Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] в квітні 2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому вказала, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 27.09.2003 року. Шлюб між подружжям було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 29.04.2011 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач працездатний, однак добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає; інших аліментних платежів відповідач не здійснює. Тому, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця. Ухвалою суду від 23.04.2019 року відкрито провадження по даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач надіслав відзив на позов, в якому погодився сплачувати позивачу на утримання дитини 1/6 частину свого заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі у розмірі 1100 гривень. [PERSON] вказав, що за домовленістю з позивачкою він залишив їй житловий будинок [ADDRESS] , придбаний у шлюбі, та усе майно по господарству в будинку. Протягом двох років він добровільно давав гроші на утримання доньки до того часу, поки колишня дружина заборонила йому бачитись з дочкою. 16.07.2010 року відповідач зареєстрував новий шлюб, від якого має двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час відповідач не працевлаштований, має нестабільний та мінливий дохід, а іноді не має взагалі, не має власного житла, тому просив позов задовольнити частково. Позивач [PERSON] надала до суду заперечення на відзив, в яких просила не брати до уваги відзив на позовну заяву. Вказала, що твердження відповідача, що будинок придбаний у шлюбі не відповідає дійсності, оскільки будинок [ADDRESS] було подаровано позивачу, що підтверджується договором дарування від 27.08.2004 року. Відповідачем не надано ніяких платіжних документів, які підтверджують, що він начебто протягом двох років надавав грошову допомогу на утримання їх доньки. Відповідач з моменту розлучення сам не проявляв ініціативи до спілкування з донькою та ігнорував її намагання спілкуватися. 03.03.2017 року позивач зареєструвала новий шлюб, від якого також має малолітню доньку [PERSON] , 2017 року народження, та на сьогодні перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Їх з відповідачем спільна донька хворіє та потребує постійного нагляду лікарів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу за її позовом розглянути у її відсутність, вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надіслав відзив, в якому позовні вимоги визнає частково. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.09.2003 року. Шлюб між подружжям було розірвано 03.03.2009 року (а.с.5 - свідоцтво про розірвання шлюбу). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Дитина на даний час виховується матір`ю, батько дитини на її утримання матеріальну допомогу не надає. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з положень\~ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до\~ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Визначаючи розмір аліментів,\~згідно з вимогами ст. 182\~СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів,\~а також те,\~що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,\~ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз`яснює,\~що згідно зі ст.\~185 СК України\~той з батьків,\~з кого присуджено стягнення аліментів на дитину,\~а також той з батьків,\~до кого вимога про стягнення аліментів не була подана,\~зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину,\~що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово,\~періодично або постійно. Згідно зі\~ ст.\~191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд роз`яснює,\~що згідно зі ст.\~192 СК України\~розмір аліментів,\~визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками,\~може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,\~погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 83 ЦПК України\~передбачено, що позивач повинен подати докази разом із поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дочки, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання. Суд вважає визначити розмір аліментів - 1/4 частку всіх видів доходу відповідача щомісячно на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, але не працює, інших аліментних обов`язків немає, хоч утримує двох дітей від іншого шлюбу, а також враховує стан здоров`я дитини, її матеріальне становище, те, що матір дівчинки в 2017 році народила дочку від іншого шлюбу, не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Виходячи з обов`язку батьків утримувати неповнолітніх дітей, враховуючи, що обов`язок [PERSON] по утриманню неповнолітньої дитини є абсолютним, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх доньки у розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 гривень на корить державного бюджету, оскільки позивачка була звільнена від його сплати при подачі позову.

Outcome: approved