Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач 24 вересня 2015 року звернулась з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], померлого 19 червня 1990 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлого 19 червня 1990 року. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернулась в силу того, що проживає за межами Кодимського району та своєю юридичної неосвіченістю. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою. Просить задовольнити позов, визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] помер 19 червня 1990 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №220246, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 23 лютого 2010 року). Позивач є спадкоємцем за заповітом (заповіт від 20 квітня 1981 року, зареєстрований в реєстрі за №898 [PERSON] державної нотаріальної контори, згідно якого, [PERSON], на випадок своєї смерті житловий будинок по вулиці 8-го Березня,68 в місті Кодимі заповідав [PERSON]). Згідно рішення Кодимського районного суду від 21 січня 2016 року (справа №503/1866/15-ц), встановлено факт належності [PERSON], померлому 19 червня 1990 року заповіту від 20 квітня 1981 року, зареєстрованого в реєстрі за №898 в [PERSON] державній нотаріальній конторі, складеного [PERSON]. У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняла з огляду на те, що проживає за межами Кодимського району та є особою, юридично неосвіченою. Відтак, ті обставини, що позивач проживає за межами Кодимського району та є особою, юридично неосвіченою, суд визнає поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. Стосовно вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, то суд прийшов до такого. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною п»ятою статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Зазначені причини несвоєчасного звернення позивача до суду (проживання за межами Кодимського району та юридична неосвіченість) за захистом порушеного права, суд вважає поважними, а тому поновлює строк позовної давності. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved