Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] Приватбанк звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що відповідно до укладеного кредитного договору № SAMDN03000002486527 від 18.07.2005 року відповідач отримав кредит у розмірі 10\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач вказує на те, що відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 31.05.2013 року становить 54\~175,84 грн.: заборгованість за кредитом у сумі 9\~983,57 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 44\~192,27 грн.За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № SAMDN03000002486527 від 18.07.2005 року на загальну суму 54\~175,84 грн., а також судові витрати у сумі 541,76 грн. Представник позивача у судове засідання не прибув, проте до суду надано заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнав, зазначив, що позивачем був пропущений строк позовної давності, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 18 липня 2005 року між Закритим акціонерним товариством [PERSON] банк «Приватбанк», найменування якого було змінено на [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] банк «Приватбанк» (а.с. 11-13), та [PERSON] був укладений договір № SAMDN03000002486527 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки. При укладенні даного договору [PERSON] видав відповідачу платіжну картку: тип картки - Visa Classic Credit, вид карти особова міжнародна, термін дії карти два роки, кредитний ліміт «Фінансовий Фіксований» у сумі 10\~000,00 грн., базова процентна ставка за кредитним лімітом 3,00 % з розрахунку 360 днів у році, термін дії кредитного ліміту відповідає строку дії даного договору (п. 1.1. укладеного договору). Згідно п. 1.1 договору, Правила користування платіжними картами є невідємною частиною цього договору. При цьому відповідач був ознайомлений з умовами зазначеного договору, умовами кредитування, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 9). Згідно розрахунку, наданого позивачем, відповідач, не виконавши свої зобов'язання за кредитним договором, заборгував станом на 31.05.2013 року 54\~175,84 грн., що складається з наступного: - заборгованість за кредитом 9\~983,57 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 44\~192,27 грн., що не оспорюється відповідачем (а.с. 5-8). Відповідач звертався до позивача з приводу обслуговування платіжної картки (а.с. 104-105). Наведені фактичні обставини справи підтверджені документально та ставити під сумніви які суд не вбачає підстав. Ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання, або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше\~ (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. Згідно із п. 9.4 договору № SAMDN03000002486527 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки від 18.07.2005 року, при відсутності достатньої суми грошових коштів для продовження дії картки і виконання розрахункових операцій по картрахунку згідно п. 4.6 (якщо в Клієнта немає заборгованості перед Банком), і не надходженні грошових коштів на картрахунок протягом 6-ти місяців з моменту закінчення дії карти, залишок коштів передається у власність Банку і є його доходом. Картрахунок закривається, договір припиняє свою дію. У випадку видачі клієнтові пенсійної карти [PERSON] має право закрити картрахунок при ненадходженні сум пенсії протягом трьох календарних місяців (а.с. 9). Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж за умовами договору відповідач здійснив 14 липня 2007 року (а.с. 6), після чого\~грошові зобов'язання за договором не виконувались, строк дії\~картки \~договору, як вказано вище,\~складає два роки, тобто до 18 липня 2007 року, з позовом до суду\~ позивач\~\~звернувся 09.07.2013 року. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як визначено правилами ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. У відповідності до положень ст. 267 Цивільного кодексу України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ст. 266 Цивільного кодексу України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Враховуючи те, що відповідач заявив про застосування позовної давності, відповідачем ані особисто, ані за його дорученням не здійснювалося жодних дій, які б свідчили відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України про переривання строку позовної давності, а позивач не зазначив поважні причини пропуску строку давності і не надав суду доказів, що підтверджують поважність причини пропуску, суд вважає можливим застосувати строк позовної давності, оскільки позивачу ніщо не заважало регулярно звертатися до суду за стягненням заборгованості за укладеним договором, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] акціонерного товариства [PERSON] банк «Приватбанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити у повному обсязі. На підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови позивачеві у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються відповідачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed