Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач 21.09.2018 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вони з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1999 року по 18.02.2004 року, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . На даний час її син, [PERSON] досяг повноліття та з 01.09.2018 року є студентом денної форми навчання Коледжу ракетно-космічного машинобудування Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара. У зв`язку з навчанням [PERSON] не працює та знаходиться на її утриманні, потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Враховуючи, що її коштів не достатньо для забезпечення сина [PERSON] усім необхідним, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, починаючи з дати подання позову та до закінчення сином навчання чи до досягнення ним віку двадцяти трьох років. Ухвалою суду від 08.01.2019 року провадження по справі було відкрито за призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 28 лютого 2019 року судом було винесено заочне рішення у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України. Ухвалою суду від 18.10.2019 року скасовано вказане заочне рішення . Ухвалою суду\~від 14.11.2019\~року \~вказану цивільну\~справу прийнято\~до свого\~провадження,\~продовжено розгляд\~справи за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~без виклику\~сторін. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 191, 199-200 СК України підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.2 ЦПК України,завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ч.1\~ст.4ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до\~ст.5ЦПК України,здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.\~У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК\~України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1999 року по 18.02.2004 року та мають повнолітньго сина - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 3-4). Судом також встановлено, що на день подання даного позову, [PERSON] досяг повноліття, перебував на повному утриманні матері [PERSON] та був студентом першого курсу денного відділення Коледжу ракетно-космічного машинобудування Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара (а.с. 5,7). Таким чином, [PERSON] на день подання позову потребував матеріальної допомоги батька на період навчання, так як матеріальної допомоги матері не вистачало. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 182. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 роз`яснень, що містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] на час подання позову продовжував навчання та потребував матеріальної допомоги від відповідача [PERSON] , оскільки допомоги його матері, [PERSON] не вистачало. Також судом встановлено, що [PERSON] наказом від № 18-С від 25.01.2019 року був відрахований з коледжу за невиконання графіку навчального процесу, від 25 січня 2019 року, що підтверджується архівною довідкою Коледжу ракетно-космічного машинобудування Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара від 02.05.2019 року за № 113 (а.с. 48). Таким чином, право [PERSON] на утримання припинилося 25.01.2019 року. Отже, з урахуванням всіх обставин встановлених судом, щодо матеріального становища сторін, щодо стану здоров`я кожного з учасників справи, щодо наявності права [PERSON] на утримання батьками на час навчання та припинення цього права у зв`язку з закінченням його навчання, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково в розмірі 1\\4 частини від заробітку та доходів відповідача щомісячно, починаючи від дня предявлення позову та до припинення [PERSON] навчання, тобто до 25.01.2019 року , що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial