Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач 15 лютого 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив\~стягнути з [PERSON]\~ проценти за користування\~ коштами в розмірі 181\~988,96 гривень за період з урахуванням позовної давності з 13.02.2017 року , три відсотки річних в сумі 9107,70 гривень за вказаний період. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що йому відповідно до договору про відступлення права вимоги від 23.11.2016 року , який був укладений з [PERSON] , перейшло право вимоги за договором позики від 15 грудня 2011 року , укладеним між [PERSON] та [PERSON]. Оскільки відповідач , незважаючи на наявність судового рішення , зобов»язання за договором не виконує, з урахуванням позовної давності за період з 13.02.2014 року по 13.02.2017 року виникла заборгованість за процентами за користування грошовими коштами в частині неповернутих долірів США в розмірі 311\~925,25 гривень, за процентами в частині неповернутих грошових коштів в Євро в розмірі 52052,66 гривень, а всього 363\~977,91 гривень. Також, позивач вважає, що [PERSON] відповідно до вимог ст. 625 ЦК україни зобов»язаний сплатити йому 3% річних за прострочення виконання зобов»язань в сумі 18\~215, 41 гривень. Через брак коштів на сплату судового збору, позивачем заявлені вимоги щодо стягнення процентів в розмірі 181\~988,96 гривень та трьох відсотків річних в сумі 9107,70 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача позов не визнав, зазначивши, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2017 року по справі 333/5325/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість 131\~953,73 гривень, яка позивачем не сплачена. Представник відповідача, вважає, що заявлені вимоги підлягають зарахуванню, а тому підстав для стягнення суми боргу немає. Також, представник відповідача, не оспорюючи , наданого позивачем розрахунку, вважав , що відсутні підстави для стягнення 3% річних, оскільки в договорі визначений інший розмір процентів . Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін , приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики від 15 грудня 2011 року , відповідно умов якого [PERSON] було надано [PERSON] борг в розмірі 31\~163 доларів США та 1000 Євро строком до 15 грудня 2012 року, зі сплатою щомісячно до 10 числа 5% від отриманої суми. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2013 року у справі 331/4171/13-ц було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики з урахуванням процентів по 10.01.2013 року в розмірі 226\~234,69 гривень. У відповідності до договору про відступлення права вимоги від 23.11.2016 року [PERSON] передав позивачу [PERSON] право вимоги від [PERSON] у зобов»язанні, що виникло з договору позики від 15 грудня 2011 року. Як встановлено в ході розгляду справи , відповідачем [PERSON] до теперішнього часу кошти стягнуті на підставі рішення суду , а також проценти з 11.04.2013 року не сплачені. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). За змістом ст. 514 ЦПК україни до нового кредито переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).\~\~ Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно з ч.\~1 ст.\~598 ЦК зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях\~599, 600, 604609 ЦК, відповідно до яких зобовязання припиняється: 1) виконанням, проведеним належним чином (ст.\~599\~ЦК). Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання; 2) за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами (ст.\~600 ЦК); 3) зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги (ст.\~601 ЦК); 4) за домовленістю сторін (ст.\~604 ЦК); 5) внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст.\~605 ЦК); 6) поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст.\~606 ЦК); 7) неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст.\~607 ЦК); 8) смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою (ч.\~1 ст.\~608 ЦК); 9) смертю кредитора, якщо воно є нерозривно повязаним з особою кредитора (ч.\~2 ст.\~608 ЦК); 10) ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю (ст.\~609 ЦК). Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобовязання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.\~2 ст.\~625 ЦК. Ця правова позиція підтверджена і судовою практикою Верховного Суду України (Постанова Верховного Суду України від 20\~грудня\~2010\~р. у справі №\~3-57гс10, від 4\~липня\~2011\~р. у справі №\~3-65гс11, від 12\~вересня\~2011\~р. у справі №\~3-73гс11, від 24\~жовтня\~2011\~р. у справі №\~3-89гс11, від 14\~листопада\~2011\~р. у справі №\~3-116гс11, від 23\~січня\~2012\~р. у справі №\~3-142гс11). З огляну на вищевикладене, з [PERSON] на користь [PERSON] належить відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України стягнути 3% річних за договорами позики від 15 грудня 2011 року за період з 13.02.2014 року по 13.02.2017 року в межах заявлених позовних вимог , виходчи з розрахунку наданого позивачем в сумі 9\~107,70 гривень . Крім того, суд зазначає, що проценти, визначені статтями\~536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобовязання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст.\~625 ЦК, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового обов'язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтями\~536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК, і процентів, що стягуються відповідно до ст.\~625 ЦК, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст.\~536 ЦК та іншими статтями, і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст.\~625 ЦК, є правомірним . Ця позиція підтверджується практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 29\~травня\~2013\~р. у справі №\~6-39цс13). Тобто, у відповідності до вимог ст. 1048 ЦК України з відповідача також слід стягнути проценти за користування позикою за договором від 15 грудня 2011 року за період з 13.02.2014 року по 13.02.2017 року , в межах заявлених позовних вимог, відповідно до розрахунку наданого позивачем, в розмірі 181\~988,96 гривень . З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову . Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved