Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.10.14 року звернувся до суду з позовом, який заявою від 08.12.14 року уточнив та обґрунтовував свої вимоги тим, що він є власником приватного житлового будинку, вул.. Садова, 9/4 м. Зеленодольськ, має право користування земельною ділянкою біля цього будинку, земельна ділянка огороджена парканом, що видно з технічного паспорту, висновку відділу містобудування. 25.09.14 року його огорожу зрізали представники КП «ЗМВ», які пояснили, що їм дали вказівку зрізати огорожу директор КП «ЗМВ», якій дав наказ міський голова [PERSON] Всього вони зняли 4 секції паркану по 3 метри кожна секція. Вартість кожної секції 2500 грн. На його звернення йому пояснили, що КП «ЗМВ» є власниками даного паркану, доказів права власності не надали. Вважає, що відповідачі повинні відновити становище, поновивши паркан, або ж відшкодувати вартість демонтованих секцій. Тому просив суд усунути перешкоди в користуванні парканом шляхом заборони його демонтажу, стягнути солідарно з відповідачів завдані збитки на відновлення огорожі 10000 грн., зобовязати поновити його порушене право шляхом відновлення демонтованого паркану, визнати дії відповідачів що виразились в незаконному знятті паркану протиправними. Відповідачем КП «ЗМВ» надано заперечення проти позову згідно яких просили в позові відмовити, оскільки у процесі приватизації у 2002 році дитячий садок «Сонечко» був переданий у комунальну власність Зеленодольської міської ради, з 2005 року знаходився на балансі КП «ЗМВ», дане приміщення було огороджено парканом, як і всі інші приміщення дитячих садків. Позивач придбав 13/44 частин вказаної нежитлової будівлі, у договорі купівлі-продажу чітко зазначено з чого складається нежитлове приміщення. Згідно даного договору паркан у власність покупця не переходив. Частина огорожі, яку було знято, знаходиться між будинками, що належать не позивачу, а гр.. [PERSON] Огорожа у кількості 170 секцій знаходиться на балансі КП «ЗМВ», позивачем не змінювалась і залишилась у стані 1992 року. Діючи згідно статуту директор КП «ЗМВ» з метою виконання господарської діяльності надала дозвіл на тимчасовий частковий демонтаж вказаної огорожі без усного чи письмового дозволу чи розпорядження міського голови. Демонтовані огорожі знаходяться дна території КП «ЗМВ». Позивач не надав доказів, що вказана огорожа є його власністю, його дії свідчать про незаконне привласнення чужого майна. Тому просять в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] надав заперечення проти позову, згідно яких просив в позові відмовити, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння майнової шкоди, він особисто будь-яких дій на розпорядження парканом не вчиняв, позивач не надав суду доказів того, що він є власником демонтованого паркану, правомірним власником паркану у кількості 170 секцій є КП «ЗМВ» згідно наданого ними акту прийому-передачі, КП «ЗМВ» ніколи не передавали у володіння [PERSON] спірну огорожу. (а.с.84-86). У судовому засіданні позивач [PERSON], його представник [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача КП «ЗМВ» проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити з підстав, вказаних у запереченнях проти позову. У судовому засіданні представник третьої особи Зеленодольської міської ради проти задоволення позову заперечував, оскільки це майно є власністю Зеленодольської міської ради, розташоване на земельній ділянці міської ради, ятрок договору оренди якої закінчився, а тому позивач продовжує нею користуватись неправомірно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він займав посаду міського голови м. Зеленодольськ, ПАТ «Криворізька ТЕС» Зеленодольській міській раді безоплатно було передано майно будівля дитячого садка «Сонечко», на балансі вся будівля з допоміжними приміщеннями перебувала єдиним обєктом, паркан ніколи самостійно на балансі не перебував. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є власником будівлі по вул.. Садова, 9/2 м. Зеленодольськ. Позивач також є власником частини будівлі, всього їх 4 власники. Будівля на момент купівлі-продажу була частково огороджена парканом, вїздних воріт не було, вона зверталась до Зеленодольської міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення вїзного шляху, огорожу встановлювала за власний кошт. Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням міського голови м. Зеленодольськ від 10.01.2005 року № 8 колишній дитсадок «Сонечко» за адресою Садова, 9 м. Зеленодольськ, балансова вартість 300000 грн. переданий на баланс КП «ЗМВ» (а.с.30). КП «ЗМВ» прийнято вказане майно на баланс (а.с.31,32). Наданий відповідачем КП «ЗМВ» акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (а.с.33) від 29.01.07 року складений комісією у іншому складі, аніж попередній, програмне забезпечення на якому він складений отримано після дати його складання після 29.01.05 року (а.с.91-92), свідок [PERSON] заперечував передачу огорожі окремим актом, сам відповідач КП «ЗМВ» пояснює ці розбіжності як тимчасові недоробки в процедурі поставки на баланс огорожі (а.с.76), в інвентарних описах за 2012, 2013, 2014 року огорожа відсутня (а.с.108-116), а тому вказаний акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (а.с.33) викликає у суду сумнів у його обґрунтованості і суд не може його прийняти як належний доказ. На засіданні конкурсної комісії з продажу основних засобів, які є власністю територіальної громади від 24.06.05 року переможцем конкурсу став [PERSON] (а.с.27). 08.07.05 року відповідач КП «ЗМВ» та позивач [PERSON] уклали договір купівлі-продажу 13/44 частин нежитлової будівлі, за яким позивач [PERSON] придбав 13/44 частин нежитлової будівлі будинку дитсадка «Сонечко», що виділені внатурі та розташовані м. Зеленодольськ, вул.. Садова, 9 (а.с.28). [PERSON] є власником житлового будинку м. Зеленодольськ, вул.. Садова, 9/4, з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, витягом про державну реєстрацію прав власності (а.с.6,7), технічним паспортом на будівлю, оглянутим в судовому засіданні. Згідно схеми, наявної в технічному паспорті, на ній відображена будівля, зазначена огорожа будівлі (а.с.9). Позивач та представник відповідача погодились, що на даній схемі позначена огорожа і 4 секції цієї огорожі були зняті представниками відповідача. Суд відхиляє твердження представника третьої особи, що це не є огорожа, оскільки він не надав пояснень, що інше аніж огорожа, позначено на схемі. У судовому засіданні позивач погодився, що придбав будівлю разом з парканом. 25.09.2014 року представниками КП «ЗМВ» згідно розпорядження директора КП «ЗМВ» здійснено демонтаж 4 секцій огорожі колишнього дитячого садка «Сонечко», що підтверджується листом директора КП «ЗМВ» (а.с.11). Відповідач [PERSON] вказівок, розпоряджень на вчинення зазначених дій не надав, що підтверджується його листом від 07.10.14 року (а.с.13), та визнається відповідачем у запереченнях проти позову. При вирішенні спору, що виник між сторонами, суд виходить з наступного. Згідно ст.. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності. Згідно ст.. 181 ЦК України де нерухомих речей належать земельні ділянки, обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно дослідженого договору купівлі продажу позивач придбав нерухоме майно, а спірний паркан був встановлений в 90-х роках минулого століття та призначався як огорожа приміщення дитячого садка, що зазначив у запереченнях відповідач КП «ЗМВ». Згідно ст.. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 187 ЦК України визначає, що складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. Належних доказів на підтвердження права власності на спірний паркан відповідач не надав, оскільки, як зазначалось вище, акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (а.с.33) від 29.01.07 року складений комісією у іншому складі, аніж попередній, програмне забезпечення на якому він складений отримано після дати його складання після 29.01.05 року (а.с.91-92), свідок [PERSON] заперечував передачу огорожі окремим актом, сам відповідач КП «ЗМВ» пояснює ці розбіжності як тимчасові недоробки в процедурі поставки на баланс огорожі (а.с.76), в інвентарних описах за 2012, 2013, 2014 року огорожа відсутня (а.с.108-116), а тому вказаний акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (а.с.33) викликає у суду сумнів у його обґрунтованості і суд відхиляє його як неналежний доказ. Також відповідачем не надано доказів, що прийняте нерухоме майно було розділене, розподільчий баланс не складався. Тому, суд приходить до висновку, що позивач придбавши нерухоме майно набув право на приналежність майна огорожу, оскільки вона призначена для обслуговування нерухомої речі. Відповідач КП «ЗМВ» порушив права позивача [PERSON], а тому його порушене право підлягає захисту, шляхом зобовязання відповідача відновити становище, яке існувало до порушення - шляхом відновлення за власний кошт знятих та демонтованих 4 секцій паркану огорожі будівлі за адресою м. Зеленодольськ, вул.. Садова, 9/4, враховуючи, що демонтовані секції паркану перебувають у відповідача. Доказів того, що відповідач має намір у майбутньому демонтувати інші секції суду не надано, тому вимога про заборону вчиняти певні дії задоволенню не підлягає. Такий спосіб захисту, як визнання дій протиправними не передбачено ст.. 16 ЦК України, як спосіб захисту порушеного права, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Також не підлягають задоволенню вимоги про відшкодування шкоди, оскільки факту завдання майнової шкоди не встановлено, а між сторонами виник спір щодо власності. Тому, позовні вимоги позивача слід задовольнити частково. З відповідача слід стягнути понесені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial