Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Позивач 4 травня 2018 року звернулася до суду з цим позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішеннями Жмеринського міськрайонного суду від 13 січня 2015 року з відповідача на її користь на утримання їх дитини - сина [PERSON], [INFO], з 643 гривень щомісячно до 2000 гривень щомісячно до досягнення повноліття дитиною (а.с. 1-2). Позивач клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не надсилала. Спрощене провадження у справі відкрите 16 травня 2018 року (а.с.36). Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї (а.с. 37). 13 червня 2018 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив (а.с. 39-40) відповідно до якого позовні вимоги не визнає повністю. Вказав, що сплачує аліменти в розмірі, який визначено за рішенням суду, заборгованості у нього по сплаті аліментів немає. До того ж, таку суму аліментів запросила сама позивачка. Дитина здорова, навчається в спортивному ліцеї, знаходиться на частковому державному забезпеченні. Він офіційно не працевлаштований, перебуває у незареєстрованому шлюбі із [PERSON], на його утриманні знаходяться діти його співмешканки - [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. З 2017 року, після перелому руки, він не має постійної роботи, має нерегулярні заробітки. Зазначив також, що позивачкою не представлено доказів зміни її матеріального чи сімейного стану, а також того, що вона несе витрати на утримання сина в розмірі 2000 гривень щомісячно. Позивачкою, яка надала довідку про місце своєї роботи, не надано інформації про розмір заробітної плати. А надані позивачкою копії медичних документів щодо її стану здоров'я не мають значення для цієї справи. Отже, на його думку, підстав для збільшення розміру аліментів не існує. Він намагається підтримувати сина в можливих для всіх членів сім'ї розмірах, не обмежуючись лише сплатою встановленого розміру аліментів. Якщо має можливість надає сину кошти на його особисті витрати. А збільшення розміру аліментів поставить його у вкрай невигідне становище, коли він не зможе сплачувати аліменти у повному розмірі, внаслідок чого утвориться заборгованість, оскільки він має утримувати не лише свого сина, а й двох неповнолітніх дітей, які розраховують на його матеріальну підтримку. Вважає встановлений раніше розмір аліментів спів мірним із його матеріальними можливостями, а тому просить в задоволенні позову відмовити. 30 липня 2018 року позивачкою [PERSON] подано відповідь на відзив (а.с. 57-58), відповідно до якого вважає відзив відповідача необгрунтованим та таким, що не заслуговую на увагу, оскільки, як вказує відповідач про те, що дитина навчається у спортивному закладі та перебуває на частковому державному забезпеченні, однак дитині потрібно постійно купувати спортивний одяг та взуття, потрібні кошти для виїзду дитини за кордон для участі у змагання. Відповідачем не надано жодного доказу про те, що він офіційно не працює та має самостійний достатній заробіток. Також відповідачем не надано доказів на спростування того, що він не отримує будь-яких соціальних допомог, чи допомоги по безробіттю. Вважає також не доведеним і факт утримання відповідачем дітей його співмешканки. Щодо стану її здоров'я, то зазначила, що він не покращився і вона часто лікується. Вважає також не суттєвою допомогу відповідача дитини, оскільки він дає дитині лише 20 грн. приблизно на пів року. На підставі викладено позивачка робить висновок, що відповідач намагається уникнути обов'язку утримання своєї неповнолітньої дитини. 13 липня 2018 року відповідачем було надано заперечення на відповідь на відзив (а.с. 62-63), відповідно до яких знову заперечив щодо задоволення позову. Обґрунтував та зазначив докази того, що він офіційного не працевлаштований; дитина перебуває на частковому державному забезпеченні; позивачка працює і дитина не постійно перебуває на її утриманні; він не отримує від держави різного роду соціальних допомог; вважає, що позивачка витрачає кошти не на утримання дитини, а на послуги адвоката; утримання нової сім'ї вважає своїм обов'язком, тим більше, аліменти на одну дитину не стягуються взагалі, а на іншу лише в розмірі 300 гривень на місяць. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказала, що тієї суми аліментів, які стягуються на утримання дитини не вистачає на її належне утримання, оскільки законодавчо збільшився мінімальний розмір аліментів які мають стягуватися на утримання дитини, дитина навчається у спортивному ліцеї та потребує витрат пов'язаних із цим, а отримувач аліментів постійно хворіє, що потребує значних коштів. А тому просить стягнути із відповідача аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання дитину. Підставою позову є неоспорюване бітьківство відповідача та невиконання ним вимог закону щодо надання необхідних коштів на утримання дитини. Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З копії виконавчого листа виданого 28 лютого 2017 року, з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 643 гривні щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] (а.с. 10). Відповідно до довідки Жмеринського міськрайонного відділу ДВС №18128 від 14 березня 2018 року (а.с. 9) заборгованість по сплаті [PERSON] аліментів на утримання сина станом на 28 лютого 2018 року відсутня. Згідно із довідкою Комунального підприємства «Жмеринкакомунсервіс» №758 від 14 грудня 2017 року (а.с. 7) дитина [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю [PERSON] З довідки Обласного спортивно-гуманітарного ліцею для здібної та обдарованої молоді №126 від 21 грудня 2017 року (а.с. 8) вбачається, що дитина [PERSON], [INFO], з 01 вересня 2017 року навчається у 8 класі даного навчального закладу та отримує стипендію і інші виплати, знаходиться на частковому державному забезпеченні та сплачує за проживання в гуртожитку 330 грн. щомісяця. З копій медичної документації позивачки [PERSON] (а.с. 11-16, 30, 31) вбачається позивачка перебуває на обліку в поліклінікі Вінницького обласного психоневрологічного диспансеру. Відповідно до копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №1427 (а.с. 41) відповідач [PERSON] за період з 4 кварталу 2017 року по 1 квартал 2018 року доходи не отримував. З копії трудової книжки відповідача вбачається, що 05 травня 2017 року його було звільнено з роботи у ФОП [PERSON] за згодою сторін (а.с. 42-43) Відповідач [PERSON] не перебуває на обліку в Жмеринській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості, що вбачається з довідки №360 (а.с. 64). Згідно довідки управління соціального захисту населення Жмеринської районної державної адміністрації №2247 від 08 серпня 2018 року (а.с. 65) відповідач [PERSON] на обліку в управлінні як одержувач соціальних допомог не перебуває. З медичної документації відповідача [PERSON] (а.с. 48-55) останній мав перелом кістки, у зв'язку із чим з 07 червня 2017 року по 17 червня 2017 року перебував на лікарняному. Відповідно до довідки квартального комітету «Корчовка» №443 від 05 червня 2018 року (а.с. 47) відповідач [PERSON] проживає без реєстрації по [ADDRESS] разом із [PERSON] та її дітьми. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною першою статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною першою статті 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 цього ж Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (стаття 191 СК України). Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У зв'язку із зазначеним суд не приймає до уваги в якості обгрунтування підстав збільшення розміру аліментів та надані на підтвердження цьому докази повязані із розвитком спортивних здібностей дитини сторні (а.с. 18-29), оскільки відповідно до положень статті 185 СК України це є додатковими витратами на дитину та позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду із відповідним позовом. Також судом не приймаються до уваги обгрунтування заперечень проти позову відповідача в частині наявності у нього інших утриманців, зокрема неповнолітніх дітей його співмешканки [PERSON], оскільки відповідачем не представлено суду доказів того, що він даних дітей усиновив чи встановив над ними опіку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. При вирішенні питання про розмір аліментів, враховуючи, що відповідач здоровий, про це він сам вказав у відзиві, працездатний, відсутність у відповідача інших дітей, яких він утримує, належних доказів зворотньому відповідачем не представлено суду, скрутне матеріальне становище дитини, а також взаємного обовязку батьків утримувати їх неповнолітню дитину, що випливає із положень статті 180 СК України, суд дійшов висновку про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача в інтересах дитини в розмірі 1500 грн щомісячно до повноліття дитини, враховуючи вимоги статтей 182, 183, 192 СК України та виходячи з обставин справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial