Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач - [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся із зазначеним позовом до [PERSON] (зареєстрована за адресою, [ADDRESS] ), в якому просить: розірвати шлюб між [PERSON] до [PERSON] , зареєстрований 27 листопада 1997 року, виконкомом Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 595. Свої вимоги мотивував тим, що 27.11.1997 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 595 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Значний час фактичне проживання однією сім`єю між сторонами припинено. Від даного шлюбу дітей немає. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачкою не склалося з причин відсутності взаємопорозуміння та поваги, внаслідок чого у них склалися різні погляди на життя та сімейні обов`язки, у зв`язку з з чим сторони не проживають разом протягом 12 років, однак в добровільному порядку шлюб розірвати не можуть. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином. Крім того, інформація про розгляд справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтеренет, за посиланням на веб-адресу сторінки Ужгородського міськрайонного суду. Причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Відповідачем у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК). За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 28.05.2019 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, зважаючи на заяви сторін, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21 листопада 2014 року, Шевченківським відділом державно реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, [PERSON] та[PERSON] зареєстрували шлюб 27 листопада 1997 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 595. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Судом встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують, а фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що між сторонами, як подружжям, втрачено взаєморозуміння, у них відсутні спільні інтереси та немає бажання на подальше спільне життя. Сторони втратили взаємні почуття любові та поваги, між ними відсутні взаємодопомога та підтримка, тобто те, що є правовою основою шлюбу. Оскільки сторони не змогли зберегти сім`ю та не бажають цього робити, суд вважає, що подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам, як позивача, так і відповідача, тому постановляє рішення про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Таким чином, з`ясовані у справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що мають істотне значення, даний шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved