Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.12.2018 року звернувся до суду з позовом , який 15.01.2019р. уточнив, до [PERSON] , третя особа: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про позбавлення права користування житловим приміщенням.. В обґрунтування позову зазначено, що позивач через прилюдні електронні торги (СЕТАМ) придбав предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . 18.10.2018 року позивачем було отримано та зареєстровано Свідоцтво про придбання квартири з прилюдних торгів, яке видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О. У квартирі на підставі піднайму житлового приміщення починаючи з 2007 року зареєстровано місце проживання громадянки [PERSON] 1969 року народження, яка відповідно до інформації з веб-сайту Міністерства внутрішніх справ України, переховується від суду та перебуває у розшуку з 14.05.2013 року. Таким чином відповідачка не проживає у квартирі більше 5 років. Право власності на квартиру перейшло на позивача внаслідок процедури конфіскації та примусової реалізації майна громадянки [PERSON] , а тому будь-які договірні відносини попереднього власника припинили дію. Враховуючи викладене позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою суду від 22.01.2019 року відкрито провадження по справі в загальному порядку з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 18.02.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. 19.02.2019 року надійшли пояснення третьої особи Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради щодо позову відповідно яких зазначено, що у разі виникнення встановлених законом підстав для зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , позивач [PERSON] може звернутись до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, із відповідним пакетом документів, для отримання адміністративної послуги щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідача. У судові засідання відповідач [PERSON] не з`явились, хоча про час, дату та місце повідомлялася належним чином у встановленому порядку. Причини неявки суду не повідомила. Представник позивача [PERSON] надав 13.02.2019р. заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Третя особа Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про час та місце розгляду справи також сповіщався належним чином, представник у судове засідання не з`явився, до суду 10.07.2019р. надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу її реєстрації, проте була повернута до суду з відміткою «про закінчення строків зберігання». Причини неявки відповідач суду не повідомила, жодних клопотань до суду не заявляла, заяв по суті справи не надала. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 17.09.2019 року. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить квартира за адресою [ADDRESS] що складається з 4-х житлових кімнат, на підставі свідоцтва, серії та номер:838, виданий 18.10.2018 року, видавник: Калінюк Г.О., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу. Та на підставі Акту про реалізацію предмету іпотеки та протоколу електронних торгів складеного ДП «СЕТАМ» 21.09.2018р. за №358705 та раніше належала [PERSON] ..(а.с.3). Вказана право власності також зареєстровано відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.10.2018р. (а.с.4). Право власності за позивачем було зареєстровано 18.10.2018 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 1670561351101. Відповідно довідки (виписки із домової книги про склад сім`ї та прописку) вих. №4626 від 06.04.2018 року за адресою [ADDRESS] зареєстрована відповідачка [PERSON] з 26.12.2007р. Місце реєстрації відповідача також підтверджується довідкою з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, в якій також зазначається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно роздруківки з сайту МВС України [PERSON] (рос. мова) перебуває у розшуку, як особа, яка переховується від суду, дата зникнення 14.05.2013 року. Згідно пояснень представника позивача, відповідачка протягом тривалого часу, більше 5 років не мешкає за адресою [ADDRESS] ., проте є зареєстрована. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317,319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 150 ЖК України, Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача створює позивачу перешкоди у здійсненні правомочностей у вільному володінні та користуванні квартирою, та вона несе тягар щодо вимушеної оплати за утримання квартири (комунальні послуги) за відповідача. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації понад 5 років. Причин щодо перешкоджання відповідачу у користуванні квартирою суду не виявлено. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] щодо визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартирою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 3.1 «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів»( затв. Наказом МВС України 22.11.2012 № 1077) підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо повного задоволення позовних вимог.

Outcome: approved