Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 вересня 2019 року звернулася до суду з позовом до Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, третя особа, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , про визнання права власності, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Є ще спадкоємець після смерті [PERSON] , його дружина [PERSON] , яка відмовилась від отримання спадщини. Інших спадкоємців після смерті батька немає. З метою отримання спадщини він звернувся до державного нотаріуса П`ятої донецької державної нотаріальної контори Сафронової Н.Л. з відповідною заявою, натомість постановою від 17 квітня 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки наданий документ на вказану спадкову квартиру, не підтверджує право власності померлого на належну йому частину, відсутні дані необхідні для проведення державної реєстрації прав, що виникли до 01 січня 2013 року, що підтверджують державну реєстрацію прав. 15 липня 2019 року звернувся до державного реєстратора ВЦА м. Авдіївка Донецької області з заявою про реєстрацію прав власності на 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло. Однак 17 липня 2019 року йому було відмовлено у державній реєстрації права власності, оскільки щодо заявленого об`єкту нерухомості відсутня інформація Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав. Оскільки БТІ м. Донецька знаходиться на тимчасово окуповані території, здійснити запит для уточнення інформації по вищевказаному об`єкту є неможливим. З урахуванням позовних вимог, просить суд визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у державного нотаріуса П`ятої донецької державної нотаріальної контори Сафронової Н.Л. копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 23 грудня 2019 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору, закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Військово-цивільна адміністрація м. Авдіївка Донецької області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 11 жовтня 1983 року, виданого Авдіївською міською радою м. Ясинувата Донецької області, [PERSON] народилась [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло видане 21 березня 2002 року Авдіївською міською радою Донецької області та зареєстроване у Донецькому бюро технічної інвентаризації за № 505 04 квітня 2002 року та записано до реєстраційної книги за № 34, квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у рівних долях. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 26 травня 2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] , про що 26 травня 2015 року складено актовий запис № 991. Згідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 07-29д/3212 від 24 липня 2019 року та довідки № 07-29д/3213 від 24 липня 2019 року виданих Центром надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради, встановлено, що за період з 20 грудня 1978 по 16 лютого 2015 року за адресою [ADDRESS] , до складу сім`ї (зареєстрованих) входять: [PERSON] з 16 травня 2003 року по теперішній час, [PERSON] з 30 травня 1996 року по теперішній час та [PERSON] з 20 грудня 1978 року по 22 квітня 2015 року знято з реєстрації у зв`язку зі смертю. Постановою державного нотаріуса П`ятої донецької державної нотаріальної контори Сафронової Н.Л. від 17 квітня 2019 року, [PERSON] , яка діє на підставі доручення від імені [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки наданий документ, який не підтверджує право власності померлого на належну йому частину, відсутні дані необхідні для проведення державної реєстрації прав на вказаний житловий будинок, що виникли до 01 січня 2013 року, що підтверджують державну реєстрацію прав на житловий будинок на ім`я спадкодавця. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] . Війського-цивільної адміністрації м. Авдіївки Донецької області від 14 липня 2019 року, було відмовлено [PERSON] у державній реєстрації прав власності, форма власності: приватна, спільна часткова, розмір частки 1/3 на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки щодо заявленого об`єкту нерухомості відсутня інформація Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав. Здійснити запит для уточнення інформації по зв`яленому об`єкту є неможними, оскільки Бюро технічної інвентаризації м. Донецька знаходиться на тимчасово не підконтрольній українській владі території у м. Донецьку Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо об`єкта нерухомого майна № 159458313 від 14 березня 2019 року, інформація по об`єкту нерухомості за адресою [ADDRESS] в реєстрі відсутня. Згідно ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено, що позивач своєчасно звернулась до нотаріальної контори для отримання спадщини у вигляді 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] та державного нотаріуса П`ятої донецької державної нотаріальної контори Сафронової Н.Л. винесено постанову від 17 квітня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки щодо заявленого об`єкту нерухомості відсутня інформація Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав. Зазначене вище свідчить про порушення законного права позивача на реалізацію своїх майнових прав, яке підлягає захисту у відповідності до вимог ст. 3 ЦПК України, та у спосіб передбачений ст. ст. 4 та 16 ЦПК України. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв`язку з відсутністю інформації у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, щодо заявленого об`єкту нерухомості, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за законом, до складу якої входить 1/3 частина квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з чим, приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог, про визнання права власності на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у цій частині позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло видане 21 березня 2002 року Авдіївською міською радою Донецької області та зареєстроване у Донецькому бюро технічної інвентаризації за № 505 04 квітня 2002 року та записано до реєстраційної книги за № 34, 1/3 частина квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на момент виникнення спірних правовідносин належить на праві власності [PERSON] . Вищевказане свідоцтво, яке є підставою для набуття у 2002 році права власності на квартиру не визнано недійсним у встановленому порядку на момент прийняття рішення у даній справі. Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Сукупний правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи. Отже, за наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно. Разом з тим, реєстрація прав на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно не є підставою для державної реєстрації права власності на майно за позивачем чи іншими особами (стаття 27 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] . Війського-цивільної адміністрації м. Авдіївки Донецької області від 14 липня 2019 року не створює жодних юридичних наслідків, а тому не може порушити будь-чиїх прав. Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист якого подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог. За таких обставин, обраний позивачем, який має правовстановлюючий документ на нерухоме майно, спосіб захисту цивільного права як визнання права власності за позивачем не можна вважати належним способом захисту. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування або поновленого права. Для реального відновлення порушеного права позивач мав би звернутися із позовом про зобов`язання провести державну реєстрацію права власності.\~Водночас позивач відповідну позовну вимогу не пред`явив. Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного\~ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог, а за вимогами ч.4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, а отже позов в частині визнання права власності на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] та яка належить позивачу, не підлягає задоволенню, оскільки позивач просить застосувати неналежний спосіб захисту. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial