Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач 20.01.2017р. звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача. заборгованості за кредитним договором від 14.08.2012р. у розмірі 20043 грн. 42 коп. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 14.08.2012р. [PERSON] було надано кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між [PERSON] та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту, то банк керується п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.2.4 вказаних Умов та Правил, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Одночасно п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Проте відповідач зобовязання по погашенню кредиту та сплаті визначених відсотків за користування кредитними коштами не виконує, тому позивач, відповідно до умов договору, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 14.08.2012р., що станом на 20.01.2017р. становить 20043 грн. 42 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, але подав письмове клопотання, в якому позов підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечив та просить розглядати справу у його відсутності, що суд вважає за можливе. Відповідачка у судове засідання не зявилася, хоча належно повідомлялася про час та місце розгляду справи, поважні причини неявки не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволеннz частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.1048 ЦК України передбачають, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як встановлено судом, 14.08.2012р. [PERSON] ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК було надано кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак [PERSON] порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема з 31.03.2014р. припинив погашати заборгованість по тілу кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.4-5/. 30 грудня 2014 року [PERSON] помер /а.с.50/. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його сестра відповідачка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 02 липня 2015 року державним нотаріусом Сьомої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] /матеріали спадкової справи №38/2015/. Згідно вказаного свідоцтва 02 липня 2015 року, спадщина складається з ? частини квартири [ADDRESS]. Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» заявив вимоги про стягнення до спадкоємця сестри померлого боржника [PERSON] [PERSON], оскільки зі смертю боржника зобовязання по поверненню кредиту включається до складу спадщини, то в силу ст. 1282 ЦК України у спадкоємців виникає обовязок задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 цієї норми. Таким чином, відповідач [PERSON] згідно із ст. 1282 ЦК України, як спадкоємець зобовязана задовольнити вимоги позивача повністю, але в межах майна, одержаного у спадщину. Зі змісту позову та з розрахунку заборгованості /а.с.4-5/, який був наданий суду позивачем, вбачається, що заборгованість позичальника станом на 30.11.2016 р. складається з наступного: 1076,70 грн. заборгованість за кредитом, 14336,08 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 930,64 грн. штраф (процентна складова), і тому позивач вважає, що у спадкоємця виник обовязок по сплаті боргу за кредитним договором на загальну суму 20043,42 грн. У пункті 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 було розяснено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Як вбачається з вищевказаного розрахунку заборгованості, станом на 30.12.2014 року (дата смерті [PERSON]М.), заборгованість останнього за кредитним договором складала 3497,45 грн., а відтак суд приходить до висновку, що у спадкоємців виник обовязок задовольнити вимоги кредитора саме у зазначеному розмірі. Аналізуючи вищевказаний розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що позивач продовжував проводити різного роду нарахування за кредитним договором вже після смерті боржника [PERSON], зокрема з графи «Загальна заборгованість за процентами» вбачається, що в боржника на день його смерті 30.12.2014 року виникла заборгованість за даним видом платежу у сумі 978,01грн., а вже станом на 31.12.2014 року значиться заборгованість в розмірі 1139,69 грн., яка станом на 20.01.2017 року збільшена до 14336,08 грн. Також у графі «Сума комісії» зазначено, що боржнику на день його смерті 30.12.2014 року нарахована комісія у сумі 800грн., а вже 31.12.2014 року сума комісії зросла до 900грн., та станом на 20.01.2017 року сума комісія становила 3200грн. Таким чином, суд критично ставиться до розрахунку заборгованостів частині того, що у спадкоємців існує обовязок по сплаті боргу за кредитним договором в розмірі 20043,42 грн., яка складається з наступного : 1076,70 грн. заборгованість за кредитом, 14336,08 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 930,64грн. штраф (процентна складова), оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» після смерті позичальника [PERSON] продовжував проводити нарахування зобов'язань, які фактично не пов'язані з особою позичальника, а відтак і не можуть присуджуватися судом до сплати спадкоємцями. Суд, дослідивши всі вищевказані документи, вважає, щоу спадкоємців виник обовязок задовольнити вимоги кредитора по сплаті заборгованості за кредитним договором у розмірі 3497,45 грн., в тому числі 1076,70 грн. заборгованість за кредитом, 978,01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 142,74 грн. штраф (процентна складова), а всі інші вимоги позивача є безпідставними та не беруться судом до уваги. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково і стягнути з [PERSON] в користь ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК 3497 грн. 45 коп. заборгованості за кредитним договором від 14.08.2012р. та 1600 грн. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial