Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач 18.04.2017 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором вказуючи про те, що між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір №275 від 25.09.2007, відповідно до якого останній надано кредит в розмірі 111\~100,00 грн. у тимчасове користування до 24.09.2012 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності зі сплатою 17% річних, а з 26.11.2008 24,5% річних. У Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців 18.05.2010 зареєстровано зміни найменування юридичної особи ПАТ «ВіЕйБі Банк» є правонаступником ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]». На підставі постанови Правління Національного Банку України від 19.03.2015 №188 «Про відкликання банківської ліцензії на ліквідацію ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноважену особу на ліквідацію. Згідно п. 2.5.1 договору, позичальник зобовязується щомісячно не пізніше дати встановленої в графіку поповнювати рахунок банку шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суму платежів, встановлені в графіку. Соснівським районним судом м. Черкаси 20.04.2012 ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором №275 від 25.09.2007 в розмірі 104740,42 грн., з яких : 65264,76 грн. кредит; 29831,02 грн. відсотки; 1788,71 грн. комісія за РО; 7855,93 грн. штраф. Рішення суду щодо зобовязання за кредитним договором до цього часу не виконано та станом на 07.12.2016 загальна сума заборгованості становить 102532,15 грн., з яких : 24460,83 грн. кредит; 71869,41 грн. відсотки, 1345,16 грн. комісія за РО, 1856,75 грн. штраф за пропуск платежів нарахований за останній рік. Таким чином, різниця нестягненої суми становить 43895,14 грн. Враховуючи те, що відповідач добровільно не погашає заборгованість, просять стягнути з заборгованість за кредитним договором в розмірі 43895,14 грн. Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.05.2017 позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість по кредитному договору в розмірі 43895,14 грн. та сплачений судовий збір в сумі 1600,00 грн., а всього 45495,14 грн. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] Т.С.15.09.2017 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в обгрунтування вказувала, що [PERSON] участі у судових засіданнях у даній справі не брала, оскільки ні повісток, ні позовної заяви з доданими до неї документами не отримувала, тому позбавлена можливості у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, також не змогла надати суду свої заперечення щодо стягнення заборгованості, а саме про те, що позовні вимоги в часттині стягнення заборгованості на загальну суму 9923,14 грн. ( з них 9211,00 грн. по відсотках, 712,14 грн. штрафу) заявлені з пропуском строку позовної давності та при нарахуванні штрафу на суму заборгованості позивачем порушено встановлений Кредитним договором № 275 від 25.09.2007 та додатковими договорами до нього порядок нарахування та сплати штрафу, тому вважає, що зазначені обставини є істотними для правильного вирішення даної справи і просить скасувати заочне рішення від 29.05.2017 та призначити справу до розгляду у загальному порядку. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси заяву представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 712/4886/17 за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Скасовано рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 29.05.2017 у справі за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, справу призначено до розгляду в судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]\~ позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили їх задовольнити. Суду пояснила, що відповідачка має заборгованість перед банком та не вчиняє жодних дій для її погашення, тому виникла необхідність у зверненні до суду за захистом прав позивача. В судовому засіданні предстаник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позов визнала частково, протее до частини позовних вимог просила застосмувати позовну давність оскільки за умовами договору сплата процентів повинна здійснюватись позичальником кожного календарного місяця до 10 числа, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Оскільки позов про стягнення заборгованості поданий 11.04.2017 (згідно з поштовим штемпелем на конверті, в якому позов відправлений до суду), вимоги про стягнення заборгованості, нарахованої по 10.04.2014 року, на загальну суму 9 923,84 гривень (з яких процентів - на суму 9 211,70 гривень, штрафу - 712,14 гривень) заявлені з пропуском позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] укладено договір №275 від 25.09.2007 відповідно до якого останній надано кредит в розмірі 111\~100,00 грн. у тимчасове користування до 24.09.2012 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності зі сплатою 17% річних, а з 26.11.2008 24,5% річних. У Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців 18.05.2010 зареєстровано зміни найменування юридичної особи ПАТ «ВіЕйБі Банк» є правонаступником ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]». На підставі постанови Правління Національного Банку України від 19.03.2015 №188 «Про відкликання банківської ліцензії на ліквідацію ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноважену особу на ліквідацію. Згідно з п. 2.5.1 договору, позичальник зобовязується щомісячно не пізніше дати встановленої в графіку поповнювати рахунок банку шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суму платежів, встановлені в графіку. Ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Відповідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Соснівським районним судом м. Черкаси 20.04.2012 ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованость за кредитним договором №275 від 25.09.2007 в розмірі 104740,42 грн., з яких : 65264,76 грн. кредит; 29831,02 грн. відсотки; 1788,71 грн. комісія за РО; 7855,93 грн. штраф. Статтею 610 Цивільного кодексу України, встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Проте, згідно з умовами Кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п.7.3 договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів (п.п. 2.4, 2.5 договору). Так, відповідно до пп. 2.4.2 п. 2.4 Кредитного договору, розрахунок процентів за користування кредитними коштами здійснюється у валюті кредиту щомісячно у день сплати, який зазначений у Графіку, наведеному у Додатку 1 цього договору (10 число кожного місяця). При простроченні повернення кредиту проценти за користування простроченими до повернення сумами нараховуються в порядку, визначеному в п.п. 2.4.1 - 2.4.2 (пп. 2.4.4 п. 2.4 Договору). Згідно з пп. 2.5.2 п. 2.5 Кредитного договору, сплата процентів та інших плат за користування кредитом здійснюється відповідно до умов, зазначених в п. 2.5.6 цього Договору, шляхом договірного списання Банком коштів з поточного рахунка Позичальника, відкритого в Банку щомісяця в дату, зазначену в Графіку. Для цього позичальник зобовязується щомісяця до дати, встановленої в Графіку, поповнювати свій поточний рахунок у сумі, не меншій суми чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів та інших плат, встановлених в Графіку (пп. 2.5.1 п. 2.5). Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання позичальником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Така позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 19.03.2014 у справі № 6-20цс14, від 17.09.2014 у справі № 6-53цс14, від 30.09.2015 у справі №6-154цс15, від 06.11.2013 у справі № 6-1 ІбцсІЗ, від 04.11.2015 № 6-1926цс15, ін. Згідно з умовами Кредитного договору (п.п. 2.4, 2.5, Графіку погашення кредиту) позичальник зобов'язаний щомісяця, до 10 числа, сплачувати проценти за користування кредитом. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника по сплаті кредитних платежів, та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку (п. 4.4 договору, п. 1.1 Додаткового договору до Кредитного договору від 20.06.2008), то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання позичальником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору сплата процентів повинна здійснюватись позичальником кожного календарного місяця до 10 числа, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Оскільки позов про стягнення заборгованості поданий 11.04.2017 (згідно з поштовим штемпелем на конверті, в якому позов відправлений до суду), вимоги про стягнення заборгованості, нарахованої по 10.04.2014 року, на загальну суму 9 923,84 гривень (з яких процентів - на суму 9 211,70 гривень, штрафу - 712,14 гривень) заявлені з пропуском позовної давності. За таких обставин, судом встановлено, що позивач виконав свої обов'язки та надав відповідачу грошові кошти у відповідності до умов договору, а відповідач, взяті по договору обов'язки не виконав, проте беручи до уваги факт того, що позивач заявляє позовні вимоги пози межами позовної давності, позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 9211,70 грн. заборгованості по відсотках, 1 856,75 грн. штрафу, всього - 11 068,45 грн., задоволенню не підлягають.. Окрім того, враховуючи, що позивач при подачі позову не сплачував судовий збір, суд на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати в сумі 704,60 гривень стягує з відповідача на користь держави.

Outcome: partial