Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 лютого 2015 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу згідно боргової розписки. В судовому засіданні, уточнивши свої позовні вимоги, пояснила, що у квітні 2006 року позичила відповідачеві [PERSON] 2300 доларів США. Тривалий час відповідач грошові кошти не повертав, а тому на її прохання у 2009 та 2012 р.р. написав ще дві розписки, в яких підвередив факт отримання кредиту. З цих підстав просила позов задовольнити і стягнути з відповідача 2300 доларів США. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявленого позову не визнав. При цьому, пояснив, що дійсно у квітні 2006 року позичив у позивача 12000 грн. для придбання легкового автомобіля. У 2009 та 2012 р.р. на вимогу позивача написав письмові розписки, в яких підтвердив факт отримання у неї позики, при цьому, на вимогу позивача, вказав, що позику отримав у доларах США, а не у гривні. Підтвердив, що отриману позику у гривнях до цього часу позивачеві не повернув та поверне при наявності грошових коштів. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши надані ними письмові докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Судом встановлено, що 14 квітня 2006 року сторонами була складена письмова розписка, з якої вбачається, що позивач [PERSON] позичила відповідачеві [PERSON] в борг строк на один рік 2300 доларів США. Письмовими розписками від 20 лютого 2009 року та 12 квітня 2012 року відповідач [PERSON] двічі підтверджував факт отримання у позивача позики в сумі 2300 доларів США. Таким чином, відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України між сторонами внаслідок укладення правочину виникли відповідні цивільні права та обов'язки. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей. У відповідності зі ст.509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Тому повернення відповідачем позивачеві боргу є його обов'язком. Стаття 599 ЦК України встановлює, що зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Між тим, відповідач у справі взяті на себе зобов'язання за договором позики належним чином та у встановлений строк не виконала. При цьому, посилання відповідача на отримання позики у гривні суд не приймає до уваги, оскільки ці твердження спростовуються наданими позивачем письмовими розписками від 14 квітня 2006 року, 20 лютого 2009 року та 12 квітня 2012 року, з яких вбачається, що відповідач позичив 2300 доларів США. Пленум Верховного суду України в п.14 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, вказав, що згідно з ч.1 ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Отже, судом встановлено невиконання відповідачем [PERSON] свого зобов'язання щодо повернення грошового боргу позивачці, тому суд вважає необхідним стягнути з нього на користь позивача 53820 грн., що за встановленим Національним банком України 19 березня 2015 року офіційним курсом еквівалентно 2300 доларів США (курс валют 19.03.2015 року: 100 доларів США - 2339 грн.40 коп., діє до 14 години 20 березня 2015 року). Окрім цього, згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати, до яких згідно ст.79 ЦПК України відноситься судовий збір. Сума стягнутих з відповідача грошових коштів складає 53820 грн., а відтак розмір судового збору у справі складає 538 грн. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. (квитанція 0.0.345255713.1 від 05 лютого 2015 року), у зв'язку з цим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн.60 коп., а на користь держави - в сумі 294 грн.40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved