Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.01.2021 року звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, перебуваючи в трудових правовідносинах з ВП Шахта «1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 30.08.2004 року по 01.11.2007 року, під час виконання трудових обов`язків отримав виробничу травму. Відповідно до висновку МСЕК від 14.03.2007 року йому встановлено первинну втрату професійної працездатності в розмірі 15 % відсотків. Відповідно до висновку МСЕК від 08.08.2008 року йому було встановлено втрату професійної працездатності в сукупності 30 %. У зв`язку з травмою при нещасному випадку, був позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, постійно виникають труднощі в пересуванні у зв`язку з фізичним болем та втомою. Відчуває фізичні страждання, фізичну біль, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги. У зв`язку з викладеним, просить стягнути з відповідача моральну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я внаслідок трудового каліцтва у розмірі 49\~140, 00 грн. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 01.02.2021 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просить суд розглянути справу в його відсутність. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату та час слухання справи належним чином повідомлений, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача не визнає, зазначивши, що позивачем не надано до суду жодних доказів спричинення йому моральних страждань, порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми або інших негативних наслідків. Крім того, довідка МСЕК та акти розслідування нещасних випадків підтверджують лише факт травмування, але ніяким чином не можуть бути доказами заподіяння моральної шкоди. Також з відповідних актів встановлено, що нещасні випадки сталися з вини позивача. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. ч. 3, 4\~ст. 12 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 17.04.1985 року, [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем, де працював: з 30.08.2004 р. по 01.11.2007 р. на шахті «1-3 Новогродівська» підземним електрослюсарем 3-го розряду з повним робочим днем в шахті. Згідно Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом №34 від 15.11.2006 року, складеного на ВП «шахта 1/3 Новогродівська», стався 13.11.2006 року о 17год.00 хв. нещасний випадок на дільниці №7, 17 північна лава пл.L ВП шахта «1-3 Новогродівська» за участю [PERSON] . Згідно Акту розслідування нещасного випадку від 15.11.2006 року, складеного на ВП «Шахта 1/3 Новогродівська » ДП «Селидіввугілля» , стався 13.11.2006 р. нещасний випадок з ГРОЗ південної лави пл.L ВП Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» за участю [PERSON] , у 17 південній лаві пл.L. Згідно Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом №6 від 17.04.2007 року, складеного на ВП «шахта 1/3 Новогродівська», стався 14.04.2007 року о 0 год.20 хв. нещасний випадок на дільниці №7, 17 північному конв. штрекі пл.L ВП шахта «1-3 Новогродівська» за участю [PERSON] . Згідно Акту розслідування нещасного випадку від 17.04.2007 року, складеного на ВП «Шахта 1/3 Новогродівська » ДП «Селидіввугілля» , стався 14.04.2007 р. нещасний випадок на 17 південному конв. штрекі L ВП Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» за участю [PERSON] . Відповідно до довідки серії ДОН-04 № 042890 від 14.03.2007 року, виданої Донецьким обласним центром медико-соціальної експертизи, [PERSON] первинно встановлена втрата професійної працездатності, яка у сукупності складає 15% до 14.11.2008 року. Відповідно до довідки серії ДОН-04 № 043467 від 08.08.2007 року, виданої Донецьким обласним центром медико-соціальної експертизи, [PERSON] за сукупністю встановлено втрату професійної працездатності, яка у сукупності складає 30% до 08.08.2008 року. Відповідно до вимог\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України,\~моральна шкода,завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з вимогами ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування працівникові моральної шкоди покладено на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці»,\~роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,\~розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08 жовтня 2008 року обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події. Таким чином, саме на відповідача покладено обов`язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому шкоди на підприємстві у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Відповідно до ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно - побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виникненню професійних захворювань працівників. При встановлених обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 13, 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що нещасний випадок, який відбувся з позивачем на виробництві, заподіює йому моральні страждання, тому що через нього він змушений зараз докладати додаткових зусиль для утримання себе, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. Внаслідок травми на виробництві він зіткнувся з труднощами побутового плану. До теперішнього часу він відчуває негативні наслідки виробничої травми. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна.\~З урахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань внаслідок нещасного випадку, ступень вини відповідача, стан здоров`я позивача, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв`язках, давність заподіяння шкоди, те, що позивач\~продовжує працювати на підприємствах вугільної промисловості. Приймаючи до уваги викладені обставини, задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 49\~140,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така грошова сума, на думку суду, не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача та не є обгрунтованою. З огляду на наведене, враховуючи надані позивачем докази, процент втрати професійної працездатності, тривалий час, який пройшов з моменту заподіяння шкоди, відсутність даних про наявність інвалідності позивача внаслідок заподіяння шкоди, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди, завданої внаслідок отримання позивачем професійного захворювання, у розмірі 15\~000, 00 грн. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Частина 6 ст. 141 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З відповідача в дохід держави, підлягає стягненню судовий збір що становить 299 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial