Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 вересня 2018 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В своїй позовній заяві посилався на те, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Вказував, що в зазначеній квартирі на реєстраційному обліку знаходиться він, колишня дружина [PERSON] та син [PERSON]. Позивач зазначав, що відповідач [PERSON] перестала бути членом його сімї, не проживала в квартирі вже на момент розірвання шлюбу, не сплачує комунальні послуги, участі в утриманні не приймає, тому не має права користуватися жилим приміщенням. Просив суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою № 148 в будинку № 77а по вул. Соборності в м. Полтаві. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2018 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] 01 жовтня 2018 року звернулася в суд з зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, зобовязання передати ключі від спірної квартири. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2018 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою обєднано в одне\~провадження з\~первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Судом вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 17 жовтня 2018 року. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 06 листопада 2018 року. В судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду, відзив на позовну заяву не подавала, про причини своєї неявки суд не повідомила, з жодними клопотаннями до суду не зверталася. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 травня 2010 року в справі № 2-3923/10 є власником квартири [ADDRESS] (стара назва вул. Жовтнева) в м. Полтава. Також судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 28 січня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 липня 2017 року, яке вступило в законну силу. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави у цивільній справі №552/1690/17 від 03 липня 2017 року, яке набрало законної сили, визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] за адресою\~ [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] знаходиться на реєстраційному обліку, але з травня 2017 року не проживає. Факт не проживання відповідача в спірному житловому приміщення не оспорюється [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено дослідженими судом доказами, відповідач [PERSON] не проживає в [INFO], наявність реєстрації відповідача в квартирі, власником якої є позивач, порушує його права на вільне володіння та користування власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не повязане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Тому позовні\~вимоги [PERSON]\~підлягають задоволенню,\~необхідно усунути\~перешкоди в\~користуванні власністю\~та \~визнати [PERSON],\~[INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою. При вирішенні зустрічних позовних вимог [PERSON] суд виходить з наступного. Звертаючись до суду з відповідним позовом, відповідач [PERSON] посилається на те, що [PERSON] своєю поведінкою навмисно зробив все для того, щоб вона полишила житло та не мала можливості користуватися квартирою, вказує на наявність поважних причин щодо не проживання в [INFO]. Разом з тим, статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до норм ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як встановлено дослідженими в справі доказами, [PERSON] в травні 2017 року залишила зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою [INFO] та переїхала в іншу місцевість. Будь-які докази на обґрунтування тієї обставини, що позивачем чиняться перешкоди відповідачу [PERSON] в користуванні спірним жилим приміщенням, до суду надано не було. На підставі викладеного, оскільки відповідач [PERSON] втратила право на користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], що належить на праві власності позивачу, вимоги [PERSON] про усунення перешкод шляхом вселення та зобовязання передати ключі заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Внесення відповідних відомостей до ЄРДР відповідно до поданої [PERSON] заяви про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 129 КК України (а.с. 54) не може бути оцінено судом як обставина вчинення перешкод відповідачу [PERSON] в користування спірним жилим приміщенням. Натомість, як встановлено судом, постановою старшого слідчого Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області [PERSON] від 30 вересня 2017 року кримінальне провадження закрите у звязку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 190 КК України. Тому зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Також відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. Понесені відповідачем [PERSON] судові витрати не підлягають їй відшкодуванню.

Outcome: approved