Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] громадянин республіки Туреччини, Посвідка на тимчасове проживання: № [NUMBER], звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] громадянина Вірменії, Посвідка на постійне проживання: серія [NUMBER]. Видана: Голосієвським РУГУ МВС України в м. Києві 14 квітня 2008 року ідентифікаційний код [NUMBER], про стягнення боргу за договором позики в розмірі 4500 доларів США (в еквіваленті 36000 грн.) основного боргу, 3% річних в сумі 174, 50 грн., суму індексу інфляції 144, 00 грн., та витрати, пов'язані з оплатою судового збору. Позивач посилається на те, що 05 травня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] укладений договір позики коштів, згідно з умовами якого ним передано відповідачу 4500 доларів США., які відповідач зобов'язувався повернути. Грошові кошти в сумі 4500 доларів США відповідач отримав в повному обсязі, що підтверджується борговою розпискою від 05 травня 2013 року, в якій відповідач зобов'язується повернути борг до 30 листопада 2013 року. Вказує, що він неодноразово звертався до відповідача про добровільну сплату боргу, згідно з розпискою та умовами договору позики про повернення коштів, але до даного часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов'язання. В ході розгляду справи представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, а саме: виправлення помилки в тексті позовної заяви, збільшення позовних вимог у зв'язку зі збільшенням курсу долара США до гривні в загальній сумі 4500 доларів США (в еквіваленті 52740,00 грн.) та відмови від 3% річних та індексу інфляції. Таким чином, загальна сума позовних вимог становить 4500 доларів США (в еквіваленті 52740.00 грн.) та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує повністю та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України за згодою позивача провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики коштів, згідно з умовами якого позивачем передано відповідачу 4500 доларів США., які відповідач зобов'язувався повернути. Грошові кошти в сумі 4500 доларів США. відповідач отримав в повному обсязі, що підтверджується борговою розпискою від 05 травня 2013 року, в якій відповідач зобов'язується повернути борг до 30 листопада 2013 року. Згідно з ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На думку суду, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що на підтвердження укладення договору позики позичальник надав позикодавцеві розписку, відповідно до якої [PERSON] отримав у [PERSON] 4500 доларів США 05 травня 2013 року. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також, згідно з Законом України «Про міжнародне приватне право» ч. 1 ст. 73 Іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь позивача [PERSON] борг в сумі 4500 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 52740.00 грн., також слід стягнути судові витрати в сумі 363, 19 гривень. На підставі викладеного ст.ст. 530, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved