Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 січня 2014 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення грошових коштів, який уточнила в поданій до суду 02 грудня 2014 року заяві. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що 30 квітня 2013 року вона в рахунок укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дала відповідачам завдаток в сумі 20000 грн., про що сторони склали просту письмову розписку. Також вказувала, що нею в квартирі [ADDRESS] були проведені ремонтні роботи та витрачено загальну суму коштів в розмірі 35197,98 грн., з яких 16000 грн. повернуто відповідачами в добровільному порядку. Крім того, нею було перевезено до квартири банки ємністю 3 літри на загальну суму 972 грн. В позовній заяві, враховуючи подані до суду 02 грудня 2014 року уточнення, позивач [PERSON] просила суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно на її користь завдаток в подвійному розмірі в сумі 40000 грн., витрачені на ремонт грошові кошти в розмірі 19197,98 грн. та 972 грн. вартості банок. Також просила суд стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] 01 грудня 2014 року звернулася в суд з зустрічним позовом до [PERSON] Посилалася на те що між сторонами по справі письмово укладений попередній договір з метою подальшого укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в строк до 01 липня 2013 року. Вказувала, що через агентство нерухомості також укладала попередній договір про придбання нею у [PERSON] квартири в місті Запоріжжя та сплатила попередню оплату в розмірі 1000 доларів США, які їй повернуті не були через подальшу відмову від укладення договору купівлі-продажу позивачем [PERSON] Вважає, що діями [PERSON] їй спричинено матеріальну шкоду на суму 1000 доларів США (еквівалентно 15096,20 грн.), сплачених нею в якості завдатку, та не повернутих [PERSON] Також вказувала, що [PERSON] спричинила їй додатково матеріальну шкоду на суму 8000 грн., які були сплачені за непотрібний та заборонений ремонт в квартирі [ADDRESS]. Крім того, діями [PERSON] спричинено моральну шкоду, яку оцінює в 5000 грн. В своїй зустрічній позовній заяві відповідач [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь на відшкодування завданої їй матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 15092,20 грн., передані як завдаток, 8000 грн. сплачених за ремонтні роботи, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Також просила стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] 02 грудня 2014 року також звернулася в суд з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Зазначала, що між сторонами по справі було досягнуто домовленість про укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. В даній квартирі знаходилося майно на суму 1500 грн., вартість якого [PERSON] не відшкодовано. Також позивачем [PERSON] їй спричинено матеріальної шкоди на суму 8000 грн., які сплачені за заборонений ремонт. В своїй зустрічній позовній заяві просила суд стягнути з [PERSON] на її користь 1500 грн. на відшкодування шкоди, завданої знищенням майна, 8000 грн. як безпідставно набутих грошових коштів, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні кожна і сторін та їх представники підтримали відповідні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в поданих до суду заявах. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено та не оспорювалося сторонами по справі, що між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] і [PERSON] було досягнуто домовленість про придбання позивачем [PERSON] у відповідачів [PERSON] та [PERSON] належної їм на праві власності квартири [ADDRESS]. Також встановлено та підтверджено сторонами по справі, що позивачем [PERSON] 30 квітня 2013 року було передано відповідачам [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 20000 грн. в рахунок оплати вартості квартири, про що складено прості письмові розписки. Згідно з письмовими розписками грошові кошти в сумі 20000 грн. отримані [PERSON] та [PERSON] як завдаток за квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом. Отже, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто договору між сторонами, яким визначено предмет та істотні умови. Наявні в матеріалах справи розписки про отримання грошових коштів не можна вважати договором, яким би стверджувалися наміри та взаємні зобов'язання сторін щодо укладення договору купівлі-продажу квартири. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами, договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між сторонами укладено не було. За таких обставин, враховуючи відсутність укладеного між сторонами договору купівлі-продажу, сума коштів в розмірі 20000 грн., отримана відповідачами [PERSON] та [PERSON], не є завдатком, хоча і зазначена як така в письмових розписках сторін. Зазначену суму в силу норм ч. 2 ст. 570 ЦК України можливо вважати авансом, незалежно від того, як така сума названа сторонами в складеній розписці. Тому посилання як позивача, так і відповідачів на те, що сума коштів була отримана як завдаток на заслуговує на увагу. Встановивши дані обставини, враховуючи правовідносини, які фактично виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку, що отримана відповідачами [PERSON] та [PERSON] сума коштів в розмірі 20000 грн. підлягає поверненню позивачу в тому ж розмірі, що і була отримана, в рівних частках кожним із відповідачів. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. З відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню з кожної на користь [PERSON] сума коштів в розмірі по 10000 грн. сплаченого авансу. Щодо вирішення решти позовних вимог [PERSON] суд виходить з наступного. В поданій до суду позовній заяві позивач [PERSON] посилається на ту обставину, що нею були проведені ремонті роботи в квартирі [ADDRESS] та витрачено загальну суму коштів в розмірі 35197,98 грн. Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно п. 4 ст. 60 ЦПК - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За нормами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідженими в справі доказами встановлено, що позивач [PERSON] не набула права власності на квартиру [ADDRESS]. Також встановлено, що будь-які угоди між власниками квартири [ADDRESS] та позивачем [PERSON] на проведення ремонтних робіт на умовах платності не укладалися, правовідносини з надання таких послуг між позивачем та відповідачами не виникали. Тому суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не доведено наявність у неї правових підстав для проведення будь-яких ремонтних робіт в квартирі [ADDRESS]. Крім того, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що вартість таких робіт, з урахуванням придбаних будівельних матеріалів, склала саме суму 35197,98 грн. Твердження позивача про перевезення нею до квартири [ADDRESS] банок ємністю 3 літри на загальну суму 972 грн. ґрунтується виключно на твердженнях самої позивача та не підтверджено жодними доказами. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення решти позовних вимог [PERSON] Тому вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення грошових коштів, витрачених на ремонтні роботи в сумі 19197,98 грн., 972 грн. вартості банок є безпідставними та не підлягають задоволенню. Не підлягають задоволенню також і зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] з наступних підстав. В силу норм ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В порядку ст. 1166 ЦК України підлягають встановленню наступні обставини: завдання шкоди позивачу, розмір такої шкоди, а також наявність неправомірних дій відповідача. Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідачем [PERSON] 03 травня 2013 року було укладено простий письмовий договір з [PERSON], предметом якого його сторони обумовили наміри на подальше укладення договору купівлі-продажу квартири. При цьому правовідносини, які виникли між відповідачем [PERSON] та [PERSON] не є наслідком неправомірних дій позивача [PERSON], а розмір грошових коштів в сумі 1000 доларів США, сплачених відповідачем [PERSON] відповідно до укладеного з [PERSON] простого письмового договору від 03 травня 2013 року, не є вартістю матеріальних збитків, спричинених позивачем [PERSON] Витрати відповідача [PERSON] на можливе подальше придбання нерухомого майна у [PERSON] є виключно її волевиявленням, яке не є наслідком протиправних дій [PERSON] Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 15096,20 грн. як розміру спричиненої матеріальної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню. Як встановлено судом, правовідносини з приводу виконання ремонтних робіт в квартирі [ADDRESS] між відповідачами [PERSON] і [PERSON], як власниками квартири, та позивачем [PERSON] на платній основі, не виникали. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] жодні цивільно-правові угоди на проведення ремонтних робіт в належній їм на праві власності квартирі з [PERSON] не укладали. Разом з тим, позивачем [PERSON] 29 липня 2013 року було отримано від відповідачів [PERSON] та [PERSON] суму коштів в розмірі 16000 грн. як витрати на проведені ремонтні роботи в квартирі [ADDRESS]. Обставина отримання вказаної суми грошових коштів не заперечувалася сторонами по справі, а отримання коштів підтверджено письмовою розпискою. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], звертаючись до суду з зустрічними позовними вимогами про стягнення з [PERSON] суми коштів в розмір кожна по 8000 грн., посилаються на їх отримання позивачем без достатніх правових підстав. Разом з тим, в силу норм 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. В порядку, визначеному ст. 1212 ЦК України, врегульовані загальні умови існування цивільно-правових зобов'язань, що виникають у зв'язку із так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави. Норми даної статті пов'язують відновлення майнового стану, оскільки зобов'язання із безпідставного збагачення є загальною підставою для відновлення майнового стану осіб в разі відсутності інших підстав для цього, якщо захист прав особи не може бути здійснений на підставі договору, делікту, закону тощо. Дослідженими в справі доказами не встановлено підстави вважати, що позивач [PERSON] набула кошти в сумі 16000 грн. (по 8000 грн. від [PERSON] та від [PERSON]) без достатніх на те правових підстав. Натомість, в викладених письмових розписках кожна із відповідачів, як [PERSON], так і [PERSON], вказували на відсутність претензій. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі 29 липня 2013 року було досягнуто відповідних домовленостей щодо сплати коштів в сумі 16000 грн. [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON], сплата таких коштів та отримання їх позивачем не є безпідставним збагаченням в розумінні ст. 1212 ЦК України, тому правові підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] кожному по 8000 грн. відсутні, а зустрічні позовні вимоги відповідачів в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню. Посилання відповідача [PERSON] в поданій до суду зустрічній позовній заяві на самостійне розпорядження позивачем [PERSON] майном на суму 1500 грн. не підтверджено належними та допустимими, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Натомість, показаннями допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON] підтверджено наявність згоди відповідачів на розпорядження таким майном. При цьому будь-які докази на обґрунтування вартості майна [PERSON] суду надані не були. Тому вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення 1500 грн. як шкоди, завданої знищенням майна, є безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відшкодовується грошима, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням, які мають істотне значення. Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Дослідженими в справі доказами не встановлено наявність протиправних дій [PERSON] та спричинення позивачем моральних страждань відповідачу [PERSON] Суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди заявлені безпідставно, в їх задоволенні слід відмовити. Порядок розподілу судових витрат встановлено нормами ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При цьому згідно з Законом України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. За подання зустрічних позовних заяв судовий збір справляється на загальних підставах. Сторонами по справі було пред'явлено зустрічні позовні вимоги. Так, позивачем [PERSON] в поданій до суду позовній заяві, враховуючи уточнення до неї, одночасно заявлено три різних вимоги майнового характеру, загальна сума судового збору, яка підлягала сплаті, становить 887 грн. 20 коп. (400 грн.+243,60 грн. + 243,60 грн.), але було сплачено лише 401,70 грн. Тому з позивача [PERSON], на користь держави за результатами розгляду справи додатково підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 485,50 грн. (887,20грн. - 401,70 грн.). В свою чергу відповідачем [PERSON] в зустрічній позовній заяві одночасно заявлено дві вимоги майнового характеру та одну вимогу про відшкодування моральної шкоди. Підлягало сплату судового збору 730,80 грн. (243,60 грн.+243,60 грн. +243,60 грн.), але сплачено лише 280,96 грн. Тому додатково з [PERSON] на користь держави слід стягнути суму судового збору в розмірі 449,84 грн. Відповідачем [PERSON] в зустрічній позовній заяві одночасно заявлено дві вимоги майнового характеру. Підлягало сплату судового збору 487,20 грн. (243,60 грн.+243,60 грн.), але сплачено лише 243,60грн., додатково з [PERSON] на користь держави слід стягнути суму судового збору в розмірі 243,60 грн. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача [PERSON] з кожного із відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з кожного в сумі по 121,80 грн.

Outcome: partial