Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.09.2019 року звернувся до суду з позовом про визнання за нею права на приватизацію житла посилаючись на наступні обставини. У 1982 році на підставі ордеру, виданого Комунальним закладом «20 управління» бабусі - [PERSON] виділена квартира [ADDRESS] . На сьогодні, у вищезазначеній квартирі зареєстрований він, дружина - [PERSON] , син - [PERSON] . Він в квартирі проживає на протязі 37 років, належним чином сплачуючи комунальні послуги. Реалізовуючи своє право на приватизацію квартири, він звернувся до Управління комунального майна Нікопольської міської ради з відповідною заявою та пакетом документів. Але, листом № 906/19 від 27.08.2019 року йому було відмовлено та роз`яснено про неможливість надання згоди на приватизацію, оскільки надані документи не містять копію ордера про надання жилої площі, який є підставою для вселення та на підставі якого укладається договір найму. Однак, враховуючи, що відповідно до п. 69 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470 ордер дійсний протягом 30 днів, тому, ордер нею не зберігався. Враховуючи наведені обставини, просить суд визнати за ним право на приватизацію квартиру [ADDRESS] за відсутності ордеру про надання житлової площі. Сторони в судове засідання не з?явилися. Від позивача [PERSON] у судове засідання надійшла заява про розгляд справи за його відсутність та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить суд позовні вимоги задовольнити (а.с. 18). Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, рішення просить прийняти відповідно до вимог діючого законодавства (а.с. 15, 16). Від третьої особи [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви, посвідчені приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чубенко І.С. 04.02.2012 року (а.с. 19, 20), в якій [PERSON] , [PERSON] відмовляється від переважного права приватизації частини квартири у праві спільної часткової власності. Справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 10 ст.8 Закону України вищевказаного закону - приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст. 5 передбачено Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Як встановлено судом, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 05.12.1982 року , [PERSON] з 23.05.1986 року, [PERSON] з 12.06.2015 року, що підтверджується довідкою № 2394 , посвідченої директором ТОВ «КК «ДомКом Нікополь» 10.09.2019 року (а.с. 6). Договір найму житла на користування спірного житла укладений з [PERSON] 29.05.2015 року (а.с. 8). З метою отримання дозволу на приватизацію квартири, позивач [PERSON] звернувся до Управління комунального майна Нікопольської міської ради з заявою щодо приватизації квартири, але, листом № 906/19 від 27.08.2019 року позивачу роз`яснено про неможливість надання згоди на приватизацію, оскільки надані ним документи не відповідають вимогам п. 18 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», а саме відсутня копія ордера про надання жилої площі, який є підставою для вселення та на підставі якого укладається договір найму (а.с.7). Згідно ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира розташована в житловому будинку та не відноситься до житла, що не підлягає приватизації у розумінні ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. Як вбачається із довідки від 04.10.2019 року, посвідченої в.о. керівника ТВБВ І-А типу № 10003/0461 АТ «Ощадбанк» Яковенко Н.Г., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] житлові чеки не використовували (а.с. 17). З урахуванням викладених обставин, та приймаючи до уваги той факт, що позивач на законних підставах проживає та є зареєстрованим в спірній квартирі, а відсутність ордеру про надання житлової площі позбавляє його можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, суд вважає, доцільним задовольнити позовні вимоги позивача та визнати за [PERSON] право на приватизацію квартири за адресою - [ADDRESS] за відсутності ордеру про надання житлової площі.

Outcome: approved