Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якого діє адвокат Ороновська\~О.М. пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про припинення права спільної часткової власності на будинок, що знаходиться по [ADDRESS] та визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок, загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що згідно із договором купівлі-продажу частки житлового будинку від 18 липня 2018 року вона ([PERSON].) стала власником Ѕ частини будинку, загальною площею 116,8 кв м, житловою площею 58,3 кв м., з надвірними побудовами та спорудами по [ADDRESS]. Відповідач була співвласником іншої частини будинку, однак на даний час [PERSON] припинила спільну часткову власність та виділила свою частку будинку в натурі, набувши у приватну власність цілу частину житлового будинку із окремим адресним номером - [ADDRESS]. За наведених обставин просить заявлені позовні вимоги задоволити у повному обсязі. У підготовче судове засідання позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою не прибула. Представник позивача [PERSON] - адвокат Ороновська О. М. подала до суду письмову заяву, у якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, провівши судовий розгляд за її відсутності. Від відповідача [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності у якій зазначено про визнання нею заявлених позовних вимог у повному обсязі та ухвалення судового рішення за її відсутності. При цьому відповідно із вимогами частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом установлено: Згідно із договором купівлі-продажу земельної ділянки від 18 липня 2018 року [PERSON] та [PERSON] продали, а позивач [PERSON] купила 1/2 частину житлового будинку загальною площею 116,8 кв м, житловою площею 58,3 кв, по [ADDRESS]. Як убачається із технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], виготовленого 19 червня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», замовниками технічної інвентаризації у якому зазначені: [PERSON], [PERSON], загальна площа житлового будинку №9 складає 57,7 кв.м., житлова площа - 28,8 кв.м. Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 липня 2018 року позивачці належить на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частина житлового будинку загальною площею 116,8 кв м, житловою площею 58,3 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] та на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER], площею 0.03 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS]. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 лютого 2018 року - відповідачу [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок загальною площею 145,6 кв.м, житловою площею 99,1 кв.м, розташований по [ADDRESS]. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Частиною 1 статті 365 ЦК України передбачені підстави , за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні : частка є незначною і не може бути виділена в натурі , річ є неподільною , спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналіз цієї норми закону свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин , передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за умови , що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України кожен учасник права спільної часткової власності має суб'єктивне цивільне право на виділ своєї частки в натурі . Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб'єкта, який виділив свою частку у натурі , припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб'єкт, природно, що право спільної часткової власності припиняється взагалі . Відповідач [PERSON] припинила спільну часткову власність та виділила свою частку в натурі, набувши право власності на житловий будинок загальною площею 145,6 кв.м, житловою площею 99,1 кв.м, розташований по [ADDRESS]. Натомість, позивач [PERSON], не може зреалізувати своїх конституційних прав на належне користування належним майном житловим будинком загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., з надвірними побудовами та спорудами, по [ADDRESS]. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, шляхом припинення права спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS], що належить [PERSON] та визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок, загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., з надвірними побудовами та спорудами, по [ADDRESS]. На підставі наведеного та

Outcome: approved