Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 грудня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON]СМ. про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Посилалася на те, що відповідач [PERSON] рішенням суду зобовязаний до сплати аліментів на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але аліменти в повній мірі не сплачує, станом на 01 грудня 2016 року існує заборгованість в розмірі 21459,23 грн. В своїй позовній заяві просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку за несплату аліментів в розмірі 6551,17 грн. Позивач звернулася в суд з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду. Суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновків про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матірю, а відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2013 року в справі № 552/5236/13-ц, яке вступило в законну силу, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 23.07.2013 року по досягнення дитиною повноліття. Також встановлено, що судове рішенні добровільно відповідачем не виконується, знаходиться на примусовому виконанні в Київському відділі державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця Київського ВДВС м. Полтава від 21 грудня 2016 року загальна заборгованість по аліментам станом на 01 грудня 2016 року складає 12438,25 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. \~ Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд повинен встановити крім факту заборгованості за аліментами, ще й наявність чи відсутність вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні. Відповідно до ст. 10, 11, 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідач [PERSON] від належного виконання судового рішення щодо стягнення з нього аліментів ухиляється. Обставини, які б давали підстави вважати, що аліменти не сплачуються з поважних причин, дослідженими в справі доказами, не встановлені. Тому суд, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів, приходить до висновку про наявність вини [PERSON] в наявності заборгованості по аліментам. Згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. Позивач, звертаючись до суду з вимогами про стягнення з відповідача неустойки (пені) у звязку з наявністю заборгованість по аліментам, надала до суду розрахунок суми неустойки, здійснений відповідно до норм законодавства. Надаючи до суду розмір заборгованості пені та заявляючи вимоги про стягнення пені в розмірі 6551,17 грн., позивач вірно здійснює розрахунок пені від суми несплачених аліментів не на загальну суму заборгованості, а виходячи з суми чергового несплаченого місячного платежу. За таких обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, враховуючи норми ст. ст. 195, 196 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. З відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню розмір неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 6551,17 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved