Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] Анатоліївна звернулася до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Мирноградвугілля» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON] внаслідок нещасного випадку на виробництві, про що свідчить акт форми Н-1 від 17.11.2017 року. Рішенням Красноарміського міськрайонного суду Донецької області від 11.04.2017 року Фонду соціального страхування України в Донецькій області відмовлено в задоволенні позову про скасування акту форми Н-1 від 17.11.2017 року. У серпні 2018 року вона звернулася до Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про визначення розміру та виплати коштів, як сім'ї загиблого у зв'язку із нещасним випадком на виробництві, але їй було відмовлено, оскільки її реєстрація місця проживання з чоловіком була відмінна. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 02.11.2018 року встановлено факт її проживання разом з померлим чоловіком [PERSON] Смерть чоловіка спричинила їй сильні душевні та фізичні страждання, негативні переживання та болісні відчуття, яких вона зазнала та зазнає з часу його смерті та до сьогодні. Вона знаходиться протягом тривалого часу у стані стресу, відчаю, страху перед майбутнім, це суттєво змінило її звичайний життєвий уклад та сімейно-побутові відносини. Нервове потрясіння у зв'язку зі смертю чоловіка продовжує викликати в неї сильні душевні страждання, почуття постійного відчаю, тривоги, роздратованості, страху перед майбутнім. Відтепер їй постійно потрібні значні додаткові зусилля для організації свого життя. Все це постійно негативно впливає на її душевний стан, є причиною сильних моральних страждань. У зв'язку з тривалістю й глибиною її душевних страждань, чисельністю негативних наслідків для неї, що викликані внаслідок смерті чоловіка, заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює в 500000 грн., яку просить стягнути з відповідача на її користь. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, просила задовольнити позов в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача та просила задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно згідно акта за формою Н-1 та Н-5 від 17.11.2017 року смерть [PERSON] була пов'язана з виробництвом. Відповідач ніяким чином не чинив перешкод в об'єктивному розслідуванні нещасного випадку, не перешкоджав позивачу працевлаштуватися. Доказів того, що вона отримала низку захворювань внаслідок стресу суду не надані, а надані нею довідки ніяким чином не пов'язують її захворювання зі стресом та не можуть бути доказом по справі. Моральну шкоду необхідно доказувати документами, підтверджуючими їх глибину і тривалість, а позивачем таких підтверджень не надано. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.23). [PERSON] на момент нещасного випадку працював на шахті ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» гірником очисного вибою, що підтверджується актом форми Н-1 від 17.11.2017 року (а.с.8-14). 06.06.2016 року з [PERSON] під час виконання ним трудових обов'язків стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого він помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актом про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 № 17 від 17.11.2017 року, актом спеціального розслідування нещасного випадку від 17.11.2017 року за формою Н-5 (а.с.8-14, 24, 36-48). Згідно акту №17 про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, за формою Н-1 від 17.11.2017 встановлено, що причинами нещасного випадку із [PERSON], наслідком якого стала його смерть, є незадовільний стан виробничого середовища (перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих виробничих факторів) та невиконання посадових обов'язків працівниками підприємства (а.с.8-14). Згідно рішення Димтровського міського суду Донецької області від 02.11.2018 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю по день смерті останнього (а.с.34-35). Частиною 1 ст. 3 Конституції України життя і здоров'я людини визнані в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях мають створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону кореспондується з нормою, викладеною у ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Обґрунтовуючи моральну шкоду, позивач зазначає на розпач, пригнічення і відчай дружини, що раптово і несподівано втратила свого чоловіка. Смерть найдорожчої людини і розуміння невідворотної втрати призвели до глибоких страждань, втрати працездатності та нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від неї додаткових зусиль для подолання емоційного стресу і організації свого повсякденного життя. Суд приймає до уваги ці доводи позивача, визнаючи їх достатньо обґрунтованими і доведеними і не приймає твердження представника відповідача про відсутність будь-яких доказів перенесених позивачем моральних страждань та спричинення їй моральної шкоди у зв'язку зі смертю чоловіка через їх повну безпідставність. Суд вважає, що внаслідок смерті чоловіка позивачу заподіяні моральні страждання, пов'язані із безповоротною втратою її близької та рідної людини, відчуттям самотності, які є прямим наслідком смерті [PERSON] внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом. Також втрата чоловіка викликала певні зміни у житті позивача, вона втратила найближчу їй людину, що змушує позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та глибину душевних страждань, яких зазнає позивач з приводу втрати чоловіка, безповоротність цієї втрати, тяжкість вимушених змін у житті позивача, тривалість негативних наслідків. Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості, вважає, що у відшкодування моральної шкоди на користь позивача має бути стягнуто 100000 грн. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 153,68 грн. (100000 грн. х 768,40грн. : 500000 грн. = 153,68 грн.), оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі ст.3 Конституції України, ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці», ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України,

Outcome: partial