overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач 20.11.2014 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 20.03.2004 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. З травня 2014 року шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, внаслідок чого відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Вона працює, отримує мінімальну заробітну плату, однак цих коштів недостатньо для утримання та забезпечення дітей всім необхідним. Відповідач працює електриком на ПАТ «НЗФ», отримує заробітну плату, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, однак в добровільному порядку такої допомоги не надає. Інших дітей відповідач не має. По іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дітьми повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.19). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує, аліменти нікому не сплачує (а.с.18). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 20.03.2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.3-5). Діти проживають з позивачем (а.с.6) та перебувають на її утриманні. Позивач працює машиністом конвеєра в ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр», отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою № 12 про заробітну плату від 11.02.2015 року (а.с.20). Її сереній заробіток складає 1474,65 грн., однак цих коштів недостатньо для забезпечення дітей всім необхідним. Відповідач працює електромонтером з ремонту та обслуговуванню електроустаткування в ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою № 1807 від 31.12.2014 року (а.с.16). Його середній заробіток складає 5646,00 грн. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, проте згідно поданої до суду заяви не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дітей в розмірі визначеному позивачем (а.с.18). По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не проводяться. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач 20.11.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 02.09.2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею та повністю перебувають на її утриманні. На даний час вона не працює. ЇЇ доходів не вистачає на належне забезпечення дітей всім необхідним. З вересня 2015 року відповідач не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не провадяться. Крім того зазначила про те, що вона має намір розірвати шлюб з відповідачем. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.22). На заочне рішення згодна. Відповідач у судові засідання (05.02.2016 року о 14.30 год., 14.03.2016 року о 14.10 год., 29.04.2016 року о 08.30 год., 01.06.2016 року о 08.15 год.) жодного разу не зявився. У судове засідання 01.06.2016 року не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання ним судової повістки з викликом на 01.06.2016 року о 08.15 год. (а.с.23). Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності, як і заперечень на позов, суду не надав. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-182,184,191 СК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 02.09.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6-8). Діти проживають з позивачем, повністю перебувають на її утриманні. Доходів позивача не вистачає для забезпечення дітей всім необхідним. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач 20.11.2017р. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.03.2014р. між сторонами зареєстровано шлюб, шлюбні відносини фактично припинено, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу не можливо. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який 07.03.2014р. зареєстрований Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 98 (а.с.3). Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на особливий характер сімейних відносин, зважаючи на положення ст.ст.111, 112 Сімейного кодексу України та на те, що фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. З огляду на викладене, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач 20.11.2017 р. звернулась до суду з позовом в якому вказала, що вона з 11.07.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини не склалися з відповідачем та припинені з грудня 2016 року. Подальше життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе. Просить суд розірвати їх шлюб. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позов та розглядати справу без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився. У відповідності з вимогами ст. ст. 280-282 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюбу І-HO №367397, виданого 11.07.2014 року виконкомом Української міської ради м.Селидове Донецької області, сторони перебувають з 11.07.2014 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 33. Подружжя є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО №624628, виданого 11.11.2014 року виконкомом Української міської ради м.Селидове Донецької області. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з'ясувавши дійсні причини позову, те, що шлюбні відносини припинені з грудня 2016 року, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі\~ст.133,141 ЦПК України, суд вважає судові витрати по справі стягнути з відповідача в дохід держави у розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір» станом на час звернення позивача до суду із даним позовом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач 20.11.2018 року звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.2,3), посилаючись на наступні обставини. Вона 20.06.2009 року уклала шлюб з відповідачем, від якого мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дітей. Внаслідок цього, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Почуття поваги та любові між ними втрачено. Шлюбні відносини припинені з 20 липня 2018 року, проживають окремо. Майновий спір на теперішній час відсутній. Змінювати прізвище після розірвання шлюбу не бажає. На підставі наведеного, позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 11.12.2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження, призначено підготовче засідання (а.с.15,16). Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.22). На позовних вимогах наполягає. Зазначила, що шлюбні відносини припинені в липні 2018 року, майновий спір відсутній, діти залишаться проживати з нею. Прізвище просила залишити «Федько». Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с.21). Вказав, що шлюбні відносини припинені з липня місяця 2018 року, майновий спір відсутній, діти залишаться проживати з позивачем. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене, беручі до уваги те, що відповідач, згідно поданої заяви, позов визнає, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 20.06.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.9). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.10,11). Шлюбно-сімейні відносини припинені з липня місяця 2018 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства. Почуття любові між сторонами втрачено. Спільне господарство ними не ведеться. Спір про поділ майна, що є спільною власністю подружжя відсутній. Примирення між сторонами неможливе. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач 20.11.2020 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 29.03.1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього періоду відносини з відповідачем розладилися, зникло взаєморозуміння, стали частими сварки. З серпня 2020 року кожен з них живе своїми інтересами та життям. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, збереження шлюбу між ними неможливе. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з нею. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 15.01.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. На адресу суду надійшла заява позивача про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Згідно копії розписки, що мається в матеріалах справи, відповідач по справі, [PERSON] копію позову з доданими до нього документами та копію ухвали суду від 15.01.2021 року з датою судового засідання 18.03.2021 року о 12-30 год. отримав особисто 23.02.2021 року (а.с. 18). Таким чином, відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, однак у судове засідання не з`явився, клопотань, відзиву чи заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд на підставі ст.280 ЦПК України розглянув справу заочно. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 110, 112 СК України. Судом встановлено, що сторони 29.03.1997 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис № 214 (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Позивач в обґрунтування позову зазначила, що протягом останнього періоду відносини з відповідачем розладилися, зникло взаєморозуміння, стали частими сварки. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З серпня 2020 року кожен з подружжя живе своїми інтересами та життям. Примирення між сторонами неможливе, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач 2.01.2014 року звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідачів, який уточнила 14.03.2014 року (а.с.24-26). Просить суд про виселення відповідачів із належної їй на праві власності квартирі [ADDRESS] (надалі спірна квартира) без надання іншого жилого приміщення у зв*язку з тим, що вони порушують її право власності на житло, не сплачують житлово-комунальні послуги систематично порушують правила співжиття у вказаній квартирі. Правовою підставою виселення вважає норми ст. 116 ЖК України. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені в тексті її позовної заяви обставини та просить їх задовольнити. Пояснила, що відповідач [PERSON] у квартирі не проживає, але там зареєстрований і вона, як власник квартири змушена сплачувати певні комунальні послуги на користь ЖБК «Верстат-3», який нараховує їх на осіб, котрі зареєстровані у квартирі, а не лише на тих, що в ній проживають. Позивач пояснила, що у неї немає доказів про те, що до відповідачів вживались будь-які заходи щодо відповідальності за порушення ними правил співжиття у квартирі. Також пояснила, що відповідач [PERSON] є її сетрою, вони раніше проживали у вказаній квартирі в одній сім*ї; в подальшому сестра створила сім*ю із [PERSON] у них народидись діти, які виросли; вони також користувались квартирою, залишаються у ній зареєстрованими, тривалий час позивач та відповідачі однією сім*єю не проживають, спільного бюджету не мають. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] , їх представник , а також він, як представник відповідача [PERSON] проти позову заперечили, визнали факт проживання їх у спірній квартирі (окрім [PERSON]), проте заперечили ствердження позивача про порушення правил співжиття у квартирі. Допитані в якості свідків зі сторони позивача та відповідача особи пояснили, що їм невідомо про притягнення відповідачів до будь-якої відповідальності за порушення правил співжиття у квартирі, а також вжиття до них інших заходів громадського впливу. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд керується вимогами ст. 10, 11, 60 ЦПК України щодо змагальності, диспозитивності та обов*язку доказування сторонами своїх вимог чи заперечень в ході розгляду справи, які були неодноразово роз*яснені учасникам розгляду справи. Суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач 20.12.1994 року уклав шлюб з відповідачем, [PERSON], [INFO]. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Придніпровської сільської ради народних депутатів Нікопольського району Дніпропетровської області під актовим записом № 40, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.10.1995 року (а.с. 6) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.02.2006 року (а.с. 5) Позивач вирішив розлучитися з відповідачем, оскільки проживання однією сім'єю та збереження шлюбу не можливо та суперечить його інтересам. Примирення не можливе, питання поділу майна, що є спільною сумісною власністю, не ставиться. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, просить задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Стаття 110 Сімейного кодексу України регламентує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, на даний момент проживають окремо, вони бажають розірвати шлюб, примирення між сторонами неможливе, сім'я фактично розпалась, тому суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач 20.12.2013 р. звернулась до суду зі вказаним позовом. При цьому посилалась на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 02.09.2006р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 173. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] Сім'я не склалася через різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, з часом сторони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть. Примирення не можливе. Спір про майно відсутній. Прізвище позивач просила залишити шлюбне. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 02.09.2006 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] На сьогоднішній день сімейні стосунки втрачені, спільне господарство не ведеться. Сторони мають різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, шлюбні стосунки між ними припинені, примирення між ними не можливе, а подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спір щодо розділу майна, місця проживання дитини, а також щодо прізвищ після розірвання шлюбу сторони не мають. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач 20.12.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с. 1), посилаючись на такі обставини. Він з 21.08.1991 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Сімейне життя з відповідачем не склалось з причини відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги внаслідок того, що кожен з них має різні характери та погляди на сімейне життя, обов`язки подружжя. Вони з відповідачем проживають окремо з березня 2016 року. Майнового спору немає. Згоди на розірвання шлюбу відповідач не дає, тому він вимушений звернутися до суду та просить шлюб розірвати в судовому порядку. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.16). Вказав, що шлюбні відносини припинені з 12.04.2016 року. Майновий спір будуть вирішувати окремо. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.17). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказала, що шлюбні відносини припинені з 12.04.2016 року. Майновий спір будуть вирішувати окремо. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Бабуріна. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 21.08.1991 року зареєстрували шлюб, від якого неповнолітніх дітей немає (а.с.6). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з 12.04.2016 року. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин стали відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, різні характери та погляди на сімейне життя. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Майновий спір сторони будуть вирішувати окремо. Добровільно розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач не бажає. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати в судовому порядку.

Outcome: approved