Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.05.2021 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.09.2020 р. на праві власності належить 1/2 частини квартири [ADDRESS] . В спірній квартирі зареєстрований відповідач по справі [PERSON] проте квартирою протягом тривалого часу не користується, особистих речей в квартирі не має, однак добровільно не знялась з реєстраційного обліку з квартири та не зареєструвала своє нове місце перебування, чим порушує право власності позивача, перешкоджає їй володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про день, час та місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 25.09.2020 р. посвідченого приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М., позивач являється власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] (а.с. 8 ). Згідно відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.с. 15). З акту про фактичне не проживання особи від 27.04.2021 р. посвідченого ЖЕД №1, вбачається, що [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , проте фактично не проживає в спірній квартирі з 20.03.2018 року. Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому із змісту частини першої ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача немає встановлених законом підстав користуватися житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, суд вважає за можливе захистити її права, усунувши перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю. З викладеного,

Outcome: approved