Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача Чернівецької міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] року помер [PERSON], дід неповнолітньої дочки позивача [PERSON], і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме: ? частину квартири [ADDRESS] вартістю 99962,50 грн., загальною площею 68,50 кв.м., житловою площею 40,20 кв.м. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів неповнолітній дочці позивача [PERSON] Зазначає, що як спадкоємець за заповітом неповнолітня [PERSON] своєчасно прийняла спадщину та звернулася у встановлений законом шестимісячний строк в установленому законом порядку до нотаріуса з метою прийняття спадщини, але постановою державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не подано правовстановлюючого документа про належність спадкового майна спадкодавцю [PERSON] та документи, що підтверджують державну реєстрацію права власності на спадкове майно. Крім неповнолітньої [PERSON], інших спадкоємців за заповітом та осіб, мають право на обов'язкову частку у спадковому майні, не має. Спадкоємцем першої черги за законом є третя особа [PERSON], який спадщину не прийняв і не претендує на неї. Просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], та в її інтересах представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, від представника позивача до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Чернівецької міської ради Осовська М.М. в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, від неї до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 08.11.2010 року задоволено позовні вимоги [PERSON] та визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], та неповнолітнім [PERSON] право кожного на ? частку в квартирі [ADDRESS], припинено право спільної сумісної власності на дану квартиру та встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши позивачу [PERSON] кімнату площею 8,8 кв.м., відповідачам кімнати площею 18,6 кв.м. та 12,8 кв.м., кухню та підсобні приміщення залишено у спільному користуванні (а.с.17-18). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме ? частину квартири [ADDRESS]. У відповідності до заповіту який склав за життя [PERSON], він все своє майно заповів [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка у відповідності до свідоцтва про народження (а.с.7) є внучкою померлого [PERSON] Витягом з Державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання вбачається, що [PERSON], [INFO], місце проживання зареєстроване в [ADDRESS] (а.с.11), що також підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с.10). Згідно свідоцтва про право власності на житло, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.12) та у відповідності до технічного паспорта складаєтся з трьох житлових кімнат площею 40,20 кв.м., загальною площею 74,20/68,50 кв.м. ( а.с.13-14), ринкова вартість якої складає 399850,00 грн. у відповідності до довідки про вартість майна (а.с.16). З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42736792 від 22.01.2016 року вбачається, що Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №58487866 щодо майна померлого [INFO] року [PERSON] (а.с.5). З метою прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, неповнолітньою [PERSON] була подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину квартири [ADDRESS], але постановою Державного нотаріуса Першої Чернівецької державної нотаріальної контори за №2317/02-31 від 19.09.2014 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нею не подано державній нотаріальній конторі документів, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON], на дану частку квартири та документів які підтверджують державну реєстрацію прав власності (а.с.15). Статтею 16 ч.2 п.1 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) визначено статтею 1216 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ч. 1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також ті особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини та згідно з статтею 1223 ч.1 та ч.2 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно норм ст. 1268 ч. 5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено статтею 1270 ч.1 ЦК України. Вимогами ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно положень ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку що заявлені вимоги позивачем ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved