Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 серпня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 13 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено запис за № 1776 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання між подружжям часто виникали сварки внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Між сторонами втрачено почуття взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки. Спільно подружжя не проживає фактично з 2015 року. Подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 13 жовтня 2011 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 1776 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 жовтня 2012 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний запис за № 2433. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, під час спільного проживання між нею та відповідачем часто виникали сварки внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Між сторонами втрачено почуття взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки. Спільно подружжя не проживає фактично з 2015 року. Подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved