Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач 16.01.2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Відділ з питань місця реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі продажу від 22.12.2018 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області 22.12.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №3515, йому на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: Харківська область. м. Лозова, м-н. 1[ADDRESS]. Укладаючи договір купівлі продажу квартири, представник продавця [PERSON] [PERSON] зобовязався, що [PERSON] зніметься з реєстраційного обліку у відчужуваній квартирі до 27 грудня 2018 року, однак до теперішнього часу відповідач не виконав умови договору, та залишається бути зареєстрованим в даній квартирі. Як зазначає позивач у позові, реєстрація відповідача, змушує його нести додаткові витрати по оплаті квартирної плати, перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним майном. На підставі викладеного просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н. 1[ADDRESS]. 28 січня 2019 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов, але [PERSON] відзиву так і не надав. Третя особа-Відділ з питань місця реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області також своїх пояснень на позов не надала. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Неявка сторін та ненадання відзиву на позов відповідачем не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н. 1[ADDRESS], що підтверджується договором купівлі продажу від 22.12.2018 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області 22.12.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №3515 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 150899174 від 22.12.2018 року (а.с.13, 15-16). Як зазначив\~позивач у\~своєму позові, укладаючи договір купівлі продажу квартири, представник продавця [PERSON] [PERSON] зобовязався, що [PERSON] зніметься з реєстраційного обліку у відчужуваній квартирі до 27 грудня 2018 року, але до цього часу свого зобовязання не виконав, та [PERSON] залишається бути зареєстрованим у квартирі. Згідно зі ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідач в даному випадку своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності позивачем. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи достовірно встановлено, що [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає.

Outcome: approved