Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач 16.09.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 6633,60 грн., що виникла за кредитним договором №17253 від 03.02.2014 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ТОВ «ММК-Україна» є фінансовою установою, що здійснює свою діяльність, на підставі виданих Нацкомфінпослуг України ліцензій на право надання фінансових кредитів та свідоцтва про реєстрацію фінансової установи. 03.02.2014 року між ТОВ «ММК-Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №17253, відповідно до умов якого позичальник отримав у ТОВ «ММК-Україна» кредит у сумі 1200,00 грн., терміном на 16 календарних днів, а саме в строк до 19.02.2014 року, за користування кредитними коштами встановлена плата у виді сплати процентів в розмірі 2% за кожен день користування кредитом (п. 1.4 договору). В обумовлений строк позичальник коштів не повернув, і на даний час ухиляється від повернення кредитних коштів. П. 4.2 вказаного договору передбачено, що в разі порушення строків повернення кредиту більше ніж на 16 календарних днів, відповідач сплачує позивачу штраф 150 гривень, а відповідно до п. 4.3 вказаного договору, якщо в разі прострочення відповідачем зобов'язань по поверненню кредиту та сплати процентів за його користування більш ніж на 17 календарних днів, позичальник зобов'язаний сплатити на користь позивача пеню за кожен день прострочення у розмірі 2% від суми непогашеного кредиту починаючи з 18 дня прострочення. Таким чином станом на 01.09.2014 року сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 17253 від 03.02.2014 року складає 6390,00 грн., яка складається з заборгованості за кредитом -1200,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 408,00 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором - 4248,00грн.; а також штрафу - 150,00 грн. (фіксована частина). Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою щодо погашення вказаної заборгованості, проте кошти позичальником не були повернуті. Таким чином, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судове засідання 11.02.2015 року представник позивача не з'явився та подав до суду заяву в якій зазначив про можливість розгляду справи без участі представника позивача. Відповідач до суду тричі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 17, 25, 29), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між ТОВ «ММК-Україна» та [PERSON] 03.02.2014 року було укладено кредитний договір №17253, відповідно до умов якого позичальник отримав у ТОВ «ММК-Україна» кредит у сумі 1200,00 грн., терміном на 16 календарних днів, а саме в строк до 19.02.2014 року, за користування кредитними коштами встановлена плата у виді сплати процентів в розмірі 2% за кожен день користування кредитом (п. 1.4 договору). В обумовлений строк позичальник коштів не повернув, і на даний час ухиляється від повернення кредитних коштів (а.с. 3-4). Судом встановлено, що ТОВ «ММК-Україна»виконало повністю свої зобов'язання, у відповідності до умов кредитного договору та надало позичальнику кредит у сумі 1200,00 грн. (а.с. 5 - копія видаткового касового ордеру). Уклавши з позивачем зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01.09.2014 року складає 6390, 00 грн., яка складається із заборгованості за кредитом -1200,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 408,00 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором - 4248,00 грн.; а також штрафу - 150,00 грн. (фіксована частина). Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогою про оплату заборгованості та попереджав про наслідки невиконання умов зазначеного договору, однак відповідачем кошти не були повернуті. Враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення від 19.05.2014 року (а.с. 2). На підставі викладеного та

Outcome: approved