Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] в позовній заяві та в судовому засіданні просить суд зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], визначити, як спосіб його участі у вихованні сина особисте спілкування з ним щовівторка, щосуботи та щонеділі з 11 години до 13 години в присутності матері [PERSON] та зобов'язати останню за два дні до дня зустрічі з сином надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини, а у разі настання змін, повідомити його про це особисто на наступний день з дня настання таких змін. Позивач покликається на те, що 09.11.2012 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб, [INFO] у них народився син [PERSON]. 11.11.2014 року рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області шлюб між ними було розірвано, після цього син став проживати з відповідачкою. Одразу після розірвання шлюбу у них з відповідачкою почались серйозні непорозуміння щодо його участі у вихованні сина, відповідачка створювала різні перешкоди у відвідуванні та спілкуванні з дитиною. Після цього позивач вважаючи, що його права як батька порушені відповідачкою звернувся із заявою в орган опіки і піклування Заліщицької районної державної адміністрації. 23.05.2014 року даний орган прийняв рішення, яким визначив наступний порядок побачень [PERSON] із сином [PERSON]: щовівторка, щосуботи та щонеділі з 11 години до 13 години в присутності матері [PERSON] Але одразу після прийняття вищевказаного рішення відповідачка почала його ігнорувати і продовжувати чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином, що змусило врешті позивача звернутись за захистом в суд. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позову не визнала та пояснила суду, що жодних перешкод позивачу у спілкуванні та вихованні сина не створює. Навпаки, бажає щоб син відчував батьківську любов та турботу. Але позивач занадто категоричний, на його думку, якщо в рішенні органу опіки та піклування зазначено його спілкування з дитиною з 11 год. до 13 год. то вона має завчасу чекати його з дитиною на руках біля воріт, так як в будинок, де вони з дитиною мешкають він не заходить принципово. Позивача не цікавить, яка в цей час надворі погода, що дитина, зважаючи на малий вік може спати, чи приймати їжу. Також позивач вимагає від неї, щоб вона телефонувала йому та повідомляла за два дні про те, де буде знаходитись син в момент його зустрічі з ним, хоча сам жодного разу не зателефонував та не поцікавився здоров'ям та розвитком дитини. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила суду, що позивач [PERSON] звертався в орган опіки та піклування Заліщицької РДА із заявою про створення йому перешкод у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO] [PERSON]. В результаті розгляду даної заяви 23.05.2014 року було прийнято рішення, яким [PERSON] встановлено порядок побачень із сином в присутності матері. При вирішенні даного спору покладається на думку суду. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до задоволення не підлягає, виходячи із наступного: Згідно ст.160 ч.1 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області №597/1229/14-ц від 11.11.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після його розірвання сторони визначили місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] з матір'ю. Позивач прийшовши до переконання, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина звернувся із відповідною заявою в орган опіки та піклування Заліщицької районної державної адміністрації. 23.05.2014 року даний орган розглянувши вищевказану заяву, прийняв рішення, яким визначив наступний порядок побачень [PERSON] із сином [PERSON]: щовівторка, щосуботи та щонеділі з 11 години до 13 години в присутності матері [PERSON] У своїй позовній заяві позивач [PERSON] виклав вимоги, які аналогічні по змісту резолютивній частині рішення органу опіки та піклування, за винятком вимоги до відповідачки повідомляти його за два дні до дня зустрічі з сином про фактичне місце перебування дитини, а у разі настання змін також повідомляти про них. Дана вимога позивача суперечить ст.7 ч.8 Сімейного кодексу України - регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.155 ч.1 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Позивач [PERSON] занадто спрощено трактує рішення органу опіки та піклування, вимагаючи від відповідачки строго дотримуватись графіку відвідувань ним дитини, нехтуючи при цьому інтересами насамперед сина та колишньої дружини. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач в судовому засіданні не навів доказів створення відповідачкою перешкод йому у спілкуванні з дитиною та її вихованні, також таких доказів не містить позовна заява. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ст.159 ч.1 СК України). Позивачем не доведено факту ухилення відповідачки від виконання рішення органу опіки та піклування, що дало б йому правову підставу для звернення з даним позовом до суду. Відповідно до ст.159 ч.2 абз.3 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї не доведені, тому в задоволенні даного позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed