Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач 15 січня 2014 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є власником 4/12 частин домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.03.2012 року. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власницею 7/12 частин вказаного житлового будинку. [PERSON] є власницею 1/12 частин домоволодіння (право на спадщину за законом - обов'язкова частка). [PERSON] у спірному будинку не зареєстрована і не проживає, крім того, має власне житло за місцем своєї реєстрації. [PERSON] одноосібно проживає у будинку і створює позивачу перешкоди у користуванні майном, не пускає на територію домоволодіння, позбавляє змоги оселитися в житловому будинку. У зв'язку з чим, позивач не має можливості реалізувати своє право власності та окрім 4/12 частин домоволодіння іншого житла не має. На даний час позивач разом з вагітною дружиною та трирічним сином тимчасово мешкає в однокімнатному житловому будинку разом із господаркою. Оскільки [PERSON] не пускає позивача в будинок, він змушений постійно шукати тимчасове житло, жити у родичів і знайомих, створювати їм незручності. Через небажання відповідачки врегулювати конфлікт мировим шляхом, родина позивача переживає постійний стрес. Позивач просив вселити його в житловий будинок (літ.А-1) [ADDRESS]. Ухвалою від 11 квітня 2014 року до участі в справі в якості співвідповідача залучена [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити у їх задоволенні. Суду пояснили, що вселення позивача у належні йому 4/12 частини домоволодіння призведе до порушення прав інших співвласників, тому що будинок складається з двох житлових кімнат: у одній з яких мешкає співвласник [PERSON] та [PERSON], в іншій кімнаті мешкають неповнолітні діти, донька [PERSON] з чоловік. Співвідповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Матеріалами справи встановлено, що 4/12 частин житлового будинку [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 17.03.2012 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 3-531 (а.с.5). 7/12 частин житлового будинку [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 17.03.2012 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим в реєстрі за № 3-535 (а.с.36). 1/12 частина вказаного житлового будинку належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 17.03.2012 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим в реєстрі за № 3-533 (а.с.35). Спільною частковою власністю є власність двох чи більше співвласників, частка кожного з яких у праві власності є визначеною. Об'єкти права спільної часткової власності власники використовують спільно як єдине ціле, або окрему частину об'єкту права власності. Частиною 2 статті 358 ЦК України передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] займають та користуються всім домоволодінням. Як пояснив в судовому засіданні позивач, він не має можливості проживати у належній йому частині будинку, оскільки йому постійно чиняться перешкоди, він не може вільно зайти до будинку, оскільки не має ключів та відповідачі не визнають право спільної часткової власності. В судовому засіданні були допитані свідки з боку позивача, а саме, свідок [PERSON], мати позивача, яка свідчила, що відповідачі поставили замки на заборі, постійно чинять перешкоди позивачу. Вказала, що [PERSON] разом з [PERSON] не проживає та має інше житло. Свідок [PERSON], який є батьком позивача, свідчив, що тривалий час позивач не має можливості вселитися в житловий будинок, оскільки чиняться перешкоди з боку [PERSON] Вказав, що донька [PERSON] разом з сім`єю проживає у м. Дніпродзержинську, а [PERSON] фактично сама проживає у житловому будинку. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Отже, суд приходить до висновку, що дії відповідачів порушують право власності позивача та перешкоджають [PERSON] вільно користуватися належною йому частиною будинку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на теперішній час [PERSON] має усі законні підстави для проживання у будинку і тому має бути вселений в житловий будинок (літ.А-1) [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved