Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 04.07.2014 року до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ПАТ «УСК «Гарант-Авто», Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та моральної шкоди. В процесі розгляду справи представник позивача подав заяву, згідно якої визначив одного відповідача - ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 08.07.2013 року водій [PERSON], керуючи автомобілем «Volvo FH 12», держномер [NUMBER], на території автопарку по вул. Ленінградське шосе, у м. Одесі, рухаючись заднім ходом, не витримав безпечний боковий інтервал руху, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем «Skoda Octavia А5», держномер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок цього автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.08.2013 року винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний [PERSON] Оскільки транспортний засіб марки «Volvo FH 12», держномер [NUMBER], яким в момент ДТП керував [PERSON], був застрахований ПАТ «УСК Гарант-Авто» згідно Полісу №АЕ/0577255 від 23.10.2012 року, позивач повідомив 06.08.2013 року Одеську філію ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про настання страхового випадку. 23.10.2013 року позивач звернувся до Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. Згідно ремонтної калькуляції, наданої Одеською філією ПАТ «УСК «Гарант-Авто», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобілю «Skoda Octavia А5», держномер [NUMBER], становить 5304,13 грн. Позивач зазначає, що відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» крайній строк виплати страхового відшкодування припадав на 21.01.2014 року, однак, і на даний момент виплату визначеного страхового відшкодування відповідач не здійснив, період прострочення складає 163 дні. Оскільки до теперішнього часу виплата страхового відшкодування проведена не була, позивач вважає, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» прострочило виконання грошового зобов'язання, тому просить стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на свою користь 5304,13 грн. матеріальної шкоди, та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 377,68 грн. [PERSON] також вказує, що протиправними діями ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» щодо невиплати страхового відшкодування, йому заподіяна моральна шкода, розмір компенсації якої він оцінює у сумі 5000 грн. та просить стягнути з відповідача. Також позивач просить стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на свою користь витрати понесені на оплату правової допомоги, вартість якої за наданими суду поясненнями та розрахунком складає 2606,52 грн., та витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. Представник позивача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, про що подала відповідну заяву, згідно якої не заперечувала проти заочного розгляду справи та просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. До суду було подано письмові заперечення проти позову за підписом представника ПАТ «УСК Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» за довіреністю - Маринич О.О., згідно яких відповідач позовні вимоги визнав частково. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача послався на те, що позивачем невірно встановлено період прострочення виплати страхового відшкодування, так як після отримання повідомлення про ДТП 11.07.2013 року в порядку ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «УСК «Гарант-Авто» розпочало розслідування даного ДТП з метою визначення чи є ця подія страховим випадком, та розміру збитків. В ході перевірки було встановлено, що [PERSON] застрахований за договором добровільного страхування у ТДВ «СК «АКСОР». Тому ПАТ «УСК «Гарант-Авто» звернулось із запитом до ТДВ «СК «АКСОР» з прохання надати відомості про виплату страхового відшкодування [PERSON] за даним ДТП. Після отримання 21.03.2014 року відповіді на запит, ДТП від 08.07.2013 року було визнано страховим випадком, складено страховий акт №12202/01 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 5304,13 грн. У зв'язку із цим, представник ПАТ «УСК «Гарант-Авто» вважає, що строк виплати страхового відшкодування по даній страховій справі сплинув лише 21.06.2014 року, тому не погоджується із розрахованим позивачем розміром пені. Суму страхового відшкодування, яку позивач просить стягнути у розмірі 5304,13 грн., ПАТ «УСК Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» визнало. В поданих запереченнях представник відповідача також вказала, що відповідач вважає вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, витрат на правову допомогу необгрутованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Від представника ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» за довіреністю - Хоменко П.О. надійшло клопотання, згідно якого він просив розгляд справи відкласти у зв'язку із тим, що він буде брати участь в іншому судовому засіданні в Приморському районному суді м. Одеси о 14 год. 00 хв. Оскільки судове засідання по розгляду даної справи за позовом [PERSON] призначено на 11 год. 10 хв., а розгляд іншої справи, де приймає участь представник позивача, призначено на 14 год. 00 хв., зайнятість та причини неявки представника ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в судове засідання по розгляд даного позову суд оцінює критично. Враховуючи вищевикладене та тривалий час розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі належним чином повідомленого представника відповідача. У зв'язку з неявкою відповідача, суд, зі згоди представника позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08.07.2013 року о 12 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Volvo», держномер [NUMBER], на території автопарку по Ленінградському шосе, у м. Одесі, рухаючись заднім ходом, не вибрав безпечний боковий інтервал руху, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем «Skoda», держномер [NUMBER], власник [PERSON], від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.08.2013 року встановлено, що зіткнення відбулось в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, в результаті чого він був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобілю «Skoda», держномер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданим РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області. Згідно ремонтної калькуляції №12202_О від 01.11.2013 року, вартість відновлювального ремонту автомобілю «Skoda», держномер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, становить 5304,13 гривень. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «УСК Гарант-Авто» за №АЕ/0577255 від 23.10.2012 року, вбачається, що забезпеченим транспортним засобом за цим полісом є автомобіль «Volvo», держномер [NUMBER], яким керував [PERSON] в момент скоєння ДТП - 08.07.2013 року, та ПАТ «УСК Гарант-Авто» зобов'язалося сплачувати страхові платежі у випадку настання страхового випадку у визначений термін. Дорожньо-транспортна пригода від 08.07.2013 року за участю забезпеченого автомобіля «Volvo», держномер [NUMBER], яким керував [PERSON], є страховим випадком згідно умов вищезазначеного полісу. За п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Так, за ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, тощо. При таких обставинах, оскільки відповідач згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/0577255 від 23.10.2012 року зобов'язався сплачувати страхові платежі у випадку заподіяння шкоди особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настала відповідальність водія зазначеного транспортного засобу [PERSON], суд вважає, що шкода, завдана позивачу [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, має відшкодуватись ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в межах лімітів відповідальності страховика. Згідно умов полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/0577255 від 23.10.2012 року ліміт відповідальності страховика ПАТ «УСК Гарант-Авто» за шкоду, заподіяну майну складає 50000 грн., розмір франшизи становить 0 (нуль) грн. При таких обставинах, суд вважає, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» зобов'язане сплатити страхове відшкодування за заподіяну власнику автомобілю «Skoda», держномер [NUMBER], - позивачу [PERSON] майнову шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в межах ліміту відповідальності страховика згідно полісу страхування №АЕ/0577255 від 23.10.2012 року. Згідно страхового акту №000012200/01 від 28.04.2014 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та ремонтної калькуляції №12202_О від 01.11.2013 року вбачається, що сума страхового відшкодування, яка підлягає сплаті на користь [PERSON], складає 5304,13 грн. У зв'язку із вищевикладеним, суд вважає, що вимоги [PERSON] про стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» страхового відшкодування у розмірі 5304,13 грн. підлягають задоволенню. Досліджуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» пені за прострочення виплати страхового відшкодування, суд вважає, що вони підлягають задоволенню, з наступних підстав. Пунктами 35.1, 35.3 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов'язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов'язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що 06.08.2013 року позивач звернувся до ПАТ «УСК Гарант-Авто» із письмовим повідомленням потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду та поясненнями щодо обставин виникнення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.07.2013 року. 23.10.2013 року [PERSON] подав до ПАТ «УСК Гарант-Авто» заяву про виплату страхового відшкодування згідно ремонтної калькуляції, зазначивши реквізити банківського рахунку для перерахування грошових коштів. Пунктом п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Згідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючи вищевикладене, крайній строк виплати страхового відшкодування припадав на 21.01.2014 року, однак, ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» страхове відшкодування на користь [PERSON] в межах встановлених законом строків не сплатило, жодних дій щодо фактичного виконання свого обов'язку по сплаті відшкодування і по теперішній час не вчинило, причин такого прострочення також не повідомило. Суд вважає, що такі дії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» є безпідставними та такими, що порушують права [PERSON] на отримання страхового відшкодування для відновлення пошкодженого автомобілю. При таких обставинах, оскільки ПАТ «УСК Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» безпідставно прострочило виплату страхового відшкодування у розмірі 5304,13 грн., позовні вимоги [PERSON] про стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахованої за період прострочення у кількості 163 днів, підлягають задоволенню - у розмірі 377 грн. 68 коп. Суд не приймає до уваги заперечення ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» щодо періоду прострочення у зв'язку із тим, що після отримання повідомлення про ДТП 11.07.2013 року страхова компанія розпочала розслідування даного ДТП та тривалий час чекала відповіді на запит від ТДВ «СК «АКСОР», яке є страховиком [PERSON], щодо виплати останньому страхового відшкодування за даним ДТП, з наступних підстав. З листа ТДВ «СК «АКСОР» №106 від 05.03.2014 року на адресу Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» вбачається, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» звернулось із запитом до ТДВ «СК «АКСОР» лише 12.02.2014 року. Тобто на момент здійснення такого запиту відповідач вже прострочив виплату страхового відшкодування, крайній строк виплати якого припадав на 21.01.2014 року, без наявності відповідних підстав такого прострочення. Посилання відповідача на те, що такі його дії обумовлені п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставними. Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Однак, відповідачем не надано жодних доказів та не доведено суду, що заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, були подані з порушенням встановленого законом строку, про такі обставини страховик [PERSON] не повідомляв. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» зобов'язань за договором страхування, суд виходить з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК України). Судом встановлено, що умовами договору не передбачена відповідальність у вигляді стягнення моральної шкоди, та зазначена вимога не кореспондує положенням ст. 23 ЦК України. Системний аналіз статей 23, 625, 1050, 1167 ЦК України свідчить про те, що порушення договірного зобов'язання не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки законодавством передбачений спеціальний порядок відповідальності та порядок відшкодування збитків за порушення грошового зобов'язання. У зв'язку із цим, позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не ґрунтуються на вимогах закону, і не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 243,60 гривень, що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи, тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача. Що стосується вимог позивача про відшкодування понесених ним витрат на оплату правової допомоги, то вони підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Правову допомогу позивачу при складанні позовної заяви та розгляді справи в суді першої інстанції надавали співробітники Адвокатського бюро «Федяєва Сергія Володимировича» за Договором про надання правової допомоги № 72у/05/2014 від 21.05.2014 року. Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно наданих письмових розрахунків на надання правової допомоги позивачу по даній справі Адвокатським бюро «Федяєва Сергія Володимировича» надавалися наступні послуги: первісна консультація та правовий аналіз документів - 1 година; складання позовної заяви - 3 години. Суд враховує, що представники позивача брали участь у судовому засіданні 10.09.2014 року, яке тривало з 12 год. 25 хв. до 12 год. 27 хв., та у судовому засіданні 30.10.2014 року, яке тривало з 11 год. 37 хв. до 11 год. 44 хв., тобто ними було витрачено всього 9 (дев'ять) хвилини робочого часу. В судове засідання 29.09.2014 року представник позивача не з'явився, а судове засідання 03.12.2014 року за заявою представника позивача було проведено без його участі. Таким чином, суд вважає, що всього на підготовку та слухання справи було затрачено 4 години 9 хвилин. Розмір мінімальної заробітної плати на цей період складає - 1218 грн. З урахуванням цього, суд вважає, що сума витрат на правову допомогу, що може бути стягнута на користь [PERSON], складає: 1218 грн. * 0,4 : 60 хв. * 249 хв. = 2021,88 грн., саме такий розмір витрат на правову допомогу суд вважає необхідним стягнути на користь позивача з відповідача.

Outcome: partial