Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач 27.04.2018 року звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] сплаченого страхового відшкодування у розмірі 8 972 грн. 04 коп. та судового збору у розмірі 1762 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 14.08.2014 року о 14 год. 00 хв. в м. Києві при виїзді з вул. Луначарського на Броварський проспект сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «Шевролет Лачетті» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Форд Фокус» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Цивільно правова відповідальність потерпілого при використанні автомобіля «Форд Фокус», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ СК «СКАЙД» на підставі договору обов`язкового страхування № АІ 1386199. Потерпілий звернувся до МТСБУ із повідомленням про настання ДТП та з заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди. Постановою Апеляційного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого складала 50 037,18 грн. МТСБУ виплачено відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП у розмірі 49 185,18 грн. Крім цього, МТСБУ було понесено витрати пов`язані із залученням аварійного комісара у розмірі 1 000,00 грн. 29 квітня 2015 року на адресу [PERSON] було направлено лист № 3/1-05/12668 з вимогою сплатити відшкодування заподіяної шкоди, проте вказана вимога відповідачем залишена без уваги. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.06.2018 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 12.07.2018 р. (а.с. 29, 30). 11 липня 2018 року до суду від представника відповідача [PERSON]. [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю; зазначив, що оцінка пошкоджень автомобіля [PERSON] була проведена через півроку після скоєння ДТП та матеріали справи не містять будь яких доказів того, що виявлені під час оцінки пошкодження транспортного засобу були завдані саме 14.08.2014 р., тому розмір шкоди, спричиненої майну, є недоведеним. Ще матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати послуг аварійного комісара, про які стверджується в тексті позовної заяви. Також МТСБУ пропущено строк позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в позові (а.с. 40-43). 12 липня 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва від представника відповідача [PERSON] . [PERSON] надійшли додаткові пояснення до відзиву на позов (а.с. 46-47). В судовому засіданні 12.07.2018 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про надання часу для подачі відповіді на відзив відповідача, оголошено перерву до 14.00 год. 10.10.2018 року. 04 вересня 2018 року від представника позивача МТСБУ Дорошенко О.С. до суду надійшла відповідь на додаткові пояснення, в якій просила позов задовольнити (а.с. 55). 14.09.2018 року представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив, у якому зазначено, що позовні вимоги містять всі необхідні докази, відповідно приписів ст. ст. 76, 79 ЦПК України, а тому підлягають задоволенню (а.с. 64, 65). Ухвалою суду від 10.10.2018 року, яка постановлена із занесенням до протоколу судового засідання, відмовлено представнику позивача в приєднанні до матеріалів справи заяви про зміну підстав позовної заяви про стягнення суми сплаченого відшкодування зі збільшеним розміром позовних вимог та додаткових доказів у зв`язку з недотриманням вимог ч. 3 ст. 49, ч. ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України. Ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року позов МТСБУ до [PERSON] про стягнення коштів залишено без розгляду як такий, що був поданий не уповноваженою на це особою, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (а.с. 76-78). Постановою Київського апеляційного суду від 16.04.2019 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10.10.2018 року про залишення позову без розгляду скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 146-148). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] . [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з викладених у відзиві підстав. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.08.2014 року [PERSON] о 14 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Шевролет Лачетті» д.н.з. [NUMBER] при виїзді з вул. Луначарського на Броварський проспект в м. Києві, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Форд Фокус» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Апеляційного суду м. Києва від 28.01.2015 року (а.с. 7-8 зв.). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до Звіту № 990 про оцінку автомобіля «Форд Фокус» д.н.з. [NUMBER] від 02.04.2015 року, складеного оцінювачем ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту даного транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 59 022,22 грн. (а.с. 15-20). Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. 20 лютого 2015 року представник власника пошкодженого автомобіля «Форд Фокус», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 9, 10, 13). 12 березня 2015 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 11). З матеріалів справи убачається, що договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Нормами ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання спірних правовідносин. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Судом встановлено, що у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 29.04.2015 року здійснило виплату відшкодування представнику власника пошкодженого транспортного засобу «Форд Фокус», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , згідно наказу МТСБУ № 2224 від 28.04.2015 р., у розмірі 49 185,18 грн., що підтверджується копіями наказу, довідки, платіжного доручення № 2224 від 29.04.2015 року (а.с. 21-23). Отже, МТСБУ виконало покладений на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 993 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. МТСБУ зверталося до відповідача із відповідною письмовою вимогою № 3/1-05/12668 від 29.04.2015 року про відшкодування шкоди, проте дана вимога залишилася без виконання (а.с. 24). Відповідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача сплачене страхове відшкодування у розмірі 8 972 грн. 04 коп. (а.с. 2). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно положень ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З урахуванням викладеного суд критично відноситься до пояснень представника позивача в судовому засіданні про стягнення з відповідача всієї суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 49 185,18 грн. та оплачених послуг аварійного комісара у розмірі 1000 грн., оскільки такі суми до стягнення у позові не заявлено, до того ж матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту понесених МТСБУ витрат по оплаті послуг оцінювача. В свою чергу, заперечуючи на позов, відповідач посилається на недоведеність заявлених вимог, вказуючи, що позивачем не надано доказів щодо переліку пошкоджень автомобіля [PERSON] , спричинених ДТП за участю відповідача, і пошкоджень автомобіля «Шевролет Лачетті» та оцінка транспортного засобу потерпілої особи «Форд Фокус» проводилась через півроку після дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, згідно відомостей № 9423754 про дорожньо-транспортну пригоду на дату 14.08.2014 року, автомобіль «Форд Фокус», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження передньої центральної частини та передньої правої частини (а.с. 5). Як убачається зі змісту звіту № 990 від 02.04.2015 року, оцінювачем [PERSON] при визначенні вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Форд Фокус», д.н.з. [NUMBER] , враховувались пошкодження, опис яких наведено в протоколі огляду транспортного засобу від 06.03.2015 р., що стосуються саме передньої частини пошкодженого автомобіля, що відноситься до події ДТП за участі відповідача (а.с. 18). Отже, аналізуючи наведені відповідачем мотиви для відмови у задоволенні позовних вимог, суд вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та жодним чином не спростовують вимоги позивача, оскільки сторона відповідача не була позбавлена можливості під час розгляду справи надати суду належні докази у вигляді експертної оцінки пошкоджень автомобіля та їх обгрунтовний взаємозв`язок із заявленими позивачем вимогами, у тому числі докази щодо наявності фактів інших дорожньо-транспортних пригод за участі автомобіля «Форд Фокус», д.н.з. [NUMBER] , та існування на цьому транспортному засобі потерпілої особи пошкоджень не пов`язаних з подією ДТП 14.08.2014 року. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд також критично відноситься до заяви відповідача про застосування строку позовної давності з огляду на наступне. Відповідно ч. 6 ст. 261 ЦК України, за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як зазначено вище, МТСБУ страхове відшкодування було сплачене 29.04.2015 року. Згідно поштового штемпеля на конверті, позов подано до суду 27.04.2018 р. (а.с. 27), тобто, враховуючи суб`єктивний склад сторін та спірні правовідносини, в межах трьохрічного строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи. Відповідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім в дохід держави судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. (а.с. 4).

Outcome: approved