Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач 24 лютого 2016 року звернувся до суду з вищ езазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 22 вересня 2009 року, зареєстрованого 26 квітня 2010 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, він є власником домобудівлі, розташованої по вул. Чкалова, 2 в с. Микільське Білозерського району Херсонської області. В належному йому житловому будинку, на підставі усної домовленості проживала [PERSON]. В липні 2011 року він звернувся до [PERSON] з вимогою звільнити належний йому житловий будинок, однак остання в добровільному порядку не виселялась, в зв`язку з чим він змушений був звернутися до суду із позовом про її виселення. Відповідно до рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 7 грудня 2012 року було усунено перешкоди у користуванні ним вище вказаним житловим приміщенням, шляхом виселення [PERSON] При виселенні [PERSON], йому стало відомо, що в даному будинку також проживають відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] На його вимогу звільнити належний йому житловий будинок останні не реагують. Так як, проживання відповідачів перешкоджає йому розпоряджатися жилим будинком на власний розсуд, володіти та користуватися ним, просив усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення з нього відповідачів. В судове засідання позивач не прибув, однак подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував, щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] та відповідка [PERSON] інтереси, якої представляє [PERSON] в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області в судове засідання не прибула, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та ухвалити рішення, яке б не порушувало законні права та інтереси неповнолітньої особи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно договору купівлі-продажу від 22 вересня 2009 року, зареєстрованого 26 квітня 2010 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Витягу з Державного реєстру правочинів, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної документації від 26 квітня 2010 року, позивач є власником житлового будинку, розташованого по вул. Чкалова, 2 в с. Микільське Білозерського району Херсонської області. Відповідно до рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 7 грудня 2012 року, у справі за позовом [PERSON] В`ячеслава Вікторовича до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, шляхом виселення, було усунуто перешкоди у користуванні [PERSON] В`ячеславом Вікторовичем житловим приміщенням -будиноком, розташованим по вул. Чкалова, 2 в с. Микільське Білозерського району Херсонської області, шляхом виселення [PERSON]. 15 лютого 2016 року позивачем було направлено на адресу відповідачів лист з вимогою на протязі 7 днів з моменту отримання даного листа звільнити належний йому житловий будинок, розташований за адресою: с. Микільське, вул. Чкалова, 2, Білозерського району Херсонської області. Відповідно до інформації Білозерського РС УДМС України в Херсонській області №14/30 від 16 березня 2016 року, вбачається, що відповідачі у справі зареєстровані за адресою: [INFO]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, складеного Микільською сільською радою Білозерського району Херсонської області від 7 червня 2016 року, [PERSON] та її онука [PERSON] проживають в житловому будинку № 2 по вул. Чкалова в с.Микільське Білозерського району Херсонської області. Права власника житлового будинку, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житлом для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідачі не є членами сім'ї позивача та займають житлове приміщення - житловий будинок без згоди позивача. На вимогу позивача звільнити житловий будинок в добровільному порядку відповідачі не реагують. Суд вважає, що відповідачі без законних на те підстав вселилися та проживають в спірному житловому будинку, розташованому по вул. Чкалова, 2 в с. Микільське Білозерського району Херсонської області, своїми неправомірними діями фактично позбавили позивача права на користування та розпорядження належним йому майном. На час подачі позивачем позову до суду, відповідачка [PERSON] була неповнолітньою. Однак, суд вважає, що виселення [PERSON] не буде порушувати Конвенцію про захист прав дітей, так як батьки повинні піклуватися про своїх неповнолітніх дітей та забезпечити їх житлом, та крім того, на дату ухвалення судового рішення [PERSON] виповнилося 18 років. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому відповідачі підлягають виселенню із належного позивачу житлового будинку, так як проживають там без законних на те підстав. Вирішуючи питання про судові витрати, суд приймає до уваги наступне. Відповідно до позовної заяви позивач просив вирішити питання про розподіл судових витрат. На підтвердження даної вимоги ним було подано квитанцію про сплату ним судового збору, договір про надання правової допомоги, розрахунок до договору та квитанцію про сплату коштів за надання правової допомоги. Ознайомившись із даними додатками, суд, вважає, що до стягнення з відповідачів підлягають: судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., відповідно до квитанції та витрати на правову допомогу в сумі 500 грн., відповідно до договору та квитанції.

Outcome: approved