Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

позивач 12.03.2021 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно - земельну ділянку площею 0,3716 га., розташовану у с. Гринів, Пустомитівського (на даний час Львівського) району Львівської області. За життя [PERSON] своїм майном на випадок смерті розпорядилася, склавши 18.11.2015 року заповіт, відповідно до якого зазначену вище земельну ділянку вона заповіла їй - [PERSON] . Про те, що мати склала заповіт позивачу не було відомо, а про його існування вона дізналася, у січні 2021 року, після того, як такий був знайдений у житловому будинку у с. Гринів, в якому проживала її мати. Дізнавшись про існування заповіту позивач звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М., з метою оформлення спадкових прав, однак їй було відмовлено у заведені спадкової справи оскільки з заявою про прийняття спадщини вона звернулася поза межами шестимісячного строку для прийняття спадщини, та на день смерті спадкодавця не була зареєстрована разом з ним. Вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин, оскільки вона не проживала разом з матір`ю на час її смерті, та їй не було відомо про існування заповіту. На підставі наведеного з метою реалізації її спадкових прав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач та її представник, адвокат Гуменюк О.Р., не з`явилися, останній подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, та просить такі задовольнити. Представник відповідача - Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, без повідомлення причин, не подав відзив на позов, причини неявки не повідомив. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності представника відповідача. Третя особи - [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності в якій зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.09.1966 року. Як слідує з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] 21.07.1990 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 421097, який виданий 18.04.2005 року, [PERSON] за життя являлася власником земельної ділянки площею 0,3716 га., цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Гринів, Пустомитівського району Львівської області. 18.11.2015 року [PERSON] склала заповіт, зареєстрований в реєстрі під № 5072 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В., за яким згадану вище земельну ділянку площею 0,3716 га, заповіла [PERSON] , [INFO] . Дані про зміну чи скасування заповіту, відсутні. Згідно довідки ЛКП «Левандівка» №5549 від 11.11.2019 року, [PERSON] , до дня смерті проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] . Згідно листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. № 27/01-16 від 19.02.2021 року слідує, що [PERSON] відмовлено у заведенні спадкової справи після смерті матері, [PERSON] , оскільки нею пропущений строк для прийняття спадщини. Статтями 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд 26 червня 2019 року при розгляді справи № 565/1145/17 З огляду на вище наведене та беручи до уваги, що [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті матері, [PERSON] , суд приходить до висновку, що [PERSON] у визначений законом строк не звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з необізнаністю про наявність заповіту. Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини суд враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та принцип пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виходячи з встановленого, зазначена позивачем причина пропуску строку для прийняття спадщини являється поважною, яка не може стати на перешкоді в реалізації його законного права на оформлення права власності на вказане у заповіті майно. Тому йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що і передбачено діючим законодавством.

Outcome: approved