Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 листопада 2014 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування завданих матеріальних збитків. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав та пояснив, що є власником Торгівельного комплексу, розташованого в м.Кодима по вул.Леніна, 89 Одеської області, по сусідству з яким проживає відповідач [PERSON] 31 липня 2014 року відповідач [PERSON] самовільно демонтував частину належного позивачеві даху піднавісу, спричинивши йому майнову шкоду в сумі 136 грн. Добровільно відшкодувати завдану шкоду відповідач відмовляється, тому просив свій позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] заявленого позову не визнав та, заперечуючи проти заявлених вимог, вказав, що дійсно демонтував частину належного позивачеві даху піднавісу, який заходив на його земельну ділянку та призводив до її затоплення. Зробив це самостійно, оскільки на неодноразові прохання до відповідача демонтувати цю частину даху, останній категорично відмовлявся. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази, суд вважає необхідним у задоволенні заявленого позову відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких (позивач та відповідач) відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України та ч.3 ст.62 Конституції України). Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного стану, а підставами їх виникнення, окрім іншого, є спричинення шкоди (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником житлового будинку №87, розташованого в м.Кодима по вул.Леніна Одеської області. Він же відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №293879, виданого 02 червня 2006 року Кодимською міською радою Одеської області, є власником земельної ділянки, на якій розташований вказаний жилий будинок. По сусідству за адресою: м.Кодима вул.Леніна, 89 розташований єдиний комплекс будівель та споруд «Торгівельний центр», власником якого відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Кодимською міською радою 22 лютого 2008 року на підставі рішення виконкому міської ради №12 від 29 січня 2008 року, є [PERSON] (а.с.16-27, 126-136, 157-177, 209-210, 236). Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками на підставі рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається щонайменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. При цьому, необхідність дотримання правил добросусідства покладається як на власників земельних ділянок так і на землекористувачів. Згідно з ч.2\~ ст.158 Земельного Кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння,\~ користування і розпорядження земельними ділянками,\~ що перебувають у власності громадян. 31 липня 2-14 року відповідач [PERSON] самовільно демонтував частині даху піднавісу сусіднього обєкту нерухомого майна. Повідомлення про вказану подію 31 липня 2014 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1201416032000461 з попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.194 КК України (пошкодження чужого майна). У звязку з цим, ухвалою суду від 15 грудня 2014 року провадження у цій справі відповідно до п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України було зупинене до завершення досудового розслідування кримінального провадження №1201416032000461. В подальшому постановою слідчого Кодимського РВ ГУМВС України в Одеській області кримінальне провадження №1201416032000461 відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України було закрите. Як вже зазначалось, власником обєкту нерухомого майна, розташованого в м.Кодима по вул.Леніна, 89, є [PERSON]. Цій же особі, тобто [PERSON], рішенням Кодимської міської ради №176 від 30 листопада 2011 року був наданий дозвіл на установку спірного піднавісу, вимоги про знесення якого заявлені позивачем [PERSON] (а.с.28, 30). Судом також встановлено, що 06 грудня 2012 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №317854, видане 07 грудня 212 року відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції, актовий запис про смерть №269 а.с.137). Заповітом від 25 червня 2010 року [PERSON] належний йому «Торгівельний центр» в м.Кодима по вул.Леніна, 89 Одеської області заповів відповідачеві [PERSON] (а.с.138). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та померлий [PERSON] на день смерті останнього разом не проживали, а тому у відповідності з вимогами ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України відповідач [PERSON] для прийняття спадщини у вигляді спірного нерухомого майна повинен був впродовж шести місяців з дня смерті спадкодавця звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що з такою заявою відповідач [PERSON] до нотаріуса не звертався. Відтак, суд приходить до висновку, що [PERSON] не є власником обєкту нерухомого майна, розташованого в м.Кодима по вул.Леніна, 89 Одеської області, а тому не може бути позивачем у цій цивільній справі та заявляти вимоги про відшкодування шкоди, завданої пошкодження обєкту нерухомого майна, власником якого він не є. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed