overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] є сином і єдиним спадкоємцем померлого [INFO] року у м. Каховка Херсонської області [PERSON], який до дня смерті проживав разом із сином, склав при житті заповіт на все його майно на користь позивача, але до нотаріальної контори позивач [PERSON] не звернувся з питань оформлення спадщини у 6-місячний строк після відкриття спадщини, тому отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач звернувся до суду із заявою про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, посилаючись на те, що він рахував, що оскільки його батько проживав разом із ним, тому він вважав, що прийняв спадщину, оскільки не відмовився від неї. Зважаючи на те, що розпорядитися майном спадкодавця як власник спадкового майна він не може, вважає, що строк прийняття спадщини пропустив з поважних причин, тому просить суд надати йому додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач просив суд задовольнити його вимоги. В судове засідання відповідач - представник Іванівської сільської ради Чаплинського райолну Херсонської області не з'явилась, надавши клопотання про розгляд справи у їх відсутність, визнаючи при цьому позовні вимоги [PERSON]. Суд вважає, дослідивши надані у справу докази родинних відносин позивача із померлим батьком та копію свідоцтва про смерть [PERSON], який помер за місцем проживання сина, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки він довів суду поважність пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як особа, що фактично проживала одгнією сім'єю зі спадкодавцем. Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ст. 1221 ЦК України. місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на успадкування мають особи, зазначені в заповіті. Право на успадкування виникає в день відкриття спадщини. Відповідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини. Згідно до ч.З ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] є сином і єдиним спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON], яка залишила після смерті спадкове майно у вигляді квартири в [ADDRESS] на підставі її заповіту, посвідченого та зареєстрованого за № 40 13.03.2000 року Асканія - Нова селищною радою Чаплинського району Херсонської області. До нотаріальної контори позивач [PERSON] звернувся вперше 06.12.2013 року з питань оформлення спадщини, тобто понад 6-місячний строк після відкриття спадщини, тому отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку звернення до нотаріальної контори. Позивач звернувся до суду із заявою про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, посилаючись на те, що він через правову необізнаність не звернувся протягом 6- місяців із відповідною заявою до нотаріальної контори, оскільки на день смерті проживав разом із матір'ю, надаючи їй посильну медичну та загального плану допомогу, тому вважав, що прийняв спадщину як єдиний спадкоємець. Крім того він посилається, що до часу звернення до нотаріальної контори він не міг знайти сам заповіт від 13.03. 2002 року та договору купівлі - продажу цієї квартири його батьком [PERSON], який помер ще раніше - [INFO], проживаючи разом зі спадкодавцем [PERSON]. Після смерті матері позивач тривалий час перебував у важкому психологічному стані, тяжко переживаючи втрату близької людини. Через це у встановлений законом строк до нотаріуса для оформлення спадщини позивач звернутись не зміг, володіючи та користуючись майном, але зважаючи на те, що розпорядитися майном спадкодавця як власник він не може, тому вважає, що строк прийняття спадщини пропустив з поважних причин, просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач просив суд задовольнити його вимоги. В судове засідання відповідач - представник Асканія - Нова селищної ради не з'явилась, надавши клопотання про розгляд справи у їх відсутність, визнаючи при цьому позовні вимоги [PERSON] Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки він довів суду поважність пропуску строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ст. 1221 ЦК України. місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на успадкування мають особи, зазначені в заповіті. Право на успадкування виникає в день відкриття спадщини. Відповідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини. Згідно до ч.З ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON]-Ж. І. звернулася в Берегівський районний суд з позовом до Чомської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, вказавши, що вона є єдиним спадкоємцем за законом на житловий будинок №4 по вул. Петефі в с. Чома, Берегівського району, після померлого 06.12.2016 року чоловіка [PERSON]. Рішення суду необхідно позивачу для реєстрації права власності на вказаний житловий будинок, оскільки їй було відмовлено в цьому з тих підстав, що дане будинковолодіння належним чином не зареєстровано на спадкодавця. Позивач [PERSON]-Ж. І. в судове засідання не зявилася, однак подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Чомської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі та не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON]-Ж. І.. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Частиною 1 ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.61 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов [PERSON]-Ж. І.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] жовтня 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 11 липня 1974 року між сторонами зареєстровано шлюб Коцюбинською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Сімейне життя з відповідачем не склалося, більше одного року сторони проживають окремо, відповідач матеріально не забезпечує сім'ю. З цих підстав позивач [PERSON] просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб, суду пояснила, що сімейне життя з відповідачем у них не склалося, на даний час вона проживає з іншим чоловіком. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив, просив не розривати шлюб, суду пояснив, що він бажає зберегти сім'ю. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 11 липня 1974 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 15 Коцюбинської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області. Судом встановлено, що у подружжя неповнолітніх дітей немає. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, сімейне життя сторін не склалося, більше одного року вони проживають окремо, відповідач матеріально не забезпечує сім'ю. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] з 01.03.2013р. та по теперішній час працює на ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». За період часу з січня 2017 року по травень 2017 відповідач щомісячно не виплачував робітникам заробітну плату, у звязку з чим, станом на 31.05.2017 року у Командитного товариства перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 9450,65 грн. До судового засідання позивач надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих документів, наполягає на задоволенні позову в сумі 9450,65 грн., згідно останньої довідки відповідача від 31.05.2017 року. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень суду щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи за їх відсутність до суду не звертався , про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:згідно трудової книжки та довідки підприємства, позивач [PERSON] з 01.03.2013р. і по теперішній час працює в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». Як встановлено в судовому засіданні, відповідач тривалий час не виплачував позивачу заробітну плату, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 31.05.2017 року становить 9450,65 грн. /а.с.3/. Тому, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості за рішенням суду. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна з сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідно до вимог ст.115 ч.1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Тому, відповідач повинен сплатити позивачу всю суму заборгованості з урахуванням зроблених оплат в сумі 9450,65 грн. Крім того, з відповідача в доход держави підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.80 ЦПК України, яка складає 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

. Позивач [PERSON] з 02 червня 2001 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. З жовтня місяця 2009 р. сторони разом не проживають, дитина знаходяться на повному утриманні позивача. Відповідач коштів на утримання сина не надає. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі V* частини всіх доходів. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, згідний сплачувати аліменти. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БВ № 046808, виданого Заміхівською сільською радою 02 червня 2001 року було укладено шлюб. 28 жовтня 2003 року, згідно свідоцтва про народження № І-КЕ № 120365, виданого Заміхівською сільською радою, народився син - [PERSON]. Згідно заключення ЛКК виданого Новоушицькою ЦРЛ № 8 від 29 січня 2010 року [PERSON] встановлено діагноз «хронічна ревматична хвороба серця». Згідно довідки, виданої Новоушицькою селищною радою №140 від 25 січня 2010 року, дитина проживає з матірю [PERSON], та знаходяться на повному її утриманні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по даній справі, суд вважає , що позов підлягає до задоволення з таких підстав : Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України «Батьки повинні утримувати' дитину до досягнення нею повнолітгя . Позовні вимоги позивач підтверджує документами: копією свідоцтва про укладення шлюбу; копіями свідоцтв про народження дитини; -заключенням ЛКК, виданого Новоушицькою ЦРЛ; -довідкою виданою Новоушицькою селищною радою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] з 04.01.1973р. та по теперішній час працює на ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». За період часу з 01.01.2016 року по 20.01.2017 року відповідач щомісячно не виплачував робітникам заробітну плату, у звязку з чим, станом на 20.01.2017 року у Командитного товариства перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 26965,97 грн. До судового засідання позивач надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих документів, наполягає на задоволенні позову в сумі 26965,97 грн., згідно останньої довідки відповідача від 20.01.2017 року. Представник відповідача до судового засідання надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала суму заборгованості по зарплаті, зазначену в довідці підприємства від 20.01.2017 року та не заперечувала проти її стягнення за рішенням суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:згідно трудової книжки та довідки підприємства, позивач [PERSON] з 04.01.1973р. і по теперішній час працює в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». Як встановлено в судовому засіданні, відповідач тривалий час не виплачував позивачу заробітну плату, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 20.01.2017 року становить 26965,97 грн. /а.с.2/. Тому, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості за рішенням суду. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна з сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідно до вимог ст.115 ч.1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Тому, відповідач повинен сплатити позивачу всю суму заборгованості з урахуванням зроблених оплат в сумі 26965,97 грн. Крім того, з відповідача в доход держави підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.80 ЦПК України, яка складає 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] з 04.03.2013 р. працював на ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». За період часу з 01.07.2016 року по 01.01.2017 року відповідач щомісячно не виплачував робітникам заробітну плату, у звязку з чим, станом на 25.01.2017 року у Командитного товариства перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 15127,82 грн. Під час судового розгляду позивач уточнив свої позовні вимоги, оскільки з 13.03.2017 року звільнився з підприємства та просив стягнути з відповідача згідно останньої довідки № 270 від 21.03.2017 року заборгованість по зарплаті, яка утворилась за період часу з 01.07.2016р. по 13.03.2017 р., станом на 21.03.2017 року складає 23345,80 грн. та на теперішній час не сплачена у повному обсязі. До судового засідання позивач надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих документів, наполягає на задоволенні позову в сумі 23345,80 грн., згідно останньої довідки відповідача від 21.03.2017 року. Представник відповідача до судового засідання надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала суму заборгованості по зарплаті, зазначену в довідці підприємства від 21.03.2017 року та не заперечувала проти її стягнення за рішенням суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно трудової книжки та довідки підприємства, позивач [PERSON] з 04.03.2013р. по 13.03.2017 р. працював в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія» /а.с.3-9,23/. Як встановлено в судовому засіданні, та даний факт підтвердили і сторони по справі, відповідач тривалий час не виплачував позивачу заробітну плату, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 21.03.2017 року становить 23345,80 грн. /а.с.23/. Тому, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості за рішенням суду. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна з сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідно до вимог ст.115 ч.1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Тому, відповідач повинен сплатити позивачу всю суму заборгованості з урахуванням уточнених позовних вимог згідно своєї останньої довідки 23345,80 грн. Крім того, з відповідача в доход держави підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.80 ЦПК України, яка складає 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] з 08.09.2009р. та по теперішній час працює на ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». За період часу з 01.01.2016 року по 12.09.2016 року відповідач щомісячно не виплачував робітникам заробітну плату, у звязку з чим, станом на 12.09.2016 року у Командитного товариства перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 26407,22 грн., яка 13.09.2016 року була частково сплачена в розмірі 950 грн., та на теперішній час складає 25457,22 грн. А також, позивач просить суд стягнути із відповідача судові витрати суму судового збору на користь держави. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову в сумі 22719,58 грн., як зазначено в письмових запереченнях відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала уточнену суму, заявлену позивачем, та не заперечувала проти її стягнення за рішенням суду. Заслухавши позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно довідки підприємства, позивач [PERSON] з 08.09.2009р. і по теперішній час працює в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія» /а.с.2,9/. Як встановлено в судовому засіданні, та даний факт підтвердили і сторони по справі, відповідач тривалий час не виплачував позивачу заробітну плату, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 11.10.2016 року, з урахуванням виплати в сумі 2737,64грн., становить 22719,58 грн. /а.с.9,11/. Тому, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості за рішенням суду. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна з сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається. Представником відповідача надані суду розрахунки щодо нарахування заборгованості позивачу, з якою позивач згоден у повному обсязі /а.с.9,11/. А відповідно до вимог ст.115 ч.1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Тому, відповідач повинен сплатити позивачу всю суму заборгованості з урахуванням зроблених оплат в сумі - 22719,58 грн. Крім того, з відповідача в доход держави підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.80 ЦПК України, яка складає - 551,20грн.

Outcome: approved