Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] (в особі представника - адвоката Ліпаткіної Е.В.) звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , та яке складається з житлового будинку «А аа1», та господарських будівель і споруд: навіс «В», душова «Г», льох «Е», туалет «Ж», сарай «З», курник «И», котельня «К», басейн «Б», колодязь «Д», замощення «І», тротуар «ІІ», огорожа «N», ворота «№1», хвіртка «№2» за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимоги вказано, що 12.09.1988 [PERSON] - чоловіку позивачки виділили будинок по [ADDRESS] для проживання зі своєю родиною. Будинок був недобудований та не введений в експлуатацію. Після введення в експлуатацію вони в ньому зареєструвалися. 14.01.1994 на даний будинок було видано реєстраційне посвідчення та зареєстровано право власності за колгоспом «Прогрес». На даний час колгосп «Прогрес» ліквідовано, його правонаступником є ТОВ «Петрівське». 23.05.2000 на загальних зборах ТОВ «Петрівське» було вирішено житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] продати за ціною 4 200 грн. [PERSON] . Починаючи з квітня 2000 року вони частками виплачували вартість будинку шляхом відрахувань з заробітної плати. Останній платіж у сумі 200 грн. було сплачено [PERSON] 22.01.2003. Нотаріально договір купівлі-продажу будинку вони не укладали, вважаючи, що ТОВ «Петрівське» самостійно оформило будинок. [INFO] [PERSON] помер. В ході оформлення спадщини з`ясувалося, що житловий будинок йому не належить, таким чином не увійшов у спадкову масу та не був оформлений в порядку спадкування. У 2009 році позивач отримала кадастровий номер на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2500 з цільовим призначенням - для обслуговування жилого будинку. Більше 30 років позивач користується будинком, що дає їй право звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не з`явилися, надіслали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.34), представник відповідача проти позову заперечень не має (а.с.35). Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. За таких обставин суд розглядає справу без участі сторін, і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Перевіривши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] , помер [INFO] в с. Петрівка Приморського району Запорізької області, актовий запис № 06 (а.с.4). Свідоцтвом про одруження, підтверджено, що [PERSON] , 1950 року народження та [PERSON] 1947 року народження одружились 16.11.1968 року (а.с.5). Згідно схематичного плану на житловий будинок [ADDRESS] , власником якого є колгосп «Прогрес», на земельній ділянці розташовані: житловий будинок «А аа1», навіс «В», душ «Г», погріб «Е», туалет «Ж», сарай «З», курник «И», котельня «К», басейн «Б», колодязь «Д», замощення «І», тротуар «ІІ», огорожа «N», ворота «№1», хвіртка «№2» (а.с.7-10). Згідно з довідкою Приморського КПТІ Приморської районної ради Запорізької області від 13.11.2018, право власності на житловий будинок в [ADDRESS] а зареєстровано за колгоспом «Прогрес» на підставі реєстраційного посвідчення від 14.01.1994, виданого на підставі рішення виконкому № 29 Мануйлівської сільської ради від 20.08.1993 (а.с.11). Довідкою виконкому Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області підтверджено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно витягу з протоколу загальних зборів № 2 ТОВ «Петрівське» Приморського району Запорізької області від 23.05.2000, вирішено жилий будинок, розташований по [ADDRESS] , належний ТОВ «Петрівське» Приморського району Запорізької області продати за ціною 4200 грн. [PERSON] (а.с.13). У довідці ТОВ «Петрівське» № 294 від 27.07.2010 вказано, що [PERSON] та [PERSON] проживають в колгоспному будинку по [ADDRESS] і станом на 27.07.2010 повністю виплатити встановлену вартість будинку - 4200 грн. (а.с.14). Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру, [PERSON] 22.01.2003 сплатив за будинок 200 грн. (а.с.16). Згідно архівного витягу, протоколом № 12 засідання правління колгоспу «Прогрес» Приморського району Запорізької області від 12.09.1988 вирішено виділити будинок для [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.18). 14.01.1994 на будинок [ADDRESS] було видано реєстраційне посвідчення та зареєстровано право власності за колгоспом «Прогрес» (а.с.19). Архівною довідкою № 05-07/ Р-167 від 27.08.2019 підтверджено, що на підставі загальних зборів уповноважених членів колгоспу від 14.02.1992, протокол № 1, колгосп «Прогрес» перетворений в колективне сільськогосподарське підприємством, затверджений Статут та зареєстрований розпорядженням Представника Президента України в Приморському районі № 168 від 15.07.1993, без зміни його назви і місцезнаходження. Майно і документи колгоспу передані правонаступнику колективному сільгосппідприємству «Прогрес». Відповідно до протоколу загальних зборів членів КСП «Прогрес» від 04.02.2000 № 1 прийнято рішення про припинення діяльності КСП «Прогрес» з 04.02.2000. Цим же протоколом було проведено загальні збори кооперативу, на якому були прийняті рішення: на базі КСП «Прогрес» створити сільськогосподарський виробничий багатогалузевий кооператив «Прогрес», який є правонаступником КСП, а також затвердити статут кооперативу «Прогрес» (а.с.21). У довідці відділу Держкомзему у Приморському районі Запорізької області зазначено, що земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,2500 га належить [PERSON] , цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування жилого будинку, угіддя землі житлової забудови, присвоєно кадастровий номер: 2324883400:07:004:0022 (а.с.23). Згідно з висновком про ринкову вартість житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість становить 153 558 грн. (а.с.24-25). Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже судом встановлено, що [PERSON] з 1988 року проживає в жилому будинку [ADDRESS] , користується і володіє ним відкрито та безперервно. Позивачкою доведено факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 30 років, і ніхто не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тобто у відповідності до ст. 344 ЦК України, яка передбачає десятирічну межу користування, за рішенням суду за нею може бути визнане право власності на будинок. Тому позов обґрунтовано і підлягає задоволенню. Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved