Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач «11» вересня 2013 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 100 740,28 доларів США, штрафних санкцій в сумі 35 957,21 грн., судових витрат в сумі 3 441,00 грн. Обгрунтовує позов тим, що 19.08.2005 між АБ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк», та відповідачем укладено кредитний договір № 154, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 250 000,00 грн. строком до 18.08.2008 зі сплатою 19% річних за користування кредитом. В подальшому додатковим договором № 2 від 05.03.2008 сторони обумовили збільшення суми відновлювальної кредитної лінії до 400 000,00 грн., змінили кінцевий термін погашення, а саме до 18.08.2015. В подальшому додатковим договором № 3 від 30.07.2008 сторони обумовили зміну порядку оплати відсотків за користування кредитом, а додатковим договором № 4 від 22.10.2008 - змінили валюту кредитної лінії, визначели, що кредит надано у вигляді відклично-поновлювальної лінії в сумі 79 104 долари США зі сплатою 13% річних до 18.08.2015, із встановленням нового графіку погашення заборгованості. Однак, відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує, поточні платежі по кредиту та нараховані відсотки згідно з графіком не сплачує, на попередження не реагує. Тому просять стягнути достроково заборгованість, яка утворилась з вини відповідача. Представник позивача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно. На адресу суду від представника позивача АТ «Брокбізнесбанк» надійшло повідомлення, з якого вбачається, що 15.05.2017 між позивачем і ТОВ «ФК «Некстджен фінанси» укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] Відповідач за викликом суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про можливість розгляду справи за його відсутності від відповідача не надходило. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 19.08.2005 між АБ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк», та відповідачем укладено кредитний договір № 154, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 250 000,00 грн. строком на 3 роки з 19.08.2005 по 18.08.2008 зі сплатою 19% річних за користування кредитом. 05.03.2008 між сторонами укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № 154 від 19.08.2005, яким збільшено суму відновлювальної кредитної лінії до 400 000,00 грн. та змінено кінцевий термін погашення до 18.08.2015. Додатковим договором № 3 від 30.07.2008, укладеним між сторонами, змінено порядок сплати відсотків за користування кредитом. Згідно з додатковим договором № 4 від 22.10.2008 змінено валюту кредитної лінії та визначено, що кредит надано у вигляді відклично-поновлювальної лінії в сумі 79 104 долари США зі сплатою 13% річних до 18.08.2015 та встановлено новий графік погашення заборгованості. Встановлено, що у звязку з неналежним виконанням зобовязань, прийнятих відповідачем за умовами кредитного договору, перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 77\~604 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом складає 23 126,28 доларів США. Разом з тим, з повідомлення, яке надійшло від позивача на адресу суду 29.05.2017 вбачається, що 15.05.2017 між позивачем і ТОВ «ФК «Некстджен фінанси» укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] Отже, позивач повідомляє суд про те, що АТ «Брокбізнесбанк» є неналежним позивачем у даній справі. Стаття 11 ЦПК України\~закріплює принцип диспозитивності цивільного процесу, ч. 1 зазначеної статті вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З положення цієї статті також випливає, що суд, за загальним правилом, не повинен виявляти ініціативи у збиранні доказів, про докази, їх кількість та якість повинні піклуватися сторони, оскільки саме на них законом покладений обов'язок доказування суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд, знову таки, тільки сприяє сторонам у витребуванню таких доказів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного у ст. 11 ЦПК, суд не може замінити неналежного позивача належним, у даному випадку предявлення позову неналежним позивачем має своїм наслідком відмову в задоволенні позовних вимог. Таким чином, з врахуванням наведених обставин суд відмовляє в задоволенні вимог позивача у повному обсязі.

Outcome: dismissed