Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач 16 грудня 2013 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 15 березня 2013 року під час перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок у відповідача за адресою: [ADDRESS], було виявлено самовільне зняття приладу обліку, електроенергія споживається, приладом обліку не враховується. На підставі акту від 15 березня 2013 року було здійснене нарахування розміру завданих збитків у розмірі 9219,98 грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму відшкодування збитків у розмірі 9219,98 грн. та судові витрати. Представник позивача у своїй заяві від 21 лютого 2014 року просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 15 березня 2013 року під час перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок у відповідача за адресою: [ADDRESS], було виявлено самовільне зняття приладу обліку, електроенергія споживається, приладом обліку не враховується, що підтверджується Актом Н № Д 016953 про порушення 15 березня 2013 року (а.с. 5, 10). Такі дії є порушеннями в електроенергетиці, що прямо передбачено ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357. Згідно п. 53 Правил контролерами ДМЕМ було складено Акт Н № Д 016953 про порушення 15 березня 2013 року. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач електроенергії несе відповідальність за порушення правил користування нею і згідно ст. 27 таке правопорушення тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Згідно п. 42 Правил споживач зобов'язується забезпечити належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати доступ представникам енергопостачальника після пред'явлення ними службових посвідчень до квартири або іншого об'єкту для обстеження приладу обліку, електроустановок та електропроводки; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача. Згідно п. 37 Правил енергопостачальник має право проводити технічну перевірку (перевіряти технічну справність приладів обліку, знімати показання відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку). Згідно п. 53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. На підставі Акту Н № Д 016953 про порушення 15 березня 2013 року та відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року № 562, зареєстрованої в Мін'юсті 04.07.2006 року за № 782/12656, позивачем розраховано вартість не облікованої електроенергії за період з 15 вересня 2012 року по 15 березня 2013 року (за 181 день), тобто розмір завданого відповідачем збитку склав 9219,98 грн. (а.с. 6, 7, 8, 9). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання унаслідок односторонньої відмови від зобов'язань, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків і моральної шкоди. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналізуючи надані та здобуті докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені повністю і підлягають задоволенню, оскільки відповідач будучи споживачем допустила використання електроенергії, що не враховувалась лічильником, чим заподіяв збитки підприємству ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» на суму 9219,98 грн. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 229,40 грн. (а.с. 1), тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved