Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 березня 2016 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 27 липня 2004 року помер її син, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлого будинку та земельна ділянка площею 0,2254 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по вул. Шевченка, в с. Тадіївка, Володарського району Київської області. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державні акти на спадкові земельні ділянки було видано після смерті спадкодавця, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначені спадкові земельні ділянки, після смерті [PERSON], який помер 27 липня 2004 року. Позивач подала до суду заяву, в якій вказала, що в позовні вимоги підтримує та просила суд розглядати справу без її участі. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Представник третьої особи [PERSON] Держгеокадастру у Володарському районі Київської області подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 27 липня 2004 року помер [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-БК № 516065 (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлого будинку, яка розташована по вул. Шевченка, в с. Тадіївка, Володарського району Київської області та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 483253 (а.с.9) та земельна ділянка площею 0,2254 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул. Шевченка, в с. Тадіївка, Володарського району Київської області та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 461681 (а.с.8) Позивач [PERSON], [INFO], є матірю померлого [PERSON], тож є спадкоємцем першої черги. Державний нотаріус Першої Білоцерківської міської Державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] надала до суду спадкову справу після померлого 27 липня 2004 року [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що свідоцтва про право на спадщину на спадкові земельні ділянки не видавались. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у звязку з тим, що державні акти на спадкові земельні ділянки було видано після смерті спадкодавця, тож Державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської Державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно (а.с.11), тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача та представником третьої особи предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved