Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.04.2019р звернувся до суду із дійсним позовом, вказуючи, що з 17.04.2010 року по 24.03.2015 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , відповідачкою у справі, від шлюбу з якою вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідно рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26.12.2016р з нього ( [PERSON] ) на користь його колишньої дружини [PERSON] утримуються аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29.08.2016р та до повноліття дитини тобто до [INFO] . На сьогоднішній час його матеріальне і сімейне становище змінилося. Так, на даний час він ( [PERSON] ) має іншу сім`ю, його дружина наразі не працює і знаходиться на його утриманні, від цього шлюбу у нього є дитина - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що його ( [PERSON] ) заробіток не є постійним, тому надалі сплачувати аліменти колишній дружині в тому розмірі, який складає 1/3 частку доходу (заробітку) не є можливим, так як це унеможливлює його існування як людини, та залишок після утримання аліментів є недостатнім для нормального існування, харчування та життя взагалі, чим погіршується його матеріальний стан та добробут його сім`ї. Вказує, що відповідачка [PERSON] є працездатною особою, працює, отримує достатню для неї та родини заробітну плату, мешкає разом з цивільним чоловіком, тому має ще і інший дохід, коли як він ( [PERSON] ) мешкає окремо, його мати пенсіонерка, не має можливості допомагати йому. Просить винести рішення, яким зменшити розмір аліментів з 1/3 частини до 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно по виконавчому листу Краматорського міського суду по справі №234/13130/16-ц, №2/234/5396/16 від 26.12.2016р про стягнення з нього ( [PERSON] ) на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 29.08.2016р до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідачка [PERSON] 12.08.2019 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позову [PERSON] в повному обсязі, зазначивши, що з серпня 2014 року позивач виїхав до РФ м.Санкт-Петербургу, де, маючи освіту бакалавра за спеціальністю оператор на верстатах з числовим програмним керуванням, маючи 4-річний досвід роботи на заводі НКМЗ за спеціальністю, він знаходить роботу, тимчасове житло та, згодом, і нову дружину. Трохи пізніше (24.03.2015р) він ( [PERSON] ) розриває їх шлюб, укладений 17.04.2010р та вирішує у добровільному порядку висилати кошти на утримання їх спільної доньки. Але згодом, він переглянув своє рішення та відмовився допомагати своїй доньці добровільно, відправивши її ( [PERSON] ) до суду з позовом про стягнення аліментів й з того часу він перестав цікавитися життям та здоров`ям своєї дитини, ніякої іншої допомоги, окрім аліментів не надавав та не надав жодної довідки про свої доходи. Крім того, вказує, що позивач не надав жодної довідки, що він чи його теперішня дружина є непрацездатними, або мають проблеми зі здоров`ям, та окрім, як [PERSON] , нікому не сплачує аліменти. З 29.08.2016р [PERSON] сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, та по суті він сплачує 1/3 від середньої заробітної плати по м.Краматорську, при цьому живучі та працюючи у м.Санкт-Петербург, де середня заробітна плата набагато (приблизно у три рази) вища ніж у м.Краматорськ. Вона ( [PERSON] ) працює та має заробітну плату, яка дорівнює мінімальній заробітній платі в Україні, з донькою вона прописана та мешкає з її ( [PERSON] ) матір`ю, яка є пенсіонеркою, тому потребує також фінансової допомоги; ніякого офіційного чи цивільного чоловіка не має, інших доходів, окрім заробітної плати, не отримує. Отже не може самостійно забезпечити належний рівень утримання дитини. Зазначає, що потреби дитини на харчування, одяг, взуття, лікування лише збільшуються, так як донька перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря КЗ ЦПМСД №1 амбулаторії №1 з діагнозом: хронічний пієлонефрит та атопічний дерматит, що потребує постійного лікування та діагностики, що зумовлює виникнення значних витрат, а її ( [PERSON] ) матеріальне становище не поліпшилося. Також вказує, що її донька [PERSON] займається танцями у школі мистецтв, у зв`язку з чим вона ( [PERSON] ) вимушена нести витрати на оплату навчання, купівлю уніформи для навчання, пошив костюмів для виступів, збори та оплату проїзду до конкурсів в повному обсязі; на час навчання у школі, оплачує приватні додаткові заняття англійською мовою два рази на тиждень; оплачує відвідування кінотеатру, театру, виставок, музеїв, екскурсій. Просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Представник позивача Голованік В .В. 15.08.2019 подала до суду відповідь на відзив відповідачки [PERSON] на позовну заяву про зменшення розміру аліментів, в якій зазначила, що з 17.04.2010р по 24.03.2015р [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] , від шлюбу з якою вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З вини відповідачки позивач не має можливості спілкуватися зі своєю дитиною, позбавлений законного права бути обізнаним як про стан здоров`я [PERSON] , так і її фізичний, духовний розвиток, її уподобання, свідомо відповідачка нехтуючи своїми обов`язками як мати, не надає йому ( [PERSON] ) можливості бути батьком дитини, розглядаючи його тільки як джерело доходу особисто для неї, так як майже дев`ять років остання не працювала. Позивач [PERSON] ніколи не відмовлявся від матеріальної допомоги своїй донці, сплачує аліменти на її потреби, а не на потреби здорової молодої жінки, яка наразі вважає не надто піклується їх дитиною, яка перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Звертає увагу на хибні припущенні відповідачки стосовно досвіту роботи позивача на підприємстві НКМЗ, так як відповідно до запису в трудовій книжці він «токар- розточувальник» 3 розряду, а відповідно до диплому бакалавра він «фахівець-механік». Вважає, що діти народженні від різних матерів мають однакове право на матеріальну допомогу, тому позивач звернувся до суду, щоб сплачувати матеріальну допомогу не тільки доньці від першого шлюбу, і оскільки проживає з дружиною, яка наразі знаходиться в декретній відпустці і не має доходи, а він ( [PERSON] ), перебиваюся випадковими заробітками, сплачує аліменти відповідачці [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] . Кожен місяць позивач сплачує близько 3000грн на утримання доньки, при цьому відповідачка також отримує мінімальну заробітну плату, працюючи в ломбарді. Вважає не вірним порівняння відповідачки заробітної плати у м.Краматорську із середньою заробітною платою в м.Санкт-Петербург, оскільки, не зважаючи на вищий рівень заробітної плати, витрати на проживання в м. Санкт-Петербург значно вище ніж у м. Краматорську. Стосовно цивільного чоловіка відповідачки, позивач додав до матеріалів цивільної справи принт сторінки, на якій зображені його колишня дружина, його донька [PERSON] , та обранець відповідачки. Стосовно стану та здоров`я [PERSON] , позивач вважає, що це не все так однозначно. З одного боку існує проблема пієлонефрит, але він себе ніяк не проявляє, дитина займається танцями, успішна в школі, майже не пропускає заняття, а надані відповідачкою довідки, були отримані за допомогою родичів останньої, які працюють в медичному закладі. Позивач також вважає, що не відповідає дійсності те, що абсолютне все дитині придбано її матір`ю (відповідачкою), так як копії квитанцій додані до позову, говорять про те, що аліменти вона отримує кожен місяць, був єдиний платіж на суму 45000грн, але поведінка відповідачки свідчить про те, що вона використовує гроші не за цільовим призначенням. Посилання відповідачки на свою матір пенсіонерку, на думку позивача, є неправдивим, так як позивач, після спілкування із колишньою тещою [PERSON] по скайпу, дізнався від останньої, що відповідачка піднімає руку на дитину, грошей не дає, бабуся усе сама покупає онуці. 13 листопада 2019 року відповідачка [PERSON] подала до суду свої заперечення на відповідь на відзив відповідача на позовну заяву про зменшення розміру аліментів, в яких зазначила, що у липні 2014 року вона ( [PERSON] ) отримала диплом бакалавру зі спеціальності «Економіст підприємства», але на підставі виникнення у доньки хронічної хвороби (пієлонефрит), знаходилася у декретній відпустці до досягненні останньою 6 років та трошки раніше, а сама з 01.08.2016р, стала працювати касиром-оцінювальником у ломбарді, так як важко знайти роботу без досвіду та ще й з дитиною 5 років, котра через часті хвороби майже не відвідувала дитячий садочок. На теперішній час єдиним її джерелом доходу є заробітна платня, у шлюбі вона не перебуває, ані в офіційному, ані в фактичному, є кохана людина та він проживає та працює в іншому місті, а скріншот зі сторінки фейсбуку, у якому не зазначено у статусі «у шлюбі», вважає неналежним та таким, що не стосується справи. Вказує, що її мати - пенсіонерка, отримує пенсію близько 2000грн, з якої сплачує частину комунальних платежів, частину сплачує вона ( [PERSON] ). На момент подачі заяви на аліменти у серпні 2016 року все було навпаки - вона [PERSON] ) перебувала у фактичному шлюбі з іншим чоловіком, який забезпечував її та її доньку, вони з донькою мешкали в його квартирі, а її мати працювала та отримувала хорошу зарплатню, також купувала доньці деякі речі. Зі слів матері позивача ( [PERSON] ), позивач втратив роботу та працював не офіційно вантажником. Позивач ніяк не реалізовує свої права та обов`язки щодо дитини, так як вона ( [PERSON] ) разом із донькою має постійне проживання за адресою прописки. [PERSON] обізнаний про навчальний заклад, який відвідує його донька, так як його мати - [PERSON] без будь-яких перешкод відвідувала онуку декілька разів саме в ЗОШ №16 та на ігровому майданчику біля будинку проживання. Жодних заяв до органу опіки та піклування не було подано позивачем ані про цільове використання аліментів, ані про встановленні перешкод у побаченнях з дитиною. Заперечує, що вона ( [PERSON] ) не надто піклується своєю дитиною, так як звичайна працююча мати, у вільний від роботи час, готує дитині їжу, відводить до навчального закладу, допомагає з домашнім завданням, гуляє на вулиці з дитиною, організує дозвілля необхідне для розвитку доньки, піклується про моральне та фізичне здоров`я донечки та інше. Зазначає, що з усіма своїми родичами вона ( [PERSON] ) має добрі рівні стосунки. Вважає сумнівною довідку про доходи [PERSON] , так як дитина в неї народилася [INFO] , а в декретній відпустці вона знаходиться з 14.08.2018р, тобто народження дитини не заважало їй працювати 1,5 року, крім того, з цієї довідки про доходи нічого не зрозуміло. Вважає, що маючи достатній досвід на роботі НКМЗ токарем-розточувальником 3 розряду, диплом бакалавру, дає позивачу змогу не перебиватися випадковими заробітками, а мати стабільну та добре оплачувану роботу. Зазначає, що під час їх шлюбу позивач повідомляв, що працює на заводі «КСМ Северо-Запад» у Санкт-Петербурзі та має зарплатню 45000руб на місяць, отримує вищий розряд - 4. У Санкт-Петербурзі він живе та працює вже більше 5 років, про його платоспроможність в 1/3 частку - 3000грн на місяць також свідчить те, що протягом одного місяця - квітня 2018 року він сплатив борг у 45000грн одним платежем. Вказує, що не можливо забезпечувати дитину з 1500грн аліментів, виходячи з того, що значні витрати йдуть на навчання танцями (250 грн/місяць + витрати на пошив костюму та витрати на участь у конкурсі та дорогу-раз на півроку), відвідування репетитора з англійської мови (8 годин = 640грн/місяць), не можливо погіршити якість продуктів харчування, так як у дитини хронічні захворювання, при яких потрібна дієта; з 01.01.2020р дорожчає сплата за харчування у школі. Зараз, при аліментах в 3000 грн дитина отримає 200грн/міс на власні потреби - купівлю якихось незначних іграшок та інше. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали пояснення аналогічні тим, що зазначені в їх заявах по суті справи, та не заперечували, якщо розмір аліментів буде зменшений судом не до 1/6 частини, а до ј частини з усіх видів доходу (заробітку) позивача. Відповідачка [PERSON] судовому засіданні також надала пояснення аналогічні тим, що зазначені в її заявах по суті справи, просила відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , мати відповідачки, пояснила, що її донька ( [PERSON] ) працює, а онука ( [PERSON] ) відвідує хореографію, додатково вивчає англійську мову, онука часто хворіє, у зв`язку з чим потребує додаткові витрати на лікування. Зазначила, що позивач [PERSON] не цікавиться дитиною, їй ( [PERSON] ) не відомо, в якому розмірі він сплачує аліменти на користь [PERSON] , також, не відомо, чи зверталась її донька до позивача з вимогою про надання додаткової допомоги на дитину. Вказує, що у позивача за півтори роки, коли він не сплачував аліменти, виникла заборгованість у розмірі 45000грн, а до примусового стягнення з нього аліментів, останній добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання [PERSON] . Вислухавши пояснення представників позивача, відповідачку, свідка, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд знаходить заявлений позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає частоковму задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 17 квітня 2010 року. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 24 березня 2015 року шлюб між ними розірвано (справа №234/2839/15ц, провадження №2/234/1957/15). Рішення набрало законної сили 06.04.2015р. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.11.2010р, актовий запис №1530). На підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 грудня 2016 року (справа №234/13130/16-ц, провадження №2/234/5396/16) з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29.08.2016р та до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Згідно розрахунку від 28.03.2019р, наданого Краматорським МВ ДВС, встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] по виконавчому листу Краматорського міського суду по справі №234/13130/16-ц від 26.12.2016р - відсутня. 