Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач 14 травня 2019 року звернулася до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що після смерті її тітки [PERSON] , вона є єдиним спадкоємцем майна останньої за законом, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що не були надані документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до суду. Від позиавача та представника позивача надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, в якій зазначено, що позов підтримують, просять задовольнити. Від представника відповідача Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. Від представника третьої особи Подільської районної у м.Полтаві ради надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, при винесенні рішення поклалися на розсуд суду. Не з`явився приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Лариса Миколаївна, не повідомивши суду про причини неявки, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час судового засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 червня 2015 року, за заявою [PERSON] , було встановлено факт родинних відносин, а саме - факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною сестрою її батька - [PERSON] (а.с.9). На момент смерті [PERSON] , остання проживала у житловому будинку по [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в державному реєстрі зареєстрований за гр. [PERSON] та її сином [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Полтави від 17.11.1992 року за №481 (а.с.20). Згідно довідки Полтавського БТІ «Інвентаризатор», від 17.07.2013 року №5086, даний житловий будинок належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с.19). [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю батька позивача - [PERSON] , померлого [INFO] , дядька позивача - [PERSON] , померлого [INFO] , та тітки позивача - [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до постанови пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування»: 1. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець є таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що вступив в управління або користування спадковим майном. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, чинної на час відкриття та оформлення спадщини після смерті гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки (усиновителі) померлого. Нормами статті 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст.549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.95 при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Таким чином після смерті гр. [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина на його частку майна в будинку [ADDRESS] , а саме на 1/2 частину зазначеного будинку. На момент смерті [PERSON] , разом із ним проживала його мати [PERSON] , яка є спадкоємицею першої черги за законом, і відповідно до ст. 549 ЦК(УРСР), остання фактично прийняла його спадщину, а саме 1/2 частку вказаного будинку. Тому, на момент смерті гр. [PERSON] [INFO] , остання фактично була єдиним власником будинку [ADDRESS] . Крім того, відповідно до довідки Полтавського обласного державного нотаріального архіву №956/01-21 від 01.04.2014 року, вона склала заповіт, яким заповідала належну їй повністю частину будинку з частиною надвірних будівель, що знаходяться по [ADDRESS] , своїй дочці - [PERSON] . Таким чином, після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS] . На момент смерті гр. [PERSON] з нею, у вищезазначеному домоволодінні, проживала її донька [PERSON] , яка померла [INFO] , яка є спадкоємицею першої черги, і відповідно до ст. 549 ЦК(УРСР), остання фактично також прийняла спадщину своєї матері, а саме вищезазначений будинок. Позивач [PERSON] , після смерті її тітки [PERSON] , є єдиним спадкоємцем майна останньої за законом, оскільки своєчасно звернулась із відповідною заявою про прийняття спадщини, а інші спадкоємці - не бажали приймати спадщину. У передбачений законом строк [PERSON] , звернулася до Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Л. М. із заявою про прийняття спадщини. 27.07.2016 року приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Денисенко Л. М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті тітки пощивача [PERSON] на підставі того, що не були надані документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.18). Таким чином, в зв`язку з тим, що право власності на спірний будинок було зареєстровано в 1992 році, а на той момент померлих гр. [PERSON] та [PERSON] вже не було, гр. [PERSON] при житті вчасно також не переоформила право власності на себе, позивач позбавлена можливості оформити у спадщину дане нерухоме майно в нотаріальному порядку, хоча фактично вона прийняла цю спадщину, так як вчасно звернулася із відповідною заявою до нотаріальної контори. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved