Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивач 30.12.2020 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом. Позовна заява мотивована тим, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку у позивача та отримує державну соціальну допомогу на дітей одиноким матерям. 13.09.2019 року відповідач надала до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі - Управління) заяву про призначення державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям. На підставі наданих документів відповідачу було призначено допомогу одиноким матерям з 01.09.2019 року по 29.02.2020 року. Однак, [PERSON] свідомо приховала інформацію про зміни, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на отримання допомоги на дітей одиноким матерям та на визначення її розміру. 26.06.2020 року до Управління надійшли повідомлення з Чечелівського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області про внесення змін до актового запису № 236 від 09.03.2006 року про визнання батьківства на [PERSON] та до актового запису № 725 від 19.07.2011 року про визнання батьківства на [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідачем не повідомлено про зміни в складі сім`ї, Управлінням 02.07.2020 року припинено виплату державної соціальної допомоги та було зроблено перерахунок надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги за період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року та визначено обсяг надміру сплачених коштів у розмірі 5965,74 грн. 14.07.2020 року та 29.10.2020 року відповідачу були надіслані повідомлення № 1016ч та № 1625ч про припинення виплати державної соціальної допомоги та повернення надміру сплачених коштів у розмірі 5965,74 грн., однак на теперішній час відповідач кошти добровільно не повернула. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги одиноким матерям у розмірі 5965,74 грн. та судові витрати по справі. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представником позивача надано суду заяву, у якій вона позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Відзиву не надала, інформації про поважність причин неподання відзиву від відповідача також не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та зібрані у справі докази, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Відносини, які склалися між сторонами, регулюються Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон) та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ № 1751 від 27.12.2001 року (далі - Порядок). Положеннями ст. 1 Закону встановлено, громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Частина 1 статті 5 Закону визначає, що допомога у зв`язку з вагітністю та пологами (крім допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону), допомога при народженні дитини, допомога при усиновленні дитини, допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, допомога на дітей одиноким матерям, допомога на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, призначається і виплачується органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника). Судом встановлено, що [PERSON] 13.09.2019 року звернулась до Управління із заявою про призначення державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, у якій, зокрема, було повідомлено, що наведені нею відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на призначення рішення щодо надання соціальної допомоги будуть перевірені згідно з чинним законодавством України, а також зобов`язалась повідомляти органи праці та соціального захисту населення про зміну обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги (а.с. 9-10). Виплата коштів державної соціальної допомоги одиноким матерям нараховувалася за період з 01.09.2019 року по 29.02.2020 року. Відповідно до повідомлень Чечелівського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області № 2031/14.6-52 від 20.12.2019 року та № 2033/14.6-52 20.12.2019 року про визнання батьківства, які надійшли до Управління 26.06.2020 року, до актового запису № 236 від 09.03.2006 року внесено відомості про батька дитини [PERSON] та до актового запису № 725 від 19.07.2011 року внесено відомості про батька дитини [PERSON] (а.с. 15, 16). У зв`язку з тим, що відповідачем не повідомлено про зміну складу сім`ї, Управлінням 02.07.2020 року припинено виплату державної соціальної допомоги та було зроблено перерахунок надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги за період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року та визначено обсяг надміру сплачених коштів (а.с. 17). Відповідно до розрахунку надміру отриманих коштів [PERSON] за період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року, їх розмір складає 5965,74 грн. (а.с. 18). 14.07.2020 року та 29.10.2020 року відповідачу були надіслані повідомлення № 1016ч та № 1625ч про припинення виплати державної соціальної допомоги та повернення надміру сплачених коштів у розмірі 5965,74 грн. (а.с. 19, 20), однак відповідач кошти не повернула. Пунктом 49 Порядку встановлено, що особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органам соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на виплату такої допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Якщо отримувачам державної допомоги сім`ям з дітьми, якими подано документи із свідомо неправдивими відомостями, не подано відомостей про зміни у складі сім`ї, приховуються обставини, які впливають на призначення і виплату допомоги, було надміру виплачено суми допомоги, органи соціального захисту населення: визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної допомоги сім`ям з дітьми та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють отримувачу державної допомоги сім`ям з дітьми про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. У разі неможливості добровільного повернення або утримання коштів, які підлягають поверненню, такі кошти стягуються в судовому порядку. З вищевказаного вбачається, що законодавець покладає на особу, яка звернулась за призначенням усіх видів соціальної допомоги, обов`язок подавати достовірні відомості про обставини, що впливають на умови її призначення та виплати, і лише в разі умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними, з такої особи стягується сума виплаченої допомоги. [PERSON] не надала інформацію про зміни, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на отримання допомоги на дітей одиноким матерям та на визначення її розміру, оскільки, відповідно до повідомлень Чечелівського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області було встановлено, що [PERSON] при оформленні соціальної допомоги, надала недостовірну інформацію про склад сім`ї, а саме: приховала внесення змін до актового запису з визнання батьківства (а.с. 11-13). Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що [PERSON] , всупереч ст. 81 ЦПК України, не надала суду доказів, які б спростовували викладені у позовній заяві обставини, суд доходить висновку, що відповідач безпідставно отримала грошову допомогу у розмірі 5965,74 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що грошові кошти державної соціальної допомоги одиноким матерям у розмірі 5965,74 грн. отримані відповідачем без достатньої правової підстави, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. За змістом ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved