Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач 14.04.2014 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 14261, 40 грн., індекс інфляції в розмірі 2124,95 грн., пеню за несвоєчасне повернення страхового відшкодування в розмірі 641,76 грн., 3% річних за період прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 146,52 грн., вартість витрат на правову допомогу в розмірі 200,00 грн. та вартість моральної шкоди -10000 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 22.09.2013 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль «Фольцваген», д.н.з. [NUMBER]. Винного у ДТП водія [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн. Однак, оскільки відповідальність заподіювача шкоди була застрахована згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», 29.11.2013 року позивачем було подано заяву про виплату страхового відшкодування та надано страховику необхідні для цього документи. Проте, термін, який відведено на виплату страхового відшкодування, сплив 15.12.2013 року. При цьому, позивач зазначає, що сума страхового відшкодування становить 13470,12 грн., однак була розрахована спеціалістом станом на 29.11.2013 року у відповідності до закупки комплектуючих деталей на автомобіль в доларах США та була еквівалентна 1685,24 доларам США. Разом з тим, станом на 18.04.2014 року йому було виплачено лише 3470,12 грн., що еквівалентно 434,14 доларам США, тоді як позивач вважає, що сума боргу відповідача складає 1251,00 долар США, що на момент подачі позову дорівнює 14261,40 грн. за курсом НБУ (1 дол. США = 11,4 грн.). Позивач зазначає, що він неодноразово звертався до страховика з вимогою про страхове відшкодування та пені, однак такі звернення відповідач залишав без задоволення. Крім того, позивач вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 641,76 грн. відповідно до ст. 36.5 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми, які складають 2124,95 грн. та 146,52 грн. відповідно, та вартість витрат на правову допомогу у розмірі 200,00 грн. в порядку ст. 84 ЦПК України, які підтверджуються оформленням нотаріально посвідченої довіреності на ведення його справи в судах за вказану суму оплати. Посилаючись на те, що такий тривалий розгляд страхового випадку відповідачем негативно вплинув на стан його здоров'я, самопочуття, що відповідно викликало занепокоєння його родини та близьких, наслідки чого призвели до проблематизації його життя, погіршили гармонійні адаптовані умови життєдіяльності, були порушені актуальні життєві плани позивача, на тривалий період зникла можливість побудови та реалізації нових життєвих планів, нової продуктивної самореалізації, а тому позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування з 14261, 40 грн. до 4261, 40 грн. та пені з 641,76 грн. до 226,37 грн. Представник ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судовому засіданні проти позову заперечувала повністю, вважаючи вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Посилалась на те, що 05.03.2014 року АТ «УОСК» за фактом згаданого ДТП прийняло рішення про виплату на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 13470.12 грн., яка була здійснена в повному обсязі на рахунок позивача платіжними дорученнями №1361 від 13.03.2014 року та №3473 від 29.05.2014 року. А також була здійснена виплата на користь позивача пені у розмірі 415,39 грн. платіжним дорученням №3694 від 05.06.2014 року за прострочення страхового відшкодування, яке наступило з 28.02.2014 року. Щодо вимог про стягнення інфляційних в розмірі 2124,95 грн. та 3-х відсотків річних в розмірі 146,52 грн., то вважає, що санкцією за невчасні виплати страховиком страхових відшкодувань є лише сплата неустойки у вигляді пені п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому вимоги про сплату індексу інфляції та 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування є неправомірними та не підлягають до задоволення. Вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. представник також не визнала як таку, що не ґрунтується ні на законі, ні на договорі, оскільки страхова компанія не є особою, що завдала шкоду майну потерпілого, а лише відшкодовує шкоду, заподіяну майну потерпілого. На вимогу про стягнення 200,00 грн. на правову допомогу та судових витрат заперечувала за відсутністю для цього правових підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобі врегульовані положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які по суті є організаційно-правовою формою гарантованого державою забезпечення права потерпілих осіб внаслідок дії (взаємодії) джерел підвищеної небезпеки на відшкодування шкоди, заподіяної в наслідок пригоди. Відповідно до ст. 22 цього закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з п. 36.1. ст. 36 цього закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial