Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач 13.12.2018 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] та ПАТ «НАСК «Оранта» в особі Полтавської обласної дирекції НАСК «Оранта», в якому просив стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» в особі Полтавської обласної дирекції НАСК «Оранта» на його користь 17 598,76 грн. в рахунок відшкодування понесених в результаті ДТП матеріальних збитків; стягнути з [PERSON] на його користь 5 250,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та інших понесених в результаті ДТП витрат; вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що 11 липня 2018 року о 15 годині 55 хвилин, сталося ДТП за участю «Citroen C4», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та «ВАЗ-21121 ЗНТ» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 06 вересня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. 27 вересня 2018 року позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 41000 грн. Проте, фактично витратив на відновлювальний ремонт свого автомобіля 67 470 грн., що підтверджується відповідним актом виконаних робіт № 0111 від 318 року. Не погодившись з автотоварознавчим дослідженням, ним було замовлено оцінку автомобіля ВАЗ 21121 д.н.з. [NUMBER] , за висновком якого сума матеріального збитку заподіяна йому, як власнику представленого автомобіля, на дату оцінки складає 55 498,76 грн. З урахуванням вже сплаченого страхового відшкодування - матеріальні збитки складають 14 498,76 грн. Також ним було витрачено 1100 грн. на евакуацію транспортного засобу після ДТП, 250 грн. на зміну номерного знаку, 2000 грн. на експертні дослідження, 1000 грн. франшиза, 7500 грн. витрати на правову допомогу. Також просив стягнути моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП, яку оцінює в 4000 грн. Ухвалою від 14.01.2019 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 12.02.2019 року ПАТ «НАСК «Оранта» направлено відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що 18 вересня 2018 року потерпілий [PERSON] та ПАТ «НАСК Оранта» за результатами проведеного вказаним страховиком оглядів пошкодженого транспортного засобу «ВАЗ-21121», д.н.з. [NUMBER] , та попередніх висновків з визначення розміру завданого матеріального збитку, досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, підтвердженням якого є підписане потерпілим Узгодження суми страхового відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ. За цим узгодженням: розмір матеріального збитку 42\~000 грн.; розмір франшизи 1000 грн.; розмір узгодженого страхового відшкодування 41000 грн. Після сплати узгодженої суми всі зов`язання Страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком вважаються припиненими. 24.09.2019 року [PERSON] здійснено виплату узгодженої суми страхового відшкодування. Просив у задоволенні позову в частині ПАТ «НАСК «Оранта» відмовити, оскільки страховик не порушував, визнав його право на страхове відшкодування та виплатив його. 28.02.2019 року позивач [PERSON] уточнив свої позовні вимоги, відмовився від вимог відносно ПАТ «НАСК «Оранта» та просив суд залучити ПАТ «НАСК «Оранта» в якості третьої\~особи,\~яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача; стягнути з [PERSON] на його користь матеріальні збитки в розмірі 18 848,76 грн., моральну шкоду в розмірі 4\~000\~грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. 12.02.2019 року [PERSON] направив відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що позивач скористався своїм правом в рамках прямого врегулювання обирати Страховика на свій вибір, обрав ПАТ «НАСК «Оранта», відповідач узгодив і погодився з сумою страхового відшкодування у розмірі 41000 грн., а тому вимога про стягнення з нього різниці між страховим відшкодуванням та матеріальним збитком є необгрунтованою та безпідставною. Звіт про оцінку транспортного засобу №8/9 від 22.08.2018 року вважає неналежним та недопустимим доказом, оскільки вказана оцінка проводилася неналежним чином, всупереч вимог п.5.2 Методики товарознавчої експертизи колісних транспортних засобів, а саме без його та Страховиків участі, а дослідження №ВІ9855-1+дод від 13.08.2-18 року, з яким позивач погодився, отримуючи страхове відшкодування, ним не оскаржувалося. Розмір франшизи, визначений у страховому полісі №АМ/7049989 - 1000 грн., також входить до Узгодження суми страхового відшкодування, а тому, вимога в цій частині також є безпідставною. Зазначена позивачем сума за послуги евакуатора 1100 грн., є завищеною, оскільки на момент ДТП і на даний час середня сума за послуги евакуатора становить 500-600 грн. Крім того, товарний чек №67 від 30.07.2018 року ФОП [PERSON] видано в той час, коли автомобіль позивача вже перебував на СТО за адресою: м.Полтава, вул. Сковороди,3, тобто ремонтувався і необхідності переміщати автомобіль позивача не було ніякої потреби, навіть для проведення дослідження про оцінку транспортного засобу, яка проводилася 18.07.2018 року на території СТО. Також витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП, включаються до загальної суми страхового відшкодування. Стосовно відшкодування моральної шкоди, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що він пережив емоційні та душевні страждання, хвилювання. Твердження позивача що він був позбавлений на деякий час можливості реалізації своїх уподобань та бажань, і, як у будь-якої звичайної людини, котра вела досить енергійний спосіб життя, це викликає моральні страждання - є дещо надуманими, оскільки позивач є людиною з обмеженими можливостями, що підтверджується довідкою МСЕК серії [NUMBER] , яка додана ним до позову, в зв`язку з чим вести досить енергійний спосіб життя не мав змоги. Суму витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, забезпеченням доказів у суді першої інстанції - 1000 грн. та очікуваних витрат на необхідність подання апеляційних та касаційних скарг, ще до розгляду позову судом першої інстанції в сумі 15000 грн. вважає абсурдним. Просив відмовити у задоволенні позову. 22.04.2019 року [PERSON] надав відповідь на відзив. Вказував, що при визначенні розміру шкоди, завданої майну позивача внаслідок ДТП, слід врахувати положення ст. 1192 ЦК України, відповідно до якої суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати\~завдані збитки\~у повному\~обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Збитками є витрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення свого\~порушеного права, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою від 22 травня 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомлений. Представник позивача адвокат Панченко О.О. уточнені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Дичук І.А. позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі за безпідставністю. Представник третьої особи ПАТ «НАСК «Оранта» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також доводи сторони відповідача, надавши належну правову оцінку доказам, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Положеннями п.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Згідно з вимогами ч.5\~ст.55 Конституції України\~кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. ст.\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями\~12,\~13,\~77 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до норм\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Судом встановлено, що 11 липня 2018 року о 15 годині 55 хвилин, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Citroen C4», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вулиці і Європейській у м.Полтаві, на перехресті з вулицею Харківське Шосе, при виконанні маневру поворот ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу «ВАЗ-21121 ЗНТ» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, та допустив зіткнення з ним, чим порушив п. 16.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок автопригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 06 вересня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. (а.с.17). Згідно ч.4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд вважає встановленими та доведеними обставини, що саме між винними діями [PERSON] , водія автомобіля «Citroen C4», д.н.з. [NUMBER] , та заподіянню шкоди автомобілю «ВАЗ-21121 ЗНТ» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , існує прямий причинно-наслідковий зв`язок і така шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Citroen C4», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована на підставі договору № АК 9047119 від 30.12.2017 року ПрАТ «СК «Уніка» в разі настання страхового випадку (а.с.106). У свою чергу, полісом № АК/9909434 від 30.12.2017 року посвідчено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль «ВАЗ-21121 ЗНТ», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . За вказаним полісом визначена страхова сума: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200 000,00 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 100 000,00 грн.; за умови франшизи - «0,00 грн.» ( а.с.19). На час ДТП діяли положення Угоди про пряме врегулювання, укладеної 24 березня 2016 року МТСБУ і страховиками - членами МТСБУ, в тому числі ПрАТ «СК «Уніка» та ПАТ «НАСК «Оранта». Згідно Положення про пряме врегулювання збитків: «Пряме врегулювання - це підхід до врегулювання збитків страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів, при якому страховик за полісом відповідальності врегульовує збиток, нанесений своєму клієнту третьою особою, а потім отримує компенсацію від страховика відповідальної третьої особи - винуватця в настанні ДТП»; «Кожен страховик, який приєднався до Угоди, надає кожному іншому страховику\~учаснику Угоди повноваження щодо виконання його зобов`язань за внутрішнім договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при події, яка має ознаки страхового випадку, в тому числі щодо виконання робіт, пов`язаних із здійсненням страхових відшкодувань, оформленням всіх необхідних документів для виплат страхових відшкодувань»; «Страховик, який здійснив пряме відшкодування збитків, має право вимоги до страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність особи, яка заподіяла шкоду, у розмірі, визначеному згідно з Положенням, про пряме врегулювання збитків. У той же час страховик, який зареєстрував цивільно-правову відповідальність особи, яка заподіяла шкоду, зобов`язаний компенсувати страховику, що здійснив пряме відшкодування збитків, суму, яка визначається відповідно до Положення». Оскільки ПрАТ «Страхова компанія «Упіка» приєднався до Угоди про пряме врегулювання збитків, потерпілий [PERSON] скористався можливістю отримати страхове відшкодування від свого Страховика та 16 липня 2018 року, як власник транспортного засобу «ВАЗ-21121», д.н.з. [NUMBER] , забезпеченого на момент настання цієї події в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за страховим полісом № АК/9909434, письмово повідомив вказаного свого Страховика про ДТП, у якому виклав інформацію щодо обставин скоєння цієї ДТП та визначив іншого учасника події винною особою у її скоєнні (а.с.103). 16.07.2018 року представником страховика за участю позивача проведено зовнішній огляд автомобіля «ВАЗ-21121», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується актом огляду транспортного засобу із зазначенням виявлених на ньому пошкоджень (а.с.108).\~\~ 26.07.2018 року [PERSON] звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про проведення додаткового огляду автомобіля «ВАЗ-21121», д. нз.. [NUMBER] ( а.с.112), який було проведено того ж дня за участі позивача та представника страхової компанії ( а.с.113). Згідно дослідження №ВІ9855ВС -1 від 13.08.2018 року, виконаного спеціалістами ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» за заявою [PERSON] , слідує, що матеріальний збиток, завданий автомобілю складає 51965, 03 грн.(а.с.119-123). За результатами оглядів та досліджень транспортного засобу «ВАЗ-21121», д.н.з. [NUMBER] , 18 вересня 2018 року потерпілий [PERSON] та ПАТ «НАСК «Оранта» досягли згоди про розмір страхового відшкодування 41000 грн., що підтверджується Узгодження суми страхового відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ, де мається підпис [PERSON] ( а.с.125). Крім цього, за цим Узгодженням потерпілий [PERSON] визнав, що узгоджена сума страхового відшкодування є остаточною та перегляду, оскарженню не підлягає. Після сплати суми всі зобов`язання Страховика щодо виплати страхового відшкодування цим страховим випадком вважаються припиненими. 24.09.2019 року 41000 грн. ПАТ «НАСК «Оранта» сплачено позивачу [PERSON] 41000 грн. страхового відшкодування ( а.с.128). За загальними правилами відшкодування заподіяної джерелом підвищеної небезпеки матеріальної шкоди, відповідно до вимог ст.ст.\~1166,\~1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у постанові № 4 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. За змістом положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та\~ст. 1194 ЦК України\~питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Правовідносини у сфері страхування регулюються\~главою 67 Цивільного кодексу України\~та\~Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про страхування»\~страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України,\~ст.16 Закону України «Про страхування»). Відповідно до\~ст.979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до\~ст.980 ЦК України\~предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, в тому числі, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний\~\~засіб\~\~необхідно,\~\~з\~\~поважних\~\~причин, помістити на стоянку,\~\~до\~\~розміру\~\~шкоди\~\~додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним\~Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Враховуючи встановленні обставини справи та вищезазначені вимоги закону, суд вважає, що позивачу була заподіяна шкода пошкодженням автомобіля «ВАЗ-21121», д.н.з. [NUMBER] в розмірі 51965, 03 грн., як встановлено дослідженням №ВІ9855ВС -1 від 13.08.2018 року, виконаного спеціалістами ТОВ «Гарант-АСІСТАНС». Так до стягнення в рахунок матеріальних збитків завданих пошкодженням автомобіля підлягає 10965, 03 грн. (51965, 03 грн. загальна сума 41000 сплачено страховою = 10965, 03 грн.). При цьому, суд не приймає до уваги Звіт №8/9 про оцінку транспортного засобу «ВАЗ-21121», д.н.з. [NUMBER] від 22.08.2018 року, складеного за заявою [PERSON] від 18.07.2019 року, складений оцінювачем СПД [PERSON] на замовлення позивача, оскільки даний звіт проведено з порушенням встановленого законом порядку, зокрема, в супереч вимог и. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, технічний огляд пошкодженою автомобіля вказаним оцінювачем здійснювався без належного виклику інших учасників ДТП - водія [PERSON] , представника ПАТ НАСК «Оранта», представника ПрАТ «СК «Уніка». Попередні висновки дослідження позивачем не оскаржувались. Разом з тим не підлягають до стягнення і витрати на складання вказаного звіту в розмірі 2000 грн. Враховуючи викладене, при подальших розрахунках судом взята до уваги сума завданого збитку 51965, 03 грн., встановлена дослідженням №ВІ9855ВС -1 від 13.08.2018 року, виконаного спеціалістами ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» за заявою [PERSON] . Відповідно до\~ст. 9\~ЗУ «Про страхування», франшиза\~-\~частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно договору страхування. Страхове відшкодування за шкоду заподіяну потерпілим, завжди зменшується на суму франшизи. Тобто франшиза відшкодовується особою, яка завдала матеріальну шкоду, а тому підлягає стягненню з відповідача в розмірі 1000 грн. Відповідно до статті 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV ,\~шкода,\~заподіяна в\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди майну\~потерпілого,\~-\~це шкода,\~пов`язана: з\~пошкодженням чи\~фізичним знищенням\~транспортного засобу; з\~пошкодженням чи\~фізичним знищенням\~доріг,\~дорожніх споруд,\~технічних засобів\~регулювання руху; з\~пошкодженням чи\~фізичним знищенням\~майна потерпілого; з\~проведенням робіт,\~які необхідні\~для врятування\~потерпілих у\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди; з\~пошкодженням транспортного\~засобу,\~використаного для\~доставки потерпілого\~до відповідного\~закладу охорони\~здоров`я,\~чи забрудненням\~салону цього\~транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Стаття 29 вказано закону вказує, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Внаслідок ДТП, що сталося з вини [PERSON] , позивач скористувався послугами евакуатора для евакуації його транспортного засобу з місця ДТП та замінив номерний знак автомобіля. Згідно товарного чеку № 67 від 30.07.2018 року вартість послуг евакуатора склала 1100 грн. ( а.с. 53). Вартість номерного знаку 250 грн., що підтверджується товарним чеком від 02.10.2018 року та накладною №572/з від 02.10.2019 року ( а.с.56). На переконання суду вказані суми підлягають стягненню. Враховуючи викладене у відшкодування матеріальної шкоди на користь позивача підлягає стягненню 121315,03\~грн.\~( 10965, 03 грн. +1100+250 =121315,03 грн.). Згідно положень\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди: «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача інших обставин»». Отже, позивач має законне право на відшкодування такої шкоди. У той же час, відповідно до умов обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не передбачено страхове відшкодування моральної шкоди за завдання шкоди майну потерпілого, не передбачено моральної шкоди, передбачено лише у випадку завдання шкоди здоров`ю та/або життю потерпілого і не передбачено за завдання шкоди майну потерпілого: п 23.1 ст.\~23, п. 27.3 ст.\~27 Закону України № 1961 -IV. Саме тому вказаним Страховиком (ПАТ «HACK «ОРАНТА») не розглядалося питання про страхове відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілому [PERSON] , у зв`язку з пошкодженням його майна. Пунктом 1 частини 2\~статті 23 Цивільного кодексу України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Частиною 3 вказаної статті передбачено розмір грошового відшкодування моральної шкоди, що визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Так, суд зазначає, що ст. 1167 ЦК України, передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень даної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - документи, що стосуються прав\~та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Позивачем не надано доказів того, що він зазнав значних моральних та душевних страждань, зміни звичайного способу життя енергійної людини, на які він посилався в своїй позовній заяві в процесі судового розгляду справи. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 4000 грн. є завищеним. На переконання суду стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000 грн., буде справедливим та достатнім відшкодуванням тих моральних страждань, які позивач зазнав. Частиною першою статті1166та ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, передбачено, що матеріальна та моральна шкода, відшкодовується особою, яка їх завдала. Також, позивач просить стягнути з позивача 7500 грн. наданих послуг з правничої допомоги. Дослідивши надані позивачем письмові документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку. Частиною 1\~ст.133 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За змістом ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд вирішує питання судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial