Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач, [PERSON], 07.03.2013р. звернулася у суд з позовом до відповідача, Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої Революції та трудового Червоного Прапору виробничого підприємства , про стягнення грошових коштів в сумі 3684697,64 грн., які складаються з 1981479,45 грн. інфляційних втрат, 1703218,19 грн. - 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання, а також судових витрат - судового збору в розмірі 3441,00 грн. та витрати на адвоката в сумі 10000,00 грн. В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2010 року задоволено її позов та стягнено з ХДАВП грошові кошти в розмірі 43206636,40 грн., у томи числі: 28000000,00 - основний борг, 5492734,85 грн. - відсотки, 1593570,89 грн. - пеня, 8120330,66 грн. - інфляційні витрати, а також судові витрати в сумі 1820 грн. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.07.2011 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2010 року змінено та стягнуто на її користь 28000000,00 грн. основного боргу, 3% річних - 1598570,89 грн., 8120330,66 грн. інфляційних витрат, а всього стягнуто 37713901,55 грн. В іншій частині позову відмовлено. Однак по теперішній час рішення суду не виконано, заборгованість, що складає 28000000 грн. до теперішнього часу не погашена. Прострочення виконання зобов'язання за договором з 10.10.2010 року до 18.02.2013 року становить 862 дні, що згідно проведеного розрахунку становить 3 % річних - 1981479,45 грн., сума інфляційних витрат - 1703218,19 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував, просив в позові відмовити та пояснив, що на теперішній час у господарському суді розглядається справа про банкрутство , тому свої вимоги позивач повинен заявляти в справі про банкрутство. Крім того, ст. 625 ЦК України передбачає нарахування на основу суму заборгованості, яка в даному випадку є меншою ніж 28000000 грн., тому розрахунок здійснений позивачкою є невірний. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити виходячи з наступного. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2010 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнено з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства на її користь грошові кошти в розмірі 43206636,40 грн., у тому числі: 28000000 грн. - основного боргу; 5492734,85 грн. - проценти, 1593570,89 грн. - пені, 8120330,66 грн. - інфляції та 1820 грн. - судові витрати. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.07.2011 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2010 року змінено та стягнуто з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства на користь [PERSON] 28000000,00 грн. основного боргу, 3 % річних - 1593570,89 грн., інфляційні витрати - 8120330,66 грн., а всього 37713,901,55 грн. Рішення в частині стягнення судових витрат залишено без змін. Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що 02.06.2008р. між [PERSON], Харківським державним авіаційним орденів Жовтневої Революції та трудового Червоного Прапору виробничим підприємством та АТ «Бробізнесбанк» була підписана угода про погашення заборгованості, що виникла у зв'язку із порушенням умов кредитного договору №13/2/1/106 від 31.01.2007р. За умовами укладеної угоди сторони визнали та підтвердили наявність заборгованості Харківського державного виробничого підприємства перед новим кредитором - [PERSON] в сумі 28 000000 грн., що виникла на підставі кредитного договору, договору застави майнових прав, договору відступлення права вимоги. Також, вказаною угодою Харківське державне авіаційне виробниче підприємство зобов'язалось сплатити заборгованість, двома траншами - 01.08.2008р. та 01.01.2009р., однак заборгованість не була погашена. Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином , судовим рішенням встановлено наявність простроченого грошового зобов'язання в сумі 28000000 грн. відповідача перед позивачем та вказана обставина у відповідності до ч.2 ст. 61 ЦПК України не потребує доказуванню. Відповідності до ст. 599 ЦК України зобов'язання, передбачене договором або законом, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. На теперішній час сума зобов'язання відповідача перед позивачем в розмірі 28000000 грн. залишається не погашеною, що сторонами не оспорюється. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, враховуючи, що зобов'язання відповідача перед позивачем в сумі 28000000 грн. на теперішній час не виконано, позивач має право на стягнення з відповідача сум інфляційних нарахувань та 3% процентів річних . Позивач просить стягнути інфляційні витрати та 3 % річних за прострочення грошового зобов'язання за період з 10.10.2010 року до 18.02.2013 року, що складає 862 дня. За вказаний період сума інфляційних витрат складає 2352000 грн. (28000000 х 1,084), 3% річних складає 1983780,82 грн. (28000000х3х862/365/100), однак враховуючи межі заявлених вимог, суд стягує суму інфляційних витрат в розмірі 1703218,19 грн. та 3% річних в розмірі 1981479,45 грн., що складає загальну суму 3684697,64 грн. Посилання відповідача на те, що в період за який просить позивач нарахувати інфляційні та 3% річних, діяв мораторій, судом не приймається з наступних підстав. Матеріали справи свідчать , що у період з 2010 року ухвалами господарського суду Харківської області щодо відповідача неодноразово порушувались провадження у справі про банкрутство та встановлювався мораторій на задоволення вимог кредиторів. Ухвалою господарського суду Харківської області від 29 жовтня 2012 року за заявою ТОВ «Інтех Груп» м. Харкова щодо відповідача було порушено провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Згідно із ч. 2 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів. Пунктом 1 розділу X Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22 грудня 2011 року № 4212-VI передбачено, що цей Закон набирає чинності через рік з дня його опублікування. Також, за положеннями Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22 грудня 2011 року № 4212-VI з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань» № 5405-VI від 02 жовтня 2012 року положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22 грудня 2011 року № 4212-VI набрав чинності 19 січня 2013 року. Оскільки ухвалою господарського суду 29 жовтня 2012 року порушено провадження про банкрутство , отже процедура банкрутства має здійснюватись відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції 1999 року із наступними змінами, якими не передбачений мораторій на застосування індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання та 3 % річних від простроченої суми. Крім того, згідно роз'яснень які містяться в п.50 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 15 - оскільки на передбачені статтями 536 та 625 ЦК проценти та індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання не поширюється заборона на їх нарахування в період провадження справи про банкрутство, то кредитор не позбавлений права подавати додаткові вимоги щодо стягнення процентів та інфляційних втрат відповідно до порядку встановленого Законом. Також, судом не приймається посилання відповідача на ті обставини, що на теперішній час у господарському суді розглядається справа про банкрутство, оскільки згідно ухвали від 12.02.2014р., господарський суд Харківської області лише прийняв заяву ТОВ «Технічна компанія «Авіатехком» про порушення справи про банкрутство відносно Харківського державного авіаційного виробничого підприємства та призначив підготовче засідання, тобто відповідач на теперішній час банкрутом не визнаний , внаслідок чого відсутні підстави для пред'явлення вимог позивача у справо про банкрутство. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 79, ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджає з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір та витрати на правову допомогу. Розмір судового збору для подання даного позову до суду складає 3441 грн., які позивачкою сплачені згідно квитанції, тому враховуючи задовлення позовних вимог у повному обсязі, вказаний розмір судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн., надану їй адвокатом [PERSON] Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК, судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права підчас вирішення цивільної справи. Згідповдіно ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Матеріали справи, свідчать, що між позивачем та адвокатом [PERSON] 08.02.2013 року була укладена угода про надання правової допомоги за позовом про стягнення з відподвіача інфляційних витрат та 3% річних за прострочення викоання зобовязань. Вартість послу адвоката склала 10000 грн.. які позивачкою оплачені, що підтверджується квитанцією. Вказаний адвокат участі у судових засіданнях не приймав, при цьому дані про кількість годин, які вкзаний адвокат затратив на підготовку позову та концультації позивача - відсутні (акт виконаих робіт, розрахунок наданих послуг),що унеможливлює визначення розміру витрат, які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи відсутність документально підтверджених витрат на здіснену правову домогу, підстави для їх присудження з відповдіач ана користь позивача - відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved