Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач 29.04.2014 року звернувся у суд з даним позовом. В заяві послався на те, що відповідача 04.10.2004 року було зареєстровано в гуртожитку ВП шахта «Відродження». З 2009 року і по даний час, , позивач у вказаному вище приміщенні не проживає, за користування житловою площею і за комунальні послуги не сплачує. Окрім цього останній не перебуває у трудових відносинах із ВП шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля». Вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням у гуртожитку. Представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, у судове засідання не з'явився, не повідомив про причини своєї неявки. 23.05.2014 р. рекомендованим листом із повідомленням про вручення, [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження по справі, матеріали позовної заяви та повідомлення про виклик до суду на 17.06.2014 р., яка повернулась із відміткою «за терміном зберігання». Окрім цього, відповідачу було надіслано повістку про виклик у судове засідання на 24.07.2014 р., однак повістка повернулась із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що у відповідності до положень абз. 5 ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, як вручення належним чином судового виклику або судового повідомлення. Як передбачено ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або причина неявки визнана судом не поважною, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: Відповідно до ст. ст. 128 і 129 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, та ні підставі цього рішення видається громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану житлову площу. Як вбачається із картки-прописки, за формою №16, [PERSON] з 04.10.2004 року зареєстрований в гуртожитку [ADDRESS] Згідно актів від 15.12.2009 р., 29.12.2010 р., 21.12.2011р., 25.12.2012 р. вбачається, що [PERSON] у даному гуртожитку з 2009 року не проживає, не здійснює оплати за проживання у ньому. Як вбачається з довідки ВП шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» №154 від 02.04.2014 р., [PERSON] у трудових відносинах із позивачем не перебував. Згідно п.2 «Примірного положення про гуртожитки» останні призначаються для проживання робітників, службовців у період їх роботи на даному підприємстві. Згідно ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи те, що відповідач в спірному житлі не проживає протягом тривалого часу, а саме з 2009 року по даний час, не є працівником ВП шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля», а також витрат по утриманню ліжка-місця та по сплаті комунальних послуг не несе, тому на думку суду останній втратив право на користування даним житловим приміщенням.

Outcome: approved