Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.07.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради про надання дозволу на виїзд за кордон малолітній дитині без згоди батька, мотивуючи тим, що від шлюбу з відповідачем, вона має сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу з відповідачем проживає разом з нею. Батько свій обов'язок по утриманню дитини не виконує належним чином, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, не займається її вихованням, фізичним або духовним розвитком, не цікавиться її здоров'ям. При наданні позивачу медичної консультації з приводу лікування та оздоровлення сина лікар повідомив, що її син [PERSON] має щорічно, а при можливості й частіше відвідувати оздоровчі санаторії, пансіонати. У зв'язку з тим, що значна кількість оздоровчих закладів для дітей знаходиться за межами України позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на вивіз дитини за кордон, однак відповідач необгрунтовано не надає згоди на тимчасовий виїзд сина за межі України, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. В ході розгляду справи 03.11.2016 року позивач зменшила позовні вимоги та прохала суд: дозволити малолітньому [PERSON] виїзд за межі України, а саме до Польщі в супроводі матері [PERSON] в період з 20.12.2016 р. по 27.12.2016 р. включно без згоди батька [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог прохали задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, та прохали відмовити в його задоволенні, посилаючись на те , що путівка не оплачена позивачкою та квітки , а є лише заброньованими . Він не впевнений , що в разі надання згоди на виїзд позивачка вивезе дитину саме до Польщі. Представник третьої особи не заперечував проти задоволення позову, посилаючись, що оздоровлення дитини на морському узбережжі їй буде лише на користь. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.05.2005 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ, актовий запис № 1604. 11.12.2013 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає із матір'ю. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста № 3949 від 05.07.2016 року малолітній [PERSON] хворіє на: рецидивуючу кропив'янку, набряк квінке, інсектну алергію, сенсибілізація до харчових та побутових, епідермальну алергію, тому потребує щорічно, а при можливості й частіше відвідувати оздоровчі санаторії, пансіонати. Відповідно до листа бронювання [PERSON] здійснила бронювання двох авіа квитків для неї та сина [PERSON] за маршрутом: Київ - Гданськ, Гданськ - Київ для оздоровчого відпочинку на території Польці в період з 20.12.2016 року по 27.12.2016 року включно та забронювала готель в м. Свіноустьє Польща. Згідно п. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода про обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.150, ч.ч.1, 2 ст.155 СК України батьки зобов'язані поважати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно з ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Ст 12 цього ж Закону встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини без згоди батька є обґрунтованими та відповідає інтересам дитини, сприяє її розвитку та оздоровленню, тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом з допомогою відомостей , які розміщені в мережі Інтернет встановлено, що місто Свіноустьє розміщується на узбережжі моря , є оздоровчим курортом та алергікам немає протипоказань перебування в даному місті. Суд вважає, що поїздка закордон буде на користь здоров*ю дитини , а також сприяти її духовному розвитку, де неповнолітній [PERSON] зможе познайомитися з іншими культурними традиціями. Відповідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved