Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 04 грудня 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що сумісне життя не склалося, з жовтня 2014 року проживають окремо. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала. Вважає, що причинами розпаду сімї є виключно матеріальні труднощі та хвороба дитини і її батька. Пояснила, що дійсно з відповідачем спільно не проживають з жовтня 2014 року, відповідач має іншу жінку, але двічі повертався до спільного проживання та знову залишав сімю. Просила суд надати максимально можливий термін для примирення. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Єрмачкова) [PERSON], [INFO], з 15 липня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (стаття 55 СК України). Судом встановлено та не оспорювалося відповідачем [PERSON] в судовому засіданні, що фактично шлюбно-сімейні відносини припинені з жовтня 2014 року. Позивачем [PERSON] фактично створено іншу сімю. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження виваженість рішення позивача [PERSON] щодо розірвання шлюбу та встановлено, що наміри позивача на розірвання шлюбу є обдуманими, такими, що виникли заздалегідь до звернення з відповідним позовом до суду. За нормами ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. З урахуванням встановлених судом обставин в справі, взаємних відносин між сторонами, а також враховуючи особливий характер сімейних відносин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах та подальше спільне життя подружжя неможливі, шлюб необхідно розірвати. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення, оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сімї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю та змінити ставлення позивача до шлюбу з відповідачем. Відповідач [PERSON], заперечуючи в судовому засіданні щодо розірвання шлюбу, в той же час наданими суду поясненнями підтвердила неможливість збереження шлюбу на паритетних засадах. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню, а клопотання відповідача [PERSON] про надання терміну для примирення є безпідставним та таким, що заявлено всупереч інтересів позивача, а надання судом такого терміну буде суперечити моральним засадам суспільства.

Outcome: approved