Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 червня 2015 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до Лисогірської сільської ради Кодимсього району Одеської області, за участі третьої особи - [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно у вигляді жилого будинку, який залишився після смерті його баби [PERSON]. В позовній заяві позивач вказав, що [INFO] померла його баба [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку в [ADDRESS]. Він є єдиним спадкоємцем спадщини померлої баби за заповітом, на момент її смерті постійно проживав разом з нею в одному помешканні, тому вважається таким, що прийняв спадщину, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом через виниклим між ним та третьою особою [PERSON] спором щодо розподілу спадщини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] (адвокат, діє відповідно до угоди про надання правової допомоги) позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без нього (заява сільського голови №02-16/190 від 24 червня 2015 року). Третя особа [PERSON] в судовому засідання пояснив, що виниклі з позивачем спірні питання щодо спадщини померлої [PERSON] врегульовані, проти задоволення позову він не заперечує. Вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши надані сторонами письмові докази, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін і інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, діючи виключно у спосіб, визначений законами України (ч.2 ст.19 Конституції України та ст.4 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] (мати третьої особи [PERSON]) - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим 26 серпня 2010 року відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції, актовий запис про смерть №126 від 26 серпня 2010 року. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшов жилий будинок, розташований в с.[ADDRESS], який належав їй відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30 вересня 2005 року. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що 06 лютого 2009 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Лисогірської сільської ради Кодимського району, відповідно до якого належний їй житловий будинок в [ADDRESS] заповіла позивачеві [PERSON] Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Судом на підставі довідки Лисогірської сільської ради Кодимського району №358 від 29 квітня 2015 року, встановлено, що позивач [PERSON] та померла [PERSON] на день смерті останньої проживали разом у спірному будинку, позивач продовжує проживати в будинку до цього часу. Отже, за змістом ч.3 ст.1268 ЦК України позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв належну померлій [PERSON] спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлої баби, однак, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через виниклий між спадкоємцями спір (відмова нотаріуса №475/02-14 від 05 травня 2015 року). Водночас, як вже зазначалось, заповітом від 06 лютого 2009 року спадкодавець [PERSON] належний їй житловий будинок в [ADDRESS] заповіла позивачеві [PERSON] Третя особа [PERSON] позбавлений заповідачем права спадкувати спірний будинок. При цьому, права на обов'язкову частку у спадщині третя особа [PERSON] не має. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказав, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може бути позивачем у справі про визнання права власності на це спадкове майно (абзац 4). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає ст.16 ЦК України, у зв'язку з чим його позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України він прийняв спадщину померлої баби [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved