Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.05.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. 01.10.2011 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Набережне Глобинського району Полтавської області по вул. Гагаріна, 4. Він та його сестра [PERSON] є спадкоємцями майна померлого за заповітом. Сестра в установленому законом порядку від прийняття спадщини відмовилася на його користь. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті батько не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] відмовила йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] на підставі закону, що діяв на час створення обєкту нерухомого майна, побудував вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володів ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Бабичівської сільської ради, однак за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за ним, в порядку спадкування після [PERSON], право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Бабичівської сільської ради, представник третьої особи - відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Глобинського районного управління юстиції, третя особа - приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON], у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надали. Відповідач своєю заявою до суду підтвердив визнання ним позову, прохав розглянути справу без участі представника Бабичівської сільської ради, треті особи також направили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Вказали, що проти задоволення позову не заперечують. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 01 жовтня 2011 року помер [PERSON] батько позивача. За життя 12 травня 1999 року він склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Бабичівської сільської ради [PERSON], реєстровий № 92, згідно якого усе належне йому майно заповів дочці [PERSON] та сину [PERSON] в рівних частках. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 8/2012 року, заведеної приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу [PERSON], позивач, в установлений строк прийняв спадщину, подавши відповідну заяву. Дочка померлого [PERSON] в установлений законом строк від прийняття спадщини за заповітом відмовився на користь [PERSON] Приватний нотаріус [PERSON] постановою від 14 квітня 2016 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у с. Набережне Глобинського району Полтавської області по вул. Гагаріна, 4, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, який посвідчує його право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А», сарай літ. «В» - було побудовано у 1954 році, теплицю літ. «Д» - у 1980 році , літню кухню літ. «Г», літній душ літ. «Е» - у 1985 році, погріб з шийкою літ. «Б», веранду літ. «а» у 1987 році, сарай літ. «в» - у 1998 році, колодязь питний літ. «К», огорожу № 1, ворота № 2. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на момент завершення будівництва. У 1963 році питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які , зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За вказаним Указом і постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був власне факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Згідно запису в погосподарській книзі № 5 Бабичівської сільської ради за [PERSON] значилося належне на праві власності нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Набережне Глобинського району Полтавської області по вул. Гагаріна, 4, на не приватизованій земельній ділянці площею 0,31 га. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1, ч.5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Згідно ч.1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Ч.1 ст. 1275 ЦК України встановлено : якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. З огляду на вказану норму, ? частка сестри позивача - [PERSON], яка відмовилася від спадщини на його користь, перейшла до [PERSON]. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Набережне Глобинського району Полтавської області по вул. Гагаріна, 4, суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину за заповітом в установленому порядку, має право на успадкування названого майна. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved