Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що її батькові, [PERSON],належало 7/12 часток житлового будинку розташованого за адресою Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Затишна ( Воровського), 25 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 грудня 1971 року Синельниківською державною нотаріальною конторою, реєстр № 3385 та зареєстрованого Синельниківським бюро технічної інвентаризації 08 грудня 1971 року за реєстром № 854. Інші 5/12 часток зазначеного житлового будинку належали : [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про пра\-во на спадщину за законом, виданого 15.12.1952 року за реєстром № 4805 Синельниківською державною нотаріальною конторою. Власники 5/12 часток будинку вже багато років (декілька десятків) не проживають у вищевказаному житловому будинку,що підтверджується довідкою,виданою 11.04.2016 року головою квартального комітету № 4. Потім каркасномазаний житловий будинок, загальною площею 29.44 кв.м було зруйновано. А у 1983 році за адресою: Дніпропетровська область, місто Синельникове, вул. Затишна ( Воровського), 25 на земельній ділянці 742 кв.м., яка є власністю Синельниківської міської ради, збудовано новий цегляний будинок. На теперішній час за адресою: м. Синельникове, вул. Зати\-шна (Воровського),25 розташовані: житловий будинок А-1, загальною пло\-щею 50,0 кв.м., житловою площею 21,5 кв.м., вбиральня Б-1, огорожа №1-2. Цей будинок збудовано батьками позивача: [PERSON] та відповідачем по справі-Шевченко [PERSON] в період шлюбу. Будинок було збудовано у 1983 році, але право власності батьки на себе не оформили. 20 липня 2002 року батько позивача [PERSON], який постійно мешкав за адресою: м. Синельникове, вул. Затишна ( Воровського),25- помер Після його смерті відкрилася спадщина на ? частку вищезазначеного жит\-лового будинку. Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом є : позивач , як донька спадкодавця та відповідач по справі- Шевченко [PERSON], як жінка спадкодавця. Спадщину після смерті батька позивач прийняла, згідно вимогами ст.549 ЦК Українсь\-кої РСР 1963 року, так як у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. А дружина спадкодавця- відповідач по справі, відмовилась від спадщини на користь позивача , як це передбачено ст.553 ЦК Української РСР 1963 року. Позивач звернулася до державного нотаріуса Першої синельниківської держав\-ної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця. Але нотаріус відмовив позивачу у його видачі, так як будинок на який зареєстровано право власності зруйновано, і на земельній ділянці відбулось будівництво цегляного житлового будинку станом на 1983 рік, що підтверджується постановою нотаріуса про відмо\-ву у вчиненні нотаріальної дії від 05 квітня 2016 року. Згідно довідки КП «СМБТІ» № 116 від 18.02.2016 року у 1983 році за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Затишна (Воровського), 25 відбулося будівництво нового цегляного житлового будинку з господарськими будівлями і право власності на нього не зареєстровано. Комунальним підприємством « Синельниківське бюро технічної інвента\-ризації» була проведена перевірка виконаних робіт , відбулася інвентариза\-ція нового житлового будинку і 17 лютого 2016 року видано технічний паспорт на новий житловий будинок. КП «СМБТІ» в липні 2016 року виз\-начено технічний стан будинку , і, згідно довідки про визначення фізичного зносу житлового будинку- він є задовільним. З урахуванням викладених обставин позивач просила суд визнати за [PERSON],[INFO], право приватної власності на ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Затишна, 25 в поря\-дку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка настала 20 липня 2002 року. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер 20 липня 2002 року. Її чоловіку на праві власності належало 7/12 часток домоволодіння №25 по вул. Затишній ( Воровського) м. Синельникове, Дніпропетровської області. У 1983 році за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Затишна ( Воровського ), 25 на земельній ділянці 742 кв.м., яка є власністю Синельниківської міської ради було збудовано цегляний будинок. Зазначений бу\-динок був збудований позивачем та її чоловіком [PERSON] Григоро\-вичем у період шлюбу на спільні сумісні кошти подружжя. Але право влас\-ності вони з чоловіком на себе не оформили. На теперішній час за адресою: м. Синельникове, вул. Затишна (Воровського), 25 розташовані:житловий буди\-нок А-1 загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 21,5 кв.м., вбиральня Б-1 ,огорожа №1-2. Оскільки житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: м. Синельникове, вул. Затишна, 25 придбано у період шлюбу, вищевказане майно за законом вважається об'єктом спільної суміс\-ної власності подружжя та частки кожного з подружжя у праві власності є рівними. Тож частка [PERSON] у спільному сумісному майні подружжя складає ? частку. Після смерті [PERSON] , 20 липня 2002 року , відкрилася спадщина на 1/2 частку вищезазначеного жит\-лового будинку. Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом є [PERSON], як дружина спадкодавця та відпо\-відач за зустрічним позовом- Крамаренко [PERSON], як донька спадко\-давця. Спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла, згідно положеннями ст.549 ЦК Української РСР 1963 року, так як у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подала до нотаріальної кон\-тори заяву про прийняття спадщини. А [PERSON] відмовилась від спадщини на кори\-сть доньки [PERSON], як це передбачено ст.553 ЦК Української РСР 1963 року. Позивач за зустрічним позовом просила суд визнати за [PERSON], право приватної власності на ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Затишна, 25, як частку у спільному сумісному майні подружжя. В судове засідання позивач за первісним позовом- відповідач за зустрічним позовом не зявилась, надала суду заяву про проведення судового розгляду за її відсутності. Свої позовні вимоги підтримала, просила його задовольнити ; зустрічний позов визнала в повному обсязі і не заперечувала проти його задоволення. Відповідач за первісним позовом- позивач за зустрічним позовом в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про проведення судового розгляду за її відсутності. Свої позовні вимоги підтримала, просила його задовольнити ; первісний позов визнала в повному обсязі і не заперечувала проти його задоволення. Відповідно до ч.2\~ст. 197 ЦПК України\~у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб згідно зі ст1 ЦПК України, встановив наступне. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 червня 1967 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, яке було видано райбюро ЗАГС м. Синельникове 26 червня 1967 р.( а.с.7). Смерть [PERSON]., яка настала 20 липня 2002 року, підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ №442300, виданим 23. 07.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-АВ №036530, свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] і [PERSON] ( а.с.5,6). З матеріалів спадкової справи №05 за 2003 рік , які надані суду Першою синельниківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Мати позивача [PERSON] в нотаріальному порядку від прийняття спадщини відмовилася на користь [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину по закону від 03 грудня 1971 року [PERSON] успадкував 7/12 часток будинку №25 по вул. Воровського в м. Синельникове. Згідно технічного паспорту, який був виготовлений КП « Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації 17 лютого 2016 року на імя [PERSON]- житловий будинок №25 по вул.. Воровського, в м. Синельникове був побудований в 1983 році і складається із А-1, - житлового будинку, Б-1- вбиральні; №1-2- огорожі. Отже, судом встановлено, що вказаний житловий будинок був збудований подружжям [PERSON] під час їх перебування в шлюбі , за сумісні кошти, і згідно з вимогами ст.22 КоБШ УРСР- був спільною власністю подружжя, в якому позивачу за зустрічним позовом [PERSON] належить ? частка. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року державна реє\-страція речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень-офіційне визнання і підтвердження і підтвердження державою фактів виникнення,переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень,що супровод\-жується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом Украї\-ни « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтя\-жень» нерухоме майно набувається в порядку,який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку ,передбаченому цим законом,яка є лише офіцій\-ним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року №6-54цс12). Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі,крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини,які виникли з дня набрання ними чинності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права влас\-ності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається,що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єк\-тів,закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). У відповідності до ч.1ст.1261 ЦК України, - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Неможливість отримання позивачами правовстановлюючих документів на нерухоме майно, перешкоджає їм належним чином оформити на себе право власності на нерухоме майно житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями . У звязку з цим, через відсутність можливості іншим шляхом захистити свої права, позивачі мають право на визнання у судовому порядку права власності на спірне нерухоме житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями по вул. Затишній ( Воровського), 25 в м. Синельникове Дніпропетровської області. Слід зазначити, що позивач [PERSON] позбавлена можливості в іншій спосіб отримати право власності на нерухоме майно, яке набуто нею в порядку спадкування за законом, а позивач [PERSON] позбавлена можливості отримати право власності на нерухоме майно, яке було набуто нею в період шлюбу, оскільки право власності було зареєстровано на старий будинок за її померлим чоловіком [PERSON], а право власності на домоволодіння, яке було збудовано в 1983 році не було зареєстровано за померлим [PERSON]

Outcome: approved