Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 січня 2015 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що [INFO] помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 2,8660 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р3 № 322498. Позивач просить суд змінити черговість одержання права на спадкування та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, як за спадкоємицею першої черги за законом, після смерті [PERSON]. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача, позивача, представника відповідачів, свідків, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в позовній заяві позивач вказала про спадкове майно, до якого входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 2,8660 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р3 № 322498. Проте в судовому засіданні доказів про наявність спадкового майна не надано, в позовній заяві позивач просить визнати право власності на спадкове майно, на яке саме, не зазначила, шляхом зміни черговості права на спадкування. Відповідно до рішення Володарського районного суду Київської області від 28.10.2014 року, встановлено факт, що [PERSON] проживала з спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO], однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу (а.с.9). Свідок [PERSON] надала показання суду, про те, що вона проживає по сусідству з [PERSON], яка проживала разом із померлим [PERSON], з яким вела спільне господарство з 1996 року, разом здійснювали побудову господарських будівель та прибудову до будинку. Діти померлого [PERSON], відповідачі по справі, з [PERSON] не спілкувались, щодо обставин прийняття спадщини після смерті [PERSON] та зміни черговості їй нічого невідомо. Коли [PERSON] хворів то його доглядала [PERSON] . Свідок [PERSON] надала показання суду, про те, що вона проживає по сусідству з [PERSON], яка проживала разом із померлим [PERSON], які вели спільне господарство та проживали однією сім'єю як чоловік та дружина. [PERSON] часто хворів і доглядала його постійно [PERSON] . [PERSON] лежачим не був, але разом з тим його доньки під час хвороби його не відвідували. Свідок [PERSON] надав показання суду, про те, що він є троюрідним братом померлого [PERSON], який працював до дня смерті в ТОВ ФК ЛТД водієм. Доньки покійного [PERSON] участі в похованні не брали. Покійний [PERSON] отримував заробітну плату та пенсію. За день до смерті [PERSON] приїздив до нього на автомобілі та повернув борг в сумі 100 гривень та на наступний день помер. Покійний [PERSON] йому говорив, що вже наступний рік не зможе працювати водієм. Про хворобу покійного йому нічого невідомо. Свідок [PERSON] надав показання суду, про те, що [PERSON] він знає особисто так як є з ним односельцем, який працював водієм в ТОВ ФК ЛТД. Про хвороби покійного та перебування в безпорадному стані йому нічого невідомо. Свідок [PERSON] надав показання суду, про те, що померлий [PERSON] був його сусідом та працював разом з ним в ТОВ ФК ЛТД водієм, який проживав однією сім'єю з [PERSON], яка і займалась похованням [PERSON] . Свідок [PERSON] надав показання суду, про те, що він є кумом померлого [PERSON] та хрещеним батьком відповідача [PERSON], який вказав, що доньок на похованні [PERSON] не було, а похованням [PERSON] займалась [PERSON] . Свідок [PERSON] надав показання суду, про те, що з [PERSON] спільно працював у колгоспі с. Тарган, а пізніше в ТОВ ФК ЛТД, також протягом 2013-2014 року. Хто займався похованням [PERSON] йому нічого невідомо. Свідок [PERSON] надав показання суду, про те, що товаришував із покійним [PERSON] з яким працював разом в колгоспі с. Тарган, а пізніше в ТОВ ФК ЛТД. Оцінюючи показання допитаних свідків за клопотаннями сторін по справі, встановлено в основному характеризуючі дані щодо померлого [PERSON], який спільно проживав з [PERSON], що також стверджується рішенням суду від 28.10.2014 року, вів з нею спільне господарство, про те обставин, щодо ствердження або спростування щодо зміни черговості одержання права на спадкування не встановлено, а також не підтверджено свідками, що померлий [PERSON] перебував у безпорадному стані внаслідок похилого віку, тяжкої хвороби або каліцтва, в зв'язку з чим необхідна була опіка, матеріальне забезпечення та сторонній догляд, так як було встановлено показаннями, що померлий до дня смерті самостійно пересувався, міг себе матеріально утримувати, так як отримував заробітну плату та пенсію, та свідки не підтвердили безпорадний стан померлого. Довідкою Володарської ЦРЛ від 19.02.2015 року, яка досліджена в судовому засіданні, встановлено, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 25.03.2013 року по 02.04.2013 року в терапевтичному відділенні Володарської ЦРЛ з діагнозом двобічна пневмонія. Будь-яких інших доказів, що померлий хворів тяжкою хворобою, внаслідок хвороби перебував у безпорадному стані, при яких не міг себе самостійно забезпечувати та обходити сторонами по справі не надавалось та такі докази не досліджувались. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК ( 435-15 ). Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. У п'яту чергу право на спадкування за законом також одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцями слід вважати неповнолітню або непрацездатну особу (жінку, чоловіка при досягненні відповідно 55 і 60 років, інвалідів I, II і III груп), яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. Згідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК ( 435-15 ). Ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Ст. 1221 ЦК України вказує, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Ст. 1261 ЦК України передбачено, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вимогами ст. 1259 ЦК України, передбачено можливість зміни черговості на отримання права спадкування в судовому порядку. Правом на звернення в суд з відповідним позовом може скористатись особа, яка є спадкоємцем по закону, але слідуючих черг. При цьому такий спадкоємець в судовому порядку повинен довести наявність слідуючих обставин в їх сукупності, а саме: 1) Здійснення опіки над спадкодавцем, надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради, консультації, привітання зі святом, та інші); 2) Матеріальне забезпечення; 3) Надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцю, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження (прибирання, прання, приготування їжі, та інше); 4) Тривалий час здійснення дій, вказаних в п.п.1-3; 5) Безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, при якому особа не може самостійно забезпечувати свої потреби, викликані похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти згаданих обставин. Надаючи спадкоємцю право міняти свою думку прийняття спадщини, законодавець обмежив період, коли цим правом можна скористатись. Так, здійснювати всі дії по зміненню черговості прийняття спадщини можна тільки на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини, тобто в строк, встановлений законом для його прийняття. По проходженню вказаного строку спадкоємець не може змінити або відмінити заяву про прийняття спадщини або відмову в її прийнятті. Добровільний порядок зміни черговості - це коли спадкоємці можуть визнати право на спадкування інших осіб, які формально не належать до спадкоємців, які набувають право на спадкування, тобто спадкоємців подальших черг. В судовому засіданні було встановлено, що час відкриття спадщини є [INFO], для прийняття спадщини законодавцем встановлено строк у шість місяців, який закінчився 16.11.2014 року. Відповідно до довідок, виданих в.о. Державного нотаріуса [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] - не заводилась (а.с.19-21), що вказує на те, що позивач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не зверталась, а також не звертались і відповідачі із заявою про прийняття спадщини. З позовом до суду [PERSON] про зміну черговості одержання права на спадкування звернулась 26.01.2015 року, тому здійснювати дії по зміненню черговості прийняття спадщини можливо тільки на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини, тобто в строк встановлений законом для її прийняття. Окрім того в судовому засіданні не встановлено, що померлий [PERSON] потребував опіки, матеріального забезпечення, був в безпорадному стані, а також враховуючи те, що позивач не надала доказів щодо наявності спадкового майна, тому в даному випадку позов про зміну черговості одержання права на спадкування не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed