Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], яка проживає у [ADDRESS], звернулась 14.07.2014 року в суд з цим позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки, [PERSON], призначенні її, [PERSON] опікуном над її онукою [PERSON], а також зобов'язанні органів ДРАЦС внести до актового запису про народження [PERSON] відповідні відмітки про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Рішенням Котовського міськрайоного суду Одеської області від 08.12.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31.03.2015 року, позов [PERSON] задоволено повністю. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.07.2015 року за касаційною скаргою відповідача рішення першої і апеляційної інстанції були скасовані з підстав неповного з'ясування судами всіх обставин справи. Зокрема, зазначалось, що при підготовці висновку органу опіки й піклування не було обстежено матеріально-побутові умови відповідача і не враховано його думку щодо позбавлення батьківських прав та вислухано думку дитини з приводу позбавлення батька батьківських прав. Тому справу направлено до нового розгляду в суд першої інстанції. При повторному розгляді цієї справи позивач на позові наполягала у повному обсязі з тих же підстав. Зокрема, стверджувала, що після смерті її дочки і матері дитини [PERSON] [INFO] року, малолітня онука стала проживати разом з нею, бабусею. Відповідач, ще за життя матері дитини фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків та не надавав допомоги на утримання дитини ні добровільному, а ні в примусовому порядку, про що свідчить розрахунок заборгованості по аліментам станом на [INFO] рік у розмірі 14 903 грн. 93 коп. Всі турботи по вихованню та матеріальному забезпеченню онуки до цього часу повністю лежать на ній та її чоловікові. Відповідач не приймає участі у вихованні своєї дитини, не цікавиться її станом здоров'я, навчанням у школі та не бере відповідної участі у житті дитини. До цього часу не вирішив питання оформлення на дитину пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Таким чином малолітня [PERSON], [INFO], фактично є дитиною, позбавленою батьківського піклування. Позицію позивача повністю підтримував її представник у суді за довіреністю [PERSON] Відповідач та його представник у суді за довіреністю [PERSON] позов не визнавали у повному обсязі. Вказували на безпідставність і бездоказовість заявлених позовних вимог та просили у позові відмовити повністю. Стверджували, що за життя матері дитини та за їх спільною згоди, дитина після розлучення залишилась з матір'ю. Однак після смерті матері дитини, він не перешкоджав її проживанню з бабусею, з огляду на привичний для дитини стан речей, що склався, та вживав заходів щодо участі у життя дитини. Чому дочка стала його уникати йому не відомо. На думку сторони відповідача позивач навмисно впливає на [PERSON], щоб розлучити її з батьком. Представник Органу опіки і піклування за довіреністю [PERSON] підтримав заявлений позов у повному обсязі. Доводи, що відповідач лише формально бажає залишити собі статус батька цієї дитини. Хоча насправді реально не вживає до цього ніяких дій. Ситуація яка склалась, а саме передача дитини на утримання баби його повністю влаштовує, оскільки не потребує з його боку затрат та участі. За ввесь цей час батько не знайшов спільної мови з дитиною, яка потребує не просто формальної участі його у житті цієї дитини, а й реальних справ на відновлення втрачених батьківських прав і обов'язків. Матеріально-побутові умови відповідача є гарними, але це не призвело до його реальної матеріальної участі по утриманню дитини. Тому на цей час є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, що не позбавляє його на відновлення їх в подальшому за умови зміни ставлення до участі у житті дитини. Прокурор Котовської міжрайонної прокуратури Одеської області - Дубровський В.В. який брав участь у попередніх судових засіданнях у завершальному судовому засіданні участі не прийняв у зв'язку з реформуванням місцевої прокуратури та відсутності документів на підтвердження його повноважень прокурора. Представник відділу ДРАЦС РС по місту Котовську та Котовському районі Котовського МРУЮ в Одеській області надав лист (заяву) про розгляд справи у відсутність цього представника. Сама [PERSON], [INFO], в судовому засіданні у категоричній формі висловила думку про позбавлення відповідача батьківських прав та виказала бажання і надалі залишатись у сім'ї бабусі. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, покази свідків з боку позивача - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], покази свідків з боку відповідача - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], заслухавши думку дитини та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з матеріалів справи і ці обставини сторонами не заперечуються з 08 вересня 2001 року по 18 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] перебували між собою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилась дочка, [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, дитина залишилася проживати з матір'ю. Остання згодом 23 жовтня 2010 року зареєструвала з шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище «[PERSON]». Оскільки дитина продовжувала проживати біля матері між нею та [PERSON] склалися добрі стосунки і останній виявив бажання її удочерити. З цього приводу відповідач у справі в нотаріальному порядку 11 травня 2011 року дав згоду. Але, здійснити удочеріння не вдалося через раптову смерть матері дитини, [PERSON], яка сталася [INFO] року. 23.09.2014 року відповідач у нотаріальному порядку відкликав свою згоду на удочеріння дочки [PERSON] З часу смерті матері й досі малолітня мешкає зі своєю бабусею по лінії матері, [PERSON] Частиною 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. Пленум Верховного Суду України у п. 15 Постанови від ЗО березня 2007 року № З «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позивач, як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав посилалась на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини). Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини, не займатися її вихованням, духовним розвитком, тощо). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Викладені позивачем обставини справи щодо самоусунення відповідача від участі у вихованні і утриманні дочки підтвердили своїми показами свідки з боку позивача, які показали наступне: Свідок [PERSON], чоловік позивача і дід дитини, свідчив, що відповідач не приймає участі у житті дочки з 2011 року. За ввесь цей час батько дитини навіть жодного разу не поздоровив свою дочку з днем народження. Не приймав участі в утриманні дитини. Не надавав допомоги при підготовці дитини до школи; Свідок [PERSON], свідчила, що неодноразово забирала зі школи свою власну дочку. При цьому жодного разу не бачила біля школи відповідача. З розмови її дочки, яка є однокласницею і подружкою [PERSON], їй стало відомо, що [PERSON], вважає своїм батьком [PERSON], а відповідача сприймає як чужу людину; Свідок [PERSON] свідчив, що біля чотирьох років до самої смерті [PERSON] (потім «[PERSON]») перебував з нею спочатку у цивільно-шлюбних відносинах, а потім у зареєстрованому шлюбі. Весь цей час дочка його дружини від першого шлюбу, [PERSON] мешкала разом з ним однією сім'єю. Між ним та дитиною склалися близькі стосунки як між батьком та донькою. Відповідач жодного разу не спілкувався у цей час з дівчинкою, не допомагав їй матеріально, ніяких батьківських почуттів не виявляв щодо дитини. Тому він виявив бажання удочерити [PERSON]. Але, через смерть матері дитини і його дружини офіційне оформлення удочеріння [PERSON] не відбулося. У весь цей час, тобто, з 2009 року до смерті [PERSON], їм дуже допомагала позивач та його матір. У нього до цього часу гарні відносини з дитиною; Аналогічні цим свідченням дала покази свідок [PERSON], мати [PERSON]; Свідок [PERSON] свідчила, що була дуже близькою подругою [PERSON] (пізніше «[PERSON]») часто спілкувалася з нею і знає її з 2000-2001 років. За час проживання сімєю [PERSON] зловживав спиртними напоями, лікувався в ПНО, в присутності дитини бив свою дружину [PERSON] у наслідок чого [PERSON] стала заїкатись. Всі кошти сім'ї [PERSON] пропивав, тому утриманням дочки фактично займалась мати дитини; Свідок [PERSON], як класний керівник [PERSON], свідчила, що фактично вихованням дитини займаються дід і баба [PERSON] по лінії матері. Відповідач один раз восени 2014 року приходив до школи, однак [PERSON] заявила, що він не її батько і не хоче з ним розмовляти. Вона, як педагог, з цього приводу проводила розмову з [PERSON], але та адекватно і виважено заявляє, що з батьком їй не інтересно і він їй ніхто. Це її власна позиція і вплинути на це ніхто інший не міг. Також з цього приводу вона розмовляла з батьком дитини та рекомендувала йому частіш зустрічатись та спілкуватись з донькою, щоб налагодити їх стосунки. Але останній заявив, що йому ніколи цим займатись, оскільки є інша сім'я й мала дитини яка хворіє; Свідок [PERSON], яка є сестрою померлої матері дитини, свідчила, що за час спільного життя сім'ї [PERSON], відповідач вів себе негідно і ображав дружину. [PERSON] часто знаходилась у неї в квартирі і боялась йти додому. Після розлучення відповідач не приймав ніякої участі у житті дитини. [PERSON] їй неодноразово говорила, що не може відповідача назвати батьком. Називає його [PERSON]. Натомість вона, [PERSON], дуже поважала вітчима [PERSON] та називала його батьком. Після смерті матері дитини, дід і баба [PERSON], спробували налагодити відносини та наблизити дитину до батька, але це тривало не довго. [PERSON] перестала ходити до батька, говорила що їй там не цікаво і для неї все чуже. Сам відповідач ніякої ініціативи щоб відновити довіру дочки не проявляв. Матеріально дочку не підтримує. Крім показів свідків ці обставини підтверджуються матеріалами справи, а саме з чисельних медичних довідок вбачається, що саме позивач постійно зверталась за медичною допомогою з приводу хвороб своєї онуки до медичного закладу. Відповідно характеристики зі школи, де навчається неповнолітня [PERSON] вбачається, що вихованням останньої займається бабуся - позивач у справі та дідусь, які постійно відвідують школу, цікавлячись справами онуки. Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов неповнолітньої вбачається , що остання має відокремлену кімнату, матеріальний стан сім?ї достатній, утриманням дитина та вихованням займаються [PERSON] та [PERSON], стосунки в сім'ї засновані на любові, взаємоповазі, довірі та підтримці один одного. Надані покази свідків з боку відповідача в обґрунтування його доводів по справі, які свідчили: Свідок [PERSON] свідчила, що як сусід відповідача, знайома з ним і [PERSON] 3 роки. Стосунки між батьком і дитиною були спочатку добрі. Вони сім'ями неодноразово виїздили на пікніки. [PERSON] приходила до батька майже щотижня. Потім щось змінилось і [PERSON] стала відвідувати батька рідше, а в подальшому стала уникати зустрічі з батьком; Аналогічні цим свідченням дав покази свідок [PERSON]; Свідок [PERSON] свідчила, що є сестрою відповідача. Після смерті матері дитини, [PERSON] прийшли в гості до її та [PERSON] батьків та сказали, що їм потрібно спілкуватись, оскільки [PERSON] осталась сиротою. Після цього [PERSON] декілька разів приходила до них і стала добре до них відноситись. В подальшому [PERSON] рідше їх відвідувати. Позивач запропонувала батьку відмовитись від [PERSON] на що вони не погодились; Свідок [PERSON] свідчив, що є однокласником відповідача, тому спочатку вони дружили сім'ями. Після смерті [PERSON] відповідач не відмовлявся від [PERSON], спілкувався з нею і добре відзивався про дочку. Купив їй мобільний телефон; та надані до справи фотосвітлини (фотографії), суд розцінює їх як доказ тимчасових контактів батька з дитиною, і на переконання суду ці обставини не можна вважати повноцінним виконанням батьком своїх батьківських обовязків, виявлення постіної батьківської турботи і уваги до дитини. Наслідком цьому, на думку суду, стала позиція дитини, яка спочатку після смерті матері стала спілкуатись з батьком, але в подальшому відмовилась від цього, зробивши для себе остаточний висновок про його фактичне безучасне ставлення до її життя, що підтверджується її категоричною позицією з цього приводу виказаною в судовому засіданні. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язанні займатись вихованням дитини. При цьому передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї. Належних доказів про вплив позивача на дитину з метою позбавлення відповідача батьківських прав судом не отримано. З урахуванням обставин справи, суд погоджується з висновком Органу опіки та піклування Котовської міської ради Одеської області №2988 від 14.12.2015 року про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] у зв'язку з тим, що останній самоусунувся від участі у вихованні і утриманні дочки, а дитина фактично знаходитися під опікою баби. Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Тому з урахуванням отриманих судом доказів в обґрунтування вимог позову, та в першу чергу беручи до уваги думку самої дитини з приводу предмету спору, суд вважає за необхідне, задовольнити вимоги позову щодо позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітньої дочки. Згідно ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи, те, що дитина фактично позбавлена батьківського піклування над нею слід установити опіку у судовому порядку. Надані позивачем [PERSON] документи щодо можливості призначення її опікуном онуки й відповідного позитивний подання з цього приводу Органу опіки й піклування Котовської міської ради приводять суд до висновку про можливість встановлення такої опіки в інтересах дитини та призначення позивача опікуном [PERSON], [INFO], яка фактично позбавлена батьківського піклування.

Outcome: approved