Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.12.2013 року звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований у [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його матір за життя володіла вказаним вище житловим будинком, на який свого часу був виданий правовстановлюючий документ, однак такий був втрачений. Це пов'язано з тим, що житловий будинок побудований ще у 1937 році його батьками, але був зареєстрований у встановленому порядку. Батько [PERSON] помер ще раніше - [INFO] року. Спадкоємцем після смерті матері [PERSON] згідно заповіту є він. Інших спадкоємців, які б могли претендувати на обов'язкову частку у спадковому майні, немає. Спадкоємцями після смерті батька [PERSON] за законом є також дві його рідін сестри - [PERSON] та [PERSON], які спадщину у встановленому законом порядку не прийняли. Таким чином, на даний час він є єдиним спадкоємцем прав на житловий будинок, що залишились після смерті матері, однак оформити право власності на такий будинок він не може у зв'язку із втратою правовстановлюючого документа на нерухоме майно. Належним чином повідомлений позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак до початку судового розгляду подав заяву вх. № 1023 від 12.03.2014 року (а. с. 51), в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 3-4), а справу розглянути у його відсутності за наявними у ній доказами. Не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутності не подали. Факт належного повідомлення обох відповідачів підтверджується оголошенням у пресі - газеті «Високий Замок» у номері від 28.02.-04.03.2014 року (а. с. 50). З огляду на вказане, суд визначив причини неявки відповідачів у судове засідання не поважними і, у відповідності до ч. 1 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, викладеної у поданій ним заяві, ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору Орівська сільська рада Сколівського району Львівської області явку компетентного представника у судове засідання не забезпечила, однак до початку судового розгляду від сільського голови Костище М.В. надійшла заява вх. № 1013 від 12.03.2014 року (а. с. 45), в якій він проти задоволення позовних вимог не заперечував, а справу просив проводити у його відсутності та відсутності компетентного представника сільської ради. Повноваження сільського голови підтверджені належним чином (а. с. 46). Таким чином, у судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень вказаного Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу даної цивільної справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що матір позивача [PERSON] - [PERSON], після смерті якої він має намір оформити спадщину, померла [INFO] року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Орівською сільською радою Сколівського району Львівської області 03.05.2013 року (а. с. 10). Спадщина відкрилася у цей же день, у відповідності до положень ст. 1220 ЦК України. Батько позивача [PERSON] - [PERSON] помер ще раніше, а саме [INFO] року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Орівською сільською радою Сколівського району Львівської області 24.01.2002 року (а. с. 9). Про спадщину після смерті батька у позові не йдеться. Позивач [PERSON] має ще двох рідних сестер - [PERSON] та [PERSON], які є відповідачами у справі, спадщину після смерті батьків не прийняли у встановленому законом порядку. За життя, а саме 22.04.2013 року, матір позивача [PERSON] - [PERSON] за місцем свого проживання у Орівській сільській раді Сколівського району Львівської області склала заповіт (а. с. 11), згідно якого остання належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось та все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла синові [PERSON]. Зазначений заповіт був належним чином посвідчений уповноваженою посадовою особою сільської ради, зареєстрований у Спадковому реєстрі, він не змінений і не скасований, що стверджується відповідною відміткою на ньому (тильна сторона заповіту). Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 зазначеного Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Зазначена дія повинна бути вчинена протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON]. на час відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] постійно проживав з нею, заяви про відмову від спадщини у встановленому законом порядку не подавав. Факт постійного проживання та реєстрації позивача [PERSON] у с. Орів Сколівського району Львівської області підтверджується копією паспорта серії [NUMBER], виданого Сколівським РВ УМВС України у Львівській області 14.12.2006 року (а. с. 5-6). Крім того, позивач [PERSON] також у встановлений законом строк подав заяву у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а. с. 20), яка була занесена у Спадковий реєстр, що підтверджується відповідним витягом № 35519269 від 25.10.2013 року (а. с. 21). Судом також встановлено, що правовстановлюючий документ на житловий будинок [ADDRESS] був втрачений, однак вказаний об'єкт нерухомого майна був зареєстрований у встановленому законом порядку відповідним органом технічної інвентаризації і про це свідчить виготовлений Стрийським МБТІ свого часу (10.08.1989 року) технічний паспорт на вказаний об'єкт нерухомого майна (а. с. 16-19). Технічний паспорт виготовлявся на підставі існуючого будівельного паспорта. Відповідних відміток на ньому про самовільне будівництво не значиться. Крім того, з копії технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], виготовленого ФОП [PERSON] 27.11.2013 року (а. с. 12-15) вбачається, що реєстрація такого була здійснена за батьками позивачів і він був збудований у 1937-му році. Відповідних відміток на ньому про самовільне будівництво також не значиться. Загальна площа будинку складає 49, 6 кв. м., з яких житлова - 16, 5 кв. м., допоміжна - 33, 1 кв. м.. Позивач [PERSON] вправі успадкувати все спадкове майно, охоплене заповітом, оскільки інших спадкоємців після смерті його матері [PERSON], які б могли претендували на обов'язкову частку у спадковому майні (неповнолітніх чи непрацездатних осіб), немає. Що стосується відповідачів [PERSON] та [PERSON], то такі, як уже йшлося вище, спадщину після смерті батьків не прийняли у встановленому законом порядку. Відповідні докази на спростування такого факту у матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі вказаного вище, суд вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS].

Outcome: approved