Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], який проживає у м. Подільську (Котовськ) Одеської області по вул. Тиха (К.Лібкнехта), буд. 9а, звернувся в суд з цим позовом до відповідача, вказуючи, що він є власником житлового будинку № 9а, що знаходиться по вул. Тиха (К.Лібкнехта), у м. Подільську (Котовськ) Одеської області. 07.09.2012 року він прописав дружину свого онука - [PERSON], [INFO]. В літку 2015 року сімейні відносини між його онуком та відповідачкою погіршились і вона переїхала мешкати в інше житло. 08.12.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Реєстрація відповідачки у будинку порушує його права власника будинку, оскільки він позбавлений можливості оформити субсидію на житлово-комунальні послуги. При зверненні до [PERSON] з проханням знятись з реєстрації він отримав категоричну відмову. З урахуванням зменшення і уточнення заявлених позовних вимог в кінцевому просив суд постановити рішення суду, яким визнати [PERSON], 08.07.1990 р.н, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в будинку №9а, який розташований по вул. Тиха (К.Лібкнехта), у м. Подільську (Котовськ) Одеської області згідно положень ст.71,72 і ч.2 ст.168 ЖК УРСР,. Позивач та його представник адвокат [PERSON] на позові наполягав. Додатково позивач пояснив, що відповідачка не є членом сімї позивача. Проживала в у будинку позивача як член сімї його внука, який окремо з позивачкою проживав у літній кухні зі всіма зручностями. Фактично між ним, позивачем, і сімєю відповідачки склався безоплатний договір наймача житла у вигляді житлової літньої кухні. Тому оскільки відповідачка виселилась, вона зобовязана знятись з реєстрації за його будинком. Відповідач [PERSON], [INFO], яка зареєстрована на постійне місце поживання за адресою: Одеська область, м. Подільск (Котовськ), вул. Тиха (К.Лібкнехта), 9-а, та її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов не визнавали з тої підстави, що відповідач не повертає особисті речі відповідача. Тому позові просили відмовити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Котовського РВ ГУДС України в Одеській області в судове засідання не зявився. Причин своєї неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи у свою відсутність суду не надав. Тому справу розглянуто у відсутність цього представника. Вислухавши пояснення сторін, покази свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно положень ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є власником житлового будинку за адресою: Одеська область, м. Подільск (Котовськ), вул. Тиха (К.Лібкнехта), 9-а, на підставі договору купівлі-продажу від 12 січня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Котовської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано у реєстрі за №40. В цьому будинку на постійне місце проживання зареєстрована з 07.09.2012року відповідач [PERSON], [INFO]. Як свідчить із пояснень сторін і ці обставини ними визнаються, відповідачка з 23.08.2015 року перейшла жити в інше житло. Спірні правовідносини, що склались між сторонами у справі регулюються нормами ЖК УРСР та Цивільного кодекса України. Допитані у судовому засіданні свідки з боку позивача [PERSON] і [PERSON] показали, що відповідачка вселилась у будинок позивача за його згоди, як член сімї (дружина) [PERSON] Проживали вони у літній кухні окремо від сімєю позивача і складали окрему сімю. Письмових догорів найму житла сторони не укладали, однак приймали участь у витратах на комунальні послуги. При цьому свідок [PERSON] свідчив, що після чергового сімейного скандалу він запропонував відповідачці виселитись в інше житло, оскільки спільне проживання не було можливе. Остання з цим погодилась і переїхала в інше житло. Він особисто передав її речі, окрім майна на яке вона не має права. В свою чергу свідок з боку відповідачки [PERSON] свідчила, що її дочка, позивач у справі, не вважає за необхідне знятись з реєстрації по будинку позивача до тих пір доки останній не поверне її особисті речі. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Таким чином суд вважає, що позивачка вселилась у спірне житло як член сімї наймача цього житла. Згідно ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Після припинення шлюбу між внуком позивача і відповідачкою, остання з власником житла ніяких самостійних догорів найму житла не укладала. Згідно ст.167 ЖК України наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сімї в будь-який час розірвати договір найму.У разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачка зобовязана була зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Її доводи про не бажання знятись з реєстрації до повернення особистих речей, на переконання суду не можуть бути підставою у відмові позивачу позові, виходячи з установлених судом обставин справи. Тому суд вважає, що реєстрація її постійного місця проживання за адресою будинку позивача, є формальною, без наміру фактичного проживання у спірному житлі. Отже, вона втратила право на користування цим житлом, оскільки припинила користуватись ним і переселилась на інше місце проживання. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тому ухвалення судом рішення у цій справі буде підставою для зняття відповідачки з реєстрації за адресою будинку позивача, що стане відповідним захистом прав його власності. Питання розподілу судових витрат між сторонами у справі судом не вирішується, оскільки таких вимог вони не заявляли.

Outcome: approved