Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний Банк « Південкомбанк» звернулися в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину своєї неявки суд не сповістила. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 26 вересня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 101 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». Згідно зазначеного рішення з 26 вересня 2014 року розпочата процедура ліквідації ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» [PERSON] 24 листопада 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 126 «Про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК», яким призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» [PERSON] 07.02.2008 між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та [PERSON] (надалі - позичальник) було укладено Кредитний договір № 2/01 -МК-080 (надалі - Кредитний договір), згідно з яким Банк надав позичальнику грошові кошти (надалі - Кредит) у сумі 198 000 (сто дев'яносто вісім тисяч) гривень 00 коп., а Позичальник зобов'язався повернути Кредит до 05.02.2015 року включно. Банк належним чином виконав свої зобов'язання по Кредитному договору та надав 07.08.2008 року - позичальнику кредит у сумі 198 000 (сто дев'яносто вісім тисяч) гривень 00 копійок. Виконання зобов'язань Позичальника по Кредитному договору забезпечується іпотекою нерухомого а саме: нежитлове приміщення загальною площею 39.6 кв.м, розташоване на першому поверсі пятиповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг: вулиця Тухачевского, будинок 13 приміщення 44, що підтверджується Іпотечним договором №1/02-1- зід 07.02.2008 року (надалі - Іпотечний договір), укладеним між Банком та [PERSON].( а.с 24-27). Відповідно до п. 3.2.4. кредитного договору, Банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, як_забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, у разі неповернення кредиту або частини кредиту несплати процентів, комісій штрафних санкцій та інших платежів, які пов'язані з цим договором. Частиною 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після _державної реєстрації іпотеки. Пунктом 3.1.5. Іпотечного договору передбачено право Банку звернути стягнення на предмет іпотеки, відповідно до розділу 5 цього договору, у випадку неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п. 5.2. Іпотечного договору, у разі порушення зобов'язань за кредитним договором, надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога Банку залишається без задоволення, він вправі розпочати стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку із виникненням заборгованості за Кредитним договором. Банк 31.10.2014 року звернувся до відповідача, як майнового поручителя, з вимогами погасити в добровільному порядку заборгованість, що підтверджується вимогою за вих. №07/4391 від 31.10.2014 року про усунення порушення зобов'язання в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та попередження, що у випадку непогашення заборгованості протягом 30 днів з моменту отримання вимоги, Банк розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. Протягом встановленого тридцятиденного строку та станом на день подання позову вказані вимоги відповідачем не виконані, прострочена заборгованість по кредиту. прострочена заборгованість по процентах за користування кредитом та штрафні санкції у вигляді пені за прострочення строків повернення кредиту та строків сплати процентів за користування кредитом Відповідачем не сплачені. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зокрема, за ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконано. Станом на 07.11.2014 року [PERSON] має прострочену заборгованість за кредитним договором в розмірі 173 271, 18 гривень, відповідно до розрахунку заборгованості, в тому числі: - поточна заборгованість за основним зобов'язанням - 16\~163 грн. 75 коп.; - прострочена заборгованість за основним зобовязанням - 150\~342 грн. 97 коп.; - пеня за порушення строків повернення Кредиту - 6\~764 грн. 46 коп. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням\~\~ умов,\~\~ визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, з положень ст.ст. 1050, 1054 ЦК слідує, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. За ст. 33 Закону України «Про іпотеку» невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положенням вказаної статті відповідає зміст п. 3.1.5 договору іпотеки від 07.02.2008, яким передбачено право позивача при порушенні [PERSON] основного зобовязання задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. На виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» 31.10.2014 банком на адресу відповідачки направлено письмову вимогу про усунення порушення основаного зобовязання, проте на час розгляду справи зазначені порушення не усуненні, заборгованість за кредитним договором від 07.02.2008 № 2/01-МК-080 не погашена. Пунктом 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Враховуючи, що судом встановлено порушення основного зобовязання за кредитним договором з боку [PERSON], при чому розмір заборгованості перед позивачем є співмірним з вартістю іпотечного майна погодженій сторонами у п. 1.4 договору іпотеки, суд вважає вимогу позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтованою та такою, що відповідає умовам договору та положенням закону і підлягає задоволенню. Відповідно до вимог статті 39 Закону «Про іпотеку», у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідні роз'ясненнями містяться і в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, щовиникають із кредитних правовідносин». Згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» рішенням суду може бути передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі\~\~ іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Як вбачається із змісту договору іпотеки у п. 5.6.2 останнього міститься відповідне застереження, що передбачає право передбачає право\~ПАТ «КБ «Південкомбанк» на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження\~[PERSON] Враховуючи наведені вище положення закону та встановлені в ході судового розгляду обставини, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача в частині надання ПАТ «КБ «Південкомбанк» права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації відповідно до вимог ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку». При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.\~ Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у способи, визначені цією статтею. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові. З урахуванням наведеного суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача в частині\~\~ надання ПАТ «КБ «Південкомбанк» всіх повноважень продавця з правом внесення предмета іпотеки до державного реєстру речових прав на нерухоме майно (у тому числі, але не виключно: з правом подання заяв в бюро технічної інвентаризації, відділу земельних ресурсів, у відповідний орган Управління Держземагенства України, державного реєстру речових прав на нерухоме майно; здійснення будь-яких платежів за продавця та отримання відповідних довідок), необхідних для здійснення такого продажу, - слід відмовити. В силу\~ст. 88 ЦПК України, враховуючи що позивач звільнений від оплати судових витрат, суд, судові витрати, що складаються із судового збору покладає на відповідача, і який підлягає стягненню в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial