Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач 16 вересня 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив зобов`язати ліквідаційну комісію в особі її голови Аксьонової І.І. ДП ПрАТ «Дніпровськпромбуд» «Машбуд» видати [PERSON] уточнюючу довідку про характер та умови праці за формою і змістом згідно додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993р. за період роботи з 24.09.1984р. по 28.04.2014р.; стягнути з ліквідаційної комісії в особі її голови Аксьонової І.І. ДП ПрАТ «Дніпровськпромбуд» «Машбуд» на користь [PERSON] грошову компенсацію моральної шкоди в розмірі 105000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він має право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки працював монтажником сталевих та залізобетонних конструкцій у період з 24.09.1984р. по 28.04.2014р., тобто 29 років 06 місяців 14 днів в БУ «Машбуд» тресту «Дніпровськпромбуд». Листом без номеру та дати голови ліквідаційної комісії ДП ПАТ «Дніпровськпромбуд» «Машбуд» Аксьонової І.І. було підтверджено, що позивач дійсно працював в БУ «Машбуд» тресту «Дніпровськпромбуд», але це не є довідкою установленої та затвердженої форми, яка підтверджує пільговий період роботи за Списком № 2. А пільгової довідки встановленої форми позивачу надано не було. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у тривалому очікуванні надання відповідачем довідки, постійними сподіваннями на отримання пенсії, через що погіршився стан здоров`я позивача. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Ліквідаційна комісія в особі її голови Аксьонової І.І. ДП ПрАТ «Дніпровськпромбуд» «Машбуд» в судове засідання не з`явилась, письмово просила розглядати справу без її участі, позов не визнає. У відзиві на позов посилалась на те, що видати довідку про характер та умови праці за формою і змістом згідно додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993р. за період роботи з 24.09.1984р. по 28.04.2014р. є неможливим, оскільки у відповідача відсутні дані, підтверджуючі скільки фактично часу із загального стажу відпрацював позивач на роботах із шкідливими умовами праці в якості монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій, які дають право на пільговий стаж. Представник третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі, позов підтримує. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] працював в Будівельному управлінні «Машбуд» тресту «Дніпровськпромбуд», назва якого в подальшому змінилась, монтажником сталевих та залізобетонних конструкцій з 24.09.1984р. по 18.04.2014р., що підтверджується записами в трудовій книжці. Записи в трудовій книжці не містять відомостей про характер та умови праці (а.с. 10-11). Робота, яку виконував позивач, передбачена списком № 2 для призначення пільгової пенсії. Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про видачу довідки про характер та умови праці за формою і змістом згідно додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993р. (а.с. 12-19). Відповідно до листа від 26.11.2018р. № 1-10/191 року ДП ПАТ «Дніпровськпромбуд» «Машбуд», [PERSON] працював в Будівельному управлінні «Машбуд» тресту «Дніпровськпромбуд» монтажником сталевих та залізобетонних конструкцій з 24.09.1984р. по 18.04.2014р. (а.с. 35). Відсутність уточнюючої довідки перешкоджає позивачу реалізувати своє право на призначення та отримання пільгової пенсії за Списком № 2. Відповідно до статті 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Відповідно до пункту 10 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і тяжкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Видача зазначеної довідки за відсутності первинних документів, суперечить вимогам Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637. Оскільки у відповідача відсутні первинні документи підтвердження умов праці [PERSON] в період з 24.09.1984р. по 18.04.2014р., то суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Ліквідаційної комісії в особі її голови Аксьонової І.І. ДП ПрАТ «Дніпровськпромбуд» «Машбуд» видати уточнюючу довідку за зразком і згідно вимог, передбачених Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого КМУ № 637 від 12.08.1993р. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак позивачем в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надано доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача, наявності між діями відповідача та шкодою, спричиненої позивачу причинного зв`язку, тобто не доведена вина відповідача у завданій позивачу моральній шкоді, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди також не підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного, суд, перевіривши доводи позивача, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги позовні вимоги задоволенню не підлягають, а отже за рахунок відповідача не відшкодовуються. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed