Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулась 08.06.2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 30 травня 2003 року померла її бабка [PERSON], яка на день своєї смерті постійно проживала і місце проживання якої було зареєстровано в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно та нлежні їй права. Відповідно вона - [PERSON] є спадкоємицею за законом за правом представлення спадкодавця [PERSON], оскільки її батько - [PERSON] помер 10 вересня 1996 року. Інших спадкоємців, ні за законом, ні за заповітом не має. Вона у встановлений законом строк звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, в результаті чого була відкрита спадкова справа. В квітні 2016 року вона звернулась в нотаріальну контору з метою оформлення спадщини. Однак отримати свідоцтво про спадщину на земельну ділянку вона не може через те, що державний акт на землю ОД № 021179 був виданий після смерті її баби - [PERSON] 09.12.2004 року. Разом з тим, відповідно до довідки управління Держгеокадастру у Котовському районі № 14-06-10/940 від 18.02.2014 року [PERSON] видано державний акт серії ОД №021179 взамін сертифікату на право на земельну частку (пай). Пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, [PERSON], яка не встигла за життя отримати державний акт на землю, мала право на земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай). Дане право на землю підлягає успадкуванню, тому що до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини, і не припинились внаслідок його смерті. При таких обставинах оформити нотаріально спадщину на землю, на яку мала право її бабка, вона не може, тому що замість сертифікату на право на земельну частку виданий державний акт, який їй невручений. У звязку з цимпросила постановити рішення суду яким визнати за нею, [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадщини за законом за правом представленння на земельну ділянку, яка належала її бабі [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ОД № 021179, кадастровий номер 5122984200:01:002:0067, зальною площею 2,4620 га, і розташована на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області. В ході судового розгляду справи представник позивачки адвокат [PERSON] на позові наполягав у повному обсязі. Представник Липецької сільської ради Подільського району Одеської областіу судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Заперечнь до позову не представив. Тому справу розглянуто у відсутність цього представника. Вислухавши представника позивача та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається із матеріалів справи, 30 травня 2003 року у віці 76 років в с. Липецьке Котовського Одеської області померла баба позивачки [PERSON] (актовий запис №41), що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖД №338274 від 01.06.2003 року. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийнятгя спадщини, кола спадкоємців за законом. Таким чином, оскільки [PERSON] померла до 01.01.2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, до виниклих правовідносин слід застосовувати правила та положення ЦК УРСР 1963 року. Пленум ВСУ своєю постановою від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відзначив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, на право на земельну частку (пай) належну їй згідно Сертифікату на земельну частку (пай). Проте, оформити спадщину на вищевказані права після смерті баби в нотаріальній конторі позивачка не має можливості через те, що взамін цього сертифікату видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ОД № 021179, однак уже після смерті [PERSON] Згідно п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі державних актів на право власності на землю. Факт того, що земельна ділянка\~ загальною площею 2,4620 га, яка розташована на території Липецьокї сільської ради Подільського (до перейменування Котовського) району Одеської області, кадастровий номер 5122984200:01:001:0067,\~ на яку був виписаний Державний акт на право власності на землю серії ОД № 021179 на імя [PERSON] 09.12.2004 року, згідно її Сертифікату на земельну частку (пай) підтверджується довідкою управління Держгеокадастру у Котовському районі № 14-06-10/940 від 18.02.2014 року згідно якої [PERSON] видано державний акт серії ОД №021179 взамін сертифікату на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту права є його визнання. Пленум ВСУ в постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно. Таким чином відсутність у позивачки можливості надання нотаріусу належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, позбавляє її права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно суд вважає за можливе визнати за нею право власності в судовому порядку.

Outcome: approved