Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Сакун В.А., звернувся до суду з позовом, заявленим до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди. В обгрунтування вимог зазначив, що 17.09.2018 року Димитровським міським судом на підставі заяви відповідача було видано судовий наказ про стягнення з нього, як власника, на користь відповідача заборгованості за теплову енергію, яка подавалася в квартиру за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.10.2015 року по 01.09.2018 року в сумі 20561,54грн., інфляційних збитків в сумі 2518,43грн. та 3% річних в сумі 835,99грн., а всього на загальну суму 23915,96 грн. Та як в дійсності він є власником не квартири [ADDRESS] , ухвалою суду від 26.11.2019 року за його заявою зазначений наказ було скасовано та у зв`язку з цим Мирноградським ВДВС, де знаходився судовий наказ на виконанні, йому було повернуто раніше утримані з нього кошти в розмірі 4291,01 грн. Зазначаючи на недобросовісну поведінку відповідача, яка полягає у безпідставному стягненні з нього грошових коштів, незаконному користуванні цими коштами протягом декількох місяців та брудній підприємницькій \~ \~ \~ \~ практиці, що призвело до спричинення йому моральної шкоди, яка виразилася у його душевних хвилюваннях, пов`язаних з необхідністю відстоювання своїх прав та доведення безпідставності вимог стягувача, внаслідок чого було вимушено втрачено життєві зв`язки, позивач просить суд для відновлення його душевного спокою та з метою притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5000грн. Сторони, будучи повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно письмового відзиву відповідача на позовну заяву, відповідач позовні вимоги не визнав і в обгрунтування своєї позиції зазначає, що 17.09.2018 року Димитровським міським судом за його заявою було винесено судовий наказ про стягнення з позивача заборгованості за теплову енергію за період з 01.10.2015 року по 01.09.2018 року в загальній сумі 23915,96 грн., яка поставлялася в квартиру [ADDRESS] , власником якої згідно отриманої з Відділу ведення реєстру територіальної громади Мирноградської міської ради є позивач [PERSON] , [INFO] . 10.04.2019 року державним виконавцем Мирноградського МВ ДВС на підставі судового наказу було відкрито виконавче провадження, у якому державним виконавцем було звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] , який працював у ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля». За квітень-травень 2019 року з заробітної плати позивача було утримано 4291,01грн., яка знаходилася на депозитному рахунку Мирноградського міського відділу ДВС і на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» перерахована не була. 20.06.2019 під час особистого звернення позивача до теплопостачальної організації було з`ясовано, що [PERSON] є власником не квартири [ADDRESS] , а власником квартири [ADDRESS] у цьому ж будинку, за якою також рахується заборгованість за теплову енергію в сумі 9000грн. У зв`язку з цим ВП ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до Мирноградського ВДВС про повернення виконавчого документу, на підставі чого 08.07.2019 державним виконавцем було винесено постанову про завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу, копія якої була направлена і боржнику. Згідно платіжного доручення № 7435 від 12.07.2019року стягнуті з позивача грошові кошти в розмірі 4291,01грн., які знаходилися на депозитному рахунку ВДВС, були йому повернуті. При цьому відповідач звертає увагу суду на те, що позивач [PERSON] скористався своїм правом на подачу заяви про скасування судового наказу вже після того, як виконавче провадження було закрито і гроші позивачу були повернуті, так як з заявою про скасування судового наказу представник позивача звернувся до суду 25 листопада 2019року, зазначивши в заяві про те, що судовий наказ ним було отримано лише 20.11.2019року при зверненні до Мирноградського ВДВС, тоді як грошові кошти, стягнуті державним виконавцем в процесі виконання судового рішення, йому були повернуті 12.07.2019року, що не відповідає твердженням позивача, викладеним у позовній заяві про недобросовісну поведінку стягувача, безпідставне користування його грошовими коштами та зловживанням процесуальним становищем, так як спір фактично був урегульований у досудовому порядку. Крім того, відповідач у відзиві вказує, що помилка щодо місця проживання позивача виникла не з його вини, а з вини Відділу ведення реєстру територіальної громади Мирноградської міської ради, яка надала довідку про те, що позивач [PERSON] зареєстрований саме за адресою: [ADDRESS] , та, посилаючись на те, що спір не є наслідком надання неякісних послуг з постачання теплової енергії та що позивачем не доведено його протиправної поведінки, як і того, що саме вона вплинула на його душевний стан та потягла за собою моральні страждання, відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Надавши юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач є споживачем послуг з теплопостачання, які йому надає відповідач, як власнику квартири, за адресою: [ADDRESS] (а.с.53,55-56). Право власності позивача на вказану квартиру підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.6). Наказом Димитровського міського суду від 17.09.2018 року з [PERSON] на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» за період з 01.10.2015 року по 01.09.2018 року стягнуто 20561,54 грн. заборгованості за послуги теплопостачання, 835,99 грн - три проценти річних та 2518,43 грн інфляційних втрат (а.с.43,44,47). Ухвалою Димитровського міського суду від 26.11.2019 року судовий наказ за заявою [PERSON] , в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діяв його представник [PERSON] , було скасовано (а.с.48). З листа Мирноградського ВДВС Головного ТУЮ у Донецькій області вбачається, що виконавче провадження за судовим наказом «2-2/226/430/2018 було відкрито 10.07.2019року та розпочато примусове виконання, у зв`язку з чим 16.04.2019 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника (а.с.20). 26.06.2019року на адресу ВДВС надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа без виконання. 08.07.2019року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Кошти, утримані із заробітної плати боржника в сумі 4291,01грн., надійшли на депозитний рахунок відділу ДВС 10.07.2019 у сумі 2774,99грн. та 12.09.2019року в сумі 1516,02грн., а повернуті боржнику відповідно до платіжних доручень №7435 та №8778 12 липня та 16 вересня 2019року (а.с.20,58). Відповідно до підпункту 1 частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення правовідносин є договори та інші правочини Поняття моральної\~(немайнової)\~шкоди і\~порядок її\~відшкодування визначається\~статтею\~23\~Цивільного Кодексу\~України.\~ Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Отже, за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за наявності таких умов у їх сукупності: моральної шкоди; протиправності поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вини особи, яка завдала моральної шкоди. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції України\~або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію\~Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо постачання теплової енергії її споживачу та оплати наданих послуг, які регулюються\~ Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 №630, які не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов`язань з постачання теплової енергії та її оплати. Відповідно до\~статті 611 ЦК України\~відшкодування моральної шкоди в разі невиконання зобов`язання допускається, якщо такі наслідки передбачені законом або договором. Теплопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі порушення прав споживачів теплопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором. Відповідно до положень статей\~4,22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Досліджені судом докази не дають підстав вважати заявлені позивачем вимоги доведеними. Сам факт звернення ОКП «Донецьктеплокомуненерго»\~ до суду з заявою про видачу судового наказу, який в подальшому за заявою представника позивача було скасовано судом, причому вже тоді, коли спір з приводу частини стягнутої суми заборгованості вже було вирішено за ініціативою самого стягувача на користь боржника, не вказує на заподіяння позивачу моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Оскільки обставин,\~передбачених статтями 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», які б надавали споживачеві право на відшкодування моральної шкоди судом не встановлено, а обставини, на які посилається позивач, не є підставами для компенсації моральної шкоди, у задоволенні його позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed