Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.03.2016 р. звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати відповідача [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 11.10.2013 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Т.С. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №107277291 від 11.10.2013 р. Позивач зазначає, що 03.12.2013 р. він надав згоду на тимчасове проживання (два місяці) в належній йому квартирі громадянину [PERSON], внаслідок чого його було зареєстровано в зазначеній квартирі. По спливу двох місяців, відповідач [PERSON] звільнив квартиру позивача, втім відмовляється знятись з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим позивач не може ініціювати продаж належної йому квартири. Також зазначає, що з лютого 2014 р. відповідач [PERSON], не проживає в квартирі, що підтверджується актом сусідів від 05.12.2015 р., затвердженим начальником ЖЕД №906. Таким чином, позивач вважає, що відповідач втратив право користування житлом. Заочним рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 29.08.2016 року позов задоволено, визнано [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва від 07.11.2016 року задоволено заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду, скасовано рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 29.08.2016 року. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовні заяві, та просив задовольнити. Пояснив, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.10.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Т.С. та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №107277291 від 11.10.2013 р. Відповідач [PERSON] зареєстрований в даній квартирі з 2013 р. З лютого 2014 р. відповідач в зазначеній квартирі не проживає. Відповідач заперечував проти позову та пояснив, що перебував у шлюбі з донькою позивача. В квартирі зареєстрований з грудня 2013 року, а в квартирі став мешкати з березня 2015 року. В серпні 2015 року в зв»язку з розірванням шлюбу з [PERSON], добровільно виїхав зі спірної квартири. Позивач повинен повернути відповідачу кошти, тому відповідач не знімається з реєстраційного обліку. До квартири після розірвання шлюбу не намагався вселитись, не бажає користуватись квартирою, але бажає залишатися зареєстрованим в квартирі до моменту повернення коштів позивачем. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповіда, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 11.10.2013 р., який посвідчений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Т.С. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №107277291 від 11.10.2013 р. В даній квартирі зареєстровані: [PERSON] (позивач), [PERSON] (дочка позивача) та [PERSON] (відповідач), що підтверджується довідкою формою №3, виданою ЖЕД №906 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» № 3888. Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння». Факт непроживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі понад один рік підтверджується актом від 05.12.2015 р., затвердженим начальником ЖЕД №906, а також пояснення відповідача в судовому засіданні. В постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 Верховний Суд України також зазначив, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування ним своєю власністю. За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі більше одного року, поважних причин через які відповідач був відсутній в спірній квартирі судом не встановлено, відповідач не є членом сім'ї власника жилого приміщення, судом встановлено наявність достатніх правових підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved