Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 липня 2016 року звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В позовній заяві вказала, що із відповідачем [PERSON] проживала разом без реєстрації шлюбу. Мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. В судове засідання позивач не зявилася, надавши до суду письмову заяву, в якій свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, розглянувши справу без неї. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, надавши до суду письмову заяву пор визнання заявленого позову та розгляд справи без нього. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін та без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази, вважає можливим позов задовольнити. Відповідно до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обовязок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження дитини серії І-ЖД №443560, виданим 15 вересня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області ). В даний час сторони проживають окремо, дитина перебуває на утриманні позивача. Отже, відповідач [PERSON] законодавчо зобовязаний утримувати свою малолітню доньку до її повноліття, проте свій обовязок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, вказано, що держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обовязку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість стягнення коштів на їх утримання в судовому порядку. Так, згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Заявлені позивачем вимоги відповідач визнав у повному обсязі, погодившись сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. У звязку з цим позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, в якій зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved