Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.05.2019 року звернувся у суд із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить звільнити його від сплати заборгованості, котра утворилася станом на 01.05.2019 року, у розмірі 24 758 грн. 30 коп., за аліментами на дітей - дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , присудженими заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 29.08.2018 року у справі № 453/813/18, провадження № 2/453/421/18, у твердій грошовій сумі - у розмірі по 1 250 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 04.07.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Також просить припинити сплату ним на користь відповідача [PERSON] аліментів на вищевказаних дітей, починаючи з 01.01.2019 року. Ухвалою судді від 24.05.2019 року, після отримання у встановленому порядку інформації про місце проживання (перебування) відповідача, яка не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із визначенням дати судового засідання. Ухвалою судового засідання, постановленою 05.11.2019 року без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі залучено Службу у справах дітей Сколівської РДА Львівської області в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. Позов обґрунтовано тим, що заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 29.08.2018 року у цивільній справі № 453/813/18, провадження № 2/453/421/18, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, вирішено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - у розмірі по 1 250 грн. 00 коп. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 04.07.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Зазначене заочне рішення суду 01.10.2018 року набрало законної сили та за заявою відповідачки як стягувача було скеровано до примусового виконання. Виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця Сколівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 13.03.2019 року. Позивач стверджує, що станом на дату ухвалення вищевказаного заочного рішення суду він перебував на заробітках у Нідерландах, де 01.09.2018 року, під час виконання своїх робочих обов`язків, отримав тяжку травму голови, множинні перелами обличчя, вивих ліктя лівої руки, перелами променевої кістки та лівого зап`ястя, внаслідок чого був госпіталізованим до відділення нейрохірургії у м. Алкмар. Там позивачеві було зроблено невідкладну краніотомію і видалено гематому, а в подальшому, у період з 02.09.2018 року по 19.09.2018 року він проходив лікування у зазначеному медичному закладі. В Україну позивач повернувся 20.09.2018 року, де по даний час проходить курси реабілітації та лікування у невропатолога, на що витрачаються значні кошти. Крім того, 21.02.2019 року позивачеві присвоєно другу групу інвалідності загального захворювання, через що він щомісячно отримує державну соціальну допомогу у розмірі 1 497 грн., котра є єдиним джерелом доходів позивача. Саме з наведеної причини позивач допустив заборгованість по сплаті аліментів на дітей. Позивач також зазначає, що з січня 2019 року їх з відповідачем двоє дітей проживають разом з ним, а тому вважає, що є усі підстави для припинення ним сплати аліментів на їх утримання, як і для звільнення його від сплати заборгованості, котра утворилася зі сплати згаданих аліментів. Відтак, просить на підставі ст. ст. 181, 197 СК України позов задовольнити. Позивач та його уповноважений представник - адвокат Горох В.В. у судове засідання щодо розгляду справи по суті з`явилися, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, що у ньому викладені. Позивач, будучи допитаним як свідок, за правилами ст. 234 ЦПК України, у деталях підтвердив викладені на підтримання своїх позовних вимог обставини. Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті з`явилася, проти позову заперечила, відзиву на позовну заяву у запропоновані судом строки та порядку не подавала. Усні заперечення відповідача проти позову обґрунтовані неправдивістю наведеної позивачем інформації щодо проживання з ним двох їх спільних малолітніх дітей, на користь яких останній й сплачує аліменти. Відповідач зазначає, що діти час-від-часу проживають у позивача, а коли він відсутній, то проживають разом із відповідачем. Щодо отриманих позивачем травм на роботі закордоном, то відповідач не вважає таку обставину достатньою для припинення сплати позивачем аліментів на дітей, як і для списання йому заборгованості, котра утворилася внаслідок невиконання позивачем свого відповідного обов`язку за рішенням суду. Тому, просить у позові відмовити повністю. Належно уповноважений представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації Львівської області - начальник служби Микитин О.Ю. у судове засідання щодо розгляду справи по суті з`явилася, висловила позицію про підставність позовних вимог у частині звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами на дітей, оскільки така заборгованість утворилася внаслідок важкої хвороби позивача. Щодо припинення сплати аліментів у присудженому судом розмірі, то у цій частині просила у позові відмовити, оскільки незадовільний стан здоров`я позивача не маже бути підставою для покладення обов`язку утримувати двоє дітей виключно на відповідача. При ухваленні судового рішення поклалася на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, показання позивача, допитаного як свідка, давши належу оцінку письмовим доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд, перевіряючи у засіданні порушення прав позивача цивільного характеру, а також, виходячи у тому числі із задоволення потреб та інтересів дітей, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, 04.11.2008 року між сторонами у справі у Верхньосиньовидненській селищній раді Сколівського району Львівської області було зареєстровано шлюб, котрий заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 08.10.2018 року у цивільній справі № 453/814/18, провадження № 2/453/422/18, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (копія міститься у справі, а. с. 23-24), було розірвано. Вказане рішення суду набрало законної сили. За час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] та [INFO] - син [PERSON] , що стверджується відповідними свідоцтвами про народження (копії містяться у справі, а. с. 25, 26). Заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 29.08.2018 року у цивільній справі № 453/813/18, провадження № 2/453/421/18, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей (копія мітиться у справі, а. с. 6-7), вирішено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - у розмірі по 1 250 грн. 00 коп. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 04.07.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили. Встановлено, що на підставі постанови ВП № 58595534 від 13.03.2019 року (копія міститься у справі, а. с. 8) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого на підставі вищевказаного заочного рішення суду. Станом на 01.05.2019 року у позивача утворилася заборгованість по сплаті аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у загальній сумі 24 758 грн. 20 коп., що стверджується довідкою-розрахунком Сколівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області (а. с. 10). Зазначена заборгованість охоплює період з 04.07.2018 року і по 30.04.2019 року включно. 03.05.2019 року позивач звернувся із даним позовом про звільнення його від сплати цієї заборгованості за аліментами до суду. Щодо звільнення позивача від заборгованості по сплаті аліментів, то судом встановлено наступне. Зокрема копією паспорта позивача для виїзду закордон, а також копією відповідної медичної документації медичних закладів Королівства Нідерландів (копії з відповідним перекладом містяться у справі, а. с. 11, 12-17), позивач з 13.07.2018 року по 20.09.2018 року перебував у Королівстві Нідерландів, де виконував різного роду роботи. Під час виконання таких робіт він 01.09.2018 року отримав тяжку травму голови, множинні перелами обличчя, вивих ліктя лівої руки, перелами променевої кістки та лівого зап`ястя, внаслідок чого був госпіталізованим до відділення нейрохірургії у м. Алкмар Королівства Нідерландів. Там позивачеві було зроблено невідкладну краніотомію і видалено гематому, а в подальшому, у період з 02.09.2018 року по 19.09.2018 року він проходив лікування. В Україну позивач повернувся 20.09.2018 року, де проходив курси реабілітації та численні лікування у спеціалізованих медичних установах (а. с. 18, 19). Позивачеві 21.02.2019 року на підставі Акта МСЕК № 17/376 присвоєно другу групу інвалідності загального захворювання, що стверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 850033 (копія міститься у справі, а. с. 21). Судом також встановлено, що з лютого 2019 року позивач перебуває на обліку у Сколівському районному управлінні СЗН Сколівської РДА Львівської області та щомісячно отримує державну соціальну допомогу, котра є єдиним джерелом доходів позивача після присвоєння йому групи інвалідності (а. с. 22). Наведені вище обставини суд вважає істотними та такими, що вплинули на можливість сплати позивачем й утворення наявної у нього заборгованості по сплаті аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , присудженими заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 29.08.2018 року у справі № 453/813/18, провадження № 2/453/421/18, у твердій грошовій сумі - у розмірі по 1 250 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 04.07.2018 року і до досягнення дітьми повноліття, загальний розмір котрої становить 24 758 грн. 20 коп. і котра обраховується станом на 01.05.2019 року. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Отже, в силу підтвердження належними та допустимими доказами у справі отримання позивачем важких травм, внаслідок котрих він став інвалідом і котрі перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із виникненням у нього заборгованості по сплаті аліментів на дітей у згаданій вище сумі, суд дійшов висновку про підставність позовної вимоги про звільнення від сплати цієї заборгованості повністю, у зв`язку з чим, виходячи також з періоду її утворення у межах пред`явленої позовної вимоги (до 01.05.2019 року), така позовна вимога підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про припинення сплати аліментів на дітей, то суд вважає за необхідне звернути увагу на таке. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В силу ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Зокрема, пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський Суд з прав людини наголосив, що у таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Беручи до уваги вищенаведені приписи, суд переконаний, що припинення сплати позивачем аліментів на двох їх спільних з відповідачем малолітніх дітей повністю знівелює закладені на національному законодавстві та міжнародними інституціями принципи для забезпечення цим дітям належних умов існування, їх благополуччя, а тому вважає достатньою сатисфакцією звільнення позивача від заборгованості по сплаті цих аліментів у межах пред`явлених позовних вимог. Суд переконаний, що у випадку подальшої неспроможності позивача сплачувати аліменти на дітей у присудженому розмірі, останній вправі звернутися у суд з позовом про зменшення розміру цих аліментів, тобто обрати такий спосіб захисту, котрий спроможний захистити його права чи інтереси, якщо такі будуть порушуватися. При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивача про фактичне проживання дітей разом із ним, оскільки відповідного рішення про визначення місця проживання дітей судом не ухвалювалося, як і це питання не було предметом перевірки компетентними службами у справах дітей, а наявність у справі двох різних за змістом довідок органу місцевого самоврядування про склад сім`ї, згідно котрих діти проживають то з позивачем, то з відповідачем, не можуть беззаперечно свідчити про місце проживання дітей. За таких обставин, у задоволенні позовної вимоги проприпинення стягнення аліментів на дітей слід відмовити. Отже, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , з участю третьої особи - Служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації Львівської області, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та припинення стягнення аліментів, підлягають до часткового задоволення. Судові витрати у справі у виді судового збору слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», так як він є особою з інвалідністю ІІ групи.

Outcome: partial