Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач 30.12.2016 року звернуся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та просив стягнути з неї суму збитку, не відшкодовану страховою компанією у розмірі 101673,95 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 08.05.2016 року відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER] на перехресті вулиць Іцхака Рабіна та [PERSON] у м. Одесі допустив порушення Правил дорожнього руху і скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Відповідно да рахунку ДП «Автотрейдінг-Одеса» від 27.05.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 151\~673,95 грн. Відповідачем було застраховано цивільну-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у страховій компанії «ТАС». Страхова компанія виплатила позивачу відшкодування у розмірі 50\~000 грн., що недостатньо для відновлення автомобілю позивача. Таким чином, сума невідшкодованого збитку становить 101\~673,95 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.01.2017 року провадження у справі відкрите. Ухвалою суду від 02.02.2017 року справа передана за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси НІкітіної С.Й. На підставі розпорядження керівника апарату суду №805/17 від 04.10.2017 року по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Справа надійшла до провадження судді Крачук Т.С. та ухвалою суду від 05.10.2017 року прийнята до провадження. Ухвалою суду від 23.01.2018 року перейдено до підготовчого провадження. Ухвалою суду від 26.02.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті. По справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, на підставі розпорядження керівника апарату суду №3553/18 від 14.05.2018 року. Ухвалою суду від 21.05.2018 року справа прийнята до провадження судді Бондаря В.Я., постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 26.06.2018 року. У звязку з перебуванням головуючого судді по справі у відрядження підготовче засідання не відбулося. Наступне засідання призначене на 28.08.2018 року. Протокольною ухвалою від 28.08.2018 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду на 20.11.2018 року. У судове засідання 20.11.2018 року учасники справи не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, де вказав, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. .Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.05.2016 року [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Іцхака Рабіна у місті Одесі, повертаючи ліворуч на вул. [PERSON] не надала дорогу транспортному засобу, який рухався по вул. Іцхака Рабіна в зустрічному напрямку прямо в сторону вул. 25-ї Чапаївської дивізії допустила грубі порушення Правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобіля отримали механічні пошкодження. [PERSON] було визнано винною у скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення та притягнуто до відповідальності, що підтверджується Постановою Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/9743/16-п від 04.07.2016 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль [NUMBER] належить [PERSON], а [PERSON] має право користуватися автомобілем. Розмір шкоди завданої автомобілю [NUMBER], згідно рахунку-фактурі дочірнього підприємства «Автотрейдінг-Одеса» №АС-0007239 від 27.05.2016 року становить 151\~673,95 грн. Звітом ТОВ «АМКТРАСТ» №175/29-1 від 07.09.2017 року вартість матеріального збитку, заподіяного власникові транспортного засобу Suzuki Splash реєстраційний номер [NUMBER] визначено у розмірі 152\~663,78 грн. Страхове відшкодування позивачу було виплачене у розмірі 50 000 грн., що підтверджується посиланням в позові та не заперечується відповідачем та є максимальним розміром відшкодування за правилами Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до положень ст.1194\~Цивільного кодексу\~України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз'яснено у п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Отже, матеріальна шкода, заподіяна автомобілю [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить по першій оцінці, відповідно по позовних вимог 101\~673,95 грн. (151\~673,95 грн. 50 000 грн.) і підлягає стягненню з [PERSON] Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст.\~81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~ Відповідно до ч.1 ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того відповідно до ст. 133, ч.2 ст. 141 ЦПК України також є обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення судових витрат у розмірі 1016,74 грн., що були сплачені позивачем при подачі позову до суду. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved