Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 16.09.2019 року до суду з позовною заявою, та просив зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод у побаченнях та участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] ; визначити порядок його участі у вихованні дитини - [PERSON] , [INFO] , наступним чином: встановити побачення батька з сином щонеділі та щопонеділка щотижня кожного місяця з 15.00 до 19.00 годин в зимовий період (з 01 жовтня до 01 квітня), та у літній період з 17.00 до 20.00 годин без обмеження місця спілкування, в тому числі за місцем його проживання; виїзд на відпочинок на море в літній період терміном на два тижні з 01 червня по 31 серпня кожного року. Свої вимоги мотивував тим, що від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідачка чинить йому перешкоди у побаченнях та спілкуванні з сином, у зв`язку з чим він позбавлений права брати участь у вихованні дитини. На його неодноразові прохання з цього приводу, відповідачка безпідставно відмовляє, не пояснюючи причин цьому, але не заперечує на його побаченнях з сином на її умовах. Після припинення спільного проживання, він постійно утримує матеріально свого сина, виплачує аліменти, додатково купує подарунки. За місцем роботи та проживання він характеризується позитивно, стан його здоров`я задовільний. Вказані обставини змусили його звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Його представник адвокат Івасишин В. П. у судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої на позові наполягав та справу просив розглянути у його відсутність. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала. Надала відзив на позов, згідно якого просила у позові відмовити та залишити встановлений порядок участі позивача у вихованні сина, який визначений у рішенні виконкому Подільської міської ради №45 від 28.02.2019 року. Вказувала, що вона ніколи не заперечувала проти спілкування позивача з сином. Вони двічі за вимогою позивача узгоджували порядок його участі у вихованні сина та зупинились на порядку, який визначений у рішенні виконкому Подільської міської ради №45 від 28.02.2019 року. Саме з цим порядком вона згодна. З вимогами позивача не погоджується, оскільки необхідно виходити з інтересів малолітньої дитини, режиму, адже у віці 3,5 років дитина потребує постійного догляду матері. Крім того, позивач є інвалідом з дитинства, у нього епілепсія, що дає їй всі підстави хвилюватися за дитину, адже невідомо як може вплинути непередбачений стан позивача на дитину. Представник Органу опіки та піклування Подільської міської ради Одеської області за довіреністю Жосан Т. В. просила позов задовольнити частково та встановити порядок участі позивача у вихованні дитини, визначеному у висновку Органу опіки та піклування Подільської міської ради Одеської області №2997 від 20.11.2019 року. Вислухавши пояснення учасників розгляду справи, свідка, та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 12 грудня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №408. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 листопада 2018 року, справа №505/2398/18, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26 листопада 2018 року, справа №505/1939/18, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 червня 2018 року і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . 14 червня 2018 року позивач звернувся з заявою до начальника відділу служби у справах дітей про визначення порядку його участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконкому Подільської міської ради Одеської області №160 від 27 червня 2018 року було встановлено порядок участі батька [PERSON] у вихованні його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає окремо, наступним чином: щосереди з 17.00 до 19.00 та щосуботи з 15.00 до 17.00 у присутності матері [PERSON] та на нейтральній території. 16 листопада 2018 року позивач звернувся з заявою до начальника відділу служби у справах дітей про зміну визначеного порядку його участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконкому Подільської міської ради Одеської області №45 від 28 лютого 2019 року було змінено встановлений порядок участі батька [PERSON] у вихованні його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає окремо, з: «щосереди з 17.00 до 19.00 та щосуботи з 15.00 до 17.00» на «щонеділі з 15.00 до 17.00 та щопонеділка з 15.00 до 17.00» у присутності матері [PERSON] та на нейтральній території. Орган опіки та піклування Подільської міської ради Одеської області надав висновок про №2997 від 20.11.2019 року, яким було встановлено наступний порядок участі батька [PERSON] у вихованні його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] : побачення та спілкування батька з сином кожної неділі щотижня з 15.00 до 19.00 години, та кожного понеділка щотижня з 16.00 до 19.00 години в зимовий період (з 01 жовтня до 01 квітня), та у літній період з 17.00 до 20.00 години без обмеження місця спілкування, в тому числі за місцем проживання батька. Спільний відпочинок з виїздом на море в літній період терміном на два тижні з 01 червня по 31 серпня кожного року. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідачки, суду показала, що позивач вигнав відповідачку з дитиною з дому, а тому вони стали проживати у неї. Вказаний факт став підставою того, що коли позивач прийшов до неї додому побачитись з дитиною, свідок його вигнала. Її донька не чинить позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною, коли погода добра батько зустрічається з сином. Її дуже непокоїть хвороба позивача на епілепсію, тому вважає, що залишати дитину з ним наодинці небезпечно. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а стаття 153 цього Кодексу встановлює право матері, батька та дитина на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Тлумачення статті 159 СК України свідчить про те, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Судом встановлено, що до теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо порядку участі батька у вихованні дитини. Вказане вбачається і з того, що сторони двічі узгоджували такий порядок через орган опіки та піклування. Суд враховує, що дитина має природну потребу спілкуватися з батьком. Відсутність батьківської лінії виховання, справить на сина негативний напрямок, тому для формування моделі поведінки необхідне спілкування з обома батьками. Судом встановлено, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином, тому суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу у побаченнях та участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] . Щодо порядку участі у вихованні дитини, суд приходить до наступного висновку. Згідно довідки серії [NUMBER], [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства, безстроково. Судом встановлено, що підтверджено і позивачем, що він хворіє на епілепсію. Як вказував позивач, приступи епілепсії у нього бувають дуже рідко, тобто це одиничні випадки. Проте, у висновку органу опіки та піклування жодним чином не взято до уваги хворобу батька. Відповідно до ч.ч.4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи, що висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим, ним не взято до уваги усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення, а саме: хвороба на епілепсію батька, який проживає сам, та безпорадний вік дитини, суд не погоджується з таким висновком у частині зустрічей батька з дитиною без присутності матері. Таким чином, виходячи з віку малолітньої дитини - 3,5 років, яка є безпорадною та ще не може сама себе захистити, та враховуючи ту обставину, що батько хворіє на епілепсію та у нього у будь-який час може статися приступ, суд дійшов висновку про те, що зустрічі з батьком мають відбуватись у присутності матері дитини до досягнення дитиною шестирічного віку. Це стосується також і спільного відпочинку у літній період, який є можливим, на переконання суду, також лише після досягнення дитиною шестирічного віку. Що стосується побачення дитини з батьком за місцем мешкання останнього, суд вважає, що такі зустрічі можливі за погодженням матері до досягнення дитиною шестирічного віку. На переконання суду, саме з шестирічного віку у дитини є мінімальні можливості на самозахист. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи інтереси малолітнього [PERSON] , [INFO] , його вік, режим дня, стосунки між батьками, тісний зв`язок із матір`ю через свій малолітній вік, хворобу батька, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме у частині: зобов`язання [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у побаченнях та участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] ; визначення порядку участі [PERSON] у вихованні дитини - [PERSON] , [INFO] , наступним чином: встановити побачення батька з сином щонеділі щотижня з 15.00 до 19.00 годин, щопонеділка щотижня з 16.00 до 19.00 години в зимовий період (з 01 жовтня до 01 квітня), та у літній період з 17.00 до 20.00 годин, без обмеження у місці спілкування в присутності матері дитини до досягнення дитиною 6-ти річного віку, а за місцем мешкання [PERSON] - за погодженням з матір`ю, після досягнення дитиною 6-ти річного віку - без присутності матері дитини та такого погодження; дозволити батьку спільний відпочинок з сином в літній період з 01 червня до 31 серпня, на два тижні, після досягнення дитиною 6-ти річного віку. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають як передчасні з огляду на вік дитини. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Встановлений порядок участі батька у вихованні дитини не обмежує прав батька, оскільки позивачем заявлені позовні вимоги у рамках побачень з сином два дні на тиждень по 3-4 години, та у літній період на два тижні, а суд не може виходити за межі позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial