Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 травня 2014 року звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою в якій просить стягнути на її користь із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати їх у такому розмірі щомісяця до досягнення сином повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, не надає. Позивач, як і відповідач, у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи їм повідомлялось у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заяви від них, де [PERSON], [PERSON] просять справу розглядати за їх відсутності, при цьому, позивач свої позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає і не заперечує проти того, щоб із нього стягувались аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 14 січня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 04, що підтверджується копіями паспортів сторін та свідоцтва про одруження (а.с. 4, 6, 8). Від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьками якого являються позивач та відповідач відповідно копії свідоцтва про народження (а.с. 9). На час звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини шлюб між сторонами не розірвано, але з 2004 року подружніх стосунків між ними не існує, хоча проживають разом в [ADDRESS]. При цьому, ведуть окреме господарство, і практично не спілкуються між собою. Неповнолітня дитина сторін знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач, являючись батьком дитини, належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, в той час як його син [PERSON] перебуває під диспансерним наглядом і з діагнозом - метаболічна кардіопатія, що потребує постійного профілактичного лікування із застосуванням медичних препаратів, специфічного харчування. Позивач також має вроджену ваду серця, у зв'язку із чим їй важко влаштуватися на роботу, тому перебуває на обліку в Жовтоводському міському центрі зайнятості, як шукаюча роботу та їй надано статус безробітної з 17.01.2013 року, а з лютого 2014 року їй припинено нарахування та виплати грошових коштів. За таких обставин, [PERSON] просить стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], до досягнення останнім повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов'язок є особистим, індивідуальним обов'язком як матері, так і батька. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.1 і ч.3 181 СК України. Відповідно вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене те, що позивач позов підтримує, а відповідач не заперечує проти стягнення із нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина [PERSON], що знаходиться на утриманні позивача, відсутність даних про матеріальне становище відповідача, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши із [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати. Відповідно ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved