповідності до правил ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу. Згідно з положенням статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Представником позивача надано довідку, з якої вбачається, що відповідач понесла витрати в сумі 1997 гривень 40 копійок, з яких 50 гривень - за надання консультації, 243 гривні - за ознайомлення з документами, 730 гривень - підготовка позовної заяви, 974 гривні 40 копійок - участь в судовому засіданні. Витрати за участь [PERSON] в судовому засіданні не є витратами, пов'язаними з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. [PERSON] брав участь у розгляді даної цивільної справи в статусі представника позивача, він вчиняв всі процесуальні дії, що має вчиняти позивач. Послуги представника учасника процесу не оплачуються. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, понесені позивачем в сумі 1023 гривні, що включає витрати на консультування, ознайомлення з матеріалами, підготовку позовної заяви. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, що підтверджено документально. Загалом судові витрати позивача склали 1266 гривень 60 копійок. Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України з кожного з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 76 гривень 60 копійок (2949,04 х 1266,60 : 24380,50 : 2). На підставі викладеного, ст. 1232 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу»

Outcome: approved