Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.04.2017 року звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстровано 13.01.2002 року Вінницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що 13.01.2002 року складено відповідний актовий запис №32. Позовна заява мотивована тим, що спільне життя подружжя не склалося через несумісні характери, часті суперечки щодо різного уявлення про сімейний устрій, побут та взаємовідносини подружжя. Відповідач перестала надихати та поважати свого чоловіка, що стало причиною стосунків (перелюбства) позивача з іншою жінкою. Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач переконаний, що подальше існування шлюбу є недоречним, сімя фактично перестала існувати, її відновлення неможливе, шлюб існує формально, подальше його збереження є неможливим та недоцільним. На примирення та відновлення подружніх відносин позивач не згоден, подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить його інтересам. Під час шлюбу у подружжя народилися діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спори стосовно місця проживання дітей та спільного майна подружжя між сторонами відсутні. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Суд, заслухавши позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача та відповідача, їх бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами по справі припинено, шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати, а позов задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved