Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.07.2017 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 24.04.2012 перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними припиненні з жовтня 2015 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. На даний час зареєстровані та мешкають за різними адресами, спільне господарство ними не ведеться, подружні та сімейні стосунки не підтримують, участі в утриманні та вихованні дитини відповідач не приймає. Вважає, що їх шлюб існує лише формально, примирення між ними неможливе, тому прохає шлюб розірвати. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а вона одна не може забезпечити належний рівень життя дитини. Відомостями про працевлаштування чоловіка вона не володіє, але вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в судовому порядку у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як є працездатним, аліменти нікому не сплачує, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги уточнила, надавши відповідну письмову заяву /а.с.26/, в частині стягнення аліментів з відповідача на її користь не у твердій грошовій сумі, а у частці від його заробітку, в іншій частині позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності /а.с.6/, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 24 квітня 2012 року, який зареєстрований Іванівською сільською радою Великописарівського району Сумської області, актовий запис № 03 /а.с.7/. Від подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], батьківство відповідача підтверджується відповідними записами в свідоцтві про її народження /а.с.8/. Згідно довідки № 0322-2 від 22.03.2017 року [PERSON] проживає в [INFO], разом з нею проживає донька [PERSON], [INFO] /а.с.9/. Відповідач з 19.09.2016 працює монтером виробничого підрозділу «Люботинська колійна машинна станція» регіональної філії «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», його середній заробіток становить 4\~800 грн, проживає з батьками /а.с.23-25/. У відповідності з вимогами\~ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що\~\~подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. За ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно\~ч.1 ст. 24 СК України гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що сторони близько двох років не проживають однією сімєю, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї та подальше спільне життя неможливе. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1/ стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2/ стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1/ наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2/ доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» встановлений прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць у розмірі з 01.05.2017 для дітей віком до шести років у розмірі 1\~426 грн, 50% становлять 713 грн. Відповідно до частини 1 статті 183 СК Кодексу суд частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, враховуючи обставини, передбачені статтею 182 СК України, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають повному задоволенню, доцільно стягувати з відповідача аліменти у частці від його заробітку, так як має постійну роботу, отримує стабільний дохід. В судовому засіданні встановлено, що відповідач інших утриманців, крім малолітньої доньки не має, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, стан його здоровя задовільний, а тому він має можливість сплачувати аліменти на утриманні дитини в розмірі ? частки від його заробітку. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15.05.2006 року № 3 „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у п. 17, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Суд, стягуючи аліменти з відповідача, виходить із встановлених у судовому засіданні фактів та розяснює сторонам статтю 192 СК України, якою передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути витрати позивача по сплаті судового збору за розірвання шлюбу у розмірі 640, 00 гривень на її користь та судовий збір у розмірі 640,00 гривень на користь держави за стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Outcome: approved