Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач 12 червня 2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому згідно уточнень зазначив, що 17 червня 2010 року о 15.45 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись у м. Дніпропетровську по вул. Ливарній, з боку вул. Рогальова, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки змінила напрямок руху вліво, виїхала на суму руху автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], який змінив напрямок руху вліво, виконуючи маневр обгону автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка рухалася в попутному напрямку, внаслідок чого в районі будинку № 17 відбулося зіткнення зазначених транспортних засобів, від якого автомобіль «Хюндай-Веракруз» продовжив рух у некерованому стані, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], яка навчалася водінню з інструктором [PERSON], після чого останній автомобіль відкинуло назад, де він скоїв наїзд на електроопору, що знаходилася на тротуарі за ним. В результаті ДТП потерпілому [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани на лобі ліворуч, гематоми лоба, виличної області, саден на верхньому повіці лівого лоба, на лобі, забиття правого колінного суглоба. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відносно [PERSON], [PERSON] за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, була закрита із закінченням строків давності. Позивач просив стягнути з відповідача матеріальний збиток в розмірі 302,80 грн., моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн. Від представника позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON], 17.06.2010 року близько 15.45 год. в м. Дніпропетровську по вул. Ливарній з боку вул. Рогальова в напрямку вул. Набережної Леніна, рухалась на автомобілі [NUMBER], під зміни напрямку руху ліворуч скоїла зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], після зіткнення автомобіль «Хюндай-Веракруз» продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], яка навчалася водінню з інструктором [PERSON] В силу ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2010 року, [PERSON]визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.32). У звязку з чим, вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 17.06.2010 року, доведена в силу вищевказаної норми. В силу ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підтвердження позовних вимог, позивачем були представлені квитанції. Враховуюче вищевикладене, аналізуючи здобуті у справі докази, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON]на користь [PERSON] матеріальний збиток в розмірі 302,80 грн.. та позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Проаналізував доводи [PERSON], суд вважає повністю доказаними наявність у нього на протязі тривалого часу моральних страждань. Однак, до суми 10 000 гривень, суд відноситься критично і вважає, що моральна шкода у розмірі 2000 є реальною з врахуванням вимог розумності і справедливості та підлягає стягненню з [PERSON]на його користь. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню від пропорційно задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial