Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 грудня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2010 року. Від шлюбу дітей вони не мають. Спільне життя у них не склалося. Через різні погляди на життя та інтереси вони припинили шлюбні відносини і з вересня 2015 року разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач не побажав розірвати шлюб в органах ДРАЦС. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам. Тому просила розірвати шлюб, строк для примирення не надавати, залишити прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення, просила не надавати строку для примирення, так як вони вже мали неодноразові спроби розірвати шлюб, після чого на деякий час мирилися, але це результату не дало. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштова зворотня розписка на а.с.22, але своїх пояснень чи заперечень до суду не подав. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 вересня 2010 року. Від шлюбу дітей не мають. Через різні погляди на життя та інтереси сторони припинили сімейні стосунки і вже майже півроку проживають окремо за різними адресами, спільного господарства не ведуть, так як не знаходять взаєморозуміння між собою. Позивач просила суд не призначати строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам, вона втратила почуття поваги та любові до чоловіка, бажання відновити сімейні стосунки у неї відсутні. В органах ДРАЦС розірвати шлюб відповідач не побажав. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~ За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції (а.с.1) позивач [PERSON] сплатила судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок, тому суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати в сумі 487 гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved