Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 серпня 2019 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свою позовну заяву обґрунтовував тим, що з 2009 року по 18 червня 2019 року перебував з відповідачем в трудових відносинах, звільнений згідно наказу від 18.06.2019 за згодою сторін. Зазначав, що в день звільнення з ним не було проведено повного розрахунку, розмір нарахованої, але не виплаченої, заробітної плати склав 24430,14 грн. Окрім того, 19.06.2019 уклав з відповідачем договір, за умовами якого за виконану роботу підприємство мало сплатити 4000 грн, які також виплачені не були. В поданій до суду позовній заяві просив стягнути з ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» на його користь заборгованість по заробітній платі 28430,14 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 24618,24 грн. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2019 року відкрито провадження в даній справі за позовною заявою [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про час, дату та місце су3дового засідання з розгляду справи по суті. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, з жодними заявами та клопотаннями до суду не звертався. В судовому засіданні з розгляду справи по суті 10 вересня 2019 року позивачем [PERSON] подано до суду заявку з проханням залишити без розгляду позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 28430,14 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10 вересня 2019 року позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» в частині вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 28430,14 грн. залишено без розгляду. Решту позовних вимог позивач в судовому засіданні повністю підтримав, посилаючись на викладені в поданій до суду заяві обставини. Суд, заслухавши позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем ПрАТ «ПТМЗ» в трудових відносинах, звільнений 18 червня 2019 року згідно з наказом від 18 червня 2019 року № ПТМ00000270. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як встановлено судом, відповідач повний розрахунок з позивачем в день звільнення не провів, що підтверджується даними розрахункового листа за червень 2019 року (а.с. 8), даними руху коштів по картковому рахунку, відкритому на ім`я позивача [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені законодавством строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, жодних заперечень щодо заявлених позовних вимог не подавав. Тому суд, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог та наданих до суду доказів та матеріалів періодом затримки розрахунку при звільненні рахує період з 19 червня 2019 року по 23 серпня 2019 року, коли за твердженням позивача з ним було проведено розрахунок та виплачено розмір нарахованої заробітної плати в сумі 24430,14 грн. Тому суд приходить до висновку, що період затримки розрахунку складає період з 19.06.2019 по 23.08.2019, всього 2 місяці 3 дні. При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд обраховує середній заробіток відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 за наступним розрахунком: нарахована заробітна плата за останні два повні місяці роботи: 8994,08 грн (квітень 2019 року) + 18359,53 грн (травень 2019 року) = 27353,61 грн; кількість робочих днів за зазначені два місяці роботи - 43 дні; середньоденна заробітна плата: 636,16 грн. (27353,61 грн./43(кількість днів)=636,16 грн; середньомісячна заробітна плата - 13676,80 грн. Отже, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 29262 грн 08 коп. Разом з тим, відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. У разі непроведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача . При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Саме такі правові висновки, викладені в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року (6-33391св14) та 4 березня 2015 року (6-45537св14) постановах Верховного Суду України від 21 листопада 2011 року (6-60цс11), 11 лютого 2015 року (6-223цс14). В останній постанові по вказаній категорії трудових правовідносин у справі №6-837цс15 Верховний суд України дійшов до наступних правових висновків. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу. Право суду зменшити розмір відшкодування, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. При визначені розміру відшкодування середнього заробітку на користь позивача [PERSON] суд враховує розмір суми, яка не була виплачена позивачеві при звільненні, повний розрахунок відповідача з позивачам на час вирішення справи судом, та з урахування принципу співмірності визначає розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача, в розмірі 15000 грн. Тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial