Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.11.2016 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] районної у м.Донецьку ради, про визнання права власності у порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 25.12.2013 року помер його батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 26.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції у місті Донецьку. [PERSON] є батьком позивача. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належні йому вклади, які знаходяться у ВАТ «Державний [PERSON] України» м.Краматорськ, куди переведене [PERSON] відділення ВАТ «Державний [PERSON] України» на рахунках: за № 26203126216304, № 26200000344038, № 26300075175604, № 26209126747004, № 26304012598604, що підтверджується ощадними книжками. Відповідно до ст.. 1261 позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки інших спадкоємців немає. Мати позивача [PERSON] з його батьком розірвала шлюб ще у 1992 році, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим [PERSON] відділом РАГС від 25.11.1992 року. Позивач у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом. Приватний нотаріус [PERSON] прийняла його заяву та зареєструвала спадкову справу у спадковому реєстрі, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданий 15.01.2014 року. У зв»язку з тим, що органи влади у м.Донецьку зупинили здійснення своїх повноважень у червні 2014 року, позивач не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належні його батькові грошові вклади. [PERSON] юстиції України Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за № Д-363-2246 від 30.09.2016 року позивачу було повідомлено, що відповідно наказу Головного управління юстиції у Донецькій області від 24.12.2014 року за № 96/2 приватний нотаріус [PERSON] припинила свою приватну діяльність з 26.12.2014 року, як нотаріус Донецького міського нотаріального округу за власним бажанням. Архів нотаріальних документів приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передано. Таким чином до теперішнього часу позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки інший нотаріус не може йому його видати. Позивач [PERSON] просить визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на грошові вклади та проценти, які належали [PERSON], померлому 25.12.2013 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] районної у м.Донецьку ради у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, у справі є заява, тому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що 25.12.2013 року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 26.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції у місті Донецьку (а.с.6). [PERSON] є батьком позивача (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належні йому вклади, які знаходяться у ВАТ «Державний [PERSON] України» м.Краматорськ, куди переведене [PERSON] відділення ВАТ «Державний [PERSON] України» на рахунках: за № 26203126216304, № 26200000344038, № 26300075175604, № 26209126747004, № 26304012598604, що підтверджується ощадними книжками (а.с.8-12). Відповідно до ст.. 1261 позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки інших спадкоємців немає. Мати позивача [PERSON] з його батьком розірвала шлюб ще у 1992 році, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим [PERSON] відділом РАГС від 25.11.1992 року (а.с.13). Позивач у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом. Приватний нотаріус [PERSON] прийняла його заяву та зареєструвала спадкову справу у спадковому реєстрі, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданий 15.01.2014 року (а.с.7). У зв»язку з тим, що органи влади у м.Донецьку зупинили здійснення своїх повноважень у червні 2014 року, позивач не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належні його батькові грошові вклади. [PERSON] юстиції України Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за № Д-363-2246 від 30.09.2016 року (а.с.14) позивачу було повідомлено, що відповідно наказу Головного управління юстиції у Донецькій області від 24.12.2014 року за № 96/2 приватний нотаріус [PERSON] припинила свою приватну діяльність з 26.12.2014 року, як нотаріус Донецького міського нотаріального округу за власним бажанням. Архів нотаріальних документів приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передано. Таким чином до теперішнього часу позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки інший нотаріус не може йому його видати. Позивач [PERSON] просить визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на грошові вклади та проценти, які належали [PERSON], померлому 25.12.2013 року. Згідно за ст.1216 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved