Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач 17.09.2014 року звернувся в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В своїх позовних вимогах позивач вказав, що він 26 березня 2009 року придбав у відповідача автомобіль «ВАЗ 2107», 2005 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], що був зареєстрований на третю особу по справі - [PERSON] за 3150 доларів США, що складали еквівалент на той час 25000 гривень. Вказав, що відповідач передав йому як сам автомобіль та і документи на нього та оригінал нотаріально посвідченої генеральної довіреності з правом експлуатації і продажу цього автомобіля, на момент посвідчення якої, будь-яких обтяжень на автомобіль виявлено не було. Зазначив, що 8.10.2013 року, третя особа по справі [PERSON], управляючи вищевказаним автомобілем, був зупинений працівниками міліції, які відібрали у нього автомобіль і документи на нього, так як з'ясувалося, що автомобіль був оголошений у розшук, в зв'язку з винесенням постанови державного виконавця ВДВС Березанського РУЮ про накладення арешту за несплату [PERSON] боргів по кредитному договору. Посилаючись на ці викладені обставини, обґрунтовуючи свої вимоги безпідставним отриманням коштів відповідачем [PERSON], позивач на підставі ст.1212 ЦК України, просив суд стягнути з відповідача 3150 доларів США, отриманих ним без достатньої правової підстави, що еквівалентно на час звернення до суду 40912,74 гривень. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов. Посилаючись на викладені в позові обставини справи, посилаючись на безпідставність набуття відповідачем грошових коштів, просив суд стягнути з відповідача ці безпідставно набуті ним кошти в сумі 3150 доларів США, що еквівалентно на час звернення до суду, станом на 16.09.2014 року, 40912,74 гривень по курсу НБУ, яким встановлено, що 1 долар США становив 12,088170 гривень. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали. Посилаючись на безпідставність заявлених позовних вимог, просили суд в задоволені позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень на позов, відповідач та його представник послалися на те, що [PERSON] не являється належним відповідачам та на відсутність його вини, поскільки він діяв в межах наданих йому довіреністю повноважень, які закінчилися 28.10.2011 року та який отримавши гроші від позивача, виконав свої зобов'язання по довіреності та передав їх третій особі по справі - власнику автомобіля [PERSON], про що свідчить розписка останнього. Як на додаткову підставу для відмови в задоволені позову, відповідач та його представник послалися на пропуск позивачем строку позовної давності, який з 26.03.2009 року і до 08.10.2013 року, тобто більше 4 років, використовував та експлуатував переданий йому автомобіль на власний розсуд по отриманій довіреності, достовірно знаючи про те, що він не являється його власником та не вжив ніяких заходів по захисту своїх прав та оформленню прав власності на цей автомобіль, в зв'язку з чим, просили суд застосувати строк позовної давності. Треті особи по справі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання за викликом не з'явилися, хоча належними чином повідомлялися про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать картки зворотних поштових повідомлень. На адресу суду від третьої особи [PERSON] надійшла письмова заява з проханням розглянути справу у його відсутність. Від третьої особи [PERSON] ніяких заяв, клопотань по справі не надходило і останній не повідомив суд про причини своєї неявки. Справа у відповідності з вимогами ст.169 ЦПК України, розглянута у відсутність третіх осіб, на підставі наявних у справі достатніх доказів про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача та його представника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов безпідставний, а тому задоволенню не підлягає. Цей висновок суду ґрунтується на наступному: Кожна особа, у відповідності з вимогами ст.3 ЦПК України, має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, сторона по справі повинна довести перед судом, як обставини в обгрунтування заявлених позовних вимог, так і обставини в їх заперечення, якщо позов не визнається іншою стороною.

Outcome: dismissed