Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 листопада 2020 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в Дрогобицькому механіко-технологічному коледжі, в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання або досягнення 23-річного віку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є її колишнім чоловіком. Рішенням Бориславського міського суду з відповідача в примусовому порядку стягувалися аліменти на її користь на доньку в розмірі 30% доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. На даний час донька є повнолітньою, однак продовжує навчатись у Дрогобицькому механіко-технологічному коледжі на денній формі навчання на платній основі. Крім цього, донька кожен день добирається до навчального закладу громадським транспортом, так як навчальний заклад розташований в м. Дрогобичі, а донька проживає в м. Борислав. Добирання здійснюється двома маршрутками, донька харчується в навчальному закладі, це також додаткові витрати, не говорячи про те, що дитина такого віку потребує набагато більше матеріальних затрат. Відповідач протягом періоду, з якого йому було присуджено сплата аліментів, неодноразово ухилявся від сплати, був поданий в розшук, аліменти сплачував не вчасно. Крім цього, не брав жодної участі в житті доньки ні фізичною присутністю, ні з фінансової сторони, а саме, в додаткових витратах на розвиток доньки, навчання, підготовки до ЗНО, випускний, дні народження, лікування, тощо. Позивачу відомо що відповідач з сім`єю проживає у Львові (розказував доньці, що купив власне житло), їздить на автомобілі, котрі часто міняє, неодноразово їздить відпочивати за кордон (хоча доньку ні разу з собою не взяв), умисно приховує свої доходи, на думку позивача надававши у ДВС недостовірні довідки про доходи, і т.п. Своє фактичне місце проживання, місце роботи, будь-яку інформацію про себе відповідач приховує. Ухвалою судді від 16.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Додатково пояснила, що їй не відомо, чи працює відповідач. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув двічі, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судових засідань, причин своєї неявки не повідомив, правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280\~ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого\~особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1-ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі доказів,\~поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , яка на цей час є повнолітньою. Шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано 03 лютого 2006 року, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом РАГС м.Борислава Львівської області 10 квітня 2002 року, копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Суд встановив,\~що повнолітня [PERSON] продовжує навчання, проживає з матір`ю позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою приватного підприємства «Борислав-Комфорт» від 04 листопада 2020 року. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 199 СК України: якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд встановив, що повнолітня донька сторін [PERSON] навчається на денній формі навчання. Зокрема, навчається в Державному вищому навчальному закладі Дрогобицький механіко-технологічний коледж, термін закінчення навчання - 30 червня 2021 року, вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 13200 грн, що стверджується довідкою зазначеного навчального закладу від 08 вересня 2020 року № 535, копією договору про надання платної освітньої послуги №65-ДВ-20 від 01.09.2020. У зв`язку з навчанням [PERSON] на денному відділенні на платній формі навчання, вона потребує матеріальної допомоги, оскільки необхідно кошти на харчування, доїзд до навчального закладу тощо. Навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та утримувати себе самостійно в повному обсязі. Позивач не може самостійно утримувати доньку, яка навчається і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Як зазначає позивач, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Враховуючи, що позивач у зв`язку з навчанням повнолітньої доньки несе витрати, - суд вважає, що повнолітня донька сторін потребує матеріальної допомоги, а тому є підстави для стягнення аліментів з відповідача. Виходячи з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, беручи до уваги обставини, визначені в ч.1 ст.182 СК України,\~враховуючи вимоги\~розумності та\~справедливості,\~суд дійшов\~висновку про\~необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, [PERSON] , на час навчання в розмірі, про який просить позивач, - 3000 гривень щомісячно, і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам повнолітньої дитини сторін. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, яка підлягає застосуванню в силу ст. 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.7 ст.81\~ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5\~Закону України\~від 08\~липня 2011\~року №\~3674-VI\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів. Таким чином, судовий збір за розгляд позовної заяви щодо стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави в порядку ст. 141 ЦПК України\~в розмірі 908 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, яка підлягає застосуванню в силу ст. 201 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Outcome: approved