Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] в серпні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позивач повідомила, що рішенням 26.10.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області винесено рішення по справі № 127/16758/16-ц, яким стягнуто аліменти з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Київ № Дв/32 від 25.05.2018 року, за період з 01.02.2017 року по 01.06.2018 року заборгованість відповідача по аліментам становить 15938,35 грн. Позивач зазначає, що 17.05.2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким збільшено мінімальний розмір аліментів на дитину з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50%. У зв'язку з вищенаведеним позивач просила збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням від 26.10.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/16858/16-ц, на рішення яким стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17.05.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2016 року було стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти у розмірі 1/10 частки від всіх видів заробітку (доходу) на її утримання до досягнення дитино [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, починаючи з 04.08.2016 року по [INFO] року. Вирішено питання про судові витрати. Суд, ухвалюючи дане рішення та визначаючи розмір аліментів, враховував матеріальний стан платника аліментів та матері і дитини. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до положень ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» 17.05.2017 року № 2037-VIII внесено ряд змін та доповнень до Сімейного кодексу України, так зокрема внесено зміни в ч. 2 ст. 182 СК України та згідно даних змін передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також статтю 183СК України доповнено частиною п'ятою такого змісту: той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також визнання відповідачем позову, суд, визначаючись щодо зміни розміру аліментів, враховує те, що відповідач, працездатна особа та може надавати матеріальну допомогу, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок батьків по їх утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим визначити аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини, тобто суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом враховані всі обставини, визначені ст. 182 СК України. Доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем не надано, а в подальшому відповідач не позбавлений права на звернення до суду з відповідною вимогою щодо зменшення розміру аліментів тощо. Що стосується періоду, з якого слід розпочати стягнення аліментів у новому розмірі, суд враховує, що відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, оскільки позивач при зверненні до суду судового збору не сплачувала, так як звільнена від його сплати, з відповідача слід стягнути на користь держави 704,80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved