Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач 31.12.2020 р. звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом\~\~до [PERSON] , [PERSON] про припинення права спільної власності. У позовній заяві позивач посилався на те, що сторонам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що сторони не підтримують стосунків, живуть окремо просив визначити частки у спільному майні. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 28 січня 2021 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 02.03.2021 р. від відповідача [PERSON] до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та зазначила, що позивач 13 років не проживає в спірній квартирі та не приймає участі у її утриманні. Всі витрати на комунальні послуги, проведення ремонтних робіт Відповідачі здійснювали самі. 06.04.2021 р. представником позивача адвокатом Борсуком В.М. подано до суду заяву про збільшення позовних вимог. Так, позивач, окрім первинних вимог, просив суд також усунути перешкоди у користуванні ним спірної квартири шляхом вселення, а також встановити порядок користування спірною квартирою. Підставою для збільшення вимог позивачем зазначено те, що він як співвласник квартири [ADDRESS] має намір там мешкати, але відповідачі перешкоджають йому в цьому. Крім того, оскільки в добровільному порядку сторони не зможуть встановити порядок користування спільним майном, то визначити такий порядок повинен саме суд. 19.04.2021 р. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов в частині нових вимог. Згідно відзиву, Відповідач зазначає про неможливість проживання позивача у спірній квартирі у зв`язку з сталими неприязними стосунками між ними, а також відсутності вільних кімнат для його поселення. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2021 р. підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до розгляду по суті. У зв`язку з наданням Відповідачами документів про перепланування спірної квартири, Заявою від 26.08.2021 р. Позивач уточнив позовні вимоги в частині характеристик квартири та порядку її користування. Представник позивача адвокат Борсук В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що спірна квартира належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності. Оскільки квартира була приватизована, частки у ній є рівними. Позивач не може користуватись своєю власністю, оскільки Відповідачі чинять йому перешкоди. Отже, для захисту прав позивача необхідно визнати за ним частку у спільній власності, вселити його до спірної квартири та визначити порядок користування спірним житлом. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог. Зазначили, що дійсно Позивач є номінальним власником частини спірної квартири. Разом з тим, оскільки він тривалий час не користувався квартирою, ними було зроблено ремонт, перепланування що призвело до поліпшення стану квартири. Таким чином Відповідачі вважають, що частка Позивача зменшилась до 15 % , та вони готові відшкодувати її розмір у грошовому еквіваленті. Сумісне проживання сторін є неможливим. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, доходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, та сторонами не заперечувалось, що відповідно до Свідоцтва про право власності від 20.05.1998 р. квартира [ADDRESS] була приватизована та на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Вказане право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 136п за реєстраційним номером №134-258, що підтверджується відповіддю № 7684 від 20.07.2020 р. За приписами статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно ст.\~355\~ЦК України\~майно,\~що є\~у власності\~двох або\~більше осіб\~(співвласників),\~належить їм\~на праві\~спільної власності\~(спільне\~майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. \~ \~ \~ \~Статтею 369 ЦК України передбачено, що власники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~Згідно ст.\~372\~ЦК України\~майно,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~може бути\~поділене між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними,\~крім випадків,\~установлених законом. У\~разі поділу\~майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними або\~законом.\~За рішенням\~суду частка\~співвласника може\~бути збільшена\~або зменшена\~з урахуванням\~обставин,\~які мають\~істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. \~ \~ \~ \~Враховуючи зазначене, позовні вимоги [PERSON] про визначення часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] та припинення права спільної власності підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Посилання Відповідачів на необхідності зменшення розміру частки Позивача є безпідставними з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Як на підставу зменшення частки Позивача, Відповідачі зазначають, що протягом 13 років, що [PERSON] не мешкав у спірній квартирі, ними були витрачені кошти на ремонт та зроблено перепланування. Відповідно до наданого кредитного договору № 003-03245-240907 від 24.09.2007 року [PERSON] отримала 29780,03 грн. на придбання будівельних матеріалів. \~ \~ \~ \~Разом з тим, Відповідачами не доведено факту того, що використання вказаних матеріалів здійснювалось у спірній квартирі та призвело до значного збільшення її вартості. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до акту від 20.02.2019 р. складеного сусідами квартири [ADDRESS] , Позивач не мешкає у спірній квартирі з 18.05.2008 р., а шлюб між [PERSON] та [PERSON] згідно Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було розірвано 25.09.2017 р.. Тобто на час закупівлі матеріалів у 2007 році сторони ( [PERSON] та [PERSON] ) проживали разом у спірній квартирі та перебували у шлюбних відносинах. \~ \~ \~ \~З урахуванням наведеного в суду відсутні підстави для зміни рівності розмірів часток у спільній сумісній власності. \~ \~ \~ \~Щодо позовних вимог про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З аналізу вказаних положень закону можна дійти висновку, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилався на те, що у спірній квартирі проживають Відповідачі, які перешкоджають користуватися йому своєю власністю - квартирою. Також зазначив, що узгодити порядок користування квартирою мирним шляхом не вбачається можливим. Відповідачі у відзиві на позов та в судовому засіданні підтвердили факт, що вони заперечують, щоб позивач мешкав у спірній квартирі. За вказаних обставин, з урахуванням того, що позивач є співвласником спірної квартири, а отже має права на користування своїм майном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим майна зберігається, суд виділяє у користування сторін частину майна у натурі, що співмірна розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15. Відповідно до Технічного паспорту станом на 24.06.2021 р. квартира [ADDRESS] має загальну площу 71,9 м2 та складається з двох житлових кімнат 5 та 6 - по 11.3 м2, кухні-їдальні - 3 площею 34,2 м2, коридору - 1 площею 6,5 м2, санвузлу - 2 площею 5,9 м2 та гардеробної - 4, площею 2,7 м2.. Сторонами добровільно не визначено порядок спільного користування квартирою, а отже визначити такий порядок зобов`язаний суд з урахуванням позовних вимог. При цьому суд повинен визначити порядок користування між співвласниками в межах існуючих характеристик квартири, оскільки відмова у встановленні такого порядку буде суперечити основним засадам судочинства. Враховуючи параметри квартири, розмір та кількість кімнат, родинні та сімейні відносини суд вважає за можливим встановити порядок користування житловим приміщенням наступним чином: у користування [PERSON] , виділити житлову кімнату - «6», площею 11,3 кв.м; у користування [PERSON] , та [PERSON] виділити житлову кімнату - «5», площею 11,3 кв.м та гардеробну кімнату - «4», площею 2,7 кв.м.; коридор - «1», площею 6,5 кв.м, санвузол - «2», площею 5,9 кв.м, кухню-їдальню - «3», площею 34,2 кв.м. залишити у спільному користування співвласників - [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] . З урахуванням наведеного позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2656,80 гривень, в рівних частинах по 1328,40 гривень з кожного.

Outcome: partial