overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2015р. звернулась до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є її колишнім чоловіком, не проживає в квартирі з грудня 2011 року, залишив її добровільно, забравши всі свої речі, комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться, де мешкає в даний час невідомо. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. В судове засідання відповідач не з'явився, про день слухання справи повідомлений за останнім відомим місцем проживання. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд визнав можливим розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків. Спірне жиле приміщення № [ADDRESS] складається з двох кімнат в комунальній квартирі і має загальну площу 48,38 кв.м, житлову - 32.60 кв.м. Відповідно до довідки за формою 3, в квартирі зареєстровані сторони та син сторін [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 17 червня 2014р. шлюб сторін було розірвано за позовом [PERSON] При цьому, обґрунтовуючи позов, [PERSON] посилалась на те, що вони з відповідачем проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки більше 2 років. Відповідач [PERSON] визнав позов повністю та не заперечував проти зазначених позивачем мотивів розірвання шлюбу (а.с.9). Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає з грудня 2011 року без поважних причин. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідками сторін, показали суду, що відповідач не проживає в спірній квартирі близько чотирьох років, оскільки вони іноді заходять до позивача. Речей відповідача в квартирі немає, квартирою він не цікавиться. Свідок [PERSON] бачила, як відповідач в кінці 2011 чи на початку 2012р., вивозив свої речі з квартири. Згідно акту від 11 грудня 2015р., складеного сусідами та затвердженому начальником ЖЕД «Печерськжитло», відповідач в спірному житловому приміщенні не проживає близько чотирьох років (а.с. 6). Таким чином, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження, оскільки відповідач більше шести місяців не проживає та не користується спірним жилим приміщенням без поважних причин, через що втратив право користування ним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2015 року пред'явив до суду позов до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 18 листопада 2000 року, про що зроблено актовий запис № 1401 Відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України . Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Заяву обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, у них різні характери та погляди на життя, через що виникали часті сварки, внаслідок чого з червня 2015 року вони припинили подружні стосунки , разом не проживають та ведуть спільного господарства . Проти примирення категорично заперечує, оскільки перебування у шлюбі суперечить його інтересам . У судове засідання позивач [PERSON] подав заяву, згідно із якою просить розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила , що не заперечує щодо розірвання шлюбу із позивачем. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 25 травня 2000 року, про що зроблено актовий запис 18 листопада 2000 року, про що зроблено актовий запис № 1401 Відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України . Від шлюбу сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] . Сімейне життя сторін не склалося, внаслідок різних характерів та поглядів на життя, між сторонами постійно виникають а сварки, що спричинило те, що з червня 2005 року між ними припинилися подружні та сімейні стосунки, вони перестали вести спільне господарство та разом проживати . Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає, що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2015 року предявив до суду позов до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 19 червня 2009 року, про що зроблено запис №5641/2009 від 19 червня 2009 року Муніципалітетом Теннер [PERSON] . Від шлюбу дітей немає. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у нього із відповідачкою спільне життя не склалося, з 2013 року між ними фактично припинились шлюбні стосунки, вони не ведуть спільного господарства. Важає наведені причини розірванні шлюбу вагомими, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що не заперечують щодо ухвалення заочного рішення, просять позовні вимоги [PERSON] задоволити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не зявилася, не повідомивши причин неявки. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони , громадянин України [PERSON] та громадянка України [PERSON] вступили у зареєстрований 19 червня 2009 року, про що зроблено запис №5641/2009 від 19 червня 2009 року Муніципалітетом Теннер [PERSON] . Від шлюбу сторін дітей немає. Внаслідок того , що спільне життя сторін не склалося, з 2013 року вони не підтримують подружніх і сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства. При цьому позивач настоює на розірванні шлюбу, мотивуючи своє рішення тим, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2018 звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двої спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які наразі проживають та зареєстровані з матір'ю. Сімейне життя у сторін останнім часом не склалось через загострення давніх протиріч між ними. Через суттєву різницю у поглядах та переконаннях постійно виникали і виникають конфлікти. На сьогодні позивач та відповідач не проживають як одна сім'я і ведуть окреме господарство. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надіслав на адресу суду заву про розгляд справи без його участі. Позов визнає в повному обсязі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). А тому, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.02.2010 сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 174, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.02.2010. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.01.2012 та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.05.2015. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім'я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що 28.02.2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, актовий запис № 376. Від спільного шлюбу у сторін є малолітня дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Спільне життя між сторонами не склалося. Під час сумісного проживання виявилось, що сторони мають несумісні характери та різні погляди на взаємовідносини між подружжям. Позивач [PERSON] згідно заяви просила справу слухати у її відсутність. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. В зв`язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.02.2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, актовий запис № 376, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 28.02.2009 року. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 20.09.2010 року. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 768,40 грн. судового збору на користь позивача та на користь позивача витрати, пов`язані із правовою допомогою, в розмірі 750,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2020 року звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 24 вересня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки з відповідачем припинені через втрату взаєморозуміння та наявність різних поглядів на життя. Оскільки примирення неможливе, просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2020 року по справі відкрито провадження. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила , відзив на позов не надала, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 24 вересня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення Як вбачається з пояснень, викладених позивачем в позовній заяві, вона не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з [PERSON] . Вважає, що сім`я розпалась остаточно, на примирення не згодна. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2021 року звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 14 січня 2012 року. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки з відповідачем припинені через втрату взаєморозуміння та наявність різних поглядів на життя. Оскільки примирення неможливе, позивач просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2021 року по справі відкрито провадження. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст.\~223, ч.1 ст.\~280 ЦПК України\~справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 14 січня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1\~ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4 ст.\~56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст.109\~СК\~України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення Як вбачається з пояснень, викладених позивачем в позовній заяві, він не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з [PERSON] .. Стосунки між сторонами погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, на примирення не згодний. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні\~ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2021 року звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 22 липня 1995 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені через втрату взаєморозуміння та наявність різних поглядів на життя. Оскільки примирення неможливе, позивач просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2021 року по справі відкрито провадження. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст.\~223, ч.1 ст.\~280 ЦПК України\~справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 22 липня 1995 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.1\~ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4 ст.\~56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст.109\~СК\~України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення Як вбачається з пояснень, викладених позивачем в позовній заяві, він не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з [PERSON] .. Стосунки між сторонами погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, на примирення не згодний. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні\~ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved