Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2018 р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, з травня 2017 року проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Примирення між сторонами не можливе. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення суду та зазначила, що з травня 2017 року мешкають окремо та не ведуть шлюбні стосунки, спору щодо майна не має. Діти залишаться проживати з позивачем. Також просила відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно вимог ст. 280 Цивільного процесуального Кодексу України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Так, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.05.2006 р. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку з укладенням шлюбу позивач змінила своє прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». У заяві позивач просила після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112,113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved