Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] в квітні 2018 р. звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Аверс», про стягнення коштів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 16072,71 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 13.06.2016 р. у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Субару д.н.з [NUMBER] та Хюндай д.н.з [NUMBER]. Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 15.07.2016 р., позивача [PERSON] було визнано винною у даній ДТП. Транспортний засіб Хюндай д.н.з [NUMBER] був застрахований за Договором добровільного страхування ТЗ, відповідно до умов якого ПАТ «Страхова компанія «Аверс» сплатило за відновлювальний ремонт 38945,00 грн. Відповідальність власника транспортного засобу Субару д.н.з [NUMBER] була застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/2700859 від 21.10.2015 р. у ТДВ «СТДВ «Глобус». Позивач посилається на те, що відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ТДВ СТДВ «Глобус» частково сплатило витрати, пов'язані із відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу у сумі 22872,29 грн. Таким чином, різниця недоплаченої суми за ремонт автомобіля склала 16072,71 грн. Дану суму було стягнуто із позивача [PERSON] відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2017 р. Як зазначає позивач, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2017 р. нею було виконано добровільно і в повному обсязі, а саме вона, на виконання рішення суду, сплатила на реквізити ПрАТ «СК Аверс» 16072,71 грн. та відшкодувала судовий збір. Судом було встановлено, що цивільно-правова відповідальність позивача [PERSON], як особи, яка на законній правовій підставі користувалася транспортним засобом Субару д.н.з. [NUMBER], була застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус», а загальна сума завданої внаслідок ДТП шкоди складає 38945,00 грн. ТДВ «СТДВ «Глобус» частково сплатило витрати, пов'язані із відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу у сумі 22872,29 грн. Таким чином, враховуючи виконання рішення суду заподіювачем шкоди та сплату коштів стороні, яка оплатила ремонт пошкодженого транспортного засобу, позивач вважає, що ТДВ СТДВ «Глобус» має сплатити їй 16072,71 грн., а тому вона звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 р., справу за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Аверс», про стягнення коштів, прийнято до провадження Солом'янського районного суду м. Києва, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов. 08.06.2018 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог, оскільки ТДВ СТДВ «Глобус» вважає, що вони виконали свої зобов'язання за укладеним полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2700859 в повному обсязі, виплативши страхове відшкодування в розмірі 22372,29 грн. Згідно з відповіддю позивача на відзив, яка надійшла до суду 18.06.2018 р., остання зауважила, що не погоджується із твердженнями відповідача, позовні вимоги вважає обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та просить задовольнити. Третій особі Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Аверс» було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати пояснення щодо позову, однак третя особа не подала до суду пояснення на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. З матеріалів справи судом встановлено, що 24.10.2015 р. між [PERSON] та ТДВ СТДВ «Глобус» був укладений Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/2700859, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності особи, що експлуатує автомобіль Субару, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Як вбачається з полісу №АЕ/2700859 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 100000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50000,00 грн., розмір франшизи - 500,00 грн. За цим полісом ТДВ СТДВ «Глобус» взяла на себе обов'язок в разі настання за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля Субару, державний реєстраційний номер [NUMBER], дорожньо-транспортної пригоди, що визнається страховим випадком, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, здійснити виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого, а страхувальник, в свою чергу, зобов'язався дотримуватись умов страхування. Встановлено, що 13.06.2016 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Субару», державний реєстраційний № [NUMBER], під керувань водія [PERSON], та транспортного засобу «Хюндай», державний реєстраційний № [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження задньої частини автомобіля. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. 14.06.2016 р. до ТДВ СТДВ «Глобус» звернулась позивач [PERSON] з заявою про настання ДТП та виплату страхового відшкодування від Страхувальника та надала письмові пояснення про обставини події. Встановлено, що постановою Подільського районного суду м. Києва від 15.07.2016 р., [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вказана постанова є обов'язковою в частині, що стосується вчинених дій [PERSON], тому вина останньої у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не підлягає доказуванню. Як вбачається з матеріалів справи, на адресу ДТВ СТДВ «Глобус» надійшла претензія № 57 від 21.09.2016 р., на виплату страхового відшкодування в порядку регресу від ПрАТ «Страхова компанія «Аверс», якою було запропоновано ТДВ СТДВ «Глобус» відшкодувати завдані збитки в розмірі 38945,00 грн. за полісом обов'язкового страхування АЕ/2700859. Так, як вбачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 17.06.2016 р. № 642 по визначенню вартості матеріально збитку, завданого транспортному засобу - автомобілю марки HYUNDAI SONATA, реєстраційний номер [NUMBER], вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай», д.н. № [NUMBER], складає 46 830,73 грн. Коефіцієнт фізичного зносу складових частин пошкодженого автомобіля (Ез) становить 56%. Відповідно до ст. 34.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, розмір відновлювального ремонту задньої частини транспортного засобу «Хюндай», д.н. № [NUMBER], враховуючи Акт здачі - прийняття виконаних робіт від 19.09.2016 р. складає 35976,29 грн., а матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Хюндай», д.н. № [NUMBER], в результаті пошкодження його задньої частини при ДТП, згідно ремонтної калькуляції № ЦВ-230 від 02.12.2016 р. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (56% - згідно Висновку експертного дослідження № 642 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 17.06.2016 р.) складає 22872,29 грн. Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2016 р. ТДВ СТДВ «Глобус» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 22372,29 грн. (за вирахуванням франшизи: 22872,29 грн. - 500,00 грн.) на розрахунковий рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Аверс», що підтверджується платіжним дорученням № 11098. Також ТДВ СТДВ «Глобус» було направлено на адресу ПрАТ «Страхова компанія «Аверс» листа від 14.12.2016 р. відносно прийнятого рішення по оплаті відшкодування відносно направленої претензії. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2017 р., стягнуто з [PERSON] на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аверс» суму завданої шкоди в розмірі 16072,71 грн. та 1600,00 грн. судового збору. Даним рішенням встановлено, що загальна сума завданої внаслідок ДТП шкоди складає 38945,00 грн. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СТДВ «Глобус», яке перерахувало на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Аверс» суму страхового відшкодування у розмірі 22872,29 грн. Таким чином, [PERSON] повинна відшкодувати ПрАТ «Страхова компанія «Аверс» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 16072,71 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ЦК України цивільно-правова відповідальність виникає лише за наявності вини особи. Цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішенням суду (згідно п. 5 ст. 11 ЦК України), так як, згідно ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Відповідно до ст. 129 Конституції України, забезпечення доведеності вини є однією із засад судочинства. Згідно правової позиції Верховного суду у справі № 6-2696цс16 від 31.05.2017 р., Відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст. 1194 ЦК відшкодовує особа, яка завдала збитків. Згідно вимог ст. 1194 ЦК України та постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ТДВ СТДВ «Глобус» виконало свої зобов'язання за укладеним полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2700859 в повному обсязі, виплативши страхове відшкодування в розмірі 22372,29 грн. Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, тому вимоги позивача щодо стягнення з ТДВ СТДВ «Глобус» коштів, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, є безпідставними та необґрунтованими. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає, що наявність правових підстав для стягнення з ТДВ СТДВ «Глобус» на користь позивача сплаченої нею різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), позивачем не доведено, чим не виконано вимоги ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. На підставі вищевикладеного, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed