Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивач 25.09.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про захист права власності, шляхом звільнення майна з-під арешту та просив звільнити з-під арешту квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який накладено 04.04.2008 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси №2-4139/08 від 04.04.2008 року, номер запису про обтяження: 26692858 від 15.04.2008 року. В обґрунтування позову відзначено, що 01.06.2016 року Приморський районний суд розглянув справу №522/18911/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалив рішення, яким позов ПАТ «Дельта Банк» задовольнив: в рахунок виконання основного зобов`язання щодо сплати заборгованості [PERSON] , ІПН [NUMBER] за кредитним договором №11067525000 від 02.11.2006 року у розмірі 2832589,00 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальної площею 48,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього право власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору іпотеки від 07.11.2006 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] 16.08.2018 року позивачу стало відомо, що на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] накладено арешт на нерухоме майно, що належало [PERSON] на підставі ухвали Приморського районного суду у справі №2-4139/08 від 04.04.2008 року. Наявність вищезазначеного арешту свідчить про те, що відповідач, виступаючи на момент накладення арешту Іпотекодавцем, не виконав взятих на себе зобов`язань щодо вжиття всіх необхідних заходів для належного збереження предмета іпотеки від вимог інших осіб. Ухвалою суду від 01.10.2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 06.11.2018 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 24.01.2019 року. Ухвалою суду від 24.01.2019 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд цивільної справи на 07.03.2019 року. В судове засідання 07.03.2019 року учасники справи не з`явилися, наступне судове засідання призначено на 23.04.2019 року. 23.04.2019 року у судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача - Крупки О.О. про відкладення розгляду справи, наступне судове засідання призначено на 02.07.2019 року. Учасники справи в судове засідання 02.07.2019 року не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Від представника позивача - Крупки О . О. надійшла заява від 02.07.2019 року про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований, тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №134646188 від 16.08.2018 року, 13.06.2018 року, на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/18911/15-ц від 01.06.2016 року, державним реєстратором зареєстровано право власності ПАТ «Дельта Банк», в частині 1/1, на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 48.1 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м.; номер запису про право власності 26692775 від 13.06.2018 року. З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №134646188 від 16.08.2018 вбачається, що 15.04.2008 року на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси №2-4139/08 від 04.04.2008 року накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48.1 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 54 «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленного майна. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин). За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку». Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. При цьому за змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що накладення арешту на квартиру - предмет іпотеки порушує права іпотекодержателя, тому така квартира підлягає звільненню з-під арешту. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. У силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Outcome: approved