Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 жовтня 2015 року звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми авансу. В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відео конференції з Тульчинським районним судом Вінницькоїї області, позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що 03 жовтня 2014 року він передав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 грн., які були отримані ним в якості авансу за майбутню купівлю належного відповідачеві будинку. Про отримання грошових коштів відповідач власноручно написав розписку. В подальшому договір купівлі-продажу з відповідачем вони так і не уклали, тому просив стягнути з відповідача аванс у розмірі 5000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнав та погодився з необхідністю повернення позивачеві сплаченого ним авансу в сумі 5000 грн. Водночас, наполіг на відшкодуванні позивачем понесених ним витрат на підготовку необхідних для укладення договору купівлі-продажу документів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази, вважає необхідним позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що на початку жовтня місяця 2014 року позивач [PERSON] домовився з відповідачем [PERSON] придбати належний відповідачеві жилий будинок, розташований в м.Тульчин по вул.Глінки 2 Вінницької області. З метою подальшого укладення договору купівлі-продажу, позивач передав відповідачеві 5000 грн., про що сторони склали відповідну письмову розписку. В ч.1 ст.570 Цивільного кодексу України зазначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Водночас в диспозиції ч.2 ст.570 Цивільного кодексу України законодавець зазначив, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. За змістом вказаної статті завдатком може забезпечуватися тільки дійсне зобов'язання, тому правила ч.1 ст.571 Цивільного Кодексу України про залишення завдатку у кредитора, застосовується у випадках, коли договір було укладено, але сторона ухиляється від його виконання. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України з цього питання, яка викладена в рішенні Судової палати з цивільних справ від 15 квітня 2009 року, правила ст.571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін.\~ У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але\~ відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Оскільки договору купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок виконання договору кошти визнаються судом авансом, а тому підлягають поверненню відповідачу у розмірі, в якому вони передавалися. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог не заперечував, вказавши, що дійсно отримав грошові кошти, які були передані йому позивачем [PERSON] в розмірі 5000 грн. про що свідчить розписка надана відповідачем від 03 жовтня 2014 року. Зазначив, також, що при укладенні з позивачем договору купівлі-продажу сплачені позивачем кошти в сумі 5000 грн. мали бути йому повернуті, після сплати позивачем вартості будинку. Відповідно до ч.ч.1 та 4 ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши про це усну заяву. У разі визнання відповідачем позову, яке (визнання) має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову (п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Таким чином, враховуючи визнання заявленого позову відповідачем, з огляду на відсутність укладеного між сторонами договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, суд вважає можливим заявлений позов задовольнити у повному обсязі. Окрім цього, у звязку із задоволенням позову, у відповідності з вимогами ч.3 ст.88 ЦПК України та п/п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає судовий збір в сумі 487 грн.20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved