overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Позивач 15.01.2020 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім`ї неможливим та недоцільним. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване пощтове відправлення. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2\~ст.247\~ЦПК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач 15.01.20 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 09.08.16 р.. Однак сімейне життя сторін не склалось у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, відмінністю поглядів на сімейні відносини по веденню спільного господарства. Останнім часом стосунки сторін погіршились суттєво, часто виникають конфлікти, у сім`ї склався негативний морально - психологічний клімат у зв`язку з відмінністю їх характерів та поглядів на життя. Це призвело до їх відчудження. Шлюб існує формально, збереження його вважає неможливим. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Ухвалою від 13.02.20 р. було відкрито провадження у справі. Про зміст вказаної вище ухвали та позовної заяви і доданих до неї документів відповідачеві було доведено відповідно до положень ЦПК України. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, хоча, кожна зокрема, належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомлено. Попередньо представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у позивача та її як представника позивача відсутності, у якій зазначено, що позов підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. За станом на 29.04.20 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності сторін та представника позивача. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони не проживають спільно, немають спільних дітей, позивач не бажає збереження цього шлюбу і відповідач на даний час відзиву на позовну заяву до суду не подав та проти позовних вимог не заперечив; приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як стверджується свідоцтвом про шлюб повторним, виданим 17.01.17 р. Ковельським МВ драцс ГТУЮ у Волинській області, сторони уклали між собою шлюб 09.08.16 р., актовий запис № 16. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного вище шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають суттєве значення, а тому, враховуючи принцип добровільності шлюбу, шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі в сумі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач 15.02.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 15.10.95 р.. За час шлюбу у сторін народилось двоє спільних дітей, одне з яких - дочка [PERSON] , [INFO] , є на даний час неповнолітньою. Зазначає, що останні 10 р. сімейне життя сторін погрішилось, що призвело до припинення шлюбних відносин. Ставлення сторін до питань сімейного життя і сім`ї суттєво різниться; вони не мають спільних інтересів та перестали бути сім`єю. Через напружені стосунки у сім`ї 3 р. тому вона змушена була залишити спільну квартиру та з неповнолітньою дочкою проживати у м. Києві, де навчає та утримує дитину. Відповідач хоча користується квартирою, але комунпослуги за неї не сплачує, покликаючись на те, що вона зареєстрована на її ім`я. Останні 3 р. сторони проживають окремо: вона з дитиною - у м. Києві, він - у м. Ковелі Волинської області. Сімейні стосунки між сторонами припинено, спільних інтересів немає. Відповідач не цікавиться ні її, ні їх спільних дітей життям. Сторони не мають спільного бюджету, не ведуть спільного господарства та не проводять спільно дозвілля. Стосунки між сторонами є напруженими. Шлюб існує формально, примирення є неможливим. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила. Попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. За станом на 15.08.19 р. відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності сторін. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони не проживають спільно фактично, мають - на даний час - одну спільну неповнолітню дитину, але позивач не бажає збереження шлюбу і відповідач на даний час проти позову не заперечив, зокрема, засобом подання відзиву на позовну заяву тощо, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 15.10.95 р. ЗАГС м. Ковеля Волинської області, сторони уклали між собою шлюб 15.10.95 р., актовий запис № 459. Та обставина, що у сторін є на даний час вказана вище одна спільна неповнолітня дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , стверджується копією свідоцтва про народження останньої. Інша дочка сторін за станом на 15.02.19 р. досягла повноліття. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітніх дітей, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі в сумі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач 15.02.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 19.02.2014 року. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність почуття взаємної любові, поваги, розуміння та взаємодопомоги. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе, однак добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС відповідачка відмовляється. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримав, проти чого відповідачка не заперечила, згодна на розлучення. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.02.2014 року, від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім'ї немає перспективи возз'єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягав на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім'ї неможливим, проти чого відповідачка, в свою чергу, не заперечила, що свідчить про погодження з позовними вимогами. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач 15.02.2017 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Йому на підставі свідоцтва про право власності від 27.05.1997 року, виданого на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів від 21.05.1997 року за № 298/2, належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі, крім нього зареєстрований його повнолітній син [PERSON] - відповідач по справі. Приблизно 10 років тому відповідач виїхав з квартири за невідомою йому адресою. З січня 2007 року і по теперішній час [PERSON] у його квартирі не проживає та не користується житловою площею. Його речі за зазначеною адресою також відсутні. У добровільному порядку вирішити даний спір не представляється за можливе. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює йому перешкоди в користуванні та розпоряджанні своїм майном. Крім того, він вимушений нести додаткові витрати за відповідача при оплаті комунальних послуг. На підставі викладеного, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 86 у буд. 106 по вул. Шевченка у м. Нікополі Дніпропетровської області. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.16). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у матеріалах справи поштове повідомлення, причини неявки суду не відомі. Суд на підставі\~ст.224 ЦПК України\~розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов\~підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 2. ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS]. належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 27.05.1997 року, виданого на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів від 21.05.1997 року за № 298/2 (а.с. 7). Згідно довідки ОСББ «Наш Дім», за адресою - [ADDRESS], [PERSON] С, Г., [INFO] не проживає з січня 2009 року. За даною адресою проживають [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Також, за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON], [INFO] з 06.04.2010 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.13). Реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює позивачу перешкоди в користуванні та розпоряджанні своїм майном. Крім того, він вимушений нести додаткові витрати за відповідача при оплаті комунальних послуг. У добровільному порядку відповідач не бажають вирішити спір. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач 15.02.2018 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з грудня 2015 року по 18 травня 2017 у сумі 23 661,32 гривень. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явився, відзив на позов не надав, в зв»язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № 26401339 , відповідно до якого їй Концерном «МТМ» надавалися послуги з теплопостачання в квартирі [ADDRESS]. Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що відповідач [PERSON] згідно відкритого на її ім»я особового рахунку за період з грудня 2015 року по 18 травня 2017 року має заборгованість в сумі 23 661,32 гривень . Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобовЧязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовЧязується оплатити виконавцеві зазначену послугу , якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.6 ст. 19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг відповідачу , наявність заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач 15.02.2018 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з лютого 2015 року по 31 грудня 2017 у сумі 13 810,23 гривень. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явився, відзив на позов не надав, в зв»язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № 22007722 , відповідно до якого їй Концерном «МТМ» надавалися послуги з теплопостачання в квартирі [ADDRESS]. Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що відповідач [PERSON] згідно відкритого на її ім»я особового рахунку за період з лютого 2015 року по 31 грудня 2017 року має заборгованість в сумі 13 810,23 гривень . Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобовЧязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовЧязується оплатити виконавцеві зазначену послугу , якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.6 ст. 19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг відповідачу , наявність заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач 15.02.2018 звернувся\~\~до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.02.2015 року по 31.12.2017 року в сумі 15554,10 гривень. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з*явився, відзив на позов не надав, в звязку з чим, на підставі ч.3\~ст. 223 ЦПК України\~справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № 22007774, відповідно до якого їй Концерном «МТМ» надавалися послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в квартирі [ADDRESS]. Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що відповідач [PERSON] згідно відкритого на її ім*я особового рахунку за період з 01.02.2015 року по 31.12.2017 року має заборгованість в сумі 15554,10 гривень. Відповідно до\~ст. 901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України\~«Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.\~Статтею 67 ЖК України\~встановлено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг відповідачу, наявність заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач 15.02.2018 р. звернулась до суду з позовом в якому вказала, що вона з 05.09.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини не склалися з відповідачем та припинені з жовтні 2016 року. Подальше життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе. Просить суд розірвати їх шлюб, залишити їй прізвище [PERSON], судові витраті по справі покласти на позивача. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позов та розглядати справу без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився. У відповідності з вимогами ст. ст. 280-282 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.02.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11.04.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюбу І-HO №452663, виданого 12.10.2016 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, сторони перебувають з 05.09.2007 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 09. Подружжя є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НО №184179, виданого 08.02.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з'ясувавши дійсні причини позову, те, що шлюбні відносини припинені з жовтня 2016 року, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Що стосується позовних вимог про залишення прізвища «Тімоніна», суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню. У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач 15.02.2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з відповідачем з 28.07.2012 року зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській обл., актовий запис № 47. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння та різних поглядів на шлюб та сім'ю. Спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Вважає, що подальше збереження їх шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їх інтересам. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській обл., актовий запис № 47 ( а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO] (а.с. 5 - копія свідоцтва про народження). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. На підставі викладеного,

Outcome: approved