Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.01.2017 року звернувся до суду із позовом до Територіальної громади в особі [PERSON] міської ради про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування, посилаючись на те, що 19.10.2015 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину двокімнатної квартири [ADDRESS]Комсомолець Донбасу» м.Донецьк, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого представництвом фонду державного майна України в м.Донецьку 25.09.1995 року, зареєстрованого бюро технічної інвентаризації м.Донецька 25.09.1995 року за № 6/6-639. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON]. Так [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку. Цей факт підтверджується копією довідки № 2625 від 10.12.2015 року, яка видана ТОВ «Фірма Содєйствіє». Але при житті [PERSON] не оформила своїх спадкових прав та померла 15.01.2016 року. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину вищезазначеної квартири, яку [PERSON] прийняла після смерті [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав, а також на 1/2 частину вказаної квартири, що належала самій спадкодавці на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, яке видано представництвом фонду державного майна України в м.Донецьку 25.09.1995 року, зареєстрованого бюро технічної інвентаризації м.Донецька 25.09.1995 року за № 6/6-639. 16.12.2009 року за реєстровим № 1-6378 державним нотаріусом Четвертої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] було посвідчено заповіт від імені [PERSON]. Вказаним заповітом [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, в тому числі на зазначену квартиру заповідач заповідає на користь позивача. Рішеннями Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.05.2016 року (справа № 236/767/16-ц, 236/768/16-ц) були встановлені факти смерті [PERSON] та [PERSON] по м.Донецьку, тобто на тимчасово окупованій території. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який в установленому законом порядку прийняв спадщину 22.12.2016 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори [PERSON] йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим № 4256 на 1/2 частину двокімнатної квартири [ADDRESS]Комсомолець Донбасу» м.Донецьк загальною площею 36,27 кв.м, в тому числі жилою площею 23,90 кв.м та зареєстровано в Держреєстрі майнових прав на нерухоме майно 22.12.2016 року (номер запису про право власності 18244761). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто на 1/2 частину вищезазначеної квартири, яку [PERSON] прийняла після смерті [PERSON], але не оформила в установленому законом порядку та померла 15.01.2016 року, позивачу було відмовлено, в зв»язку з чим державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2016 року. Підставою для відмови стало відсутність правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності на 1/2 частину вказаної квартири на ім.»я [PERSON] Позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири [ADDRESS]Комсомолець Донбасу» м.Донецьк, загальною площею 36,27 ув.м., в тому числі жилою площею 23,90 кв.м., в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 15.01.2016 року в м.Донецьку Донецької області. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача Территоріальної громади в особі [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, у справі є заява, тому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що 19.10.2015 року помер [PERSON] (а.с.21). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину двокімнатної квартири [ADDRESS]Комсомолець Донбасу» м.Донецьк, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого представництвом фонду державного майна України в м.Донецьку 25.09.1995 року, зареєстрованого бюро технічної інвентаризації м.Донецька 25.09.1995 року за № 6/6-639 (а.с.20). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON]. Так [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку. Цей факт підтверджується копією довідки № 2625 від 10.12.2015 року, яка видана ТОВ «Фірма Содєйствіє» (а.с.16). Але при житті [PERSON] не оформила своїх спадкових прав та померла 15.01.2016 року (а.с.22). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину вищезазначеної квартири, яку [PERSON] прийняла після смерті [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав, а також на 1/2 частину вказаної квартири, що належала самій спадкодавці на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, яке видано представництвом фонду державного майна України в м.Донецьку 25.09.1995 року, зареєстрованого бюро технічної інвентаризації м.Донецька 25.09.1995 року за № 6/6-639 (а.с.20). 16.12.2009 року за реєстровим № 1-6378 державним нотаріусом Четвертої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] було посвідчено заповіт від імені [PERSON] (а.с.44). Вказаним заповітом [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, в тому числі на зазначену квартиру заповідач заповідає на користь позивача. Рішеннями Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.05.2016 року (справа № 236/767/16-ц, 236/768/16-ц) були встановлені факти смерті [PERSON] та [PERSON] по м.Донецьку, тобто на тимчасово окупованій території (а.с.18-19). Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який в установленому законом порядку прийняв спадщину 22.12.2016 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори [PERSON] йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим № 4256 на 1/2 частину двокімнатної квартири [ADDRESS]Комсомолець Донбасу» м.Донецьк загальною площею 36,27 кв.м, в тому числі жилою площею 23,90 кв.м (а.с.14) та зареєстровано в Держреєстрі майнових прав на нерухоме майно 22.12.2016 року (номер запису про право власності 18244761). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто на 1/2 частину вищезазначеної квартири, яку [PERSON] прийняла після смерті [PERSON], але не оформила в установленому законом порядку та померла 15.01.2016 року, позивачу було відмовлено (а.с.13), в зв»язку з чим державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2016 року. Підставою для відмови стало відсутність правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності на 1/2 частину вказаної квартири на ім.»я [PERSON] Позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири [ADDRESS]Комсомолець Донбасу» м.Донецьк, загальною площею 36,27 ув.м., в тому числі жилою площею 23,90 кв.м., в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 15.01.2016 року в м.Донецьку Донецької області. Згідно за ст.1216 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved