Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач 24 квітня 2018 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]; дитина проживає постійно з нею, коштів не достатньо для її утримання, матеріальної допомоги не отримує. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно. Ухвалою суду від 07 травня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснив, що приймає участь в утриманні сина, до цього часу добровільно надавав матеріальну допомогу позивачці на утримання сина, що в судовому засіданні підтвердила сама позивачка, згоден сплачувати аліменти у розмірі, визначеному законодавством. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, з урахуванням вищевказаних норм матеріального права та встановлених обставин під час розгляду справи, дослідивши зібрані у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач інших дітей на утриманні не має, має постійне місце роботи та постійний дохід, враховуючи засади розумності та справедливості, дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в примусовому порядку, визначивши розмір аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дати подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved