Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.02.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Він є спадкоємцем майна померлого за заповітом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON] не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині Глобинська державна нотаріальна контора відмовила йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом померлого [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Заможненської сільської ради, представники третіх осіб - Глобинського РУЮ в особі реєстраційної служби, Глобинської держнотконтори, КП «КМБТІ» у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Направили заяви про розгляд справи у їх відсутності . Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] року помер [PERSON] - батько позивача. За життя - 12 грудня 2010 року, він склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Заможненської сільської ради Шестаковою Т.В. за реєстровим № 88, згідно якого усе належне йому майно заповів [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 147/2013, заведеної Глобинською державною нотаріальною конторою, позивач, як єдиний спадкоємець, в установлений строк прийняв спадщину, подавши 04.06.2013 року відповідну заяву. Глобинська держнотконтора 28.01.2015 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю документу на ім'я спадкодавця, який посвідчує його право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А», погріб під частиною будівлі літ. «Вп», веранду літ. «а», сарай літ. «В», сарай літ. «Г» було побудовано в 1964 році, гараж літ. «Б» - в 1968 році. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарських книгах Заможненської сільської ради [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] і проживав у ньому до смерті. З 1964 року за ним, останнім часом під № 3 о/р № 02325, значилося належне на праві власності нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], на приватизованій земельній ділянці площею 0.1079 га. На вказану земельну ділянку позивач 11.11.2014 року у Глобинській державній нотаріальній конторі отримав свідоцтво про право на спадщину та провів державну реєстрація права власності на неї на своє ім»я, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.11.2014 року. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на вказаний житловий будинок відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 03.02.2015 року № 30/02-04, житловий будинок літ. «А», веренда літ. «а», погріб під частиною будівлі літ. «Вп», гараж літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», ганок літ. «аг», ? колодязя літ. «к», ворота з хвірткою № 1, які розташовані в [ADDRESS] збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину, має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved