Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач 29.12.2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та [PERSON] про поновлення строку звернення до суду, стягнення боргу за розпискою. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що [PERSON] відповідно до розписки від 04.10.2003 року отримав від позивача 1700,00 доларів США та відповідно до розписки від 05.09.2004 року - 1500,00 доларів США. Загальна сума боргу - 3200 доларів США. Строк повернення позики за розпискою від 05.09.2004 року - 10.09.2004 року, за розпискою від 04.10.2003 року - 04.12.2003 року. Також 05.09.2004 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за розписками від 04.10.2003 року та від 05.09.2004 року в обсязі 50-ти неоподатковуваних доходів громадян. Позивач вважає, що він з поважних причин пропустив трирічний строк позовної давності звернення до суду з даним позовом, оскільки йому була не відома адреса відповідача та позивач тривалий час намагався врегулювати спір в позасудовому порядку. Уточнивши позовні вимоги в остаточній редакції від 14.06.2018 року, позивач просив суд поновити йому строк для звернення до суду з даним позовом; стягнути з [PERSON] на користь позивача борг за розпискою від 04.10.2003 року у розмірі 44336,00 грн. та борг за розпискою від 05.09.2004 року у розмірі 39120,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача суму боргу в розмірі 850,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 04.12.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики коштів, в цей же день позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 1700,00 доларів США зі строком повернення до 04.12.2003 року, що підтверджується розпискою (а.с. 8). Також 05.09.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики коштів, в цей же день позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 1500,00 доларів США зі строком повернення до 10.09.2004 року, що підтверджується розпискою (а.с. 8). 05.09.2004 року між [PERSON] (кредитор) та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов'язань по боргових розписках від 04.10.2003 року та від 05.09.2004 року частково, в обсязі 50-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с . 11-12). Однак [PERSON] до цього часу борг за вищевказаними розписками не повернув. За розпискою від 04.10.2003 року борг 1700,00 доларів США за офіційним курсом НБУ (26,08 грн. за 1 долар США) станом на 13.06.2018 року становить 44336 грн. За розпискою від 05.09.2004 року борг 1500,00 доларів США за офіційним курсом НБУ (26,08 грн. за 1 долар США) станом на 13.06.2018 року становить 39120 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд вважає поважними вказані позивачем причини пропуску строку позовної давності для звернення з позовом до суду, у зв'язку з чим строк позовної давності підлягає поновленню. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у частині п'ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Такий же висновок зроблений і Верховним Судом України у постанові від 18.01.2017 року в справі № 6-2789цс16. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за розпискою від 04.10.2003 року у розмірі 44336,00 грн. та борг за розпискою від 05.09.2004 року у розмірі 39120,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача суму боргу за договором поруки в розмірі 850,00 грн. (50 х 17,00 = 850,00 грн.). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 843,06 грн. покладається на [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved