Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач 25.06.2020 року звернулась до суду з позовом вимогами якого є визнання недостовірною та такою, що порочить особисті немайнові права [PERSON] інформацію, поширену Громадською організацією «РУХ ЧЕСНО» на своєму сайті в мережі Інтернет на веб-сторінці за адресою: [INFO] та в соціальній мережі Facebook, яка знаходиться за адресою: [INFO] : « Протягом лютого-березня 2020 року на агітацію за [PERSON] лише на її офіційній передвиборчій сторінці було витрачено щонайменше 1679 доларів, а на агітацію за [PERSON] не менше ніж 6384 долари на 6 різних сторінках. Однак цих витрат в остаточних фінансових звітах кандидаток не відображено». Заборонити Громадській організації «РУХ ЧЕСНО» поширювати будь-якій особі в будь-який спосіб, в тому числі по телебаченню, в мережі Інтернет, в публічних виступах, дану інформацію, а саме наступні висловлювання: «Протягом лютого-березня 2020 року на агітацію за [PERSON] лише на її офіційній передвиборчій сторінці було витрачено щонайменше 1679 доларів, а на агітацію за [PERSON] не менше ніж 6384 долари на 6 різних сторінках. Однак цих витрат в остаточних фінансових звітах кандидаток не відображено». Зобов`язати Громадську організацію «РУХ ЧЕСНО» спростувати дану інформацію шляхом розміщення повного тексту рішення суду в даній справі на своєму сайті : https://www.chesno.org/ та веб-сторінці в соціальній мережі Facebook, яка знаходиться за адресою: [INFO] протягом тижня після набрання таким рішенням законної сили. Ухвалою від 05.08.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 27.08.2020 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено про безпідставність позовних вимог та прохання в задоволенні позову відмовити. 09.10.2020 року від відповідача до суду надійшло клопотання про витребуваня доказів. Суд залишає без розгляду клопотання як таке, що подане з порушенням процесуальних строків, незаявлення у позові про необхідність витребування доказів, що передбачене ч.2,4 ст.83, ч.1 ст.84, ст. 126 ЦПК України. 12.10.2020 року позивачем було подано відповідь на відзив. Ухвалою суду про відкриття провадження був встановлений позивачу строк у десять днів для надання відповіді на відзив від дня отримання відзиву. Позивачем не дотриманий такий строк та не заявлене клопотання про поновлення строків. А тому у відповідності до ч.2 ст. 126 ЦПК України суд залишає відповідь на відзив без розгляду. Однак, з метою більш повного розгляду справи, суд може врахувати таку заяву як пояснення (п.3. ч.1 ст. 43 ЦПК України) без додатків, які залишаються без розгляду. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] на веб-сайті Громадській організації «РУХ ЧЕСНО» було опубліковано матеріал « [INFO] » із наступним висловлюванням: Зазначимо, що на користь обох кандидаток, [PERSON] і [PERSON] у Facebook оплачувалась реклама. Протягом січня -березня 2020 року на агітацію за [PERSON] лише на її офіційній передвиборчій сторінці було витрачено щонайменше 1679 доларів, а на агітацію за [PERSON] не менше ніж 6384 долари на 6 різних сторінках. Однак цих витрат в остаточних фінансових звітах кандидаток не відображено. 11 квітня 2020 року у наведеній публікації відповідачем були зроблені виправлення з «Протягом січня-березня 3030 року» на «Протягом лютого-березня 2020 року». Як вбачається з позовної заяви, у вимозі про спростування недостовірної інформації у відзиві, перша реклама на офіційній сторінці [PERSON] у Facebook була розміщена [INFO] . Відповідачем такий факт як розміщення інформації саме на його сторінці визнається. Також інформація щодо розповсюдження матеріалів передвиборної агітації [PERSON] в період з 24 лютого по 13 березня 2020 року підтверджується п.1.4. Додатку №1 від 03 березня 2020 року до Договору №17 про розповсюдження матеріалів передвиборної агітації від 03.03.2020 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] . Наявна в матеріалах справи копія розшифровки до Звіту про надходження та використання коштів виборчого фонду кандидата в народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №179 не спростовує доводів позивача. Частинами першою, другою статті 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Стаття 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (частина сьома статті 277 ЦК України). У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Пунктом 19 вказаної постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Аналогічний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 30 березня 2020 року у справі № 523/9870/18-ц (провадження № 61-20095св19). Крім того, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач, - для відхилення його заперечень проти позову. Отже, інформація про кандидата у народні депутати , майновий стан та про добросовісне виконання обов`язків кандидатом у народні депутати становить громадський інтерес. Враховуючи зазначене, громадськість має право на отримання такої інформації, та позивач має бути готовий до певної різкої критики з боку суспільства, преси та громадян. Позивач є публічною особою, тому межа допустимої критики його діяльності є ширшою, ніж щодо окремої пересічної особи, що підтверджується практикою ЄСПЛ. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що критична оцінка певних фактів і недоліків не є предметом судового захисту, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed