Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач 19.06.2015 року звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою та просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позовної заяви до суду. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказувала, що під час перебування у шлюбі з відповідачем вона народила сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] не надає, чим поставив позивача в скрутне матеріальне становище. Відповідач фізично здоровий чоловік, працює, отримує стабільну заробітну плату, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини Позивач в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що з відповідачем вони проживають разом, але він не в повному обсязі та не завжди надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а вона не може самостійно забезпечити належне утримання їх дитини. Відповідач позовні вимоги не визнав, вказував що з позивачем та їх малолітньою дитиною проживають разом в одному будинку та він приймає участь у вихованні та утриманні дитини. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано 25.08.2012 року виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ від 05.08.2012 року (а.с.3). У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Дитина проживає разом з батьками по вул. Матросова, 19, с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, про що вказували сторони в судовому засіданні, але як вбачається з довідки Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 15.07.2015 року за № 7, що син [PERSON] [INFO] знаходиться на утриманні матері (а.с.7). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Суд дійшов висновку, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку та розміру надання матеріальної допомоги на утримання дитини, тобто угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO], між сторонами не досягнуто. Частина 1 ст.18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З довідки № 201 від 08.06.2015 року, виданої ДП птахофабрика «Лозуватська» приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «[PERSON] Паблік Лімітед» вбачається, що боржник працює, отримує стабільну заробітну плату (а.с.5,6), отже має змогу сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Відповідач не надав достатніх та переконливих доказів, що він забезпечує побут дитини, надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини в достатньому розмірі, як не надав доказів і того, що він в силу матеріального становища не спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що відповідач працює, отримує стабільну заробітну плату, інших аліментних зобовязань не має, позивач не має змоги самостійно утримувати дитину, тому відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дитини, отже суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19.06.2015 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору та у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved