Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.10.2013 року звернулась в суд з позовом до відповідача про встановлення батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем проживала сумісно без реєстрації шлюбу в період з липня 2001 року по січень 2006 року в селищі Красний Октябрь м. Макіївки. В лютому 2005 року вона народила від [PERSON] дитину - дівчинку [PERSON]. В свідоцтві про народження дитини, яке видане Нижньокринською селищною радою м. Макіївки батьком дитини зазначила свого батька [PERSON], оскільки відповідач відмовився подати заяву про реєстрацію його батьком дитини. Вона наполягає на тому, що відповідач є батьком її дитини, тому що в зазначений період часу вони проживали разом,вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Після народження дитини відповідач визнавав її своєї донькою, деякий час вони проживали разом він приділяв дитині увагу, але потім виїхав в м. Севастополь, де проживав понад 3 роки і ніякої допомоги не надавав. Коли повернувся сказав, що дитина не його, тому що в дитинстві він хворів на хворобу, яка виключає можливість мати дітей. Просила визнати його батьком дитини, внести зміни до актового запису,стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки з усіх видів доходу до її повноліття. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала і просила задовольнити. Відповідач позов визнав і суду пояснив, що з [PERSON] дійсно проживали разом з 2001 по 2006 роки. Але проживали не постійно, тому що сварились і він уходив до своїх рідних. Про те, що [PERSON] вагітна дізнався на 4-му місяці вагітності і на той час вони проживали разом. Після народження дитини він визнавав її своєю, але у нього були сумніви, так як він хворів на хворобу, яка виключає мати дітей. Приблизно через рік після народження дитини вони розійшлись і більше разом не проживали. Матеріальної допомоги на дитину не надавав, так як сумнівався в своєму батьківстві. Зараз після проведення експертизи він визнає своє батьківство. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає по- сусідству з [PERSON] Стверджує, що [PERSON] і [PERSON] проживали сумісно приблизно з 2001- по 2005 рік, поки не народилась дитина. Після народження дівчинки вона майже зразу розійшлися, [PERSON] казав, що дитина не його. Але ж вони жили як одна сім»я, разом працювали. Свідок [PERSON] суду показала, що позивач її дочка. Приблизно з 2001 року вона стала проживати із [PERSON] в с. Красний Октябрь в її квартирі і прожили приблизно 4-5 років. В період цього часу вони то сходились то розходились. Коли народилась дитина він не поїхав в пологовий будинок, але коли привезли дитину додому він сприймав її як свою доньку. Потім став казати, що дитина не його, що у нього не може бути дітей. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Частиною 1 статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частини 1 статті 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як вбачається із ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст. 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. [PERSON] народилась [INFO] її батьками зареєстровані [PERSON] та [PERSON], про що виконкомом Нижньокринської селищної ради Совєтського району м. Макіївки 11.03.2005 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 23. Висновком судово-медичної експертизи № 5018 від 28.03.2014 Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи встановлено, що молекулярно-генетичним аналізом ДНК крові гр.-на [PERSON]., [PERSON] та дитини [PERSON] встановлено, що заявлений батько співпадає з дитиною, як мінімум по одному алелю у всіх досліджених локусах . Вірогідність батьківства гр.- на [PERSON] відносно дитини [PERSON], народженої гр-кою [PERSON] складає 99,99%, що за даними K. Hummel відповідає формулюванню «батьківство практично доведено». Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має грунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положеньст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках, проживали сумісно в період з 2001 року по 2006 рік, вели спільне господарство і були пов»язані спільним побутом. Від цих стосунків у них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження запис про батьківство зроблений відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України за заявою матері. Зі слів позивача в графі батько вона зазначила дані свого батька - [PERSON] і це підтверджено копією свідоцтва про народження позивача - [PERSON] її батьком , дійсно, зареєстрований [PERSON]. Зі слів відповідача єдиною причиною, яка стала причиною сумнівів батьківства було те, що в дитинстві він хворів хворобою, яка ніби то виключає можливість мати дітей. Між тим, висновком судово- медичної експертизи підтверджено, що батьком дитини являється саме відповідач. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на утримання інших дітей, непрацездатність чоловіка або дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути не меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч 1 ст. 183 СК України, Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач працює на шахті прохідником, утримань за виконавчими листами не має. Обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів у відповідача немає і, отже, він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квіт нації № k111/S/41 від 28.11.2013 року, та скальних чеків позивач сплатила за проведення експертизи 4551 грн, які підлягають стягненню з відповідача на її користь, а також витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved