Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.04.2017 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 12 грудня 2000 року в с. Їздецьке Великописарівського району Сумської області у віці 75 років помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) площею 3,11 в умовних кадастрових га на землях САПТЗТ «Рассвет», яка розташована на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Вона є спадкоємцем за заповітом, складеним 07.07.2000 та посвідченим Вільненською сільською радою, реєстровий номер 204, який не змінювався та не відмінявся. Спадщину після смерті спадкодавця прийняла шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном відповідно до законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини. На даний час спадщина на право на земельну частку (пай) ніким юридично не оформлена. Державним нотаріусом їй відмовлено в оформлені спадщини після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу та рекомендовано звернутися до суду. Виготовити його дублікат на померлу особу не можливо. Тому визнати право власності за нею на дане майно можливо лише у судовому порядку. Позивач в судове засідання надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує /а.с.2/. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі /а.с.16/. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 12 грудня 2000 року в с. Їздецьке Великописарівського району Сумської області у віці 75 років, що підтверджено свідоцтвом про його смерть /а.с.5/, після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки /паю/ у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Рассвет» розміром 3,11 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області, що належить померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку /пай/ серія СМ № 0132316, зареєстрованого 16.12.1996 за № 316, вартість земельної частки /паю/ становить 34 210 гривень /а.с.6, 17-18/. Позивач є спадкоємцем за заповітом, складеним 07.07.2000 та посвідченим секретарем Вільненської сільської ради, реєстровий номер 204, який не змінювався та не відмінявся /а.с.7/. Відповідно довідки Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області № 768 від 15.09.2016 [PERSON], померлий 12.12.2000 був постійним мешканцем с. Їздецьке Великописарівського району Сумської області, проживав та був зареєстрований в [INFO] з дружиною [PERSON], [INFO], яка померла 25.12.2008. Заповіт, посвідчений від його імені виконкомом Вільненської сільської ради 07.07.2000, зареєстрований за № 204, не змінювався і не відмінявся /а.с.5, 8/. Державний нотаріус 11.04.2017 відмовив позивачу у письмовій формі у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) [PERSON] через відсутність оригіналу правоустановчого документу на спадкове майно /а.с.22/. Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) СМ № 0132316 виданий [PERSON] втрачений, про що зроблене відповідне оголошення у місцевій газеті /а.с.19-20/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON], посвідчений Вільненською сільською радою Великописарівського району 07.07.2000 за реєстровим номером 204, є чинним, спадкова справа після його смерті не реєструвалася /а.с.23-24/. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 1, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, вказаний в статті 21 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилася 12 грудня 2000 року після смерті [PERSON] Тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до статті 534 ЦК УРСР кожен громадянин може залишити за заповітом все своє майно або його частину одній або декільком особам, які входять, і не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та громадським організаціям. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1-2 статті 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлого 12.12.2000, позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, спадщина на земельну частку (пай) у нотаріальному порядку не оформлена в звязку з тим, що втрачений оригінал правоустановчого документу на земельну частку (пай). Інші спадкоємці за законом відсутні. Визнати за нею право власності на спадкове майно можливо лише у судовому порядку.

Outcome: approved