Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

позивач 27.07.2018р. звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільного з відповідачем повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до закінчення навчання або досягнення дитиною двадцяти трьох років. Позов мотивує тим, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.05.2014 року з відповідача стягувались аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. 15.07.2018р. [PERSON] досяг повноліття та навчається на другому курсі денної форми навчання медичного університету , що є підставою для продовження стягнення аліментів, оскільки дитина стипендії не отримує та не має власних доходів. Як на підставу для задоволення позову посилається на положення статей 181, 182,184, 198-199 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю , надала пояснення , аналогічні викладеним в позові, який просить задовольнити. Уточнила, що син постійно проживає з нею, якого вона утримує одна, оскільки такий не має власних доходів та періодично хворіє. Відповідач фізично здоровий та працездатний, інших утриманців не має, який володіє майстернею по виготовленню меблів, зокрема в такого також працюють наймані робітники, тому такий має постійні доходи, однак їх розмір їй невідомий. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, не подав відзив на позов, причин неявки суду не повідомив та не подав заяви про розгляд справи у його відсутність. Тому суд , відповідно до ст.280 ЦПК Українисправу розглядає у відсутності відповідача з постановленням заочного рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Конституцією України ( статті 3,21,24,55, 129 ) встановлено, що всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, права і свободи людини, громадянина захищаються судом відповідно до вимог чинного законодавства. До основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно зі ст.\~199\~СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стаття 182\~СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 201\~СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Статтею 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» встановлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-СГ №041710 від 27 серпня 2000 року, сторони є батьками [PERSON], [INFO] ( а.с.10). [PERSON] є\~студентом \~другого курсу\~денної форми\~навчання Львівського національного медичного університету ім. Д.Галицького ( без стипендійного забезпечення), що стверджується довідкою від 30.07. 2018 року №301 ( а.с.13). Як слідує з Консультаційного висновку спеціаліста, Акту дослідження стану здоровя, [PERSON] у 2014 та 2016 роках перебував на лікуванні у звязку з генералізованим тиском ( а.с.15-17). Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.05.2014 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 643,00 грн. щомісячно, починаючи з 11.03.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.33-38). Отже, оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку що вимоги позивача є підставними, оскільки дитина проживає разом з позивачем, продовжує навчання та не має власних доходів, а відповідач проживає окремо, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Суд також враховує прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2018 році та приходить до висновку про необхідність задоволення позову, а саме про стягнення аліментів в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дня предявлення позову і до завершення навчання, та не довше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Визначаючи розмір аліментів, суд вважає за можливе визначити їх у твердій грошовій сумі з привязкою такої до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки [PERSON] є повнолітнім , продовжує навчання на денній формі, прожитковий мінімум як для дітей так і для працездатних осіб змінюється щороку Законом України про державний бюджет на відповідний рік, яким враховується розмір інфляції в країні, а тому розмір аліментів при зміні прожиткового мінімуму слід коригувати , так як такий має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також, у відповідності до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь держави судові витрати в розмірі 704,8 гривень судового збору. Крім того, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України слід попустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved