Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач, 22 листопада 2016 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері [PERSON], померлої 04 червня 2013 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 04 червня 2013 року померла її мати [PERSON]. Після смерті залишилося спадкове майно: земельна частка (пай) розміром в 2,10 умовних кадастрових гектари, вартістю 63943,45 грн., на території Сербівської сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» серії ОД-12 №0076143, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» розміром 377 грн., на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ-ХVІ №000397, виданого 27 листопада 2013 року Сербівською сільською радою на імя [PERSON]; житловий будинок №23 по вулиці Лейтенантів Головатюк вартістю 9209 грн., в с. Серби, Кодимського району Одеської області. Спадкоємцями першої черги за законом залишились вона та брат [PERSON]. Брат від спадщини відмовився, надавши відповідну заяву. Вона, як спадкоємець за законом, відповідно до статті 1269 ЦК України, прийняла спадщину, звернувши до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. Отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Залишилась лише його ксерокопія. З приводу втрати зазначеного документу вона звернулась для опублікування оголошення до газети «Вісті Кодимщини». Оголошення було опубліковане. Це до позитивного результату не привело. Зазначені причини і змусили її звернутися за захистом свого права до суду. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром в 2,10 умовних кадастрових гектари, вартістю 63943,45 грн., на території Сербівської сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» серії ОД-12 №0076143, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої 04 червня 2013 року [PERSON], який був утрачений; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ-ХVІ №000397, розміром 377 грн., виданого 27 листопада 2013 року Сербівською сільською радою на імя [PERSON]; житловий будинок №23 по вулиці Лейтенантів Головатюк вартістю 9209 грн., в с. Серби, Кодимського району Одеської області. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача (Сербівської сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником: земельної частки (паю) розміром в 2,10 умовних кадастрових гектари, вартістю 63943,45 грн., на території Сербівської сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» серії ОД-12 №0076143, виданого Кодимською райдержадміністрацією, що вбачається з дослідженої в судовому засіданні Інформації відділу Держгеокадастру в Кодимському районі №29-1516-0. 1-2002/2-16 від 15 листопада 2016 року, та майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства «Нива», розміром 377 грн., що вбачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ-ХVІ №000397, виданого 27 листопада 2013 року Сербівською сільською радою на імя [PERSON]; житлового будинку №23 по вулиці Лейтенантів Головатюк в с. Серби Кодимського району Одеської області, що вбачається з дослідженого в судовому засіданні витягу з по господарської книги Сербівської сільської ради №3 за 2011-2015 рік. 04 червня 2013 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №341630, видане 05 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області). Спадкоємцями за законом залишились позивач та [PERSON], як дочка та син спадкодавця. [PERSON] від спадщини відмовився, надавши відповідну заяву, яка зареєстрована в реєстрі Сербівської сільської ради за №36 від 13 жовтня 2016 року. Те, що позивач є дочкою спадкодавця убачається з досліджених судом: свідоцтва про народження серії І-АГ №644050, видане 31 серпня 1970 року Сербівською сільською радою Кодимського району Одеської області, згідно якого матір»ю народженої 19 серпня 1970 року [PERSON] є [PERSON]; запису акту про укладення шлюбу №1 від 04 січня 1987 року, складеного в Грабівській сільській раді Кодимського району Одеської області, згідно якого, після реєстрації шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище «Отченаш». Відповідно до вимог частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. цьому випадку, Частиною першою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України позивач не відмовилась від спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON]. Звернення до суду за захистом свого права позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, зясувалося, що відсутні документи на спадкове майно (оригінал свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ). З огляду на ці обставини, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (лист державного нотаріуса №1192/02-14 від 23 листопада 2016 року ). Про втрату державного акту на право власності на землю позивачем опубліковане оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» №17 від 27 квітня 2013 року. В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» розяснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Іншого способу позасудового захисту свого права у позивача не було. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). З огляду на викладене, суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] і тим самим набула право власності на спадкове майно - земельну частку (пай) розміром в 2,10 умовних кадастрових гектари, вартістю 63943,45 грн., на території Сербівської сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» серії ОД-12 №0076143, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої 04 червня 2013 року [PERSON], який був утрачений; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ-ХVІ №000397, розміром 377 грн., виданого 27 листопада 2013 року Сербівською сільською радою на імя [PERSON]; житловий будинок №23 по вулиці Лейтенантів Головатюк вартістю 9209 грн., в с. Серби, Кодимського району Одеської області. Враховуючи викладене,

Outcome: approved