Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач 19.03.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить змінити (збільшити) розмір аліментів, що визначені за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області у справі № 159/1 613/14 ц та у подальшому стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 2\~000 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 01.03.19 р. та до досягнення кожним дітей повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі, що був розірваний 26.12.12 р., та після розірвання шлюбу вона змінила своє шлюбне прізвище на дівоче « [PERSON] ». За час шлюбу у сторін народились спільні діти - сини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] р [INFO] н.. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 15.04.14 р. у справі № 159/1 613/14 ц з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання вказаних вище неповнолітніх дітей сторін у розмірі 500 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Відповідач належно сплачує аліменти, однак цих коштів недостатньо для належного утримання дітей сторін. В даний час вона не працює та доходу не має. Відповідач має несталий доход, однак участі у вихованні дітей не бере. Мінімальний розмір аліментів на даний час збільшено законодавчо. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 17.04.19 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію позовної заяви з доданими до неї документами та копію вказаної вище ухвали суду відповідачеві надіслано у встановленому законом порядку. За станом на 27.05.19 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до копії виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 26.12.12 р. у цивільній справі № 0306/7 496/12 провадження № 2/0306/1 769/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 09.01.13 р., дійсно, шлюб сторін, що був укладений і зареєстрований 24.10.08 р., та за час якого у сторні народилась лише одна, а не дві, як про це вказує у своїй позовній заяві позивач, дитина, було розірвано у судовому порядку. Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені, виданого 13.01.18 р. на ім`я [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до копій свідоцтв про народження вказаних вище дітей сторін, вбачається, що саме сторони є їх батьками та даних про запис народження дитини сторін - сина [PERSON] відповідно до ст. 135 СК України, в розпорядженні суду немає. Із довідки № 271 від 13.03.19 р., виданої РЖКП 1 (м. Ковель Волинської області), вбачається, що спільні неповнолітні діти сторін на даний час значаться проживаючими з позивачем. Згідно з копією виконавчого листа, виданого 29.04.14 р. на виконання рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 15.04.14 р. у цивільній справі № 159/1 613/14 ц провадження № 2/159/507/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на користь позивача у розглядуваній справі було стягнуто з відповідача у розглядуваній справі на утримання вказаних вище неповнолітніх дітей сторін аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн щомісячно на кожну дитину, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 12.03.14 р.. Відомостей про те, що сторони працюють та мають доход, немає. Таким чином суд вважає доведеним ту обставину, що сторони мають на утриманні вказаних вище неповнолітніх дітей, позивач не працює та доходу не має, відповідач на даний час є платником аліментів на користь позивача на утримання вказаних вище двох неповнолітніх дітей сторін за судовим рішенням. Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Позивачем не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України, що підлягають до врахування судом, крім зазначених вище як таких, що встановлені судом. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно закону. Будь яких доказів на підтвердження погіршення стану свого чи дитини сторін здоров`я; покращення матеріального стану відповідача позивач суду не надала. Ту обставину, що змінився в сторону погіршення її матеріальний стан, позивач обґрунтовує лише збільшенням розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, що встановлений законодавчо. Тобто, матеріальне становище обох сторін змінилось в сторону погіршення. Доказів про те, що відповідач має доход і про розмір доходу відповідача позивач також суду не надала. Разом з тим суд враховує, що відповідач не заперечив проти вимог позивача засобом подання суду відзиву на позовну заяву тощо. А тому з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, врахувавши, що розмір стягуваних на утримання спільних неповнолітніх дітей сторін аліментів, безсумнівно, є меншим, ніж той, що передбачений законодавчо як мінімальний для дітей відповідного віку на даний час. Вимога позивача про те, щоб збільшений розмір адліментів суд призначив відповідачеві сплачувати з 01.03.19 р. не грунтується на нормах законодавства. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial