Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до Заставнівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Посилається на те, що вона 14.02.1994 року зареєструвала з відповідачем шлюб. На даний час шлюб між ними не розірваний, однак фактичні шлюні відносини припинені біля року назад. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], який вже повнолітній та [PERSON], [INFO]. З моменту припинення шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, аліментів не сплачує та не бере участі у витратах, повязаних з їх вихованням. В звязку із тим, що неповнолітній син перебуває на утриманні позивача, вона не спроможна в повній мірі забезпечити його усім необхідним: продуктами харчування, предметами вжитку, одягом тощо. З цих підстав просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, обґрунтувала вищенаведеним та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності чи перенесення судового засідання на іншу дату від нього також не надходило. Відзив до суду також не надходив, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу розглянуто без участі відповідача, в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши доводи представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів,\~визначений судом\~або за\~домовленістю між\~батьками у\~твердій грошовій\~сумі,\~підлягає індексації\~відповідно до\~закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що в шлюбі між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], який вже повнолітній та [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Шлюб між сторонами не розірвано, проте фактичні шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2017 рок. Наведене вбачається із копії свідоцтва про укладення шлюбу та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15.12.2017 року (а.с.7, 9). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Утримання дитини є рівним обовязком як матері, так і батька. Судом встановлено, що до складу сімї позивача [PERSON] входить неповнолітній син [PERSON], який перебуває на її утриманні, здоровий, навчається в сьомому класі Малокучурівського НВК. Вищевказане підтверджується довідкою сільської ради №947 від 15.12.2017 року, копією акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15.12.2017 року, довідкою Малокучурівської СЛА ЗПСМ (а.с. 9, 10 - 11). Також судом встановлено, що позивач працює молодшою медичною сестрою в Чернівецькому облклінтубдиспансері де отримує заробітку плату, розмір якої за період з січня по листопад 2017 року склав 58939,08 гривень (а.с. 12), відповідач фізично здоровий, періодично виїжджає за межі України, працює по найму, має мінливий дохід. Добровільної угоди про сплату аліментів сторонами не укладено . З огляду на наведене, при призначенні аліментів, суд враховує, матеріальне становище та стан здоровя дитини, те що відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, яка спроможна заробляти та сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Таким чином суд, врахувавши вимоги статті 182 СК України та інші обставини, що мають істотне значення вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору в розмірі 704,80 грн., то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір саме в такому розмірі. На підставі викладеного, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, 180, 181, 182, 184, 191,

Outcome: approved