Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.03.2016 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 листопада 2008 року померла [PERSON], яка постійно проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на його майно. За життя [PERSON] склала заповіт посвідчений Каплунівською сільською радою Краснокутського району Харківської області, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та із чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті на що вона за законом матиме право, померла заповіла [PERSON]. Інших спадкоємців за законом чи заповітом не має. Позивач має намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті [PERSON] оскільки являється спадкоємцем за заповітом, однак, позбавлений можливості це зробити в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно В відкрите судове засідання позивач не прибув, проте через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та прохав їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, однак, надав заяву згідно якої, проти позову не заперечує та прохає суд розглянути справи без участі їх представника. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], померла 26.11.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 191203, виданого 28 листопада 2008 року Каплунівською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки загальною площею 6,6871 га, розташованої на території Каплунівської сільської ради Держаний акт серії ХР № 019709 виданий 21 лютого 2005 року; Вказану земельну ділянку [PERSON] нотаріальним шляхом отримати після смерті [PERSON], позбавлений можливості в зв`язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. По Каплунівський сільській раді Краснокутського району Харківської області зареєстрований заповіт від 18.08.1999 року. Вказаний заповіт на день смерті заповідача [PERSON] не відмінений та не скасований. Інших спадкоємців за законом чи заповітом не має, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 березня 2015 року № 235 \\ 02 17 від 25.02.2016. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, \~та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г \~Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування » відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті заповідача [PERSON], має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved