Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач 26.08.2021\~року звернулася\~до суду\~з позовом\~до відповідача\~про стягнення\~аліментів на\~утримання малолітньої\~дитини.\~Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що вона\~уклала шлюб\~з [PERSON] ,\~який вони\~зареєстрували 05.06.2010\~року у\~відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану Волноваського\~районного управління\~юстиції у\~Донецькій області,\~про що\~зроблений актовий\~запис №\~58. У шлюбі\~у них\~народилася дитина,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Дитина проживає\~разом з\~позивачем. Відповідач проживає\~окремо,\~в добровільному\~порядку коштів\~на утримання\~дитини не\~надає та\~не приймає\~участі в\~утриманні. Зазначає,\~що шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Волноваського районного суду від 20 грудня 2013 року. Також зазначає, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням змінити своє ставлення до їхньої спільної дитини та надавати матеріальну допомогу, але всі її прохання залишалися поза увагою. Вихованням та забезпеченням їхньої спільної дитини весь час займалась позивач. Тому звернулася до суду і просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. У судове засідання позивач не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, на задоволенні позовних вимог наполягала. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.. Суд, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Права та обов`язки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу\~(ст.121 СК України). Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, 05.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис №58, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.06.2010 року (а.с. 6). З матеріалів справи встановлено, що рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 20.12.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 7). Згідно витягу №03-19/1940 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб відділу центра надання адмін. послуг Волноваської міської ВЦА Волноваського району, Донецької області, виданої на ім`я [PERSON] , вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй Про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.1ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved