Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач 16 червня 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому згідно уточнень вказав, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 1999 року по 26 травня 2008 року. Після укладання шлюбу сторони проживали в м. Красноярськ, однак їх шлюбні відносини тривали незначний період часу, та в лютому 2000 року були припинені, у звязку з різними поглядами на життя. В травні 2017 року відповідач в телефонному режимі повідомила, що в 2003 році в неї народився син [PERSON], батьком якого при здійсненні державної реєстрації було записано позивача. Позивач просив виключити відомості про батька [PERSON] з актового запису № 120 від 16 вересня 2003 року, про народження [PERSON], [INFO], зазначеного в свідоцтві про народження № 648433, виданого Туруханським територіальним відділом управління записів актів цивільного стану адміністрації Красноярського краю, Росія 16 вересня 2003 року. Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином. У минулому судовому засіданні позов визнала. Однак, суд не приймає визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню по наступним підставам. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 1999 року. Рішенням Туруханського районного суду Красноярського краю від 26 травня 2008 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.5-6). 09 вересня 2003 народився [PERSON], батьком якого в актовому записі про народження №120 від 16 вересня 2003 року записано [PERSON] (а.с.8). Згідно зі ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до\~статей 122,\~124,\~126\~і\~127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Як роз'яснено у п.п.11,12\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Статтею 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-та відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). За загальними положеннями\~ЦПК України\~обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Окрім того, відповідно до ч.2ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом норм\~ст.7 Законом України «Про судову експертизу», п.1.2, 2.5 Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 17 січня 1995 року №6, з метою встановлення можливості чи неможливості походження дитини від певного чоловіка проводиться судово-медична експертиза спірного батьківства. Суд в судовому засіданні розяснював право позивача на проведення судово-медичної експертизи для підтвердження відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, однак позивач не скористався таким правом. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що належних доказів для встановлення відсутності кровного споріднення між батьком та дитиною позивачем не надано. Отже, вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого рішення можливо лише у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною (ч.2ст.136 СК України), що не було доведено в суді позивачем належними доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. А отже, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені позивачами, судом залишено без задоволення, позивач не звільнений від їх оплати, у звязку з чим поверненню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed