Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 червня 2018 року звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 704,80грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем [PERSON] з 24 вересня 2011 року перебувала у шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб розірвано за рішенням суду від 28 квітня 2015 року. Також, в судовому порядку вирішено питання стягнення аліментів. Дитина з грудня 2014 року мешкає разом із нею, знаходиться на її утриманні. Батько долею дитини, її розвитком та станом здоров'я не цікавиться, не відвідує дитину, батьківські обов'язки не виконує. А якщо дитина і спілкувалася б з батьком, таке спілкування не мало би позитивного впливу через поведінку батька. Відповідач не має власного житла, постійно змінює роботу, у зв'язку з чим його доходи є нерегулярними, він має численні кредитні заборгованості. Представники таких організацій з'являються за адресою її проживання з погрозами, через що вона хвилюється за свою безпеку та безпеку дитини, зазнає певні незручності з моральної точки зору, змушена пояснювати сусідам причини таких обставин. Крім того, коли вона має намір виїхати з дитиною за межі України (до своїх батьків у Крим), відповідач чинить перешкоди, не бажаючи своєчасно надати дозвіл. Враховуючи, що батько ухиляється від виконання ним батьківських обов'язків, вона звернулася до суду з цим позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], кожний окремо, підтримали позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами викладеними в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що дочку любить; наскільки дозволяє матеріальне становище, - надає матеріальну допомогу, за винятком останнього року, постійно спілкувався з дочкою, надавав дозволи на виїзд дитини до Криму, хоча невпевнений, що такі поїздки безпечні та корисні. З дитиною останнім часом не бачиться через те, що позивачка не дає такої можливості. Більш того, вона шантажує, вимагає гроші, погрожує через знайомих, якщо він не відмовиться від дитини, застосувати фізичне насилля стосовно нього. Він неодноразово подавав заяву до Служби у справах дітей для надання графіку побачень з дитиною. Також, він сумлінно виконує рішення суду щодо сплати аліментів на утримання дитини. Вважає, що підстав для позбавлення його батьківських прав немає, просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON], - [PERSON] заперечувала проти позову, підтримала надані відповідачем пояснення, зауважила, що кредиторські заборгованості відповідача не стосуються предмету спору, просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи, - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради в судовому засіданні Козакова М.І. заперечувала проти позову, зазначила, що підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відсутні, оскільки відповідач працює, сплачує, хоча не в повному обсязі, аліменти на утримання дитини, до адміністративної або кримінальної відповідальності не притягувався, бажає спілкуватися з дитиною, проте таким зустрічам активно протидіє, з його слів, мати дитини. Суд, вислухавши сторони та їх представників, представника Служби у справах дітей Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували з 24 вересня 2011 року в шлюбі, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2015 року (а.с.14). Рішення не оскаржено, набрало законної сили 13 травня 2015 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.10), яка мешкає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS], що вбачається з довідки ОСББ «Землячки-3» №10 від 11 травня 2018 року (а.с.16 ). На утримання дочки відповідач сплачує аліменти за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 лютого 2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.12, 13). Рішення не оскаржено, набрало законної сили 15 квітня 2015 року. Станом на 01 жовтня 2018 року заборгованість по аліментам складає 16339,01грн. за відомостями Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управлення юстиції у Дніпропетровській області. У 2017 році сплачено аліментів 3000,00грн., з січня по вересень 2018 року, - 5110,12грн. (а.с.66). Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно з пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі, - Постанова) ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Частинами 7, 8 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Дитина [PERSON] мешкає разом із матір'ю (а.с.16), відвідує комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №180» Криворізької міської ради з 15 вересня 2016 року, дівчинку виховує матір, батько до закладу жодного разу не з'являвся, з вихователями не спілкувався, справами дитини не цікавився (а.с.18, 19). На підтвердження того, що позивач самостійно виховує дитину, а батько участі у житті дитини не приймає, надано пояснювальну голови правління ОСББ «Землячки-3» (а.с.20). Допитана в якості свідка [PERSON], яка знайома з позивачкою з 2014 року, пояснила, що разом водять дітей до дитсадка, бачаться майже щодня, відвідують одна одну, за цей час батька дитини жодного разу не бачила, позивачка виховує дитину сама, її батьки мешкають в Криму, родичів у місті не має, звернутися за допомогою нема до кого. Батько дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, навіть не телефонує. Свідки [PERSON] та [PERSON] дали аналогічні пояснення. Свідок [PERSON], матір відповідача, пояснила, що син любить дочку, по можливості надає матеріальну допомогу, бажає зустрічатися з дитиною, але позивач заперечує проти побачень, наполягає, щоб син відмовився від дочки. Вона сама спілкувалася з дитиною, але протягом останніх двох років тяжко хворіє на онкозахворювання, тому не бачиться з дитиною. Свідок [PERSON], невістка відповідача, пояснила, що з позивачкою не спілкуються, знає, що вона перешкоджає відповідачу зустрічатися з дитиною, хоче, щоб він відмовився від дитини. Свідки [PERSON] та [PERSON], знайомі відповідача, дали аналогічні пояснення. Згідно ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Як роз'яснив Верховний Суд України в узагальненні «Практика розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» від 11 грудня 2008 року, при розгляді справ про позбавлення батьківських прав для встановлення обставин справи суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов'язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з'ясування його позиції та обґрунтувань. Також згідно із ч.4 ст.19 СК обов'язковою є участь у справі органу опіки та піклування. Суду слід витребувати від цього органу письмовий висновок відповідно до ч.5 ст.19 СК, а також може допитати представника цього органу в судовому засіданні. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Службою у справах дітей Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні дочки [PERSON], в якому комісія дійшла висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав, оскільки відповідач працює, сплачує, хоча не в повному обсязі, аліменти на утримання дитини, до адміністративної або кримінальної відповідальності не притягувався, бажає спілкуватися з дитиною тощо (а.с.70). Суд не бере до уваги посилання позивача щодо наявності кредиторських заборгованостей, відсутності власного житла, постійної зміни роботи, те, що спілкування з батьком не мало би позитивного впливу на дитину через поведінку батька, оскільки ці обставини, у сукупності з іншими, не впливають на вирішення даного спору. Натомість, такі зауваження позивача суд розцінює, як намір виставити батька дитини у негативному світлі, усугубити напружені стосунки між ними, що не сприяє психологічному комфорту дитини. Суд вважає, що спілкування з обома батьками та їх сумісне піклування про дитину відповідає найкращім інтересам дитини. Крім того, суд враховує, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а позивачем не доведено обставини свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків: відповідач працює, сплачує аліменти, які відраховуються щомісячно з його заробітної плати, в тому числі й на погашення заборгованості по аліментам; до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався; бажає приймати участь у вихованні дитини, спілкуватися з нею, про що свідчить його участь у судових засіданнях, а тому суд, з урахуванням висновку Служби у справах дітей Виконавчого комітету Металургійної районної у місті, не знаходить підстав для задоволення вимоги про позбавлення батьківських прав. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати позивачу не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed