Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.09.2020 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 222680491. Вказує, що в придбаній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] , яка ніколи не проживала у вказаному житловому приміщенні, вона не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, особистих речей в будинку не має і взагалі даним житловим приміщенням не цікавиться. Зазначає, що він не чинив перешкод в користуванні житловим приміщенням, весь тягар по підтриманню будинку в належному стані та сплаті комунальних послуг лежить на ньому. Позивач [PERSON] вказує, що [PERSON] з 2000 року взагалі не проживає в м.Апостолове, що може бути підтверджено показами свідків. За вищенаведених обставин позивач вважає, що відповідач втратила право на користування вищевказаним житлом. Позивач [PERSON] просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні 07.12.2020 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судові засідання 09.11.2020 року, 23.11.2020 року, 07.12.2020 року, не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася відповідно до положень ст.ст. 128-131 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи, відзив до суду не подала. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона знає відповідача по справі [PERSON] , вони проживала в одному дворі по [ADDRESS] . По цьому адресу вона проживала разом з мамою. Також, вказує, про те, що їй відомо, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , у своєї бабусі, але вона ніколи там не проживала. Близько 20 років [PERSON] не проживає в м.Апостолове, так як проживає та працює в іншій області. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю позивача. Він придбав квартиру за договором купівлі-продажу, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у матері відповідача [PERSON] . Зі слів, [PERSON] , їй відомо, що відповідач [PERSON] не проживає та ніколи не проживала за вказаною адресою, а лише була зареєстрована у квартирі. На даний час, відповідач [PERSON] проживає та працює за межами м. Апостолове, в іншій області. Речей [PERSON] у вказаній квартирі не має. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , яку він придбав за договором купівлі-продажу від 04 вересня 2020 року у [PERSON] (а.с.6-9). Право власності позивача на квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.09.2020 року, № 222680491 (а.с. 10). З довідки виконавчого комітету Апостолівської міської ради №2427 від 07.09.2020 року встановлено, що у вищезазначеній квартирі зареєстрована: [PERSON] , [INFO] . (а.с.11). З домової книги вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с.12-15). Таким чином, судом встановлено, що відповідач на даний момент дійсно зареєстрована в квартирі, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , але фактично в зазначеній квартирі не проживає. На даний час позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача [PERSON] у його квартирі. Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача [PERSON] та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved