Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 вересня 2017 року звернувся до суду із позовом до дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та витребування земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 19.03.2008р., він є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,29 га, у тому числі: ріллі - 3,52 га (кадастровий номер [NUMBER]); пасовищ - 0,66 га (кадастровий номер[NUMBER]); багаторічних насаджень 0,11 га (кадастровий номер[NUMBER]), яка розташована на території Новоазовської районної ради Волноваського району Донецької області. Починаючи з 2010 року, його земельною ділянкою користувалось підприємство відповідача, за що він отримував грошові кошти. У квітні 2017 року, позивач звернувся із заявою до відповідача про розірвання договору оренди та повернення йому земельної ділянки для самостійного оброблення. З отриманої відповіді йому стало відомо про існування укладеного між ними у письмовій формі договору оренди землі № 212 від 01 березня 2010 року зі строком дії 13 років з дати його державної реєстрації. Оскільки він особисто не укладав будь-яких договорів із відповідачем та не підписував оскаржуваний договір, просить суд визнати його недійсним, скасувавши його реєстрацію та повернути належну йому земельну ділянку. Представник відповідача, не погодившись із позовом, надав письмові заперечення, долучені до матеріалів провадження, вважає законним та обгрунтованим укладений між сторонами договір, багаторічну сплату орендної плати позивачу, відсутність нарікань з його боку щодо цільового використання земельної ділянки, тому просить суд відмовити у задоволенні вимог [PERSON] У судовому засіданні ухвалою від 28.09.2017р. було зупинено провадження та призначено судову почеркознавчу експертизу. Після отримання висновку експерта №1/6-72 від 24.04.2018р., провадження по справі було поновлено ухвалою суду від 10.05.2018р. Належним чином сповіщений про час та дату розгляду справи позивач [PERSON] до зали суду не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Присутня у судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON], зауважила щодо обізнаності позивача про існування оскаржуваного договору починаючи з квітня 2017 року, оскільки навіть отримуючи грошові кошти за користування його земельною ділянкою від відповідача, [PERSON], будучи юридично необізнаною людиною, не знав про існування укладеного договоруоренди землі № 212 від 01 березня 2010 року, оскільки не підписував його. Представник відповідача Нестерова І.Г., присутня у судовому засіданні, з позовними вимогами не погодилась, зазначивши, що [PERSON] отримував орендну плату за користування його земельною ділянкою починаючи із 2010 року, та не висловлював незгоди з цього приводу. Просила відмовити у задоволенні позову, застосувавши сплив строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін у справі, вивчивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Встановлено, що між [PERSON] та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,29 га, у тому числі: ріллі - 3,52 га (кадастровий номер [NUMBER]); пасовищ - 0,66 га (кадастровий номер[NUMBER]); багаторічних насаджень 0,11 га (кадастровий номер[NUMBER]), яка розташована на території Новоазовської районної ради Волноваського району Донецької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.08.2010р. № 041016400347. Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 19.03.2008р., позивач [PERSON] є власником вищевказаної земельної ділянки (а.с.18). За висновками проведеної у справі судово-почеркознавчої експертизи №1/6-72 від 24.04.2018р., встановлено, що підпис у графі над текстом «підпис» виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с.87). Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. ст. 13 , 15 Закону України » Про оренду землі» (в чинній на день укладення договору редакції), договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов»язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов»язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 18.12.2013 року № 6-127 цс13, своє волевиявлення на укладення договору, учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов складання та скріплення підписом письмового документа. Також, у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 22.04.2015 року № 6-48 цс15, зазначено, що суди дійшли правильного висновку про недійсність спірного договору, оскільки він був укладений без волевиявлення орендодавця. Враховуючи наведене, суд вважає, що, договір оренди землі № 212 від 01 березня 2010 року, з державною реєстрацією за записом від 10.08.2010р. № 041016400347 - підписаний не [PERSON], а іншою особою - є недійсним з моменту його укладання, а земельна ділянка підлягає поверненню позивачу [PERSON] Щодо вимоги представника відповідача про застосування судом при вирішенні справи по суті, строку позовної давності, суд зазначає наступне. Згідно вимог ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Встановлюється строком 3 роки, та її перебіг починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Вивчивши письмові докази, надані сторонами та пояснення представників сторін, суд вважає, що початок перебігу строку позовної давності у цій справі підлягає відрахуванню з моменту отримання позивачем [PERSON] копії оскаржуваного договору оренди землі № 212 від 01 березня 2010 року - згідно наданої заяви [PERSON] та відповіді керівника підприємства відповідача - це лютий 2017 року, оскільки саме з моменту отримання копії та ознайомлення з договором, [PERSON] дізнався про свої порушені права. При цьому, пояснення представника відповідача у судовому засіданні щодо обізнаності усіх мешканців села Сартана та самого [PERSON] у тому числі, про укладені аналогічні договори між ними та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча» з моменту отримання першої орендної плати за користування їх земельними ділянками, із урахуванням вже наявного висновку судово-почеркознавчої експертизи №1/6-72 від 24.04.2018р. - є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають вищевказаним нормам діючого цивільного законодавства та Закону України » Про оренду землі». Також, у відповідності із вимогами ст. 133 ЦПК України, необхідно стягнути з ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча» на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються з витрат по сплаті державного мита в розмірі 640 (шістьсот сорок) грн.00 коп. та витрат на підготовку експертного висновку в розмірі 900 (дев»ятьсот) грн.48 коп.

Outcome: approved