Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якого діє на підставі договору про надання юридичних послуг [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.10.2015 року за ним визнано право забудовника щодо житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями за № 50 по вулиці Вижницькій в м. Чернівці, до складу якого входять: житловий будинок літ. «Г», загальною площею 102,2 кв.м., в тому числі житловою площею 48,00 кв.м., сарай літ. «Д», вбиральня літ. «Е» та огорожа № 1, що розташований на земельній ділянці площею 2730 кв.м., яка зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради від 04.10.1954 року за № 1091, з правом здачі житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями в експлуатацію та отримання на його імя документів, що посвідчують його право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 12.11.2002 року та [PERSON], який помер 15.12.2014 року. Для здачі житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями в експлуатацію, він звернувся до Центру надання адміністративних послуг, де, при огляді документів, йому повідомили, що здати в експлуатацію нерухоме майно можливо при наявності документів, що засвідчують право власності на земельну ділянку, на якій розташоване майно, яка зареєстрована за [PERSON] Вказує, що оскільки після смерті [PERSON] та [PERSON]-М.М. відкрита спадкова справа за його заявою, він звернувся до державного нотаріуса Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], який оглянувши документи, повідомив про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2730 кв.м., яка розташована у м. Чернівці, вул. Вижницька, 50 не може, оскільки ним не подано належним чином оформлені документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку за [PERSON] чи [PERSON]-[PERSON] цього він звернувся для отримання відповідних документів до державного архіву Чернівецької області, однак в документах архівного фонду виконавчого комітету [PERSON] міської ради не виявлено відомостей про розмір або відведення земельної ділянки [PERSON] Зазначає, що він є єдиними спадкоємцем щодо майна померлих і дана обставина була встановлена судовим рішенням в рамках розгляду цивільної справи № 727/6915/15-ц. Просить визнати право власності за ним на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2730 кв.м., по вул. Вижницькій, 50 в м. Чернівці, яка належала [PERSON] на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради від 04.10.1954 року за № 1091. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, останнім в суд подано письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність представника, заявлені позовні вимоги підтримано в повному обсязі, які просять задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради, за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, останньою в суд подано письмову заяву про розгляд справи у її відсутність; не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що згідно схематичного плану земельної ділянки по вул. Вижницькій, 50 в м. Чернівці, земельна ділянка площею 2730 кв.м., зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради за № 1091 від 04.10.1954 року (а.с.7). Згідно акту від 20.12.1964 року стверджується, що земельна ділянка по вул. Вижницькій, 50 в м. Чернівці, площею 2730 кв.м., на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради за № 829/8 від 10.12.1964 року, була відведена [PERSON] (а.с.9). [PERSON] земельної ділянки вбачається, що земельна ділянка по вул. Вижницькій, 50 в м. Чернівці, площею 2730 кв.м. відведена рішенням [PERSON] міськвиконкому від 24.04.1973 року за № 202/10 [PERSON] в безстрокове користування, згідно з границями показаними червоними лініями (а.с.10). На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.10.2015 року за [PERSON] визнано права забудовника щодо житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями за № 50 по вулиці Вижницькій в м. Чернівці, до складу якого входять: житловий будинок літ. «Г», загальною площею 102,2 кв.м., в тому числі житловою площею 48,00 кв.м., сарай літ. «Д», вбиральня літ. «Е» та огорожа № 1, що розташований на земельній ділянці площею 2730 кв.м., яка зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради від 04 жовтня 1954 року за № 1091, з правом здачі житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями в експлуатацію та отримання на його імя документів, що посвідчують його право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 12 листопада 2002 року та [PERSON], який помер 15 грудня 2014 року (а.с.5-6). Відповідно до довідки Державного архіву Чернівецької області від 12.11.2015 року № 1/4734 в документах архівного фонду виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих в рішенні № 829/23 від 10.12.1964 року «Про часткову зміну рішення виконкому міськради від 12.03.1964 року № 159/5 про впорядкування використання земель в місті» відомостей про розмір або відведення земельної ділянки [PERSON] по вул. Вижницькій, 50 не виявлено (а.с.8). В сукупності з наведеними вище доказами, судом установлено, що з метою прийняття спадщини, що відкривалася після смерті відповідно - [PERSON] та [PERSON]-М.М. позивачем була подана письмова заява про прийняття спадщини до нотаріуса і зареєстрована була спадкова справа (а.с.10), однак, у звязку із тим, що позивачем, як спадкоємцем не було подано до державної нотаріальної контори правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме Державний акт на право власності на земельну ділянку про належність спірної земельної ділянки спадкодавцю [PERSON] і [PERSON]-М.М., позивачу, як спадкоємцю нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Статтею 16 ч.2 п.1 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) визначено статтею 1216 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вимогами ст. 1222 ч. 1 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також ті особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини та згідно з статтею 1223 ч.1 та ч.2 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно норм ст. 1268 ч. 5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено статтею 1270 ч.1 ЦК України. Вимогами ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 (п.23) «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Всупереч вимогам ст.ст.60,131 ЦПК України, позивач не надав суду докази про правомочність набуття майна квартири [ADDRESS] в порядку набувальної давності. Відповідно до ст.ст.213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і\~ всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved