Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач 16.05.2016 року звернувся в суд з позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В своєму позові позивач зазначив, що його батько [PERSON] за життя збудував житловий будинок №5 з господарськими будівлями і спорудами по вул.. Лермонтова в м. Новій Одесі, Новоодеського району, Миколаївської області. Після смерті [PERSON], який помер 13.05.1998 року, позивач, як спадкоємець за законом, не має можливості прийняти спадщину, так як правовстановлюючий документ на нерухоме майно, який був виданий на імя [PERSON], не має юридичної сили, поскільки був виданий в 2000 році, після смерті спадкодавця. Посилаючись на ці обставини та на своє бажання вступити в свої спадкові права після смерті батька, позивач, у відповідності до вимог ст..ст. 331, 392, 1268 ч.5 ЦК України, просить суд винести рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судове засідання сторони не зявилися. До суду надійшла заява від представника позивача з підтриманням позовним вимог позивача і проханням слухати справу у його з позивачем відсутності. Також, до суду надійшла заява від представника відповідача - Новоодеської міської ради Миколаївської області, з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у відсутності представника відповідача. Заява представника відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому, у відповідності до ст.. 174 ЦПК України, приймається судом. Згідно ст.. 169 ЦПК України, справа, у відповідності до заяв сторін, розглянута у відсутність сторін, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні обставин справи, позивач являється сином [PERSON], який помер 13.05.1998 року, і постійно проживав [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про смерть спадкодавця, копією свідоцтва про народження позивача, записами в будинковій книзі. За життя спадкодавцем було збудувано в м. Нова Одеса, Новоодеського району, Миколаївської області, житлове домоволодіння №5 по вул.. Лермонтова, з господарськими будівлями і спорудами, яке складається з: А-1 житлового будинку загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 50,3 кв.м., Б-1 гаражу, В-1 літньої кухні, Г-1 сараю, №1, 2, 5 огорожі, № 3, 4 споруди. На підставі розпорядження Новоодеської районної державної адміністрації за №181 від 02.07.1999 року « Про затвердження актів технічної комісії», виконкомом Новоодеської міської ради 16 липня 1999 року було ухвалено рішення за №130, відповідно до п.1 якого, було визнано право власності на житловий будинок загальною площею 106,6 кв. м, житловою площею 50,3 кв.м., житлову добудову, гараж, літню кухню, сарай за [PERSON] та, відповідно до п.2 зазначеного вище рішення, Вознесенському МБТІ було дано доручення зареєструвати будинок, зазначений у п.1 рішення виконкому Новоодеської міської ради 16 липня 1999 року за №130. На підставі вказаного рішення, 25.02.2000 року, виконкомом Новоодеської міської ради, після смерті [PERSON], було видано свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно на імя [PERSON], яке було зареєстровано в РКП «Новоодеське РБТІ», на підставі вказаного свідоцтва. Як вбачається з відповіді Новоодеського БТІ за вих.. №27 від 09.03.2016 року, станом на 31.12.2012 року, за архівними даними, нерухоме майно, що розташоване в м. Нова Одеса, Миколаївської області, по вул. Лермонтова, № 5, зареєстровано за [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності від 25.02.2000 року. Як вбачається з відповіді Новоодеської державної нотаріальної контори від 10.05.2016 року за вих. № 700/02-14, у відповідності до п. 4.15 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Пунктом 4 ст. 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто, правовстановлюючий документ на житловий будинок, який був виданий 25.02.2000 року після смерті [PERSON], який помер 13.05.1998 року, не має юридичної сили, оскільки не створює юридичних наслідків. Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно, відповідно до закону, підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Як вбачається з обставин і досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, житловий будинок в м. Новій Одесі, Миколаївської області, по вул.. Лермонтова, 5, був зареєстрований у передбаченим на час реєстрації, порядку на праві власності за [PERSON]. Частиною 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 вказаного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, однією з умов якої є: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Поскільки житловий будинок по вул.. Лермонтова, №5 в м. Нова Одеса, Миколаївської області, був побудований [PERSON] у встановленому законом порядку і був прийнятий до експлуатації та зареєстрований, то [PERSON], як створювач майна, мав право оформити право власності на це домоволодіння на підставі статті 331 ЦК України та отримати відповідне свідоцтво. Відповідно до ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, як [PERSON], на момент його смерті, належало право створювача майна і воно не припинилося внаслідок його смерті, то позивач успадкував це право створювача. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В звязку з тим, що створювач майна [PERSON] помер, тому у позивача немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, і захистити своє право в нотаріальних органах, так як нотаріус позбавлений можливості і права видати таке свідоцтво і відмовляє у його видачі позивачу через оспорювання юридичної сили свідоцтва про право власності на житловий будинок, що зареєстрований на правах власності за померлим спадкодавцем [PERSON] Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з обставин справи, право власності на нерухоме майно покійного [PERSON] не визнається державною нотаріальною установою, а позивач, як спадкоємець, до якого перейшли всі права і обовязки спадкодавця, як власник цієї нерухомості після смерті батька, позбавлений можливості нотаріального оформлення своїх спадкових прав. Враховуючи, що будинок своєчасно прийнятий до експлуатації, реєстрація права власності на нього була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент цієї державної реєстрації, але правовстановлюючий документ не має юридичної сили, внаслідок чого право власності на нерухоме майно покійного [PERSON] не визнається державною установою, тому, відповідно до ст. ст. 331, 392, 1218, 1268 ЦК України, суд, з урахуванням вищевикладеного, а також враховуючи те, що представник відповідача визнав позов, приходить до висновку, що позивач успадкував право на створене нерухоме майно після смерті [PERSON], а тому це його право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок. Згідно ст..88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у виді судового збору в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved