Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 31.05.2013 р. звернувся до суду із вищевказаним позовом. В заяві вказав, що з 15.08.2006 р. по 29.12.2011 р. працював на посаді директора ПП «Берегиня». Починаючи з листопада 2011 р. власник підприємства почала створювати йому перешкоди у виконанні ним своїх посадових обов'язків , а з рештою не допустила його до роботи. Він фактично був позбавлений можливості працювати , перебував у психологічному напруженому стані Він був звільнений із займаної посади за власним бажанням з 29.12.2011 р. Трудову книжку він отримав згідно акту прийому-передачі 08 травня 2013 р. Прохав стягнути на його користь з ПП « Берегиня» середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в сумі 19125 грн. 16.10.2013 р. позивач уточнив свої вимоги в частині стягнення суми. Прохав стягнути з відповідача середній заробіток за період 16 місяців і 10 днів з 29.12.2011 р. по 08.05.2013 р. -18 375 грн. В судове засідання позивач та його представник не з*явилися , надавши заяву про розгляд справи без їх участі , позовні вимоги підтримують. Представники відповідача позов не визнали та пояснили , що [PERSON] був колишнім чоловіком директора ПП « Берегиня « . [PERSON] пішла у декретну відпустку по догляду за дитиною та передала всі повноваження щодо керівництва підприємством [PERSON] Трудова книжка весь час знаходилась у позивача , ніякого акту передачі трудової книжки [PERSON] не підписувала. Суд, заслухавши пояснення представників позивача , дослідивши матеріали справи , вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Cудом встановлено , що [PERSON] працював в ПП « Берегиня» з 15.08.2006 р. по 29.12.2011 р. та звільнений був за власним бажанням за ст. 38 ч.1 КЗпП України. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник , або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову крижку та провести з ним розрахунок у строки , визначені в ст. 116 цього кодексу. Відповідно до п.4.1 та 4.2 «Інструкції про порядок ведення трудової книжки працівників» , затвердженої наказом Міністерства праці України , Міністерства юстиції України , Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 р. , власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 09.04.2013 р. по справі за позовом [PERSON] до ПП « Берегиня» про зобов'язання видачі трудової книжки , стягнення середнього заробітку за час затримки з розрахунком , відшкодування моральної шкоди встановлено , що трудову книжку [PERSON] в день звільнення не було вручено відповідно до вимог «Інструкції про порядок ведення трудової книжки працівників».Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18.12.2012 р. залишено без змін в частині зобов'язання ПП «Берегиня» видати [PERSON] трудову книжку. Трудова книжка була повернута позивачу за рішенням суду 08.05.2013 р. згідно акту прийому -передачі від 08.05.2013 р. ( а.с. 6 ). Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток позивача складав 1125 грн. Суд вважає можливим зменшити розмір стягнення середнього заробітку на користь позивача , врахувавши те , що він спільно з власником ПП « Берегиня» має спільну дитину , виплата компенсації в такому розмірі як пропонує позивач ляже непосильною ношею на [PERSON], яка саме виховує сина [PERSON] [INFO] та який повністю знаходиться на її утриманні. Суд також враховує , що позивач не надав доказів того, що намагався кудись працевлаштуватися в цей період та отримав відмову. Сума середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки перевищує розмір зарплати позивача у 16 разів. Суд вважає адекватною та співмірною суму до відшкодування 5000 грн., яка в п*ять разів перевищує розмір заробітної плати позивача. На підставі вищевикладеного ,

Outcome: partial