Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], яка проживає у [ADDRESS], звернулась 09.04.2014 року в суд з позовом, вказуючи, що 26 грудня 2012 року була звільнена за ст.40 п.1 КЗпП України з Державного закладу «Котовська лінійна санітарно-спідеміологічна станція на Одеській залізниці» Міністерства охорони здоров'я України (надалі Котовська лінійна СЕС). Згідно ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільнені виплата всіх сум, що належать працівникові від закладу проводиться в день звільнення, але з нею не провели повний розрахунок, зокрема не сплатили 510,60 грн. та лише після багаточленних звернень до органів влади України змогла отримати ці кошти 23.01.2014 року. З урахуванням збільшених позовних вимог від 28.04.2014 року просила ухвалити рішення суду, яким: 1.Стягнути з Державного закладу «Котовська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Одеській залізниці» Міністерства охорони здоров'я України на її користь середню зарплату за затримку повного розрахунку за період з 26.12.2012 року по 22.01.2014 року в сум і - 19391,57 грн.. 2. Покласти матеріальну відповідальність на відповідача [PERSON] по відшкодуванню матеріальної шкоди ДЗ «Котовська лінійна санітарко - епідеміологічна станція на Одеській залізниці» МОЗ України пов'язаної з незаконним звільненням з роботи та невидачею трудової книжки, відповідно до ст. 237 КЗпП України. 3. Стягнути з Державного закладу « Котовська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Одеській залізниці» Міністерства охорони здоров'я України на її користь - 2436,00 грн., у порядку відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з затримкою її повного розрахунку при звільненні. В ході судового розгляду справи на позові наполягала. Представник відповідачів за довіреністю [PERSON] в ході розгляду справи позов не визнавав у повному обсязі. Просив відмовити у позові в повному обсязі, оскільки спір щодо до цього предмету спору уже вирішено судом. Крім цього затримка розрахунку мала місце через закриття казначейством рахунків закладу. Вислухавши сторони та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються трудовим законодавством України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивача про непроведення з нею ДЗ «Котовська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Одеській залізниці» Міністерства охорони здоров'я України повного розрахунку у день її звільнення з роботи 26.12.2012 року підтверджується довідкою в.о.головного бухгалтера О.О.Рязанової з якої слідує, що [PERSON] вихідна допомога при звільнені не виплачена у повному обсязі, заборгованість складає - 510,60 грн. (а.с.25). Доказом цьому є також перерахування цієї суми на користь позивача та отримання нею 423,67 грн. з урахуванням утримань та витрат на почтовий переказ (а.с.6). Вказана обставина також встановлена рішенням Котовського міськрайного суду Одеської області від 04.03.2014 року (справа №505/5946/2013-ц провадження №2/505/151/2014р.) (а.с.27). Відповідно строк затримки повного розрахунку за предметом цього спору склав 12 місяців і 27 днів, тобто з 26.12.2012 року по 22.01.2014 року. Згідно ст.ст.116,117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином відповідач в особі ДЗ «Котовська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Одеській залізниці» Міністерства охорони здоров'я України, не здійснивши з позивачем повний розрахунок у день її звільнення 26.12.2012 року, зобовязаний за час затримки цього розрахунку нести відповідальність у вигляді сплати середньої заробітної плати в межах заявлених позовних вимог за період з 26.12.2012 року по 22.01.2014 року. Оскільки відповідачем не представлено до цього часу довідки про середню заробітну плату позивача на момент її звільнення з роботи, суд вираховує її, виходячи з двох останніх повних місяців її роботи в ДЗ «Котовська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Одеській залізниці» Міністерства охорони здоров'я України, тобто за жовтень-листопад 2012 року. Як вбачається із довідки в.о.головного бухгалтера О.О.Рязанової заробітна плата нарахована згідно рішення суду за жовтень 2012 року складала - 1251,86 грн., а за листопад 2012 року - 1196,61 грн. (а.с.24). Відповідно середня зарплата позивача на момент звільнення складає - 1224,23 грн. (1251,86+1196,61:2). При цьому суд бере до уваги, що сторони в ході розгляду справи не оспорювали такий розрахунок середньої заробітної плати позивача за предметом цього спору. З урахуванням середньої зарплати позивача у розмірі 1224,23 грн. на місяць, сума відповідно за 12 місців складає - 14690,76 грн. (1224,23х12) і за 27 днів - 1066,26 грн.(1224,23:31х27). Всього разом - 15757,02 грн. (14690,76+1066,26). Заявлена позивачем сума у 19391,57 грн., на переконання суду, є помилковою у наслідок невірного її розрахунку пов'язаного з безпідставним застосуванням середньої зарплати за місяць у розмірі 1513,84 грн. Доводи представника відповідачів про відсутність вини закладу у затримці розрахунку не підтверджуються відповідними доказами з цьому, оскільки заначена сума у 510,60 грн. була невиплачена на момент звільнення позивача і не може бути повязана з наступним закриттям рахунків цього закладу казначейством. Також бездоказовими є твердження представника позивачів про вирішення цього спору у попередніх цивільних справах за позовами [PERSON] Тому позов за цими вимогами підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, то проводиться відшкодування моральної шкоди власником або уповноваженим ним органом. Доказів моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вжиття додаткових зусиль для організації свого життя позивачем у підтвердження вимоги стосовно стягнення з Державного закладу «Котовська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Одеській залізниці» Міністерства охорони здоров'я України на її користь моральної шкоди у розмірі 2436,00 грн. суду не представлено, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Підстав для покладення на голову ліквідаційної комісії матеріальної відповідальності пов'язаної з незаконним звільненням позивача з роботи та невидачею трудової книжки, відповідно до ст. 237 КЗпП України, задоволенню не підлягають за бездоказовості цих вимог. Згідно ст.88 ч.3 ЦПК України на відповідача, в особі ДЗ «Котовська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Одеській залізниці» Міністерства охорони здоров'я України, слід покласти судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 243,60 грн..

Outcome: partial