Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач - [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. В обґрунтування позову зазначила наступне: 20 січня 2011 року позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] . Від шлюбу у них є неповнолітня донька - [PERSON] , яка народилася [INFO] та малолітній син - [PERSON] , який народився [INFO] . Діти проживають з позивачкою. З вересня 2019 року по сьогоднішній день їх спільна неповнолітня донька [PERSON] навчається у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Центр освіти» Оптіма» в третьому класі. З 25 липня 2017 року їх спільний малолітній син [PERSON] відвідує центр розвитку дітей «Я СЯМ». Позивач працює у Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» на посаді доцента кафедри фармацевтичних дисциплін. Відповідач не захотів продовжувати сімейні стосунки, повністю усунувся від виконання батьківських обов`язків залишивши позивачку з малолітніми дітьми та не займається їх вихованням. Спроба покращити сімейне життя та зберегти сім`ю з відповідачем на сьогоднішній день неможлива, оскільки з 2019 року відповідач виїхав на проживання до Ізраїлю, у зв`язку з чим сторони спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. За таких умов позивач просить суд шлюб укладений між нею - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі по 15 000,00 гривень на кожну дитину щомісячно. Позивач - [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, подала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутності, у якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення від нього не надходило. Разом з тим на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] , із якої вбачається, що останній просить суд розглянути дану справу без його участі, позовні вимоги заявлені позивачкою визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення таких. Судове засідання у справі було призначене на 25.10.202021 року на 15 год. 30 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, 20 січня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу позивачка обрала прізвище [PERSON] . Під час перебування у шлюбі у подружжя народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та син - [PERSON] , який народився [INFO] , на підтвердження чого позивачкою також додано копію свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . Діти проживають з позивачкою, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією довідки від 29.06.2021 року про склад сім`ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Згідно наявної в матеріалах справи копії довідки № 274 від 29.06.2021 року, позивач працює у Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» на посаді доцента кафедри фармацевтичних дисциплін. Крім того, з доданих до матеріалів справи копій відповідних довідок, судом встановлено, що з вересня 2019 року по сьогоднішній день неповнолітня донька [PERSON] навчається у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Центр освіти» Оптіма» в третьому класі, а їх малолітній син [PERSON] , з 25 липня 2017 року їх спільний відвідує цент розвитку дітей « Я СЯМ ». Як стверджує позивач, відповідач не захотів продовжувати сімейні стосунки, повністю усунувся від виконання батьківських обов`язків залишивши позивачку з малолітніми дітьми та не займається їх вихованням. Спроба покращити сімейне життя та зберегти сім`ю з відповідачем на сьогоднішній день неможлива, оскільки з 2019 року відповідач виїхав на проживання до Ізраїлю, у зв`язку з чим сторони спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому частиною 2 цієї ж статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відомостей щодо працевлаштування відповідача суду не надано. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 р. № 1082-ІХ встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2021 рік з 1 липня 2021 року для дитини віком від 6 до 18 років складає - 2 510 грн. Згідно цього ж закону визначений розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2021 року у розмірі 6 000 грн. Тобто мінімальний розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає 1255 грн., а їх максимальний розмір виходячи із мінімальної заробітної плати складає 4200 грн. Згідно ч. 2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання двох малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 15 000,00 гривень на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення ними повноліття. Суд звертає увагу на той факт, що заявлена позивачем сума аліментів є суттєвою, разом з тим відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Слід зазначити, що жодні докази, які підтверджують матеріальне становище а також інші обставини, які підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів, щодо обох батьків суду не надані, відтак суд позбавлений можливості врахувати їх при визначенні аліментів як це прямо зазначено у ч. 1 ст. 182 СК України. Проте, суд приймає до уваги факт повного визнання відповідачем позову у цій справі, що підтверджується відповідною письмовою заявою, та той факт, що відповідач є громадянином Ізраїлю, де визначені інші соціальні стандарти, які встановлюються саме таку суму аліментів, як мінімальну. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved