Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах підопічного [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про перерахунок заборгованості за аліментами. В позові посилається на наступне, що з 17.02.2006 року син позивача [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] , який рішенням Красилівського районного суду від 29.08.2012 року розірвано.У шлюбі вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з відповідачем по справі. 06.02.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Красилівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №3.6387540 з примусового конання виконавчого листа № 2/2209/9 2/2012 , виданого 12.12.2012 року Красилівськимрайонним судом про стягнення з [PERSON] аліментів в користь відповідачки на утримання їх дочки в розмірі ј частин і усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, про що винесено відповідну постанову. 12.03.2021 року державним виконавцем Красилівського РВ ДВС Гостинським П.В. складено довідку розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у ВП №36387540 про враховані та сплачені аліменти синомпозивача, [PERSON] ,з якої вбачається, що станом на 01.03.2021 року сума заборгованості стало становить 14 409,46 грн. Вказує, що її син [PERSON] є інвалідом 2 групи загального захворювання довічно. Розмір пенсії, яку він отримує по інвалідності, є меншим від розміру прожиткового мінімуму. З його пенсії проводиться відрахування по аліментах розмірі 50% .Фактично він перебуває під опікою та на утриманні своїх батьків пенсіонерів, так як за станом здоров`я не може самостійно себе забезпечити. В зв`язку з погіршенням його стану здоров`я рішенням Красилівського районного суду від 23.03.2016 року її сина [PERSON] визнано недієздатним та призначено позивача його опікуном. В 2018 та 2019 роках син [PERSON] перебуваючи в Польщі періодично працював та виконував посильну роботу під наглядом за що отримував кошти, які пересилав для відповідачки на утримання їхньої доньки. Так за період квітень-листопад 2018 року та в травні 2019 року було здійснено 6 грошових переказів на загальну суму 3 124 доларів США, що в перерахунку на гривню становить 86 528 грн. Вказані кошти відповідачка отримала, однак стверджує, що «отримані кошти протягом 2018 року не були сплатою аліментів на утримання [PERSON] » і тому, як зазначено в повідомленні в.о.начальника Красилівського РВ ДВС Н.Шибінської від 12.03.2021 року «надані копії виписок платіжної системи Western Union в кількості 6 штук про перерахування [PERSON] на користь [PERSON] коштів протягом 2018-2019 років на загальну суму 3 124,19 доларів США не можуть бути долучені до виконавчого провадження в якості сплати аліментів ... у зв`язку із неможливістю ідентифікації таких платежів , як сплачених аліментів» Просить суд провести перерахунок заборгованості по аліментах по виконавчому провадженні ВП №36387540 з примусового виконання виконавчого листа № 2/2209/912/2012 , виданого 12.12.2012 року Красилівським районним судом про стягнення з [PERSON] аліментів в користь відповідачки на утримання дочки в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, зарахувавши здійснені [PERSON] перерахування через платіжну систему Western Union на користь [PERSON] коштів протягом 2018-2019 років на загальну суму 3 124 долара США, що в перерахунку за офіційним курсом НБУ на гривню, становить 86 528 грн. Надлишок перерахованих коштів в сумі 72 118,54 грн. зарахувати в рахунок майбутніх платежів у вказаному виконавчому провадженні. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити з підстав викладених в ньому. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, вважала, що оскільки в платіжних документах Western Union не зазначено, що це кошти на аліменти, то немає підстав їх зараховувавти в рахунок заборгованості по аліментах. Також пояснила, що дані кошти [PERSON] надсилав їй як повернення боргу, оплату ремонту в квартирі, на лікування дитини, однак надати підтвердження даним актам вона не має можливості. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що у нього відсутні законні підстави для зарахування даних коштів в рахунок заборгованості по аліментам без відповідного рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст.247 ЦПК України здійснюється повна фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Красилівського районного суду від 29.08.2012 року розірвано. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Красилівського районного суду Хмельницької області області від 12.12.2012 року, [PERSON] стягнуто аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання їх дочки в розмірі ј частин і усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. 06.02.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Красилівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №36387540 з примусового конання виконавчого листа № 2/2209/9 2/2012 , виданого 12.12.2012 року Красилівськимрайонним судом про стягнення з [PERSON] аліментів в користь відповідачки на утримання їх дочки в розмірі ј частин і усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, про що винесено відповідну постанову. 12.03.2021 року державним виконавцем Красилівського РВ ДВС Гостинським П.В. складено довідку розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у ВП №36387540 про враховані та сплачені аліменти синомпозивача, [PERSON] ,з якої вбачається, що станом на 01.03.2021 року сума заборгованості стало становить 14 409,46 грн. Відповідно до калькуляції грошових переказів [PERSON] з 20.06.2018р. по 15.04.2019р. п`ятьма платежами, було перераховано 2539 доларів США, що становить 69849,60 коп. (20.06.2018р. перераховано 449,06 доларів США, що за курсом НБУ на той час становило 13195 грн.; 27.08.2018р. перераховано 450 доларів США, що за курсом НБУ на той час становило 12532,50 грн.; 19.10.2018р. перераховано 670 доларів США, що за курсом НБУ на той час становило 18780,10 грн.; 07.11.2018р. перераховано 620 доларів США, що за курсом НБУ на той час становило 17329 грн.; 15.04.2019 р. перераховано 300 доларів США, що за курсом НБУ на той час становило 8013 грн.). Переказ зазначених грошових коштів також підтверджується наданими позивачем [PERSON] до матеріалів справи оригіналами квитанцій Western Union. Дана сума та факт отримання даних коштів відповідачем [PERSON] не заперечується. Що стосується квитанції від 13.05.2019р. на суму 535 доларів США (а.с.15-16) та від 16.04.2018р. на суму 350,13 доларів США (а.с.19-20), суд критично до них ставиться, оскільки оригінал зазначених квитанцій у позивача відсутній, на вимогу суду він не наданий, а тому в даному випадку суд визнає їх недопустимими доказами. Позивач [PERSON] звернулась в інтересах свого сина до ДВС Красилівського районного управління юстиції із заявою щодо зарахування сплати аліментів, на що листом в.о.начальника Красилівського РВ ДВС Н.Шибінської від 12.03.2021 було повідомлено [PERSON] , про те, що в наданих нею квитанціях не зазначено призначення платежу як сплата аліментів на користь [PERSON] , крім того, в матеріалах виконавчого провадження наявна заява від стягувача, згідно якої ці кошти не були аліментами. Вирішуючи питання про наявність підстав для зарахування [PERSON] раніше сплачених грошові кошти в рахунок сплати аліментів на користь [PERSON] , суд виходить з наступного. Частинами 1 та 5 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України та не є вичерпними, оскільки названою частиною статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Сплата одним з батьків аліментів на утримання дитини є одним зі способів виконання обов`язку з утримання дитини. Відповідно до статей 187, 189 СК України аліментами є грошові кошти на утримання дитини, які можуть сплачуватися добровільно, або стягуватися примусово, а саме: відраховуються за добровільно поданою одним з батьків заявою з його заробітної плати, пенсії, стипендії; сплачуються добровільно одним з батьків на підставі укладеного між батьками договору про сплату аліментів; стягуються з одного з батьків на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі невиконання ним свого обов`язку за договором про сплату аліментів; стягуються з одного з батьків за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Крім того, ч.8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що при здійсненні розрахунку боргу зі сплати аліментів державним виконавцем безпідставно не були враховані виплати, проведені її сином на ім`я [PERSON] . Тобто, по суті даний спір стосується розміру заборгованості позивача зі сплати аліментів, який, у відповідності до ч. 3 ст. 195 СК України, повинен вирішуватись судом. Як було зазначено вище, згідно калькуляції грошових переказів [PERSON] за період з 20.06.2018р. по 15.04.2019р. п`ятьма платежами, було перераховано 2539 доларів США, що становить 69849,60 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала, що отримувала від [PERSON] вказані грошові кошти у розмірі, який вказаний позивачем в позовній заяві, а отже вказані обставини, сторонами не оспорюються. Проте, до доводів відповідача в частині того, що вказані грошові кошти не були аліментами, оскільки в квитанціях не зазначено призначання платежу «сплата аліментів», суд відноситься критично. Доводи відповідача, що вказані кошти перераховувались позивачем на інші цілі, зокрема погашення особистий боргу позивача перед відповідачем, оплату раніше зробленого в квартирі ремонту, лікування дитини належними та допустимими доказами не підтверджені. Так, перераховані позивачем суми мають значний розмір (69849,60 грн.), не зважаючи на те, що вони не завжди перераховувались кожного місяця, перерахування відбувалась систематично в 2018 році в розмірах та значно перевищували визначений судом розмір аліментів визначених за рішенням суду. Цільовим витрачанням аліментів на дитину вважаються витрати, які забезпечують першочергові потреби дитини відповідного віку, її життєдіяльність. Такими витратами можна вважати витрати на продукти харчування, відповідні іграшки, одежу, ліки. Проте, суд, враховуючи значний розмір перерахованих коштів, порівняно з щомісячним розміром аліментів, які підлягали сплати, вважає, що вказаних коштів, добровільно надісланих позивачем, вистачало й на першочергові потреби дітей. Тому, доводи відповідача в частині того, що перераховані позивачем суми не витрачались нею на першочергові потреби дітей, а отже не були аліментами, суд розцінює лише як обраний спосіб захисту, оскільки відповідач не працює, не отримуючи, з її слів, від позивача аліментів, маючи відкрите виконавче провадження не звертається до державного виконавця з заявою про примусове виконання судового рішення про стягнення аліментів, вжиття відповідних примусових заходів. Крім того, як слідує з розрахунку заборгованості від 12.03.2021 року №20.10.-20/4394, станом на березень 2018 року у [PERSON] вже була наявна заборгованість по сплаті аліментів в сумі 8028,16 грн., а отже посилання позивача на те, що її син висилав ці кошти на погашення заборгованості по аліментам і те, що перший платіж був 20.06.2018 року підтверджують факт надсилання цих коштів частково саме в рахунок заборгованості по аліментам. Доказів на підтвердження іншого призначення цих коштів, а ніж часткове погашення заборгованості по аліментам або певного погодженого сторонами їх використання на ті цілі, про які вказує відповідач, матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Крім того, обов`язок щодо утриманні дітей до досягнення повноліття , відповідно до ст. 180 СК України, покладається на обох батьків. Разом з тим, вирішуючи питання про розмір раніше сплачених грошових коштів, який підлягає зарахуванню в рахунок сплати аліментів на користь [PERSON] , суд виходить з того, що згідно калькуляції грошових переказів [PERSON] проводив перекази в період з 20.06.2018р. по 15.04.2019 року на загальну суму 69849 грн. 60 коп., а згідно розрахунку заборгованості, виданої державним виконавцем Красилівського районного відділу ДВС від 12.03.2021 року, станом на 01.03.2021 р. нараховано заборгованість зі сплати аліментів за період з березня 2018 року по 01.03.2021 року в розмірі 14409,46 грн. В судовому засіданні встановлено, що останнім днем добровільного переказу коштів [PERSON] є 15.04.2019р.. Таким чином, період, в якій [PERSON] добровільно перераховував [PERSON] грошові кошти на утримання дитини є період з 20.06.2018 року по 15.04.2019 року, а згідно розрахунку від 12.03.2021року, заборгованість зі сплати аліментів за цей період склала 9990 грн.08 коп. Тому, суд вважає, що в даному випадку саме за період з березня 2018 року (з врахуванням заборгованості виниклої раніше) по квітень 2019 року (останній місяць, коли позивач добровільно перераховував грошові кошти) підлягають зарахуванню грошові кошти в рахунок сплати аліментів та її заборгованості. Також, суд вважає необхідним зарахувати лише 9990 грн.08 коп. грн. сплачених в рахунок стягнених аліментів, оскільки саме така заборгованість існувала у [PERSON] перед [PERSON] за станом на березень 2018 року по квітень 2019 року, згідно розрахунку заборгованості. В частині зарахування іншої частини грошових коштів в розмірі 58859,58 грн. (69849,60 грн. - 9990,08 грн.) в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів, яка існує станом на 01.03.2021року, суд вважає необхідним відмовити, оскільки позивачем не доведено, що саме такий розмір грошових коштів був сплачений ним в рахунок аліментів, тобто на першочергові потреби дітей. Що стосується вимоги про зарахування коштів в майбутню сплату аліментів, то суд вважає, що в даному випадку також слід відмовити, оскільки суд не вправі вирішувати дане питання на майбутнє. Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на переклад документів та їх нотаріального посвідчення, суд вважає, що також слід відмовити, оскільки квитанція №002274 на суму 1650 грн. та чек від 23.02.2021 (а.с.23) за переклад документів не містить всіх необхідних даних та реквізитів, позивачем не надано документальні належні і допустимі докази того, що вказані фізичні (чи юридичні) особи мають відповідні дозвільні документи (ліцензію, КВЕД, витяг з реєстру фізичних та юридичних осіб чи інше) на зайняття даною діяльністю, а відповідно і отримання за неї послуг. Що стосується витрат на оплату послуг нотаріуса за посвідчення перекладу документів то вони також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів оплати даних послуг. Згідно статті 181 СК України зокрема, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання сторонами доказів на підтвердження чи заперечення наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які сторони повинні подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які вони посилаються, як на підставу для задоволення чи відмову у задоволенні позовних вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими. Дослідивши наявні в справі платіжні квитанції, розрахунок державного виконавця про розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів, періодичність платежів, який хоча і не був постійним (щомісяця) та не відповідав розміру встановлених аліментів, проте сплачувався [PERSON] періодично, в значно більших розмірах, [PERSON] не був обізнаний, що має вказувати в квитанціях призначення платежу, тому сплачував кошти на першочергові потреби дитини добровільно, доказів на підтвердження іншого призначення цих коштів або певного погодженого сторонами їх використання на ті цілі, про які вказує відповідач, матеріали справи не містять, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зарахування [PERSON] раніше сплачених грошових коштів в рахунок сплати аліментів на користь [PERSON] підлягають задоволенню лише за період з березня 2018 року по квітень 2019 року в сумі 9990,08 грн. В іншій частині позовних вимог суд вважає необхідним відмовити за недоведеністю.

Outcome: partial