Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач 16.01.2018 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право власності на житловий будинок № 3 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Космонавтів в смт. Щирець, Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.09.2014 року помер його батько [PERSON], до складу спадкової маси після смерті якого увійшов вказаний вище житловий будинок. Своїм майном на випадок смерті [PERSON] не розпорядився, а тому спадкування його майна відбувається за законом почергово. Він до дня смерті батька проживав та був зареєстрований разом з ним, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, однак при зверненні до нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, оскільки на такий відсутні правовстановлюючі документи. З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], та представник третьої особи - Щирецької селищної ради в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та зазначили, що позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України \~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачами позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.09.2014 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІСГ № 4363094. [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядився, тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкування після його смерті відбувається за законом почергово. У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії ІІ-СГ № 458846 позивач [PERSON] народився 30.01.1981 року, його батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. З довідки № 172 від 08.02.2018 року, яка видана Щирецькою селищною радою Пустомитівського району Львівської області слідує, що згідно облікових документів селищної ради за спадкодавцем [PERSON], рахується на праві особистої власності житловий будинок № 3 (колишній буд. № 5) по вул. Космонавтів, в смт. Щирець Пустомитівського району Львівської області. В даному будинку разом з [PERSON] на час його смерті був зареєстрований та проживав [PERSON], який продовжує проживати там і надалі. З технічного паспорту на житловий будинок № 3 по вул. Космонавтів в смт. Щирець, Пустомитівського району Львівської області, складеного 01.12.2017 року слідує, що за даною адресою знаходиться збудований у 1981 році житловий будинок загальною площею 83,5кв.м, житловою 52,5 кв.м, допоміжною 15,5 кв.м., приміщень загального користування - 15,5 кв.м, який складається з А-1-житлового будинку, та господарських будівель і споруд а -1 веранда, Пд підвал, а сходи, Б сарай, В вбиральня, Г літня кухня, К колодязь, І замощення, №1 ворота, №2, №3, № 4, №5 огорожа, №6, №7 хвіртки. Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] проживав у [INFO] та являлася власником вказаного житлового будинку з приналежними до нього господарськими спорудами, який при житті не оформив за собою права власності на дане нерухоме майно. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, однак постановою від 07.12.2017 року йому відмовлено у видачі такого. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON]П, дружина та син померлого [PERSON], які входить в число спадкоємців першої черги за законом, від спадщини відмовилися на користь позивача, про що подали відповідні заяви, посвідчені секретарем виконавчого комітету Щирецької селищної ради. Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом майна померлого [PERSON], який прийняв в порядку спадкування належний померлому житловий будинок тобто набув права власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за відсутності правовстановлюючих документів на таке. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З врахуванням наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved