Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач 22.02.2017 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, зазначаючи, що 21.10.2004 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №25008-052/04Р, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 29900,00 Доларів США зі строком погашення до 21.10.2009 року та відсотковою ставкою за користування кредитними коштами - 14% річних. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 25.01.2017 року виникла заборгованість у сумі 8668,59 Доларів США, яка складається з: суми за кредитом - 1559,78 Доларів США, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 7108,81 Доларів США, яку позивач просить стягнути на свою користь разом із судовим збором. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, а саме рекомендованою кореспонденцією за останнім відомим місцем проживання, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Судом встановлено, що 21.10.2004 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №25008-052/04Р, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 29900,00 Доларів США зі строком погашення до 21.10.2009 року та відсотковою ставкою за користування кредитними коштами - 14% річних. Згідно п.4.4 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 498 дол. США щомісяця до 10 числа наступного місяця. Згідно п. 4.5 відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 25.01.2017 року згідно розрахунку виникла заборгованість у сумі 8668,59 Доларів США, яка складається з: суми за кредитом - 1559,78 Доларів США, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 7108,81 Доларів США, яку позивач просить стягнути на свою користь разом із судовим збором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно платіжного доручення №295493 від 10.02.2017 року, позивачем було сплачено суму судового збору в розмірі 1600 грн. Враховуючи, що згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved