Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.02.2019 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 23.12.2018 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, за яким він позичив відповідачу грошові кошти у сумі 40000 грн., на підтвердження чого була оформлена розписка. За даною розпискою відповідач зобовязався повернути грошові кошти у строк до 15.01.2019 року. Однак, до теперішнього часу кошти не повернуті, що й змусило позивача звернутися до суду з даним позовом, згідно якого він просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 40000 грн. та судові витрати по справі у розмірі 768,40 грн. Ухвалою від 08 лютого 2019 року суд відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від позивача [PERSON] до суду, 19.04.2019 р. надійшла письмова заява. В якій він просить суд слухати справу без його участі, за участю його представника адвоката [PERSON] До заяви додав оригінал розписки від 23.12.2018 року, угоду про надання правничої допомоги від 18.04.2019 р. та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Від представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] на офіційну електронну адресу суду надійшла заява про слухання справи без його участі, на задоволенні позову наполягають, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Так, відповідач [PERSON] викликався до суду за адресою місця його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, яка співпадає з адресою, зазначеною ним же при складанні розписки, однак поштовий конверт з відправленням: повідомленням про виклик, копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією позовної заяви з додатком, повернувся не врученим, з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». На повернутому до суду конверті працівником пошти зазначалось, що адресатові залишались повідомлення про необхідність отримати відправлення у відділенні пошти. Але, відповідач не виконав дій, спрямованих на отримання поштової кореспонденції, у звязку з чим поштове відправлення було повернуте до суду. Згідно положень ч. 1 ст. 131 ЦПК України, судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Крім того, відповідач [PERSON] викликалася у судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті Купянського міськрайонного суду Харківської області, веб-портал судова влади України http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023//, яке було опубліковано 05 квітня 2019 року. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Отже, з вищенаведених обставин вбачається, що суд належним чином повідомляв відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань, чим надавав можливість приймати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством. У судове засідання відповідач не зявилася з невідомих суду причин, відзиву на позовну заяву не надійшло. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України \~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно оригіналу розписки від 23 грудня 2018 року, [PERSON], який проживає за адресою: будинок 13, квартира 58, смт. Ківшарівка, Харківської області, позичив у [PERSON] 40000 (сорок тисяч) гривень, які зобовязується повернути 15 січня 2019 року. Розписка написана власноручно, при здоровій памяті, без примусу, в чому і розписався (а.с.24). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. На підтвердження укладення договору позики та його умов представлено оригінал розписки, яка посвідчує передання визначеної грошової суми, що відповідає положенням ст. 1047 ЦК України. Як свідчить оригінали розписки, договір позики був укладений між фізичними особами. \~ \~ \~ \~Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно положень ст. 545 ЦК України, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути борговий документ (розписку) боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає на вимогу боржника. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого боргу. Оригінал вищезазначеної розписки був наданий до суду позивачем, отже знаходився весь цей час у нього. Виходячи з положень ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобовязання за розпискою від відповідача позивач повинен був повернути оригінал розписки, або ж на вимогу відповідача видати розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 526 ЦК\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до \~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями\~ст. 611 ЦК України\~передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, оскільки відповідач у встановлений строк не повернув взяті ним у позику грошові кошти, тобто не виконав зобовязання належним чином відповідно до умов договору позики, суд прийшов до висновку про обґрунтованість предявленого позову та задоволення його у повному обсязі. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved