Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач 20.11.2018 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Йому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.10.2004 року, посвідченого Новіковим І.М., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 2193 на праві приватної власності належить будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] У цьому будинку окрім нього та його дружини зареєстрований його рідний син - [PERSON], [INFO], відповідач по справі. Відносини з відповідачем склалися складні, вони майне не спілкуються, син добровільно знятися з реєстрації не бажає, з липня 2017 року у його будинку не проживає, його речі також у будинку відсутні. Адреса мешкання відповідача на даний час йому не відома. Факт не проживання відповідача у його будинку підтверджується актом про не проживання, складеним Квартальним комітетом № 5 від 11.11.2018 року. У добровільному порядку вирішити даний спір не представляється за можливе. Реєстрація відповідача у вказаному будинку створює йому перешкоди в користуванні та розпоряджанні своїм майном. Крім того, він вимушений нести додаткові витрати за відповідача при оплаті комунальних послуг. На підставі викладеного, просить суд усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні ним зазначеним будинком, шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою з позбавленням права користування домоволодінням. Ухвалою про відкриття провадження від 10.12.2018 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив. Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 20.12.2018 року (а.с. 17). Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 16,319,321,383,386,391, 405 ЦК України підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 2. ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачу [PERSON], [INFO], на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.10.2004 року, посвідченого Новіковим І.М., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 2193 на праві приватної власності належить будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] (а.с. 5-6). У вказаному будинку крім позивача зареєстровані його дружина [PERSON] та син - [PERSON], відповідач по справі, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, складеною Квартальним комітетом № 5 від 11.11.2018 року (а.с. 3). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 13), відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 29.08.2008 року. За вказаною адресою відповідач не проживає з липня 2017 року, його особистих речей у будинку також немає, що підтверджується Актом про не проживання, складеним квартальним комітетом № 5 від 11.11.2018 року (а.с. 4). У зв'язку з реєстрацією відповідача у спірному будинку позивач вимушений нести додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги. Крім того, порушуються права позивача, як власника, щодо володіння, користування та розпорядження належним йому будинком. Він позбавлений права на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном. Поважних причин не проживання відповідача у спірному будинку судом не встановлено. У добровільному порядку вирішити спір не вдається. З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] в частині усунення йому перешкод у користуванні житловим будинком з надвірними будівлями [ADDRESS], визнавши відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування цим будинком. Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, суд вважає що така не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання» на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку і тому додаткового рішення не потребує. Тому виходячи з правового аналізу норм закону, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Outcome: partial