Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач 12.11.2013 року звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що 20 вересня 2013 року біля 11.30 години на зупинці трамваю «Державний цирк» позивач очікувала на трамвай. Після прибуття і зупинки трамваю двері якого були відчинені позивач рухалася для посадки в цей трамвай, в цій момент відповідач управляючи автомобілем, що належить йому, держ рег. знак [NUMBER], рухаючись по вул. Косіора з боку критого ринку зробив наїзд на позивача. При наїзді на позивача вищезгаданого авто позивач опинилася на капоті авто, вдари лася об стоячу маршрутку и звалилася на асфальтне покриття і знепритомніла. Від удару позивач не пометає що далі коїлось. Приходячи до тями позивач чула, що люди які знаходились на зупи нці трамваю кричали «куди ви її тягнете, викликайте скоріше швидку допомогу, міліцію і ДАІ». Коли позивач прийшла до тями вона відчула, що знаходиться в автомобілі. Водій запитав позивача «де ви живете, ми вас відвеземо додому». На відповідь позивача «я живу біля міліції» водій, злякавшись та висадив її по вул. Стрельникова і зник. В результаті ДТП позивачу була заподіяна травма «струс головного мозку, забивна ра на м'якої тканини голови, та ніг. Згідно з укладенням судово-медичного експерта (довідка №004594 від 20.09.2013 ), отриманим в результаті дорожньо-транспортної пригоди 20.09.2013 року заподіяні позивачу ушкодження розцінені «як шкода здоров'ю середньої тяжкості». Постановою від 25.10.2013 року Довгинцівського район ного суду відповідача признано винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення. Із-за заподіяної травми позивач вимушена від 20.09.2013 і на цей час лікуватися у лі карів декількох спеціальностей (травматолог, невропатолог, терапевт та інші.). У цей період позивач вимушена була оплачувати лікування (500грн), що завдало ії значної матеріальної шкоди. Окрім матеріальної шкоди позивачу заподіяні моральні страждання: на протязі двох неділь позивач пересувалася за допомогою милиць; по цей час позивач проходить курс амбулаторного лікування; із-за травм позивача мучать постійні болі голови в суглобах ніг та безсоння; внаслідок ДТП і струсу головного мозку довгий час позивач терпіла сильні головні болі; За період з 20.09.2013. по сьогоднішній час на придбання ліків і медтехніки (мили ці) позивачем було витрачено 1180,04 гри (оригінали чеків додаються). Загальна сума заподіяної позивачу матеріальної шкоди складає 1680.04 грн. Заподіяна позивачу моральна шкода, враховуючи перенесені фізичні і моральні страж дання (ходіння з милицею), то що позивачу досі доводиться проходити профілактику травми, має відбутися санаторно-курортне лікування, позивач оцінює у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. 04.03.2014 року позивач надала суду клопотання про доручення доказів до матеріалів справи, збільшив ціну позову на суму 507,29 грн. Позивач просить суд, стягнути з відповідача на її користь: відшкодування за подіяної матеріальної шкоди в сумі 2 187,33 гривні, відшкодування за подіяної моральної шкоди в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень, та судові витрати. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач погодився сплатити позивачу матеріальну шкоду у повному обсязі, з відшкодуванням позивачу моральної шкоди не згоден. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.10.2013 року (а.с. 4 - копія постанови) відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП та визнано винним відповідача в скоєнні ДТП, в наслідок якого відповідач здійснив наїзд на позивача, яка здійснювала посадку на трамвай на зупинці. Відповідач вину визнав у повному обсязі. Згідно довідки №004594 від 20.09.2013 року наданою КЗ «Криворізькою МКЛ №2» ДОР» (а.с.5 - копія довідки) позивачу встановлено діагноз: струс головного мозку, забивна ра на м'якої тканини голови, та ніг, та рекомендовано лікування у невролога, травматолога. Згідно рекомендацій лікаря (а.с.32-37 - копії амбулаторної картки), позивач витратила на лікування 2 187,33 гривні, що підтверджується копіями чеків (а.с.7,8,27-28 - копії чеків). Окрім матеріальної шкоди позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягають в наступному: на протязі двох неділь позивач пересувалася за допомогою милиць; по цей час позивач проходить курс амбулаторного лікування; із-за травм позивача мучать постійні болі голови в суглобах ніг та безсоння; внаслідок ДТП і струсу головного мозку довгий час позивач терпіла сильні головні болі. Позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Щодо стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно п.17-1 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право пред'явити позов про її відшкодування. Пунктом 3 цієї ж постанови встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Окрім цього, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди «(зі змінами та доповненнями) було роз'яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб в розмірі відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд, враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачам моральних, душевних, психічних і фізичних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення), приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди ґрунтуються на законі та підтверджуються належними та допустимими доказами по справі та повинні бути стягнуті саме з відповідача, як винуватця ДТП. Разом з цим, з огляду на тривалість вказаних страждань, характеру ушкодження майна, характеру немайнових витрат, суд визнає заявлений розмір моральної шкоди надмірно завищеним, у зв'язку з чим, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково, а саме в розмірі 1 000,00 грн.

Outcome: partial