Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 листопада 2017 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, документом, що підтверджує право власності з подальшою реєстрацією, визнання права власності на самовільно здійснене будівництво прибудови. В подальшому [PERSON] неодноразово уточнювала свої позовні вимоги. Посилалася на те, що в 1999 році придбала у [PERSON] 1/2 частину житлового будинку № 3 по вул. Менжинського (Графа фон Гарнієра) в м. Полтаві відповідно до договору купівлі-продажу, який було посвідчено Полтавською регіональною аграрно-промисловою біржею. Також вказувала, що з моменту придбання нерухомого майна добудувала до частини будинку прибудову А2-1 в складі приміщень: кімната 3-9 пл. 10,1 кв.м., топочна 3-10 пл. 4,4 кв.м., коридор 3-11 пл. 10,4 кв.м., кухня 3-12 пл. 17,6 кв.м. В первісній позовній заяві, з якою зверталася до суду та за якою було відкрито провадження в цивільній справі, просила суд винести рішення, яким визнати договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку № 3 по вул. Графа фон Гарнієра в м. Полтаві дійсним з подальшою реєстрацією прав на нерухоме майно. Просила також визнати за нею право власності на прибудову літ. «А2-1» до житлового будинку за вказаною адресою. В судовому засіданні 26 лютого 2018 року представником позивача подано до суду уточнену позовну заяву з вимогами про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою м. Полтава, вул. Графа фон Гарнієра, 3 та заявлено клопотання про закриття провадження в справі в частині вимог про визнання договору купівлі-продажу дійсним та про заміну неналежного відповідача [PERSON] на належних: виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, [PERSON] та [PERSON] Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 лютого 2018 року прийнято відмову [PERSON] від частини позовних вимог, закрито провадження в даній цивільній справі в частині вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, документом, що підтверджує право власності з подальшою реєстрацією. За клопотанням позивача замінено відповідача [PERSON] на належних відповідачів виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, [PERSON], [PERSON], залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області. В судовому засіданні з розгляду справи по суті 16 березня 2018 року представник позивача повністю підтримала подану до суду уточнену позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Інші особи в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 24 березня 1999 року придбала 1/2 частину жилого будинку з частиною надвірних споруд в м. Полтава, вул. Менжинського, 3. Зазначений договір нотаріально посвідчено не було, але було зареєстровано на Полтавській регіональній аграрно-промисловій біржі за № Н/982. Право власності позивача [PERSON] на зазначене в договорі нерухоме майно зареєстровано в ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор», записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим номером № 494 від 24 березня 1999 року. Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Як встановлено судом, на виконання вимог ч. 2 ст. 227 ЦК УРСР (1963 року)\~\~24 березня 1999 року договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку був позивачем зареєстрований в ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» та відповідні відомості про позивача [PERSON] як нового власника були внесені у реєстрову книгу за відповідним реєстровим номером. За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Реєстрація органом БТІ права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 24 березня 1999 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. за\~\~\~ № 1952-1 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Оскільки позивач [PERSON] як покупець за договором купівлі-продажу від 24 березня 1999 року повністю виконала умови договору купівлі-продажу 1/2 частини жилого будинку з частиною надвірних споруд, сплатила за придбане майно 9000 грн., частина житлового будинку з частиною надвірних будівель та споруд фактично перейшла в її користування, договір у відповідності з вимогами ч.2 ст.227 ЦК УРСР зареєстрований в БТІ, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, суд приходить до висновку, що [PERSON] на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набула право власності на 1/2 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Менжинського (нова адреса вулиця Графа фон Гарнієра), 3 в місті Полтаві. Статтею 392 ЦК України в редакції станом на час вирішення даної справи передбачено право власника майна на пред'явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Частиною 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачено, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Також дослідженими в справі доказами встановлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 24 липня 2001 року № 330 дозволено [PERSON] зареєструвати по вул. Менжинського, 3 приведену до будинку прибудову розміром 5,5х9,5 м, що складається з житлової кімнати, кухні, котельні, коридору і здати її в експлуатацію. Згідно матеріалів технічної інвентаризації житлового будинку № 3 по вул. Графа фон Гарнієра в м. Полтаві в 2016 року здійснено реконструкцію житлового будинку за рахунок прибудови літ. А2-1, до складу якої входять наступні приміщення: кімната 3-9 площею 10,1 кв.м., топочна 3-10 площею 4,4 кв.м., коридор 3-11 площею 10,4 кв.м., кухня 3-12 площею 17,6 кв.м., загальною площею 42,5 кв.м., в т.ч. житловою площею 10,1 кв.м. Відповідно до норм ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Частиною 3 ст. 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як встановлено судом, відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 105144, виданого 06 березня 2012 року, земельна ділянка по вул. Менжинського, 3 в м. Полтаві площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Отже, прибудова літ. А2-1 до жилого будинку по вул. Графа фон Гарнієра (Менжинського), 3 в м. Полтаві здійснена на земельній ділянці, яка надана саме для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Окрім того, згідно з висновком № 12 експертного будівельно-технічного дослідження прибудови літ. «А2-1» від 27 березня 2017 року, самочинно збудована прибудова літ. «А2-1» по вул. Графа фон Гарнієра, 3 в м. Полтаві є надійна, відповідає чинним будівельним нормам України, технічний стан прибудови задовільний, фактичні зусилля в конструктивних елементах не перевищують допустимих, відсутні дефекти та пошкодження, яке перешкоджають нормальній експлуатації конструктивних елементів будівлі, або знижують несучу спроможність. Функціональний звязок прибудови літ. «А2-1» до житлового будинку літ. «А-1» відповідає призначенню, проведені будівельні роботи капітальні, надійні, фізичний стан прибудови оцінюється як задовільний, дефекти та пошкодження в конструкціях будівлі не виявлено. За результатами проведення технічного обстеження обєкта встановлено його відповідність вимогам надійності та довговічності і можливості його подальшої безпечної експлуатації. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи співвласниками домоволодіння по вул. Графа фон Гарнієра в м. Полтаві, в поданих до суду заявах зазначили, що позовні вимоги підтримують, отже, прибудова літ. «А2-1» до житлового будинку літ. «А-1» не порушує права інших осіб. Встановивши дані обставини, враховуючи наявність всіх складових умов, передбачених у ст. 376 ЦК України, зокрема, відсутності порушень прав інших осіб, наявність позитивного висновку щодо відповідності обєкта будівництва вимогам будівельних норм і правил, наявність у позивача права власності на земельну ділянку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Необхідно визнати за [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 24 березня 1999 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], право власності на 1/2 частину житлового будинку з частиною надвірних споруд в місті Полтаві по вулиці Графа фон Гарнієра, 3, що складається в цілому з: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 259,2 кв.м., житловою площею 103,9 кв.м., з урахуванням прибудови літ. «А2-1»; господарських будівель та споруд.

Outcome: approved