Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач 13 лютого 2017 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], який народився 13 грудня 2010 року, в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем проживали однією сімєю, однак у зареєстрованому шлюбі не перебували, від спільного проживання мають неповнолітню дитину, яка перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, внаслідок чого вона змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті Наддніпрянська Правда №42 (22826) від 14 червня 2017 року, причини не явки суду не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], який народився 13 грудня 2010 року, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-КГ 116078, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 04.01.2011 р. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є людиною працездатного віку, відповідачем суду не надано відомостей про його стан здоровя, наявність інших утриманців, місце роботи, розмір заробітку тощо. Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за ч.2 вищезазначеної статті за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.\~3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в долі від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має мінливий, нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також при наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За приписами ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька дитини, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначає суд. Стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти за можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Чинним Сімейним Кодексом України встановлена загальноєвропейська традиція, за якою у кожному конкретному випадку розмір аліментів (частку) визначає саме суд. Враховуючи, що суду невідомий заробіток відповідача, суд вважає можливим присудити до стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), внаслідок чого позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 13 лютого 2017 р. Також з відповідача згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у встановленому законом розмірі 640,00 грн. На підставі ст. 367 п.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial