Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , [INFO] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Астраускас Л.Є. про визнання недійсним договору дарування квартири за адресою: [ADDRESS] . Мотивує вимоги позову тим, що 13 грудня 2014 року між [PERSON] (батько позивача) та [PERSON] (дідусем позивача) було укладено договір дарування квартири, за умовами якого відповідач-2 [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] . Вважає, що укладення цього договору порушує право користування малолітньої дитини [PERSON] , оскільки після відчуження квартири він втратив право на проживання у квартирі, внаслідок чого позбавлений належних умов для проживання та розвитку і може опинитись на вулиці, крім того, на момент відчуження квартири був відсутній дозвіл органу опіки та піклування на таке відчуження. Також зазначає, що як до укладання спірного договору, так і після його укладання, малолітній [PERSON] разом із своїми батьками на законних підставах постійно проживав у спірній квартирі, а іншого житла яке б забезпечило йому належні умови для проживання та розвитку, немає. На час звернення з позовом до суду родина позивача продовжує проживати у спірній квартирі, але його батько відповідач-1 [PERSON] вже не є власником квартири, відповідно позивач втратив право на проживання у ній, а відповідач-2 [PERSON] здійснює дії по виселенню з квартири сім`ї позивача, у тому числі і у судовому порядку. Крім того вказує, що позивач разом із своїми батьками на момент посвідчення договору та зараз зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а за адресою спірної квартири вони фактично проживають тривалий час, після укладання відповідачами договору дарування від 13.12.2014 року родина позивача переїхала проживати до Республіки Казахстан, але після повернення до України, з лютого 2016 року відповідач-2 [PERSON] почав перешкоджати у користуванні квартирою та замінив в ній замки, на дату звернення з даним позовом сім`я позивача продовжує проживає у спірній квартирі. У позові зазначається, що батьки малолітнього позивача будь-якого іншого житла, окрім кімнати площею 10 кв. м. в квартирі [ADDRESS] , яке належить батьку позивача не мають. На підтвердження факту проживання у спірній квартирі сім`ї позивача на момент її відчуження та після її відчуження до позову надані договір купівлі-продажу товарів від 10.02.2013 року та договір замовлення і виготовлення корпусних меблів від 16.04.2014 року із зазначенням адреси доставки: [ADDRESS] ; довідка з дошкільного навчального закладу від 10.06.2016 року про відвідування позивачем дитячого садка, який знаходиться поряд із місцезнаходженням спірної квартири; Акт обстеження житлово-побутових умов №552 від 06.12.2016 року, яким встановлено, що на дату його складання сім`я позивача продовжує проживати у спірній квартирі; лист центру первинної медико-санітарної допомоги Деснянського району м. Києві від 19.02.2016 року №2, згідно якого позивач з моменту народження обслуговується у даній установі та фактично проживає за адресою спірної квартири. В обґрунтування позовних вимог сторона позивача посилалась на ч.4 ст. 29, ст.71, ч.6 ст.203, ч.1 ст. 215, ст.224, ч.1 ст.405 Цивільного кодексу України, ст.154 Сімейного кодексу України, ст.ст. 64, 156 Житлового кодексу Української РСРст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ч.3 ст. 17, ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст.3 Конвенції «Про права дитини». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові, просив позов задовольнити. Законний представник позивача [PERSON] до судового засідання не з`явилась. Про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідач-1 [PERSON] до судового засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. 21.03.2018 року через канцелярію суду подав заяву про визнання позову (Том 1 а.с.116). Відповідач-2 [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні просили в позові відмовити з підстав, викладених у процесуальних документах із запереченнями на позов, які приєднано до справи, додатково пояснили, що після одруження сина [PERSON] з [PERSON] , Відповідач-2 [PERSON] на прохання сина надав їм можливість проживати разом з ним у належній йому двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . За період спільного проживання у спірній квартирі з боку сина, невістки та її матері йому почали створювати перешкоди, як власнику шляхом обмеження його права у користуванні кухнею та ванною кімнатою, також вчиняли сварки та психологічно знущались над ним, вимагаючи подарувати [PERSON] вказану вище квартиру в обмін на обіцянки, що знущання будуть припинені. 16.04.2014 року відповідач-2 [PERSON] розраховуючи, що після відчуження квартири на користь сина ситуація у родині зміниться на краще, подарував своєму сину відповідачу-1 [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . Через вісім календарних місяців, а саме, 13.12.2014 року відповідач-1 [PERSON] подарував цю же квартиру своєму батьку відповідачу-2 [PERSON] , у зв`язку із від`їздом з родиною на постійне місце проживання до Республіки Казахстан. Сторона відповідача зазначила, що при укладанні та нотаріальному посвідчені нотаріусом договору дарування від 13.12.2014 року сторонами було дотримано усі вимоги законодавства для укладання такого виду договору, оскільки в спірній квартирі на момент її відчуження був зареєстрований тільки відповідач-2 [PERSON] , а позивач малолітній [PERSON] був зареєстрований разом із своїми батьками та бабою [PERSON] Прокопівною за адресою: [ADDRESS] . Також, малолітній позивач не мав частки у праві власності на спірну квартиру, квартира була особистою приватною власністю його батька відповідача-1 [PERSON] , оскільки була набута під час шлюбу у дарунок, через що згоди на її відчуження як з боку кожного з подружжя так і з боку будь-яких державних органів, у тому числі і Органу опіки та піклування за місцем реєстрації малолітнього позивача законом не вимагається. Крім того, станом на дату укладання оспорюваного договору дарування від 13.12.2014 року батькам позивача: [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належали ще два будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] із земельною ділянкою 0,25 га для будівництва та обслуговування вищевказаного будинковолодіння та земельною ділянкою 0,3651 га для ведення підсобного сільського господарства за тією ж адресою, які 15.12.2014 року та 16.12.2014 року були ними подаровані [PERSON] (баба малолітнього позивача). Згоди Органу опіки та піклування на вчинення вказаних вище правочинів батьки позивача також не отримували. Сторона відповідача зазначила, що батьки позивача приховали від суду факт наявності в них у кожного окремо на дату укладання оспорюваного договору дарування від 13.12.2014 року іншого нерухомого майна, окрім кімнати у квартирі за адресою його реєстрації: [ADDRESS] . Відповідач-2 [PERSON] пояснив, що є дідусем позивача з боку батька, жодних перешкод у проживанні та користуванні спірною квартирою сім`ї позивача він не чинив та не чинить, з позовом про виселення сім`ї позивача із спірної квартири до суду він не звертався, сам у спірній квартирі не проживає з 2016 року, після того, як сім`я позивача замінила у вхідних дверях до квартири замки, у зв`язку з чим він звертався до поліції, також відповідач-1 [PERSON] сильно побив його, внаслідок чого він боїться повертатись до спірної квартири. Також зазначив, що спірна квартира це його єдине житло, іншого нерухомого майна він немає, натомість 22.02.2018 року родина відповідача-1: [PERSON] із 5-ти осіб (він, дружина, син, дочка, мати дружини) до складу якої належить і його теща - [PERSON] , на підставі Розпорядження від 22.02.2018 року №113 Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації отримала від держави Україна ордер на трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , як сім`я учасника антитерористичної операції, що мешкають в Дніпровському районі м. Києва, де всі вони з того часу зареєстровані та повністю забезпечені житлом, але вказаний факт батьками позивача також був прихований від суду. Правовою підставою для отримання відповідачем-1 [PERSON] державного житла на родину із 5-ти осіб було те, що згідно з поданими ним документами вся його родина мешкала у одній кімнаті в комунальній квартирі та іншого нерухомого майна не мала, що послугувало можливістю для взяття родини на облік як таку, що потребує поліпшень. Сторона відповідача пояснила, що баба ( [PERSON] ) малолітнього позивача [PERSON] була за згодою зятя [PERSON] зареєстрована на належну йому житлову площу за адресою його реєстрації на той час: [ADDRESS] , в якій йому належала одна кімната розміром 10 кв.м. та в якій вже була зареєстрована його дружина та син (позивач по справі), відповідно, починаючи з дати реєстрації (25.09.2014 року), належить до складу родини [PERSON] (відповідач-1), таким чином, нерухоме майно у вигляді двох будинковолодінь взагалі не вибувало з користування родини позивача, як на дату укладання оспорюваного договору дарування від 13.12.2014 року (належало батькам позивача), так і на даний час майно належить бабі позивача яка є членом його родини. Відповідач зазначив, що родина [PERSON] у грудні 2014 року за власним рішенням виїхала разом з малолітнім сином на проживання до Республіки Казахстан, де у період з 29 грудня 2014 року по 04 лютого 2016 року вони спільно проживали у квартирі, яку обрали на власний розсуд, а малолітня дитина, позивач по справі, - проживав разом із своїми батьками, тому його право на користування спірною квартирою, яка була відчужена його батьком на користь його дідуся (відповідач-2 [PERSON] ) не було порушено жодним чином, оскільки місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання його батьків. Після повернення родини [PERSON] з Республіки Казахстан до Києва, за згодою власника спірної квартири відповідача-2, вони знов заселились і проживають у квартирі, при цьому за період часу з 13.12.2014 року їх житлові умови у місті Києві значно поліпшились, оскільки окрім кімнати у квартирі за адресою: [ADDRESS] , - відповідачу-1 [PERSON] на сім`ю з п`яти осіб була надана трикімнатна квартира [ADDRESS] , де на даний час всі перелічені вище особи мають місце реєстрації, також [PERSON] 19.06.2016 року надана земельна ділянка площею 1 га для індивідуального садівництва за адресою: Київська область, Броварський район, сщ/рада Калитянська (Кадастровий номер:3221255500:05:007:0127; Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1064400032212). Крім того, Актом №557 обстеження житлових умов родини [PERSON] від 06.12.2016 року встановлено, що на дату складання акту позивач разом із своїми батьками та сестричкою фактично проживає та користується квартирою, яка є об`єктом договору дарування від 13.12.2014 року, жодні перешкоди у праві користування квартирою у акті не зазначені. У період з 04 лютого 2016 року відповідач-2 [PERSON] , як власник спірної квартири через чинення перешкод з боку батьків малолітнього позивача не має доступу до власної квартири, але перешкод родині позивача у користуванні квартирою не чинив та не чинить, на даний час, з метою надання можливості їм закінчити ремонтні роботи у власній трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , - до суду з позовом про усунення перешкод у реалізації права власності на майно- квартиру та виселення родини [PERSON] з його квартири не звертався, інших дій по виселенню не вчиняв, тому станом по сьогоднішній день позивач по справі, його батьки та сестричка вільно користуються квартирою відповідача-2 [PERSON] .. Зазначив, що малолітній позивач разом із членами своєї сім`ї станом на 13.12.2014 року був належним чином забезпечений житлом, його права на користування житловими приміщеннями внаслідок укладання оспорюваного договору дарування порушені не були, дитина весь час проживала і проживає разом із своїми батьками за адресами, які вони обирали для проживання власної сім`ї у відповідні терміни часу, адреси їх фактичного місця проживання були відмінні від місця їх державної реєстрації, починаючи з 22.02.2018 року дитина разом із членами своєї родини набула також право на користування трикімнатною квартирою та набула право отримати шляхом приватизації право власності на 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , - у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог законного представника позивача, його матері - [PERSON] , яка спотворила та приховала від суду дійсні обставини справи. Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання свого уповноваженого представника не направила, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Від Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надійшла до суду заява від 12.04.2018 року з проханням розглядати справу без участі представника Служби у справах дітей та ухвалити рішення з урахуванням житлових прав дитини (Том 1 а.с.128). Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Астраускас Л.Є. у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. До суду надіслала заяви, в яких просила суд розглядати справу за її відсутністю, у задоволенні позову [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник - [PERSON] про визнання договору дарування квартири недійсним, відмовити через його безпідставність. При ухваленні рішення просила суд врахувати її пояснення та заперечення проти позову, які наведенні у її процесуальних документах (Том 2 а.с. 50), відповідно до яких, - 13.12.2014 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Астраускас Л.Є., за р/н 1426, було посвідчено договір дарування квартири [ADDRESS] (у подальшому - Договір). На підставі Договору [PERSON] подарував (тобто передав безоплатно) у власність своєму батьку [PERSON] (Обдарованому) згадану вище квартиру. Згідно пункту 6 Договору: - «Дарувальник гарантує, що квартира, яка є предметом цього договору, на момент його укладання нікому іншому не продана, не подарована, не відчужена іншим способом, в іпотеці та під податковою заставою не перебуває, прав на неї у третіх осіб, в тому числі малолітніх та неповнолітніх, як в межах, так і за межами України немає, судового спору щодо них немає, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не внесена, не є спільною сумісною власністю, оскільки є дарунком». Відповідно до пунктів 7-8 Договору, відсутність заборони (арешту), обтяжень відчуження квартири підтверджується Витягами №№80301432, 80301493, 80301583 з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.12.2014 року, виданого ПНКМНО Астраускас Л. Є . Відсутність податкової застави відносно сторін перевірено за Витягом, виданим 13.12.2014 р. [PERSON] , ПНКМНО з Держаного реєстру обтяжень нерухомого майна за №45861098. Згідно Довідки №1315 від 10.12.2014 року КП «Дирекція управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва ЖЕК №307 в квартирі зареєстрований [PERSON] , [INFO] . У пункті 8 Договору зазначено, що на спірну квартиру: - «…прав третіх осіб, в тому числі малолітніх та неповнолітніх …..немає». З Довідки №1315 від 10.12.2014 року КП «Дирекція управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва ЖЕК №307 вбачається відсутність реєстрації малолітніх та неповнолітніх дітей та їх батьків у спірній квартирі. Малолітні та неповнолітні діти не були ні власниками ні співвласниками спірної квартири та не мали відносно неї жодних майнових прав. Крім того, зі слів дарувальника, [PERSON] , - укладанню Договору передувало спільне рішення його та дружини про зміну країни проживання та переїзд з України на проживання за кордон. Договір дарування квартири від 13.12.2014 року був посвідчений з дотриманням вимог законодавства України, а тому відсутні законні підстави для визнання його недійсним та скасування у судовому порядку. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.10.2017 року було відкрито провадження у даній цивільній справі. 02.11.2017 року законний представник позивача [PERSON] звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на спірну квартиру. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.11.2017 року заява про забезпечення позову була задоволена, накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Ухвалою суду від 14.11.2017 року внесено виправлення у резолютивну частину ухвали суду від 03.11.2017 року. 24.05.2018 року, 03.07.2018 року представником відповідача [PERSON] подано до суду письмові відзиви на позовну заяву. 21.06.2018 року, 07.09.2018 року представником позивача подано до суду відповіді на відзиви на позовну заяву. Ухвалою суду від 26.02.2019 року залишено без задоволення заяву подану до суду представником позивача про залишення позову без розгляду. Ухвалою суду від 17.05.2019 року відповідачу [PERSON] відмовлено в задоволенні клопотання про об`єднання в одне провадження цієї цивільної справи з цивільною справою за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed