Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач 21. 07. 2016 року звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення пені, посилаючись на те, що 12.09.2014 року між ним та ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу товару № 14, відповідно до якого ФОП [PERSON] зобовязаний був передати йому товар, а саме: вікна із термодеревини натурального дубу у кількості 28 штук, загальною площею 78,2 м2 та полову дошку із термодеревини натурального дубу площею 45 м2. Відповідно до умов договору Продавець також зобовязався здійснити монтаж товару, що входить в його вартість та не мав сплачуватись окремим рахунком. Ціна товару згідно п. 3.1. Договору становила 425\~000 грн. Передача та монтаж товару мала здійснитися у строк до 31.03.2015 року. Зазначив, що на виконання умов договору у період з 12.09.2014 року по 03.11.2014 року, в порядку передплати шляхом готівкового розрахунку через касу продавця, ним було сплачено 425\~000 гривень, що підтверджується відповідними касовими квитанціями до прибуткових касових ордерів. Однак, у зазначений у договорі строк, відповідач свої зобовязання не виконав. З метою досудового врегулювання спору, ним на адресу відповідача була скерована вимога щодо виконання зобовязань. У відповідь на вищевказану вимогу, відповідач зазначив, що претензій з приводу оплати товару не має та зобовязався виконати умови договору до 29 лютого 2016 року. Проте, станом на 24.03.2016 року умови договору не виконані. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.04.2016 року у справі № 712/3536/16-ц договір купівлі-продажу № 14 від 12.09.2014 року розірвано та стягнуто із приватного підприємця [PERSON] 425\~000 грн. оплати вартості вікон та полової дошки із термодеревини натурального дуба та 15\~000 грн. моральної шкоди. Вважає, що в звязку з невиконанням відповідачем умов договору, на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів» він має право на стягнення пені. Вказує, що з моменту граничного строку виконання зобовязання за договором купівлі-продажу № 14 від 12.09.2014, а саме з 31.03.2015 року до моменту розірвання договору за рішенням суду пройшов 381 день. Таким чином, загальна сума пені за невиконаним зобовязанням становить 4\~857\~750 грн. ( 425\~000 Х 3% Х 381 = 4\~857\~750), де 425\~000 сума послуги згідно договору, 3 % - відсоткова ставка пені за прострочення виконання послуги; 381 кількість прострочених днів. Просив суд стягнути з відповідача на його користь 4\~857\~750 гривень пені за невиконані зобовязання. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вважали\~\~позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просили застосувати\~\~строки позовної давності, при цьому надавши свої письмові заперечення. Разом з тим, надаючи пояснення суду представник відповідача суду зазначила, що в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача пеню за невиконання зобов'язання по Договору купівлі-продажу № 14 від 12.09.2014р., що був укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON]. В зазначеному договорі передбачене зобов'язання з визначеним строком виконання терміном до 31.03.2015 року. Тобто позовна давність в даному випадку починається з\~\~31.03.2015 року і закінчується 31.03.2016 року. Оскільки даний позов заявлено 21.07.2016 року, відповідно до ст.258 ЦК України, якою встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення пені, просила застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та обставини справи, які регулюються нормами цивільного законодавства. \~\~\~\~ Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~Як слідує із матеріалів справи між 12.09.2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу товару № 14, відповідно до якого ФОП [PERSON] зобовязаний був передати йому товар, а саме: вікна із термодеревини натурального дубу у кількості 28 штук, загальною площею 78,2 м2 та полову дошку із термодеревини натурального дубу площею 45 м2. Відповідно до умов договору Продавець також зобовязався здійснити монтаж товару, що входить в його вартість та не мав сплачуватись окремим рахунком. Ціна товару згідно п. 3.1. Договору становила 425\~000 грн. Передача та монтаж товару мала здійснитися у строк до 31.03.2015 року. Вказані обставини встановлені рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.04.2016 року у справі № 712/3536/16-ц, згідно якого договір купівлі-продажу № 14 від 12.09.2014 року розірвано та стягнуто із приватного підприємця [PERSON] 425\~000 грн. оплати вартості вікон та полової дошки із термодеревини натурального дуба та 15\~000 грн. моральної шкоди. Відповідно до умов договору купівлі-продажу №14 від 12.09.2014 року (п.5.1) передбачено, що у випадку порушення договору сторона несе відповідальність передбачену цим договором та чинним законодавством. \~\~\~\~\~\~ Позивач просить стягнути пеню на підставі ч. 5\~ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів». \~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ч. 5\~ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~зазначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Як вбачається з розрахунку, позивач просить стягнути пеню з моменту граничного строку виконання зобовязання за договором купівлі-продажу № 14 від 12.09.2014, а саме з 31.03.2015 року до моменту розірвання договору за рішенням суду, що складає 381 день. Загальна сума пені за невиконаним зобовязанням за договором купівлі-продажу №14 від 12.09.2014 року згідно розрахунку позивача становить 4\~857\~750 грн. ( 425\~000 Х 3% Х 381 = 4\~857\~750), де 425\~000 сума послуги згідно договору, 3 % - відсоткова ставка пені за прострочення виконання послуги; 381 кількість прострочених днів. Разом з тим, представник відповідача просить до спірних правовідносин\~\~по стягненню пені застосувати строки позовної давності. Вказуючи на те, що відповідно до ст.258 ЦК України до вимог про стягнення пені встановлена спеціальна позовна давність в один рік тобто, строк для предявлення вимог про стягнення пені у даному позові, на думку відповідача сплив 31.03.2016 року. З цього приводу суд зазначає наступне. \~ Пунктом 3 частини першої\~статті 611 цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За правилами\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2\~ст.258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). У правовій позиції по справі №6-100цс14 від 03 вересня 2014 року Верховний Суд України вказав, що за правилами п.1 ч.2 ст.258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може\~перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України \~обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Тобто пеня розраховується за останні 12 міс., які передували зверненню з позовом до суду. Позов подано 21.07.2016 року, наданий розрахунок пені починаючи з 31.03.2015 року. При цьому, необхідно враховувати, що зобовязання було припинене у звязку із винесенням рішення суду від 15.04.2016 року про розірвання договору купівлі-продажу №14 від 12.09.2014 року. У відповідності з ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, суд вважає, що позивачем обрахована сума пені поза межами строку позовної давності, що встановлена п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, а тому суд вважає такою, що обґрунтована заяву представника відповідача про застосування до спірних відносин норми ст.267 ЦК України.

Outcome: dismissed