Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] ,\~в інтересах\~якого діє\~ адвокат\~Демченко О.\~О.,\~звернувся до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] \~про \~відшкодування шкоди,\~завданої внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначив,\~що 07\~ лютого\~2020\~року о\~13\~год.\~00\~хв.\~в \~м.\~Селидове по\~вул.\~Гоголя біля\~ будинку\~№ 11\~ [PERSON] ,\~керуючи \~автомобілем \~марки «Renault\~Clio»\~ [NUMBER] ,\~при виконанні\~обгону \~скоїв зіткнення\~ з\~автомобілем \~марки «ВАЗ-21063»,\~державний номер\~ [NUMBER] \~під керування\~ [PERSON] ,\~який рухався\~у тому\~ж напрямку\~та повертав\~ліворуч.\~В результаті\~ дорожньо-транспортної\~пригоди \~автомобілі отримали\~механічні пошкодження.\~ Внаслідок\~ цього\~автомобілю «Renault\~Clio»\~ [NUMBER] ,\~що належить\~ позивачу\~ \~на праві\~приватної власності,\~завдано технічних\~ушкоджень,\~а \~саме бамперу\~з правого\~боку,\~розбиття правої\~фари,\~деформування правого\~переднього крила\~та передньої\~правої двері.\~Інспектором поліції\~був складений\~ протокол\~ про\~адміністративне правопорушення\~відносно \~ [PERSON] \~ серії\~ДПР18\~№ 202869\~за порушення\~ним \~п.\~14.2\~ПДР України\~та протокол\~ про\~адміністративне правопорушення\~ серії\~ДПР18\~№ 202807\~на \~водія [PERSON] \~за порушення\~нею \~п.\~10.1\~«Б» ПДР\~України.\~ В\~ході \~судового розгляду\~даних адміністративних\~протоколів була\~призначена \~судова авто\~технічна експертиза.\~Як вбачається\~з висновку\~експерта \~судової авто\~технічної експертизи\~ №\~1/19-336\~від 04 листопада 2020 року відповідно до даних які містяться в матеріалах справи, а саме згідно пояснень водіїв про швидкість руху автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] яка складає 40-45 км/год. згідно пояснень [PERSON] та 50 км/год. згідно пояснень [PERSON] , та відсутність в місці ДТП слідової інформації, що унеможливлює експертним шляхом спростувати ці свідчення, необхідно зробити висновок, що обрана водієм [PERSON] швидкість руху автомобіля відповідає вимогам п. 12.4 ПДР України, є допустимою в населеному пункті, та зіткнення відбулося саме при швидкості руху автомобіля «Renault Clio» AH 7418 KB 40-50 км/год. Таким чином відповідь на дане питання втрачає логічний сенс. З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, водію автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] [PERSON] , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був у разі виникнення небезпеки для руху, з моменту зміни напрямку руху автомобілем «BA3-21063» державний номер [NUMBER] ліворуч, в бік смуги руху керованого ним автомобіля, необхідно було розцінювати дорожню обстановку як небезпечну для руху та негайно застосувати заходи до зниження швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, тобто діяти відповідно до вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «BA3-21063» державний номер [NUMBER] [PERSON] , для забезпечення безпеки дорожнього руху, перед зміною напрямку руху транспортного засобу (виконуючи маневр повороту ліворуч), повинна була переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Тобто, водію автомобіля «BA3-21063» державний номер [NUMBER] [PERSON] , необхідно було діяти відповідно до вимог п.10.1. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору: Згідно показів [PERSON] : - за умови руху автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] зі швидкістю 40-45 км/год. і часу з моменту зміну напрямку руху автомобіля «BA3-21063» державний номер [NUMBER] до зіткнення 2 секунди, та за умови руху автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] зі швидкістю 45 км/год. та сповільнення автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] 3.9 м/с2 і часу з моменту зміни напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] до зіткнення 3 секунди, водій [PERSON] не мав технічної можливості запобігти ДТП шляхом гальмування, та в діях водія не має невідповідностей вимогам ПДР України. - за умови руху автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] зі швидкістю 40 км/год. і часу з моменту зміни напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] до зіткнення 3 секунди, та за умови руху автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] зі швидкістю 45 км/год. та сповільнення автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] 5.9 м/с2 і часу з моменту зміни напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] до зіткнення 3 секунди, водій [PERSON] мав технічну можливості запобігти ДТП шляхом гальмування, та в діях водія є невідповідності вимогам 12.3 ПДР України. Згідно показів [PERSON] : З технічної точки зору, водій автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] [PERSON] , своєчасно застосувавши заходи до гальмування, тобто виконуючи вимоги п.12.3. Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти дану дорожньо-транспортну пригоду, шляхом зупинки керованого ним автомобіля до місця зіткнення. Тобто в діях водія «Renault Clio» [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідності вимогам п.12.3. ПДР України. З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] [PERSON] , не відповідали вимогам п .10.1. Правил дорожнього руху України. Згідно показів [PERSON] : з технічної точки зору: - за умови руху автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] зі швидкістю 40-45 км/год. і часу з моменту зміни напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] до зіткнення 2 секунди, та за умови руху автомобіля «RenaultClio» [NUMBER] зі швидкістю 45 км/год. та сповільнення автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] 3.9 м/с2 і часу з моменту зміни напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] до зіткнення 3 секунди, водій [PERSON] не мав технічної можливості запобігти ДТП шляхом гальмування, та в діях водія не має невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. - за умови руху автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] зі швидкістю 40 км/год. і часу з моменту зміни напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] до зіткнення 3 секунди та за умови руху автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] зі швидкістю 45 км/год. та сповільнення автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] 5.9 м/с і часу з моменту зміни напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] до зіткнення 3 секунди, водій [PERSON] мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом гальмування, та в діях водія є невідповідності вимогам 12.3 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. \~ \~ \~ \~Як вбачається з висновку судової авто-технічної експертизи № 1/19-336 від 04 листопада 2020 року в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ-21063, державний номер [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, знаходились у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, оскільки водій [PERSON] , виконуючи вищезгадані вимоги ПДР України, мала можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді. \~ \~ \~ \~У зв`язку з вищевикладеним позивач був змушений звернутися до СТО з метою з`ясування вартості відновлювальних робіт його автомобіля внаслідок ДТП. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 18\~125,00 грн. На сьогоднішній день [PERSON] було відшкодовано позивачу 9\~065,00 грн. в добровільному порядку, не відшкодованими залишилось 9\~060,00 грн. \~ \~ \~ \~Позивач вважає, що оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу підтверджена висновком судової авто-технічної експертизи № 1/19-336 від 04 листопада 2020 року, тому з відповідача підлягає стягненню половина вартості відновлювального ремонту автомобіля. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 9\~060,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. В судовому засіданні позивач та його представник пред`явлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала до суду відзив на позовну заяву, згідно із яким за результатами судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Крім того, постановою Селидівського міського суду Донецької області від 12 травня 2020 року провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Після дорожньо-транспортної пригоди вона отримала від страхової компанії «ТАС» 1\~600,00 грн. Таким чином вона вважала, що усі формальності в частині взаємних страхових виплат виконані. Крім того, відповідач вважає посилання позивача на рахунок фактуру про вартість робіт та запчастин недопустимим, оскільки в ньому зазначений інший автомобіль, а також не доведено, що зазначені в ньому запчастини та ремонтні роботи пов`язані в зв`язку із усуненням наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, позивачем не надано доказів про конкретні пошкодження його транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, відповідач зазначає, що позивач повинен був звернутися до страхової компанії для отримання відповідних виплат. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідачем до суду надано відповідь на відзив на позову заяву, яка обґрунтована наступним. Дійсно, постановою Селидівського міського суду Донецької області від 12 травня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] було закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, проте така обставина не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, в даному випадку потерпілий вирішив звернутися з правом вимоги про відшкодування завданої шкоди безпосередньо до винної особи. Стосовно рахунку-фактури позивач зазначив, що в ньому зазначено вартість відновлювального ремонту автомобіля. Які саме пошкодження були спричинені, було зафіксовано під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, дані про них містяться на схемі місця ДТП. Щодо зазначення автомобіля в рахунку-фактурі, позивач зазначає, що це є один автомобіль, назва, відображена в рахунку використовується для однієї марки автомобіля в різних країнах. Просить позов задовольнити повному обсязі. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. [PERSON] є власником автомобіля Renault Clio, 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Сторонами в поясненнях та заявах по суті справи визнається, що 07 лютого 2020 року о 13 год. 00 хв. в м. Селидове по вул. Гоголя, біля б. № 11, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю: - автомобіля «Renault Clio», державний номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу; - автомобіля ВАЗ-21063, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача. Таким чином, суд вважає встановленими дату, місце дорожньо-транспортної пригоди, склад учасників. Крім того, сторонами в судовому засіданні не оспорювалося, що відносно них за фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди були складені адміністративні протоколи. Відповідно до ч.1\~ст.82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В свою чергу, відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як роз`яснив\~Пленум Вищого\~спеціалізованого суду\~України з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ в\~п.\~4\~Постанови «Про\~деякі питання\~застосування законодавства\~при вирішенні\~спорів по\~відшкодування шкоди,\~завданої джерелом\~підвищеної небезпеки»\~№ 4\~від 01.02.2013\~року, потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на з висновок судової авто-технічної експертизи № 1/19-336 від 04.11.2020 року, згідно з яким \~відповідно до даних,які містяться в матеріалах справи, а саме згідно пояснень водіїв про швидкість руху автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] яка складає 40-45 км/год. згідно пояснень [PERSON] та 50 км/год. згідно пояснень [PERSON] , та відсутність в місці ДТП слідової інформації, що унеможливлює експертним шляхом спростувати ці свідчення, необхідно зробити висновок, що обрана водієм [PERSON] швидкість руху автомобіля відповідає вимогам п. 12.4 ПДР України, є допустимою в населеному пункті, та зіткнення відбулося саме при швидкості руху автомобіля «Renault Clio» AH 7418 KB 40-50 км/год. Таким чином відповідь на дане питання втрачає логічний сенс. З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, водію автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] [PERSON] , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був у разі виникнення небезпеки для руху, з моменту зміни напрямку руху автомобілем «BA3-21063» державний номер [NUMBER] ліворуч, в бік смуги руху керованого ним автомобіля, необхідно було розцінювати дорожню обстановку як небезпечну для руху та негайно застосувати заходи до зниження швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, тобто діяти відповідно до вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «BA3-21063» державний номер [NUMBER] [PERSON] , для забезпечення безпеки дорожнього руху, перед зміною напрямку руху транспортного засобу (виконуючи маневр повороту ліворуч), повинна була переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Тобто, водію автомобіля «BA3-21063» державний номер [NUMBER] [PERSON] , необхідно було діяти відповідно до вимог п.10.1. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору: Згідно показів [PERSON] : - за умови руху автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] зі швидкістю 40-45 км/год. і часу з моменту зміну напрямку руху автомобіля «BA3-21063» державний номер [NUMBER] до зіткнення 2 секунди, та за умови руху автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] зі швидкістю 45 км/год. та сповільнення автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] 3.9 м/с2 і часу з моменту зміни напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] до зіткнення 3 секунди, водій [PERSON] не мав технічної можливості запобігти ДТП шляхом гальмування, та в діях водія не має невідповідностей вимогам ПДР України. - за умови руху автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] зі швидкістю 40 км/год. і часу з моменту зміни напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] до зіткнення 3 секунди, та за умови руху автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] зі швидкістю 45 км/год. та сповільнення автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] 5.9 м/с2 і часу з моменту зміни напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] до зіткнення 3 секунди, водій [PERSON] мав технічну можливості запобігти ДТП шляхом гальмування, та в діях водія є невідповідності вимогам 12.3 ПДР України. Згідно показів [PERSON] : З технічної точки зору, водій автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] [PERSON] , своєчасно застосувавши заходи до гальмування, тобто виконуючи вимоги п.12.3. Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти дану дорожньо-транспортну пригоду, шляхом зупинки керованого ним автомобіля до місця зіткнення. Тобто в діях водія «Renault Clio» [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідності вимогам п.12.3. ПДР України. З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] [PERSON] , не відповідали вимогам п .10.1. Правил дорожнього руху України. Згідно показів [PERSON] : з технічної точки зору: - за умови руху автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] зі швидкістю 40-45 км/год. і часу з моменту зміни напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] до зіткнення 2 секунди, та за умови руху автомобіля «RenaultClio» [NUMBER] зі швидкістю 45 км/год. та сповільнення автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] 3.9 м/с2 і часу з моменту зміни напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] до зіткнення 3 секунди, водій [PERSON] не мав технічної можливості запобігти ДТП шляхом гальмування, та в діях водія не має невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. - за умови руху автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] зі швидкістю 40 км/год. і часу з моменту зміни напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] до зіткнення 3 секунди та за умови руху автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] зі швидкістю 45 км/год. та сповільнення автомобіля «Renault Clio» [NUMBER] 5.9 м/с і часу з моменту зміни напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] до зіткнення 3 секунди, водій [PERSON] мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом гальмування, та в діях водія є невідповідності вимогам 12.3 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Згідно показів [PERSON] : В діях водія «Renault Clio» [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідності вимогам п.12.3. ПДР України, які перебувають у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «ВАЗ-21063» державний номер [NUMBER] [PERSON] , які не відповідали вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху України, знаходилися у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки водій [PERSON] , виконуючи вищезгадані вимоги Правил дорожнього руху України, мала технічну можливість запобігти дану дорожньо-транспортну пригоду. З технічної точки зору покази водіїв [PERSON] та [PERSON] надані ними в судовому засіданні та після ДТП не суперечать розвитку події та є технічно спроможними і можуть використовуватись при дослідженні. Копій постанов суду за результатами розгляду справ про адміністративне правопорушення сторонами не надано, проте в судовому засіданні сторонами не заперечувалось, що за результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. За результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] провадження у справі закрито в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Матеріали справи також містять копію схеми місця ДТП, яка сталася 07 лютого 2020 року о 13 год. 20 хв. біля б. 11 по вул. Гоголя в м. Селидове, за участю [PERSON] та [PERSON] . За даними, зазначеними в схемі, автомобіль Renault Clio, державний номерний знак [NUMBER] отримав пошкодження правої передньої фари, переднього бамперу, правого крила, бокової задньої і передньої дверей. У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1\~ст.1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим, статтею 1194 ЦК України\~урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З матеріалів\~справи вбачається,\~що цивільно-правова\~відповідальність власника\~транспортного засобу\~ВАЗ 21063,\~державний номерний\~знак [NUMBER] на\~момент вчинення\~ДТП була\~застрахована у\~ТДВ СК\~«Альфа-Гарант». В обґрунтування позовних вимог до потерпілого позивач посилався на висновок, викладений в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, згідно з якими потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа,яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність,із вимогою про виплату страхового відшкодування,або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1194 ЦК України\~підстав. Проте обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №\~308/3162/15-ц). Для відшкодування шкоди винною у ДТП особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, необхідно встановити умови того, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Аналогічний висновок щодо застосування положень\~статті 29 Закону України № 1961-IV\~міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 754/5626/19 (провадження № 61-2061св20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19)). Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі завдавач шкоди. Крім того, з огляду на положення ч. 1ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В обґрунтування своїх доводів щодо розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач посилається на рахунок-фактуру № 4 від 27 березня 2021 року, виданого ФОП [PERSON] . За вказаним рахунком, загальна вартість запчастин та відновлювальних робіт становить 18\~125,00 грн. Проте даний рахунок-фактура виписаний на автомобіль марки Renault Symbol, 2002 року випуску. Разом з тим, відповідно до змісту позовної заяви та матеріалів справи дорожньо-транспортна пригода сталася за участю автомобіля Renault Clio. Суд наголошує, що Renault Symbol та Renault Clio є різними моделями транспортного засобу. Частиною 1 ст. 84 ЦПК України визначено право учасника справи, у разі неможливості самостійно надати докази, подати клопотання про витребування доказів судом. Проте будь-яких клопотань щодо витребування доказів від позивача також не надходило. Суд звертає увагу, що позивачем надана копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, в якому зазначені марка та модель автомобіля Renault Clio. Інших документів, які містять інформацію щодо можливої альтернативи в найменуванні моделі автомобіля, суду також не надано. Суд \~звертає увагу,\~що у\~ відповідності\~до ч.\~7\~ст.\~81\~ЦПК \~України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням вищевикладеного, наданий позивачем рахунок-фактура № 4 від 27 березня 2021 року, виданий ФОП [PERSON] , щодо вартості запчастин та ремонтних робіт автомобіля не може слугувати належним та допустимим доказом на підтвердження шкоди, завданої дорожньо-транспортної пригоди. Суд також звертає увагу, що за вимогами, визначеними в ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст.ст.\~76,77\~ЦПК України докази та оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed