Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач 25.12.2013р. звернулася з позовом до суду у якому просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку(доходу) на неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Позов мотивовано тим, що у сім'ї відсутнє взаєморозуміння з питань сімейного життя. Подружні відносини між сторонами припиненні з листопада 2013 року, з цього ж часу вони не ведуть сумісне господарство, не мають загального бюджету. Примирення з відповідачем вважає неможливим. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, проте надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату і час сповіщався належним чином згідно вимог діючого законодавства, причин своєї неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутність не подавав, у зв'язку з чим, у відповідності до ст. 169 ч.4 ЦПК України, визнаючи наявні матеріали про права і взаємостосунки сторін достатніми, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2008 року (а.с.11), від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюб сторін носить формальний характер, подружні відносини між сторонами припиненні з листопада 2013 року, з цього ж часу вони не ведуть сумісне господарство, не мають загального бюджету. Суд вважає, що сім'я повністю розпалася, зберегти її не можливо, шлюб існує формально, а тому підлягає розірванню. Спору про поділ спільно нажитого подружнього майна та визначення місця проживання дитини сторонами не заявлено. Відповідно до вимог статті. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України суд враховує при визначенні розміру аліментів: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 СК України частина заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов було подано до суду 02.07.2013 року. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 104 п.2, 105, 110, 112,180 - 183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved