Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON], від імені якої діє [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Суворова, буд. 89, посилаючись на те, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 89 по вул. Суворова в м. Мелітополі Запорізької області. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаному будинку з 2014 року, відповідач [PERSON] зареєстрована з квітня 2015 року. З моменту реєстрації відповідачі в житловому будинку не проживали, їхні речі в ньому відсутні. Реєстрація місця проживання відповідачів у належному позивачу будинку перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Позивач у судове засідання не зявилася, але від неї до суду надійшла суду заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час, місце судового розгляду повідомлені належним чином, про поважні причини своєї неявки суд не повідомили. Через неявку відповідачів у судове засідання, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування щодо вирішення спору стосовно визнання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, затверджений рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради №284/11 від 27.12.2018 року, та враховуючи інтереси дитини. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. На підставі договору дарування будинку від 07.12.2005 року, позивач є власником будинку № 89 по вул. Суворова в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією договору дарування будинку /а.с.7/, що також копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9350266 від 20.12.2005 року /а.с.8/, так копією технічного паспорту на вказаний будинок /а.с.9-11/. Відповідно Довідки від 26.07.2018 року голови квартального комітету № 105, за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Суворова, буд. 89, зареєстровані - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак з дня реєстрації у вказаному будинку не проживали /а.с.12/. Судом встановлено, що у звязку з реєстрацією відповідачів у належному позивачу будинку, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідачі є членами сім'ї позивача, а саме: [PERSON] племінниця, [PERSON] чоловік відповідача [PERSON], та відповідач [PERSON] - донька відповідачів, тому згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2\~ст.405 ЦК України, згідно яких член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідачів в будинку судом не встановлено. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] цілком законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:\~розмір судового\~збору перевищує\~5\~відсотків розміру\~річного доходу\~позивача -\~фізичної особи\~за попередній\~календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у\~частині першій\~цієї статті. Згідно до п.1 ч. 2ст.\~141\~ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача ухвалою суду від 12.09.2018 року було звільнено від сплати судового збору у розмірі 2114,40 грн. у цивільній справі за її позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 2114 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved