Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 березня 2019р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 02.11.1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . Проте, спільне подружнє життя не склалося через сімейні сварки, розбіжності в інтересах та непорозуміння, почуття поваги, довіри та кохання один до одного втратили, шлюбні відносини не підтримують 6 років, проживають окремо з липня 2018 року, спільного господарства не ведуть, мають окремний бюджет, шлюб існує лише формально. Ухвалою суду від 05.04.2019 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, ухвалою суду від 30.05.2019 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 14, 19-20). У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати, так як сімейне життя не склалося, шлюбні відносини з відповідачем не підтримують 6 років, проживають окремо з липня 2018 року, спільного господарства не ведуть, мають окремний бюджет. Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 листопада 1999 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 927, прізвище подружжя після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.8). Від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві від 25.01.2000 року, актовий запис № 111 (а.с.9). Причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося через сімейні сварки, розбіжності в інтересах та непорозуміння, почуття поваги, довіри та кохання один до одного втратили, шлюбні відносини не підтримують 6 років, проживають окремо з липня 2018 року, спільного господарства не ведуть, мають окремний бюджет, шлюб існує лише формально. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини не підтримують, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя на збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved