Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.07.2014 року звернулася в суд з позовною заявою, яку 27.08.2014 року уточнила та просить зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод у користуванні будинком [ADDRESS], шляхом зняття останнього з реєстрації у вищевказаному будинку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач фактично не проживає у вказаному будинку з 2006 року, тобто з моменту розірвання шлюбу з її дочкою [PERSON]. Вона є одноосібним власником будинку [ADDRESS]. Таким чином зазначає, що відповідач чинить їй перешкоди, зокрема порушує її право власності щодо вказаного будинку, тобто право вільно ним володіти, користуватись і розпоряджатись, так як добровільно не може звільнити житлове приміщення, знятися з реєстрації. Оскільки відповідач добровільно не може виселитись та знятися з реєстрації із належного їй на праві власності будинку і тим самим усунути їй перешкоди щодо вільного володіння, користування та розпорядження таким майном, вона була змушена звертатись до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак до початку розгляду справи судом по суті належним чином уповноважений представник позивача [PERSON] подала заяву вх. № 4365 від 09.10.2014 року (а. с. 26), в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 3) та заяві про уточнення позовних вимог (а. с. 15-16), а справу розглянути у її відсутності та відсутності позивача за наявними у ній доказами. Не заперечувала щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення за результатами розгляду. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про знаходження на розгляді у суді даної цивільної справи, а також про дату, час та місце судового засідання у такій справі, про що свідчить оголошення у пресі - газеті «Високий замок» (а. с. 24). Він у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Сколівський районний сектор ДМС України у Львівській області явку компетентного представника у судове засідання не забезпечила, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання у справі. Заяви про розгляд справи за відсутності належним чином уповноваженого представника до суду не подала. З огляду на вказане, у відповідності до ч. 1 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України, з урахуванням позиції належним чином уповноваженого представника позивача [PERSON], викладеної у згаданій вище заяві, ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Таким чином, у судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень вказаного Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу даної цивільної справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи та давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області від 25.10.1989 року (а. с. 5). У вказаному будинку по даний час зареєстрований, однак не проживає фактично відповідач [PERSON]. Так, згідно довідки вих. № 1131, виданої виконавчим комітетом Нижньорожанківської сільської ради Сколівського району Львівської області від 18.07.2014 року (а. с. 6) останній зареєстрований у [ADDRESS]. Як вбачається з рекомендованих повідомлень, що повернулися на адресу суду із довідками відділення поштамту про причини невручення поштового відправлення (а. с. 11, 19), відповідач [PERSON] за зазначеною вище адресою не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР із змінами та доповненнями власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї та інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВП від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Про зазначене також йдеться у ст. ст. 316, 317, 319 та 321 ЦК України, згідно з якими правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. ст. 16, 386, 387 та 391 вказаного Кодексу власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР із змінами та доповненнями, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. З огляду на вказане, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно, а тому виникнення права членів сім'ї власника житла на користування ним та обсяг цього права залежить від виникнення у власника житла права власності на нього. Таким чином, права членів сім'ї власника будинку (квартири) на об'єкт власності є похідним від права самого власника. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не є членами сім'ї позивача [PERSON], оскільки її дочка [PERSON] 19.10.2006 року розірвала шлюб із своїм чоловіком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Сколівського РУЮ Львівської області від 19.10.2006 року (а. с. 4). З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON], як власник будинку [ADDRESS], позбавлена можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу матеріалів справи та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] є підставними та обґрунтованими, доведені матеріалами справи і підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, відповідача [PERSON] слід зобов'язати усунути перешкоди у користуванні позивачем [PERSON] належним їй на праві власності будинком [ADDRESS] шляхом виселення відповідача та зняття його з реєстрації за вказаною адресою.

Outcome: approved