Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 12.03.2018 року до суду з цим позовом та просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на скрутне матеріальне становище, а саме на те, що на чотирьох дітей він сплачує аліменти у розмірі ? частини своїх доходів. На даний час виплачує аліменти на утримання [PERSON], яка не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за сином [PERSON], [INFO]. Крім того проживає в орендованому приватному будинку, так як власного житла не має, за оренду житла сплачує щомісяця, а також витрачає значну суму на придбання дров та вугілля для опалення. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд задовольнити позовні вимоги та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, згідно якої позов визнала, не заперечувала проти його задоволення та просила розглянути справу у її відсутність. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2013 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходів відповідача, щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] [INFO], починаючи з 17.01.2013 року, до його повноліття, тобто до [INFO] року. Згідно судового наказу від 12.12.2017 року, виданого Котовським міськрайонним судом Одеської області з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Як вбачаєтьсяз довідки, про здійснення відрахування та виплати, наданої виробничим підрозділом «Локомотивне депо Подільськ» Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» за період липня 2017 року по грудень 2017 року [PERSON] з заробітної плати сплачені аліменти у розмірі 15694 грн. 79 коп. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З аналізу даних правових норм вбачається, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Крім того, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Під зміною матеріального положення розуміється, зокрема, погіршення майнового положення платника аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Аналогічний правовий висновок міститься й у Постанові Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014 року, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд приймає до уваги що, з моменту стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання малолітнього [PERSON] до досягнення повноліття за рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2013 року, на теперішній час змінилось матеріальне становище позивача, оскільки на його утриманні знаходяться ще троє дітей та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за сином [PERSON] [INFO]. Таким чином, позивач довів суду істотні зміни його матеріального положення, які дають підстави для зменшення розміру аліментів. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дитину на 2018 рік в Україні з 1 січня пo 30 червня відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» складає для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв - 1860 гpивeнь. Тобто 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку повинно скласти 930 грн. За таких обставин, суд вважає, що для повноцінного захисту інтересів дитини розмір аліментів не може бути меншим ніж визначено в законодавстві. Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов'язок батьків утримувати дитину, суд вважає доцільним визначити розмір присуджених до стягнення аліментів в частці заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, виходячи з принципу розумності та справедливості та зменшити розмір аліментів присуджених до стягнення з позивача за рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2013 року з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином [PERSON] повноліття, таким чином, задовольнивши позовні вимоги. Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснює, що у новому розмірі аліментів сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved