Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.09.2017 року звернувся до суду з позовом до Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка, уточнивши його 18.09.2017 року, в якому просив скасувати наказ першого проректора - проректора з науково-педагогічної роботи Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка Коробко Б.О. від 07.06.2017 року №33-112/7 «Про виселення з гуртожитку та про відрахування». В обгрунтування вимог позивач вказав, що з 2012 року він навчається у Полтавському національному технічному університеті імені Юрія Кондратюка та в 2016 році здобув ступінь бакалавра за спеціальністю «нафтогазова справа». 04.07.2017 роув позивач уклав з ПНТУ договір про надання освітніх послуг №Д03.11-12ВМ. Предметом договору, відповідно до п.1.2 є зобов'язання навчального закладу за рахунок позивача зарахувати до складу студентів 5 курсу факультету нафти і газу та природокористування, денна форма навчання, ОКР Магістр з 01.09.2016 року терміном 3 навчальні семестри. З 04.07.2016 року по липень 2017 року позивач сплачував за навчання та гуртожиток (в якому не проживав, проте керівництво зобов'язувало сплачувати). 07.06.2017 року наказом проректора з науково-педагогічної роботи Б.О.Коробко позивача відраховано з 5 курсу з 01.06.2017 року, у зв'язку з порушенням умов договорів на підготовку фахівців освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр та магістр у частині дотримання вимог чинного законодавства щодо перебування іноземців під час навчання. Цим же наказом позивача виселено з гуртожитка та на його підставі надіслано до УДМС України в Полтавській області повідомлення про відрахування. 29.06.2017 року рішенням УДМС України в Полтавській області скасовано посвідку на проживання в Україні [NUMBER]. Позивач вважає дії керівництва ПНТУ незаконними, наказ про відрахування та про виселення з гуртожитку підлягає скасуванню, а відповідно - посвідка на тимчасове проживання підлягає поновленню. Всі обов'язки [PERSON] виконував вчасно та в повному обсязі, а підстави відрахування в наказі не передбачені ані Законом України «Про освіту», ані Законом України «Про вищу освіту». Також, відповідач грубо порушив процедуру ухвалення рішення про відрахування, без погодження з органом студентського самоврядування вищого навчального закладу. Ухвалою суду від 18.09.2017 року було відкрите провадження за даною позовною заявою. Ухвалою суду від 20.11.2017 року залучено до участі в справі в якості третьої особи проректора з науково-педагогічної роботи Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка Коробко Богдана Олеговича. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України 2017 року (чинний з 15.12.2017 року), передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, просив скасувати безпідставний наказ, оскільки ним порушено право на освіту позивача та його було незаконно виселено. Позивач не жив у гуртожитку, але сплачував за нього з деяким запізненням, що не є підставою для виселення. Представник відповідача Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка - Остапенко І.О. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. Позивача виселено з гуртожитку за несплату, він порушив закон, бо не жив у гуртожитку. Договір з позивачем на проживання в гуртожитку не виявлено, їй не відомо чи стягували заборгованість по оплаті гуртожитку через суд; відрахування проведено через порушення вимог законодавства студентом. Представник третьої особиУправління державної міграційної служби України в Полтавській області до суду не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Третя особа - проректор з науково-педагогічної роботи Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка Коробко Б.О. до суду повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд, відповідно до положень ст.223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність третіх осіб. Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що з 2012 року позивач навчається у Полтавському національному технічному університеті імені Юрія Кондратюка та в 2016 році здобув ступінь бакалавра за спеціальністю «нафтогазова справа» (а.с.7 - диплом бакалавра). 04.07.2017 роу позивач уклав з ПНТУ договір про надання освітніх послуг №Д03.11-12ВМ. Предметом договору, відповідно до п.1.2 є зобов'язання навчального закладу за рахунок позивача зарахувати до складу студентів 5 курсу факультету нафти і газу та природокористування, денна форма навчання, ОКР Магістр з 01.09.2016 року терміном 3 навчальні семестри (а.с.20). 07.06.2017 року наказом проректора з науково-педагогічної роботи Б.О.Коробко позивача відраховано з 5 курсу з 01.06.2017 року, у зв'язку з порушенням умов договорів на підготовку фахівців освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр та магістр у частині дотримання вимог чинного законодавства щодо перебування іноземців під час навчання. Цим же наказом позивача виселено з гуртожитка та на його підставі надіслано до УДМС України в Полтавській області повідомлення про відрахування (а.с.22 - наказ). 29.06.2017 року рішенням УДМС України в Полтавській області скасовано посвідку на проживання в Україні [NUMBER] (а.с.9-11). Відповідно до ч.1 та пунктів 3 та 11 ч.3 ст.34 Закону України «Про вищу освіту», безпосереднє управління діяльністю вищого навчального закладу здійснює його керівник (ректор, президент, начальник, директор тощо). Його права, обов'язки та відповідальність визначаються законодавством і статутом вищого навчального закладу. Керівник вищого навчального закладу в межах наданих йому повноважень: видає накази і розпорядження, дає обов'язкові для виконання всіма учасниками освітнього процесу і структурними підрозділами вищого навчального закладу доручення; відраховує з вищого навчального закладу та поновлює на навчання в ньому здобувачів вищої освіти за погодженням з органами студентського самоврядування та первинними профспілковими організаціями осіб, які навчаються (якщо дана особа є членом профспілки), з підстав, установлених цим Законом. Згідно з п.1 ч.5 та п.1 ч.6 ст.40 зазначеного Закону органи студентського самоврядування беруть участь в управлінні вищим навчальним закладом у порядку, встановленому цим Законом та статутом вищого навчального закладу. За погодженням з органом студентського самоврядування вищого навчального закладу приймаються рішення про відрахування студентів (курсантів) з вищого навчального закладу та їх поновлення на навчання. Відповідно до ч.1 ст.46 Закону України «Про вищу освіту», підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: 1) завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; 2) власне бажання; 3) переведення до іншого навчального закладу; 4) невиконання навчального плану; 5) порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; 6) інші випадки, передбачені законом. Відповідно до п.3 ч.1 ст.63 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах, зобов'язані: дотримуватися вимог законодавства, статуту та правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу; виконувати вимоги освітньої (наукової) програми. Слід зазначити, що Закон України «Про вищу освіту», Закон України «Про освіту» не містять переліку діянь, які є дисциплінарними правопорушеннями студентів, аспірантів, слухачів ВНЗ, та відповідальність за такі порушення. Пунктом 14 Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 15.04.1996 року № 245, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.08.1996 року за №427/1452, встановлено, що студент може бути відрахований з вищого закладу освіти: за власним бажанням; у зв'язку з переведенням до іншого вищого закладу освіти; за станом здоров'я на підставі висновку ЛКК; за академічну неуспішність; за порушення навчальної дисципліни і правил внутрішнього розпорядку вищого закладу освіти. Також, Міністерство освіти і науки України у листі № 1/9-495 від 21.10.2015 року зазначило, що здійснення погодження визначених законом рішень з органами студентського самоврядування є обов'язком, а не правом вищих навчальних закладів. Тому, рішення, щодо якого органом студентського самоврядування не було надано погодження, або щодо якого ним було прийнято рішення про відмову у наданні погодження, про що надається письмове обґрунтування, не може бути введене в дію керівником вищого навчального закладу, зокрема, шляхом видання відповідного управлінського акта (наказу, розпорядження тощо). Отже, з аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що особи, які навчаються у вищих навчальних закладах, зобов'язані виконувати вимоги освітньої (наукової) програми. При цьому, підставами для відрахування з вищого навчального закладу здобувача вищої освіти може бути невиконання навчального плану та порушення дисципліни і правил внутрішнього розпорядку університету. У зв'язку з чим, ректор уповноважений прийняти наказ про відрахування студента за наявності чітко визначених законом підстав та за погодженням з органами студентського самоврядування та первинними профспілковими організаціями осіб, якщо дана особа є членом профспілки. Відповідач в наказі вказав підставу для відрахування - порушення умов договорів на підготовку фахівців освітньо-кваліфікаційних рівнів бакалавр та магістр у частині дотримання вимог чинного законодавства. В своїх письмових поясненнях проректор з науково-педагогічної роботи Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка Коробко Б.О. зазначив, що студент порушив п.4.1 Договору про надання освітніх послуг, а саме: дотримуватись вимог законодавства. Проте, як з наказу, так і з пояснень не вбачається що саме порушив студент, які саме порушення стали підставою для відрахування відповідно до чинного законодавства. Також, відповідач не спростував ту обставину, що відрахування позивача на підставі наказу було здійснено без дотримання процедури його погодження. Отже, відповідач не надав будь-яких переконливих доказів на спростування доводів позивача про неправомірність відрахування. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що Полтавський національний технічний університет імені Юрія Кондратюка, реалізуючи право на відрахування студента до вирішення питання підійшов формально, без забезпечення справедливого балансу між інтересами ВУЗу та необхідністю захисту прав студента, який є іноземцем, внаслідок чого було порушено гарантії позивача, визначені ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на правомірне очікування та законне сподівання на отримання освіти в Україні. Щодо положень наказу відповідача про виселення позивача з гуртожитку суд зазначає наступне. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (стаття 626 ЦК), а свобода договору полягає у тому, що сторони вільні в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК (частина 1 статті 627 ЦК). Обсяг зобов'язань, що виникають з житлових правовідносин, залежить, зокрема, від характеру правовідносин, статусу житла, форми власності, підстав надання, умов користування тощо, та регулюється нормами цивільного та житлового законодавства, спеціальними законами, а також договором, укладеним між сторонами. В наказі відповідач в п.1 про виселення студента з гуртожитку вказав: виселити з гуртожитку №5 01.06.2017 року за порушення п.3.2.2 Договору про надання послуги тимчасового проживання у студентському гуртожитку ПНТУ (несплата гуртожитку). Підстава: службова записка зав.гуртожитком №5, згода декана, ч.1 ст.132 ЖК України, п.41 Положення про студентський гуртожиток, затверджений наказом по університету від 11.01.2008 року №460. Проте, в ході розгляду справи відповідач так і не надав до суду Договору про надання послуги тимчасового проживання у студентському гуртожитку ПНТУ, що позбавило можливості встановити за які саме порушення було виселено позивача, оскільки в службовій записці зав.гуртожитком №5 (а.с.74) йдеться про порушення п.2.2.5. Договору, а не п.3.2.2 Договору, як зазначено в наказі. Крім того, є безпідставним посилання відповідача на п.41 Положення про студентський гуртожиток, затверджений наказом по університету від 11.01.2008 року №460, оскільки надане до суду відповідачем Положення затверджене 25.04.2008 року, та не містить п.41, а п.4.1. стосується абітурієнтів (а.с.66-72). Відповідно до ч.1 статті 109 Житлового кодексу Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно ст.132 ч.1 ЖК України, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 21 Конституції України визначено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 року, верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Отже, у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх у своїх правах та перед законом, а справедливе застосування норм права повинно мати передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. З огляду на наведене, не можна стверджувати що відрахування позивача з числа студентів та його виселення з гуртожитку відповідало принципу верховенства права. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача таскасування наказу першого проректора - проректора з науково-педагогічної роботи Полтавського національного технічного університету імені Юрія Кондратюка Коробко Б.О. від 07.06.2017 року №33-112/7 «Про виселення з гуртожитку та про відрахування». В порядку ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved