Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач 18.02.2021 року звернувся у Пустомитівський районний суд Львіської області з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у розмірі 2270,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 07.10.2019 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 122-412 . На підставі вказаного договору Банк надав відповідачу кредит розмірі 21 500,00 грн. на строк 60 місяців зі сплатою 56 % річних. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого у нього, станом на 05.02.2021 року виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 14 775,94 грн., яка залишається не сплаченою відповідачем. Тому змушений звернутись в суд для захисту свого майнового права та інтересу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, не подав відзив на позов та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Неявка належним чином повідомленого відповідача в силу ч.1 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті, Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України так як представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового зсідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.10.2019 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 122-412 за яким відповідач у справі отримав грошові кошти у сумі 21 500,00 грн. на строк 60 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 06 жовтня 2024 року, зі сплатою 56 % річних за користування кредитом. Факт отримання кредиту підтверджуються переліком рахунків позивальника, що є додатком №2 до Договору про споживчий кредит № 122-412 та випискою по рахункам виконавця за період 07/04/2020 до 05/02/2021. Відповідно до п. 3.3.3 Договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 358,33 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 05 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з листопада 2019 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, який банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Згідно п. 3.9 Банк має право вимагати повернення кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом, строк сплати яких ще не настав в повному обсязі, але не виключно, у разі, якщо відбулася будь-яка з наступних подій: - затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом на один календарний місяць; неподання позичальником на вимогу банку документів, що стосуються його фінансового стану. Відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 05.02.2021 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 14 775,94 грн., з яких: 11 532,08 - заборгованість за кредитом; 2637,19 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 459,15грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 147,52 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату процентів. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості як належний доказ по справі, оскільки будь-яких доказів на спростування такого відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов`язань в строки, передбачені договором споживчого кредиту, належним чином не виконав, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved