Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач 13.11.2015 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення належності [PERSON], померлому [INFO] року, земельної ділянки № [NUMBER], [NUMBER] розміром 2,77 га, розташованої на території Мирнівської сільської ради (мас. № 19), яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю на підставі акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Кілійською районною державною адміністрацією 19.12.2005 року, та про визнання права власності за [PERSON], [INFO], на земельну ділянку № [NUMBER], [NUMBER] розміром 2,77 га, розташованої на території Мирнівської сільської ради (мас. № 19), яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складалось з земельної ділянки [NUMBER],[NUMBER] розміром 2,77 га, що розташована на території Мирнівської сільської ради (масив № 19), яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначену земельну ділянку успадкував [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 12.09.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3926. Однак спадкоємець належним чином не зареєстрував своє право на земельну ділянку, набуту ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON], який на момент смерті проживав разом зі своєю дружиною [PERSON]. Після смерті чоловіка позивач звернулась до державного нотаріуса з метою оформлення права власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку [NUMBER],[NUMBER] розміром 2,77 га, що розташована на території Мирнівської сільської ради (масив № 19), яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності за [PERSON]. Також [PERSON] було рекомендовано звенутися до суду з позовом про визнання за нею право власності. Представник позивача за довіреністю, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про те, що позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: З державного акту на право на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 19.12.2005 року, вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 20.12.2004 року № 761 була надана у право приватної власності земельна ділянка № [NUMBER];[NUMBER] площею 2,77 га, розташована на території Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області ( масив № 19), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 35, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 25.11.2006 року Виконавчим комітетом Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області. Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.09.2008 року державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 3926, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, земельну ділянку № [NUMBER];[NUMBER] площею 2,77 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області ( масив № 19), належної спадкодавцю на підставі державного акту на право на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Кілійською районною державною адміністрацією 19.12.2005 року, та витягу відділу деркомзему у Кілійському районі Одеської області № 11-11-06/66 від 02.09.2008 року. [INFO] року помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 18, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 15.07.2010 року Виконавчим комітетом Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України зазначено, що Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 12.11.1960 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис № 21, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 12.11.1960 року Мирнівським сільським бюро запису актів громадянського стану Кілійського району. З урахуванням вищезазначеного судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Згідно довідки № 491, виданої 30.10.2015 року Виконавчим комітетом Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області, [PERSON] була прописана та постійно проживала за адресою: [ADDRESS], за вказаною адресою також був прописаний та постійно проживав її чоловік [PERSON], померлий [INFO] року. У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.. З спадкової справи № 408/2015 заведеної до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що [PERSON] зверталась з заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її чоловіка. Однак, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 2416/02-31 від 04.11.2015 року, державним нотаріусом Болградської районної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності за померлим [PERSON] на спадкове майно, а саме на земельну ділянку [NUMBER],[NUMBER] розміром 2,77 га, що розташована на території Мирнівської сільської ради (масив № 19), яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Кілійською районною державною нотаріальною конторою 12.09.2008 року за реєстром № 3926 Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом. В ст. 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-31/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В ч. 1,2 ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, державна реєстрація права власності на нерухомість є обов'язковою умовою оборотоздатності такого майна, та є можливістю особи, яка вважає себе власником такої нерухомості, здійснювати будь-які угоди щодо неї. Якщо спадкодавець за життя не оформив право власності та/або не забезпечив його державну реєстрацію, це стає перешкодою для оформлення права на спадщину в загальному порядку. Однак відсутність держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно по собі не призводить до припинення права власності, так як є лише офіційним визнанням й підтвердженням державою факту виникнення таких прав. Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця речових прав отримати право на її проведення. На підставі вищезазначеного суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим й таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved