Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач 21.03.2018 року звернувся до суду з позовом до Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області та просив суд зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Першого Приморського відділу ДВС ОМУЮ [PERSON] від 06.04.2015 року за виконавчим листом №2/1522/8722/11 на все майно, що належить [PERSON] та скасувати заборону на відчуження всього майна, що належить позивачу. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. 31.03.2015 року постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ в Одеській області [PERSON]. відкрито виконавче провадження ВП №47076498 з виконання виконавчого листа №2/1522/8722/11. 06.04.2015 року в рамках виконавчого провадження накладено арешт на все майно боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Також відкрите інше ВП № 47076482 з виконання виконавчого листа №2/1522/8722/11. Пізніше позивачу стало відомо, що виконавчі листи були повернуті стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». На разі виконавчих провадження щодо боржника [PERSON] немає. 29.01.2017 року в.о. начальника Першого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області [PERSON] відмовлено у задоволенні заяв про скасування арешту, у звязку з тим, що не сплачений виконавчий збір за виконання виконавчого документу. Постанови про стягнення з боржника виконавчого збору немає, а значить і арешт підлягає скасуванню, оскільки рішення суду було виконано повністю. Ухвалою суду від 26.03.2018 року відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 23.04.2018 року. У судовому засіданні протокольною ухвалою від 10.07.2018 року закрите підготовче засідання, справа призначена до розгляду по суті на 03.10.2018 року. У судове засідання учасники справи не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Постановою про відкриття виконавчого провадження 31.03.2015 року старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] відкрито виконавче провадження №47076438 з виконання виконавчого листа №2/1522/8722/11 від 21.01.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» грошову суму у розмірі 3219,00 грн. (а.с.10). 01.04.2015 року старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47076482 з виконання виконавчого листа №2/1522/8722/11 від 21.01.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у сумі 519 980,10 грн. (а.с.11). Постановою від 06.04.2015 року у ВП №47076482 накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с.12-13). Постановою державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ [PERSON] від 15.03.2016 року повернуто виконавчий лист боржником по якому є [PERSON], адже законом встановлена заборона на звернення стягнення на квартиру [PERSON] (а.с.14-15). Довідкою про повне погашення заборгованості по кредиту ПАТ «Райффайзен банк Аваль» від 29.09.2017 року підтверджується, що у [PERSON] відсутня заборгованість перед банком (а.с.18, 19). Адвокат позивача [PERSON] 10.01.2017 року звернувся до Першого Приморського відділу ДВС в м. Одесі ГТУЮ в Одеській області з заявою про скасування арешту з майна [PERSON] (а.с.23-26). У відповідь на заяву про скасування арешту Перший Приморський відділ ДВС м. Одеси листом №1821 від 29.01.2017 року було відмовлено у задоволенні заяви, у звязку з тим, що виконавчий збір по виконавчим провадженням не сплачено. Запропоновано звернутися до Другого Приморського ВДВС м. Одеси з аналогічною заявою для отримання інформації про наявність проводжень відносно [PERSON], у звязку з реорганізацією відділів у 2017 році (а.с.17). ПАТ «Райффайзен банк Аваль» повідомляв Перший Приморським ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про погашення [PERSON] заборгованості за повне виконання рішення суду, заявою за вих. №114-40/26-3776 від 27.12.2017 року (а.с.32). Станом на 16.03.2018 року квартира, що належить [PERSON] на праві власності, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], знаходиться під арештом згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №47076438 від 06.04.2015 року, як встановлено з інформаційної довідки №117258667 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта (а.с.35-36). Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єкти цих прав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. У силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не числиться боржником по будь-яких виконавчих провадженнях, заборгованість за кредитним договором перед ПАТ «Райффайзен банк Аваль» погашена в повному обсязі, арешт з майна позивача так і не знятий, що здійснює перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядженні своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Згідно ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про\~стягнення виконавчого\~збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час вчинення виконавчих дій) У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір. У матеріалах справи не міститься Постанови про стягнення виконавчого збору, представник відповідача [PERSON], який був присутній у судовому засіданні 10.07.2018 року не надав суду докази покладення на [PERSON] виконавчого збору та відповідно його не сплати. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, враховуючи вищевикладене, зважаючи, що відповідач не довів факт несплати позивачем виконавчого збору, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Outcome: approved