Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач 24.10.2013 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «ПроКредитБанк» про припинення поруки. У позовній заяві позивач просив суд визнати припиненою поруку з 16 жовтня 2012 року [PERSON] перед ПАТ «ПроКредитБанк» за виконання зобов'язання ТОВ «Слов'янка» на користь ПАТ «ПроКредитБанк», яка виникла на підставі договору поруки №2053-ДП1 від 23.06.2006 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.09.2004 року між ЗАТ «ПроКредитБанк» та ТОВ «Слов'янка» була укладена рамкова угода №2053. Предметом цієї угоди стало зобов'язання кредитора (ПАТ «ПроКредитБанк») відкрити мультивалютну кредитну лінію після укладення між сторонами цієї рамкової угоди кредитних договорів на умовах забезпечення, строковості та повернення. 23.06.2006 року між ЗАТ «ПроКредитБанк», яке вподальшому було перейменовано в ПАТ «ПроКредитБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №2053-ДП1. За умовами договору поруки [PERSON] взяла на себе зобов'язання відповідати перед ПАТ «ПроКредитБанк» за виконання ТОВ «Слов'янка» зобов'язання, яке виникає з рамкової угоди №2053. Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.10.2012 року у справі про банкрутство ТОВ «Слов'янка» юридичну особу - ТОВ «Слов'янка» ліквідовано. У зв'язку із ліквідацією основного кредитора ТОВ «Слов'янка», поручитель [PERSON] вважає припиненою її поруку перед ПАТ «ПроКредитБанк» за виконання зобов'язання ТОВ «Слов'янка» перед ПАТ «ПроКредитБанк» з 16.10.2013 року. З огляду на зазначені обставини, позивач посилаючись на ст. 559, 609 ЦК України звернувся до суду з позовом до ПАТ «ПроКредитБанк» про припинення поруки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача Зеленецька І.М. заперечувала щодо задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, наявні докази, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Так, у висновках Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за IІ півріччя 2012 р. у ч.2 розділу «Спори щодо забезпечення виконання зобов'язань» зазначено, що згідно із ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема, за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За змістом ст.ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, за якого в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки. Відповідно до ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Судом встановлено, що 01.09.2004 року між ЗАТ «ПроКредитБанк» та ТОВ «Слов'янка» була укладена рамкова угода №2053. Предметом цієї угоди стало зобов'язання кредитора (ПАТ «ПроКредитБанк») відкрити мультивалютну кредитну лінію після укладення між сторонами цієї рамкової угоди кредитних договорів на умовах забезпечення, строковості та повернення (а.с. 4). 23.06.2006 року між ЗАТ «ПроКредитБанк», яке вподальшому було перейменовано в ПАТ «ПроКредитБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №2053-ДП1. За умовами договору поруки [PERSON] взяла на себе зобов'язання відповідати перед ПАТ «ПроКредитБанк» за виконання ТОВ «Слов'янка» зобов'язання, яке виникає з рамкової угоди №2053 (а.с. 5). Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.10.2012 року у справі про банкрутство ТОВ «Слов'янка» юридичну особу - ТОВ «Слов'янка» ліквідовано (а.с. 6). Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи. Аналогічне положення містить ч.2 ст. 104 ЦК України де зазначено,що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно витягу відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до реєстру 24.10.2012 року внесено відомості щодо припинення юридичної особи ТОВ «Слов'янка» (а.с.29-31). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо припинення договору поруки з 16 жовтня 2012 року є не обґрунтованими та безпідставними, а отже такими, що не підлягають задоволенню, оскільки зобов'язання поручителя припинили своє існування з 24.10.2012 року (з моменту внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed