Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач 20 липня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.2-5). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11253048000, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 25 000,00 доларів США, строком користування до 14.11.2017 року, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 13,90% річних. В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором, 15 листопада 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір іпотеки №11253048000/1, згідно умов якого остання передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] . Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови кредитного договору, кредит позичальнику надав. Але, позичальник, попри взяті на себе зобов`язання у терміни, визначені умовами договору, кредитні кошти та проценти за користування кредитом своєчасно не повернула, допустив прострочення позики, тим самим порушив умови укладеного кредитного договору, у зв`язку із чим, станом на 08.07.2015 року його заборгованість перед банком складає 9 299,41 доларів США та пені у розмірі 14 626,28 грн., із яких: заборгованість за кредитом - 8 279,09 доларів США; заборгованість по процентам - 1 020,32 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 10 168,38 грн.; пеня за прострочення сплати процентів - 4 457,90 грн. Оскільки відповідачі добровільно не бажають виконувати взяті на себе зобов`язання, позивач вимушений був звернутись до суду із даним позовом, у якому просить суд стягнути солідарно із [PERSON] , [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 11253048000 від 15.11.2007 року в сумі 9 299,41 доларів США та пені у розмірі 14 626,28 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором № 11253048000 від 15.11.2007 року по кредиту та процентам в розмірі 9 299,41 доларів США та пені у розмірі 14 626,28 грн., що виникли внаслідок невиконання [PERSON] кредитних зобов`язань. Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеною суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути із відповідачів судові витрати по справі. В період часу із березня 206 року по січень 2017 року відповідачі подавали до суду апеляційні скарги на ухвалу суду від 21.07.2015 року про відкриття провадження (том І а.с.118,141,161-162), які розглядались апеляційним судом Дніпропетровської області (том І а.с.136-137,156-157,171-172). Ухвалою суду від 13 вересня 2017 року суддею Шавулою В.С. прийнято дану цивільну до свого провадження та призначено до розгляду (том І а.с.189). Ухвалою суду від 02 лютого 2018 року призначено у справі судову економічну експертизу, у зв`язку із чим зупинено провадження у справі (том І а.с.224-226). Ухвалою суду від 19 червня 2018 року поновлено провадження у справі (том І а.с.236). Учасник справи про день, час та місце судового розгляду повідомлялись відповідно до вимог ст.ст. 128-129 ЦПК України. В судове засідання позивач в особі свого представника за довіреністю - Агабалаєвої Я.В., до суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити (том ІІІ а.с.115-116). Відповідачі в особі свого представника адвоката - Губанової Ю.А., до суду надали письмову заяву, в якій адвокат просить розглядати справу без своєї участі. Проти вимог позову заперечує та просить відмовити у повному обсязі (том ІІІ а.с.125). У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з`явились. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв`язку із порушенням його виконання. Суд, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 15 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11253048000, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 25 000,00 доларів США, що в еквіваленті становить 126 250,00 грн., строком користування до 15.11.2017 року, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 13,9% річних (том І а.с.16-21). 15 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір поруки №11253048000/1, відповідно до умов якого, остання передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] . Яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.09.2006 року (том І а.с.25-28, 29). Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Позивач умови кредитного договору виконав - кредит надав, але позичальник в порушення умов кредитного договору допустив прострочення повернення кредитних коштів, у зв`язку із чим, станом на 08.07.2015 року його заборгованість перед банком складає суму 9 299,41 доларів США та пені у розмірі 14 626,28 грн., із яких: заборгованість за кредитом - 8 279,09 доларів США; заборгованість по процентам - 1 020,32 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 10 168,38 грн.; пеня за прострочення сплати процентів - 4 457,90 грн. ( том І а.с.39-51). Про наявність заборгованості за кредитним договором відповідачі повідомлялись шляхом направлення засобами поштового зв`язку вимог про повернення коштів від 30.04.2015 року, але конверти повернуто із поштовими позначками «за закінченням терміну зберігання» (том І а.с.30-31,32-33,34). За результатами проведеного експертного економічного дослідження, висновком експерта №06/12/2018 від 11.12.2018 року зазначено, що документально підтвердити наявними документами заборгованість за кредитним договором № 11253048000 від 15.11.2007 року станом на 15.11.2018 року не надається можливим (том ІІ а.с.82-90). Висновком експерта визначено ринкову вартість предмету іпотеки, який станом на 26.06.2018 року становить 863 491,00 грн. (том ІІ а.с.3-26). Згідно із п.п.4.1.1. п.4.1. договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до вимог цього договору та ЗУ «Про іпотеку», з інших підстав, передбачених законодавством України (п.4.2. договору іпотеки). Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У відповідності до ст.. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Аналізуючи вказані норми Закону, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону. Недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є однією з підстав для відмови в позові (Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин (2009 - 2010 роки), підготовлене Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України). Вказаний висновок викладений у постанові від 29 травня 2019 року по справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19). Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що іпотекодавець попередньо не був повідомлений належним чином про необхідність усунення порушень, у зв`язку із виконанням зобов`язань за договором, тобто банком недотриманно вимог Закону України «Про іпотеку» що є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки. Але, у свою чергу банк у відповідності до положень кредитного договору, визначених Розділом 6 кредитного договору де визначено порядок дострокового повернення кредиту за вимогою банку, не позбавлений права стягнути із боржника заборгованість, що утворилась. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності зі ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень п. 27 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на вагу (відсутність негативних наслідків для позивача через просторочене виконання зобов`язань). Отже, з урахуванням положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, а також розумності та справедливості, суд вважає за можливе зменшити розмір пені за кредитним договором, яка в загальній сумі становить 14 626,28 грн. до 5 000,00 грн., що буде відповідати вимогам закону та матеріалам справи. Таким чином, враховуючи вищевикладене, за своїм власним переконанням, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення із відповідачів суми заборгованості в розмірі 9 299,41 доларів США, із яких: заборгованість за кредитом - 8 279,09 доларів США; заборгованість по процентам - 1 020,32 доларів США та пеню у розмірі 5 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє, у зв`язку із відсутністю підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки. Вирішуючи питання щодо судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вирішив, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача в рівних частках судові витрати у сумі 1 218,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial