Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 квітня 2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 21 березня 2019 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 12 466,02 грн. та 704,80 грн. судового збору. 09 березня 2021 року відповідачем було здійснено фактичне виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2019 року в повному обсязі. Позивач вважає, що має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення. 29 квітня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 30 квітня 2021 року зроблено запит щодо реєстрації місця проживання відповідача. 17 травня 2021 року отримано відповідь на запит. 24 травня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено судове засідання на 24 червня 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження. 24 червня 2021 року розгляд справи відкладено на 07 липня 2021 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав. Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив, що 21 березня 2019 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 12 466,02 грн. та 704,80 грн. судового збору. (а.с.6-8). 09 березня 2021 року відповідачем було здійснено фактичне виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2019 року в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Разом з тим, за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 ст. 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахування індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. З урахуванням вищезазначеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення. 21.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування збитків в порядку регресу до [PERSON] . Загальний розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 1550,81 грн. Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 21.12.2018 року по 09.03.2021 рік складає 876,00 грн. Відповідно до ст. 4 ЦПК України: Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Згідно статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Таким чином, вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. на користь держави. З відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved