Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач 24.06.2019 року звернулася до суду з позовом у якому зазначає, що 09.07.2005 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу вони мають спільних дітей : доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені з квітня 2019 року , спільне господарство вони не ведуть. Позивач, посилаючись на вище викладені обставини та на ст. ст. 104, 105, 110,112 СК України, ст. ст. 4, 5, 28, 175, 177, 184 ЦПК України, просить суд розірвати шлюб зареєстрований 09.07.2005 року між нею та [PERSON] виконкомом Гор.- Пустоварівської сільської ради Володарського району Київській області, актовий запис № 3. Одночасно просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » та слухати справу за її відсутності. 27.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 23.07.2019 року. В підготовче судове засідання позивач та відповідач не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце його проведення. Судом відкладено підготовче на 23.09.2019 року на 11 годину. 23.09.2019 року на адресу суду надійшли заяви учасників розгляду, якими вони просять суд розгляд справи проводити за їх відсутності. Позивач вказує, що підтримує позовні вимоги та просить суд шлюб розірвати ( а.с.17). Відповідач позовні вимоги визнав проти розірвання шлюбу не заперечував ( а.с.18). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд приймає визнання позову відповідачем у справі. Виходячи з наведеного суд, вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання . Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача та відповідача, які викладені у письмових заявах, що надійшли на адресу суду, дослідивши матеріали справи вважає , що позов підлягає задоволенню , виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 09.07.2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Гор.-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області, про що в книзі реєстрацій шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 3 ( а.с.7). Сторони мають двох спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина- [PERSON] , [INFO] . Позивач в позові вказує, що в даний час шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Починаючи з квітня 2019 року вони проживають окремо. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин є різні погляди на життя та порядок вирішення сімейних проблем, спільне небажання відновити сімейні відносини. Подальше сімейне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просила суд не надавати строк для примирення. Відповідач своїм правом про надання відзиву суду не скористався. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ст. 112 ч. 2 СК України, зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їх сина. Встановлені судом обставини вказують, що сім`я фактично розпалася, суд вважає, що подальше сумісне проживання подружжя неможливе. Строк на примирення надавати подружжю недоцільно. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 768 грн 40 коп, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved