Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.11.2017 року звернулася до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, який під час розгляду справи уточнювала та згідно з останньою редакцією позову просить суд: - розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 07 вересня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 899 від 07 вересня 1996 року; - стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на малолітнього сина - [PERSON] [INFO], у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто з 21.11.2017 року до 06.08.2024 року; - стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], що продовжує навчання, у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця, з моменту звернення до суду та на період навчання, тобто з 21.11.2017 року по 01.07.2020 року або до припинення нею навчання; - стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. У позовній заяві позивачка в обґрунтування вимог посилається на те, що 07 вересня 1996 року між нею та [PERSON], Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №899. З час перебування у шлюбі у них народились діти: дочка - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що вони жили кожен своїм життям і не намагалися перейнятися проблемами іншого, зараз подружні стосунки у них не складаються, в них не має спільних інтересів, почуття поваги та любові, не мають бажання бути разом, спільне господарство та шлюбно-сімейні відносини припинені з травня 2017 року. На підставі викладеного, позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим просить суд шлюб розірвати. Також позивач зазначила, що їх спільні діти мешкають разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає, у звязку з чим позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на неповнолітнього сина. Крім того позивачка зазначила, що повнолітня їх спільна дочка на цей час продовжує навчання, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання її навчання не надає, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на повнолітню дочку на період її навчання. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 06.12.2017 року відкрито провадження по справі на підставі вищевказаного позову та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання. 11.04.2018 року судом було ухвалено закінчити проведення підготовчого судового засідання та призначено справу досудового розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позовних вимог в частині заявленого до стягнення розміру аліментів, посилаючись на те, що на його утримання перебувають батьки, які мають інвалідність та не працюють. В подальшому в судових дебатах відповідач позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обємі та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі документи наявні в матеріалах справи, суд вважає позов [PERSON] підлягаючим задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07 вересня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 899 від 07 вересня 1996 року. За час шлюбу сторони мають спільних дітей: повнолітню дочку [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторонами по справі не оспорювався факт того, що діти сторін по справі мешкають разом з матірю [PERSON]. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сімї. \~ Добровільність шлюбу одна з основних його засад. \~ Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. \~ За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сімю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. \~ Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. \~ Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства. \~ Закріпленні у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок. \~ Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. \~ Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. \~ Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. \~ У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу. \~ Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, сторони припинили подружні стосунки з травня 2017 року, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов [PERSON] в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При викладених обставинах, суд, з урахуванням визнання відповідачем розміру заявлених аліментів до стягнення, дійшов висновку, що позов [PERSON] в частині стягнення аліментів на малолітнього сина підлягає задоволенню, та вважає законним і справедливим стягнення з відповідача [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліментів на малолітнього сина - [PERSON] [INFO], у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду 21 листопада 2017 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 06.08.2024 року. Як вже було встановлено судом, сторони по справі мають спільну повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з матірю - [PERSON], що сторонами по справі в судовому засідання не оспорювалось. Відповідно до довідки виданої Християнським гуманітарно-економічним відкритим Університетом від 08 листопада 2017 року за №4933 вбачається, що [PERSON] є студенткою ІІІ курсу факультету романо-германської філології Християнського гуманітарно-економічного відкритого університету, навчається на денній формі навчання, з 01 вересня 2016 року по 01 липня 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. \~\~Згідно з ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. \~\~У відповідності до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Згідно з ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України,\~суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. \~\~Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, з урахуванням визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів на повнолітню дочку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та слід стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], що продовжує навчання, у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, з моменту звернення до суду 21 листопада 2017 року та до закінчення нею навчання - 31.01.2020 року, але не довше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років 05.10.2021 року. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати зі сплати судового збору за подання до суду позовної заяви в частині вимог про розірвання шлюбу у розмірі 640 гривень 00 копійок, а також стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір за подання позивачем позовної заяви в частині вимог про стягнення аліментів в сумі 640 гривень 00 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved