Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач 22.12.2018 звернувся до суду з позовом до відповідача та, з урахуванням заяви від 16.04.2019 про збільшення позовних вимог просив стягнути на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 46 983,31 грн., пеню в розмірі 19 574,28 грн., втрати від інфляції в розмірі 4259,98 грн., 3 % річних у розмірі 1669,89 грн., а всього - 72 487,46 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.09.2017 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] , який керуючи автомобілем «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу. Зазначено, що вказана ДТП сталася з вини водія [PERSON] . Посилався на те, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ««Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП, була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ /0150148 від 25.04.2017 страховою компанією ТДВ «СТ «Домінанта». Зазначено, що 20.12.2017 відповідачу була подана заява про виплату страхового відшкодування. Посилався на те, що після огляду пошкодженого автомобіля експертом, який був залучений страховою компанією, та розрахунку розміру заподіяної шкоди, відповідачем було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 92 029, 14 грн., зазначена сума повинна бути сплачена до 19.03.2018, але до зазначеної дати відповідачем страхове відшкодування сплачено не було. Після неодноразових вимог позивача сплатити йому кошти, відповідач 25.04.2018 частково виплатив страхове відшкодування та перерахував позивачу на банківський рахунок 45 045, 83 грн. У зв`язку з простроченням виплати страхового відшкодування позивач вважає за доцільне стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 46 983, 31 грн., пеню з розрахунку: за період з 19.03.2018 по 25.04.2018 із суми 92 029,14 грн. у розмірі 3257,57 грн., за період з 26.04.2018 по 18.04.2019 із суми 46 983,31 грн. у розмірі 16 316,71 грн., а всього: 19 574,28 грн., інфляційні збитки з розрахунку: за період 19.03.2018 по 26.04.2018 із суми 92 029,14 грн. у розмірі 736,23 грн., за період 26.04.2018 по 18.04.2019 із суми 46 983,31 грн. у розмірі 3523,75 грн., а також 3 % річних за період з 19.03.2019 по 25.04.2018 із суми 92029,14 грн. у розмірі 287,43 грн., із суми 46 983,31 грн. за період з 26.04.2018 по 18.04.2019 у розмірі 1382,46 грн., а разом - 1669,89 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.12.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач ТДВ «СТ «Домінанта» в судове засідання свого представника не направила, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 26.09.2017 в м. Києві, Жулянський міст (Нова Дорога) о 07:27 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу. Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01.12.2017 [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, відповідно до зазначених вище норм, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану шкоду. Проте, встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] , який керував автомобілем «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта», відповідно до страхового полісу АМ/0150148 від 25.04.2017. Відповідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). 03.10.2017 позивач звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення виплати страхового відшкодування. 20.12.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Так, в результаті ДТП позивачу була завдана майнова шкода в розмірі 92 029, 14 грн., що підтверджується страховим актом № 12401/1/ЦВ, складеним ТДВ «СТ «Домінанта» 27.12.2017. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилається на те, що відповідачем було частково сплачено страхове відшкодування шляхом перерахування на його банківський рахунок 25.04.2018 суми 45 045,83 грн., на підтвердження чого надав суду виписку про надходження по картці/рахунку. Однак, решту суми страхового відшкодування у розмірі 46 983,31 виплачено так і не було, що стало підставою для звернення до суду. Частиною 2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до частини 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Водночас, відповідно до частини 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Встановлено, що 07.06.2018 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, винесла розпорядження №866 про анулювання ліцензії ТДВ «СТ «Домінанта». Однак, анулювання ліцензії не звільняє ТДВ «СТ «Домінанта» від обов`язку виконати свої зобов`язання за укладеним договором (полісом) страхування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» у зв`язку із настанням страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі зобов`язане відшкодувати позивачу суму заборгованості за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його майну, яка становить 46 983,31 грн. (92 029,14 грн. - 45 045,83 грн.). Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Крім того, згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючи, що 20.12.2017 позивачем була подана заява про виплату страхового відшкодування до ТДВ «СТ «Домінанта» та п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно якого страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, то відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу страхове відшкодування до 19.03.2018, а отже з 19.03.2018 має нараховуватись пеня. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем пеня за прострочення виконання зобов`язання за період з 19.03.2018 по 25.04.2018 із суми 92 029,14 грн. становить 3257,57 грн., а за період з 26.04.2018 по 18.04.2019 із суми 46 983,31 грн. - 16 316,71 грн., а всього пеня становить 19 574,28 грн. Вказаний розрахунок є вірним та сторонами у справі не оспорювався, а тому він може бути прийнятим судом до уваги при вирішенні даної справи. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 19 574, 28 грн. Позивач також просив стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» 3 % річних за період з 19.03.2019 по 25.04.2018 із суми 92029,14 грн. у розмірі 287,43 грн., із суми 46 983,31 грн. за період з 26.04.2018 по 18.04.2019 у розмірі 1382,46 грн., а разом - 1669,89 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з тим, що судом встановлений факт прострочення виконання своїх зобов`язань ТДВ «СТ «Домінанта» перед позивачем, суд приходить до висновку про стягнення з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь [PERSON] за період з 19.03.2018 по 18.04.2019 3% річних в сумі 1 669, 89 грн. та інфляційне збільшення боргу в сумі 4 259, 98 грн., при цьому, слід зазначити, що наданий позивачем розрахунок вказаних вище штрафних санкцій перевірений судом та є арифметично вірним. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» на користь позивача суми заборгованості з виплати страхового відшкодування у розмірі 46 983, 31 грн., пеню в сумі 19 574, 28 грн., 3% річних в сумі 1 669, 89 грн. та інфляційні втрати в сумі 4 259, 98 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 9 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 724,87 грн.

Outcome: approved