28 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28.10.2016р, видане у відділі ЗАГС Приморського району комітету по справам ЗАГС Уряду Санкт-Петербург, актовий запис №2775). Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 21.02.2017р, яке складене та видане у відділі РАГС про народження - палац «Малютка» комітету по справам ЗАГС Уряду Санкт-Петербург, актовий запис №1186, убачається, що позивач [PERSON] має від другого шлюбу малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . З довідки про нарахування заробітної плати, виданої із СОШ №57 Приморського району м.Санкт-Петербург від 15.03.2019р за №б/н, друга дружина позивача - [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 14.08.2018р по 13.02.2020р та отримувала допомогу по 50руб щомісяця. Судом також встановлено, що відповідачка [PERSON] працює в ПТ «ПП «Ера-Дон» і Компанія «Ваш Ломбард», розмір її заробітної плати у 2019 році складав 4 300,00 грн. на місяць (Індивідуальні відомості про застраховану особу Форми ОК-7). Згідно Довідки № 32923 про склад сім`ї, виданої Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру Територіальної громади Краматорської міської ради 21.08.2019, відповідачка [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом із дочкою [PERSON] , [INFO], та [PERSON] - мати відповідачки. Згідно наданих суду медичних документів дитина сторін - [PERSON] , знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря КЗЦПМСД №1 амбулаторія №1 з діагнозом: хронічний пієлонефрит у стадії ремісії, атопічний дерматит. Потребує санаторно-курортного лікування. З наданих відповідачкою доказів встановлено, що [PERSON] , [INFO], на платній основі займається танцями у Мистецькій школі. Крім того, в судовому засіданні був досліджений наданий позивачем CD-диск з відеозаписом розмови позивача з мамою відповідачки - [PERSON] щодо невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків. Проте суд не приймає вказаний доказ до уваги при ухваленні рішення по справі, оскільки розмова, яка зафіксована на диску, відбулася ще у 2015 році. Докази існування на теперішній час обставин, про які йдеться мова у розмові між позивачем та [PERSON] , суду не надані. Ухвалюючи рішення по справі суд застосовує наступні норми права. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 182 СК України та приписів пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Доводи відповідачки про те, що позивачем до матеріалів справи не було долучено жодного документу на підтвердження обґрунтування підстав зменшення розміру аліментів спростовуються матеріалами справи, оскільки всі докази долучені до матеріалів справи та були предметом дослідження в судовому засіданні. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як встановлено у судовому засіданні, на день звернення до суду позивач має двох неповнолітніх дітей. Один з яких проживає разом з ним, а другий разом з відповідачкою, на якого він сплачує аліменти. Зміна сімейного стану у вигляді народження ще однієї дитини, яка також перебуває на утриманні позивача є підставою, в розумінні положень ст.192 СК України для зміни стягнутих раніше аліментів. Крім того, відповідно до ч.4 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - 1/4, на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей - 1/2 частину заробітку. Тобто законодавцем визначено залежність розміру аліментів від кількості дітей платника аліментів. Враховуючи вказане, аліменти які позивач сплачує на старшу дитину у розмірі 1/3 частини від заробітку, він має сплачувати на двох дітей, як визначено у ч.4 ст.161 ЦПК України. Потребування додаткових витрат на дитину що викликані особливими обставинами, а саме, хворобою дитини, розвитком її здібностей лежать в площині інших відносин, аніж по даній справі, що регулюються положеннями ст. 185 СК України. Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з огляду на встановлення законодавчо визначених підстав для зменшення розміру аліментів, передбачених ст.192 СК України, а саме: зміни матеріального та сімейного стану позивача, зокрема, перебування позивача у другому шлюбі, наявність у позивача іншої дитини, враховуючи позицію представників позивача [PERSON] та [PERSON] , які не заперечували, якщо розмір аліментів буде зменшений судом не до 1/6 частини, а до ј частини з усіх видів доходу (заробітку) позивача, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO], з 1/3 до 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] , задовольнивши тим самим позовні вимоги [PERSON] частково.

Outcome: partial