overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач 30 вересня 2015 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що подружнє життя не склалося через те, що відповідачка веде аморальний спосіб життя, внаслідок чого з червня 2015 року вони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, майно розподілили у добровільному порядку. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам та інтересам їх доньки, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про місце і час розгляду справи, у судове засідання не зявилася, але до суду надійшла заява, в якій вона вказує, що визнає позов та просить розглядати справу за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що 28.10.2006 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], про що 28.10.2006 року складено відповідний запис за № 129. ( а.с. 6). Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Проаналізувавши пояснення позивача в позовній заяві до суду, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд приходить до наступного: Позивач звернувся до суду на підставі ч. 1 ст. 110 СК України, яка передбачає можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Однак, зважаючи на те, що позивач має тверді наміри розірвати шлюб, а відповідачка проявила байдужість до збереження шлюбу, суд не вбачає підстав для надання сторонам терміну для примирення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з обставин справи, суд вважає доведеним той факт, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Витрати повязані з оплатою судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Таким чином, враховуючи підтримання позову позивачем, беручи до уваги характер відносин, які склалися в сторін, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу сторін суперечитиме їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач 30 вересня 2015 року звернувся з вимогами до відповідача про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала повністю. Пояснила, що [PERSON] 20 травня 2015 року о 20 годині, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись за адресою: смт Чоповичі по вул. Ватутіна, 17 , на ґрунті ревнощі, діючи умисно, наніс удар ножем у задню поверхню тулубу [PERSON], заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження і останній в період з 20 травня по 02 червня 2015 року знаходився на стаціонарному лікування в Малинському РТМО, кошти затрачені на його лікування складають 2696,23 грн. Вироком Малинського районного суду від 29 липня 2015 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст.121 КК України. До суду надійшла заява від виконавчого комітету Малинської міської ради в якій виконавчий комітет позовні вимоги прокурора Малинського району підтримує повністю та просить провести розгляд справи у відсутності представника. Відповідач позов визнав повністю, просить вимоги прокурора задовольнити. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В статті 1206 ЦК України зазначено, що особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Судом встановлено, що вироком Малинського районного суду від 29 липня 2015 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Звільнено від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України. Потерпілим від даного злочину є [PERSON] ( а.с.9-12). Згідно довідки Малинського РТМО від 22 липня 2015 року № 918, [PERSON] в період з 20 травня 2015 року по 02 червня 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Малинського РТМО. Вартість лікування становить 2696,23 грн. ( а.с. 6). Враховуючи викладене суд вважає , що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач 30 вересня 2015 року звернувся з вимогами до відповідача про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала повністю. Пояснила, що [PERSON] 23 лютого 2015 року о 17.30 годині, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись за адресою: с. Діброва Малинського району по вул. Садова,23, під час хуліганських дій наніс два удари кулаком в обличчя [PERSON] та удар ногою потерпілому в область тулубу, заподіявши йому середньої тяжкості тілесні ушкодження. [PERSON] в період з 05 по 11 березня 2015 року знаходився на стаціонарному лікування в Малинському РТМО, кошти затрачені на його лікування складають 1128,84 грн. Вироком Малинського районного суду від 03 липня 2015 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України. До суду надійшла заява від виконавчого комітету Малинської міської ради в якій виконавчий комітет позовні вимоги прокурора Малинського району підтримує повністю та просить провести розгляд справи у відсутності представника. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином , будь яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В статті 1206 ЦК України зазначено, що особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Судом встановлено, що вироком Малинського районного суду Житомирської області від 03 липня 2015 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Звільнено від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України. Потерпілим від даного злочину є [PERSON] ( а.с. 7-10). Згідно довідки Малинського РТМО від 07 липня 2015 року № 840, [PERSON] в період з 05 березня по 11 березня 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділені Малинського РТМО. Вартість лікування становить 1128,84 грн. ( а.с. 11-12). Враховуючи викладене суд вважає , що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач, 30 вересня 2016 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті баби [PERSON], померлої 02 березня 2005 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті баби [PERSON], померлої 02 березня 2005 року. У визначений законом строк не звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в силу того, що є особо, юридично не освіченою, вважав, що коли у нього є правовстановлюючі документи на спадкове майно, то спадщину прийняв. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просить задовольнити позов визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини три місяці. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] померла 02 березня 2005 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №007673, видане [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області, 02 березня 2005 року). Як убачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії І-ЖД №237350, виданого 18 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, батьком народженого 22 червня 1993 року [PERSON] є [PERSON], а матір»ю останнього, згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №228532, виданого 10 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, є [PERSON]). Після смерті спадкодавця, спадкоємці попередніх черг від спадщини відмовилися. Отже, суд констатує, що позивач є спадкоємцем пятої черги за законом. У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з тої причини, що є особою, юридично не освіченою. Отже, ту обставину, що позивач є юридично не освіченою особо, суд визнає поважною причиною пропуску позивачем строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

позивач 30 вересня 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що між сторонами 20 квітня 2018 року було укладено шлюб, від шлюбу у подружжя народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Дочка проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач, як батько дитини кошти на утримання доньки позивачу не надає. Просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дати подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2021 року провадження в справі було відкрито та справу призначено до судового засідання на 25 жовтня 2021 року. В судове засідання, позивач не з`явилася , про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву слухати позов без його участі. Проти позовних вимог і розірвання шлюбу не заперечує. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач 30 грудня 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2005 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON] Дар`ю Олександрівну, [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день і час проведення слухання справи сповіщалася належним чином чином, про причини неявки не повідомила. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2005 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції, актовий запис за № 173. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідачка змінила своє прізвище з «Епова» на «Поворотня». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] Дар`ю Олександрівну, [INFO]. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач 30 грудня 2015 року звернувся до суду з позовом про стягнення з романчук Л.С. заборгованості за кредитними договорами за № R051.001-ТЕК.0044564 від 28 квітня 2014 року у розмірі 98403 грн. 17 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. \~ Судом встановлено, що 28 квітня 2014 року між ПАТ БАНК «ТРАСТ» та [PERSON] був укладений кредитний договір за № R051.001-ТЕК.0044564, за яким позивач надав відповідачеві кредит у сумі 49600 грн. 00 коп., зі сплатою 16,49 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, 1,47 % комісії за обслуговування кредиту, з кінцевим терміном повернення кредиту 26 квітня 2019 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснила повернення частини кредиту, порушила умови кредитного договору, внаслідок чого, станом на 15 грудня 2015 року, у неї виникла заборгованість за кредитним договором № R051.001-ТЕК.0044564 від 28 квітня 2014 року у сумі 98403 грн. 17 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 48282 грн. 67 коп.; заборгованості за відсотками 10022 грн. 60 коп.; заборгованості з комісії за обслуговування кредиту 15276 грн. 33 коп.; пені за несвоєчасне виконання зобовязань 24821 грн. 57 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача підлягає судовий збір, сплачений позивачем в сумі 1476 грн. 05 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач 30 грудня 2020 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за борговою розпискою в розмірі 20000 грн., а також суми судових витрат у розмірі 840,80 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 28.08.2020 відповідач [PERSON] позичив у нього грошові кошти в розмірі 20000 грн., які зобов`язався повертати по 5000 грн. щомісячно, починаючи з 20.09.2020 року по 20.12.2020 року, що підтверджується розпискою від 28.08.2020. Таким чином, станом на 20.12.2020 відповідач повинен був повернути йому грошові кошти в розмірі 20000 грн., однак він не виконав вказані грошові зобов`язання. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року відкрито провадження та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного провадження. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, пославшись на викладені обставини. Зазначив, що відповідач неодноразово обіцяв повернути борг, однак зобов`язання не виконав. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином за місцем проживання, судова повістка повернута суду з відміткою поштового відділення «за спливом терміну зберігання». Враховуючи наведене, зі згоди позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач 30 жовтня 2013 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, вказуючи, що шлюб між нею та відповідачем було розірвано 05.09.2013 року рішенням Новоазовського районного суду. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що їх сім'я розпалася, вона бажає на утримання дитини получати з відповідача аліменти. У теперішній час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач на утримання дитини сплачує аліменти у розмірі 250 гривень, які цілком йдуть на погашення заборгованості по кредитній картці, яка виникла за час сумісного із ним проживання. Відповідач має легковий автомобіль, на якому постійно їздить, що підтверджує те, що гроші на пальне в нього є. Відповідач е інвалідом III групи та получає пенсію у розмірі 1000 гривень. А також має додатковий заробіток у розмірі 4000 гривень у місяць. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Суд, беручи до уваги підтримання позову позивачем, визнання відповідачем вимог, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом у судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 24.07.2010 року. Судом також встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4). Дитина проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні згідно довідки від 16.10.2013 року, виданої виконкомом Новоазовської міської ради Новоазовського району Донецької області (а.с.3). Судом встановлено, що рішенням Новоазовського районного суду від 24 вересня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6). Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на те, що судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача, суд враховує вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, а саме те, що відповідач офіційно не працює, є інвалідом III групи, інших аліментних обов'язків не має, суд також враховує те, що позивач є працездатним, та вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття Згідно ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави суд стягує 229 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач 30 жовтня 2014 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2006 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з серпня 2014 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2006 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за №994 /а.с.3/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з серпня 2014 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved