Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 листопада 2015 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 30 січня 2015 року померла її баба, [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,010 га, що розташована на території Мармуліївської сільської ради, Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-КВ № 015011. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт на спадкову земельну ділянку втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначену спадкову земельну ділянку, після смерті [PERSON], яка померла 30 січня 2015 року. Позивач та представник позивача подали до суду заяви, в яких вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили суд розглядати справу без їхньої участі. Представник відповідача подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просила суд розглядати справу без її участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 30 січня 2015 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 319065 (а.с.7). 22 листопада 2007 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] все своє майно (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,010 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-КВ № 015011. Позивач [PERSON], [INFO] є спадкоємцем за заповітом (а.с.8). Відповідно до довідок, виданих Держаним нотаріусом [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлої 30 січня 2015 року [PERSON] не заводилась. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у звязку з тим, що державний акт на спадкову земельну ділянку втрачено (а.с.13), що стверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Державного нотаріуса Тетіївської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.12). Дані обставини перешкоджають позивачу отримати свідоцтво про право власності на спадщину, тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved