Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.12.2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу будинку від 24.07.2013 року. В його будинку зареєстрована його колишня дружина [PERSON] , яка не проживає в будинку з червня 2019 року без поважних причин. Просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням -будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 07.12.2020 року по цивільній справі відкрито провадження та розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд слухати справу без його участі, від допиту свідків відмовився, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучі належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 24.07.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Другої селидівської державної нотаріальної контори, [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 6733275 від 24.07.2013 року. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 03.09.2019 року, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що подружжя припинило подружнє життя з 23.06.2019 року та [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту від 02.12.2020 року, складеному депутатом Курахівської селищної ради, [PERSON] не мешкає за місцем реєстрації, а саме: [ADDRESS] з червня 2019 року. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач [PERSON] не мешкає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідача у спірному приміщенні понад один рік є поважними. У зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню, в межах заявлених ним позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved