Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач 19.06.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 грн. В позові посилалася на те, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2014 року, від якого мають сина, який проживає разом з нею. Шлюб з відповідачем на даний час не розірваний, проте вони разом не проживають. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У вересні 2015 року позивач подала до суду уточнений позов, в якому просила вже стягнути аліменти в частці від заробітку, а саме в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття сина. У позові додатково послалася на те, що відповідач працює в ТОВ «Дека», отримує регулярний дохід і може надавати матеріальну допомогу, але цього не робить. Аліментів відповідач нікому не платить, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має. Вважає, що сума аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів в місяць на даний час є достатньою і справедливою. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала уточнений позов із зазначених у ньому підстав, додатково пояснивши, що надані відповідачем докази того, що його мати є інвалідом третьої групи, і він, як син, надає їй матеріальну допомогу, не можуть бути враховані судом, бо відсутнє рішення суду про стягнення з нього коштів на утримання матері, крім цього, дана група інвалідності є робочою. Наскільки їй відмово, у його матері є декілька квартир, які можна здавати в оренду, а також земельний пай. Крім цього, сам відповідач, крім заробітної плати, має й інші доходи від своєї юридичної діяльності. Позивач на даний час отримує державну допомогу на дитину приблизно в розмірі 800 грн. Відповідач [PERSON] позов визнав частково: не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частки від доходів, пояснивши свою позицію тим, що позивач не обґрунтувала, чому вона просить саме такий розмірі аліментів. Доводи про наявність у його матері іншого житла, земельного паю є голослівними, - у неї немає інших доходів і в оренду вона нічого не здає. Він допомагає їй матеріально, бо вона має інвалідність третьої групи, яку отримала у звязку з переломом черепу, тому не може працювати. Дружина отримала декретні кошти в розмірі 7000,00 грн., разову допомогу в розмірі 10000,00 грн. і розпорядилася ними на власний розсуд. Зараз отримує щомісячно на дитину по 800 грн. Він не мав можливості допомагати своїй дитини добровільно, бо дружина проживає наразі зі своїми батьками і йому забороняють бачитися з сином та не приймають від нього ніякі передачі, на дзвінки не відповідають. Вони навіть похрестили дитину без нього. Зараз у суді є справа за його позовом щодо визначення побачень з дитиною. Коли йому за рішенням суду будуть визначені дні, він буде допомагати дитині більше та купувати йому все необхідне. Вважає, що на даний час сума аліментів в розмірі 1/4 частки від його доходів буде обєктивною, бо матеріальне становище дружини краще, ніж його: він має сплачувати комунальні платежі, допомагати своїй матері та утримувати себе. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2014 року, мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], батьком у свідоцтві про народження якого зазначений відповідач. З довідки вуличного комітету №3 м.Бердянська від 18.06.2015 року вбачається, що позивач разом з сином мешкає в буд.№6 по вул. Магнітогорській у м.Бердянську разом зі своїми батьками. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають значення. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»N 2402-III від 26.04.2001р. передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно довідки про доходи б/н від 07.07.2015 року, відповідач [PERSON] працює в ТОВ Фірма «Дека» на посаді юрисконсульта, отримує заробітну плату в розмірі 1700 грн., тому аліменти підлягають стягненню в часті від заробітку (доходу), відповідно до положень ст.183 СК України. З пояснень представника позивача, на даний час [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує державну допомогу в розмірі 800 грн., проте відповідної довідки суду не надала, але дана обставина не заперечується і відповідачем, тому не потребує доведення. З приводу заперечень відповідача про те, що він може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку, суд зважає на наступне. Як вбачається з наданих відповідачем письмових доказів, його мати [PERSON] є інвалідом третьої групи та отримує державну соціальну допомогу в розмірі 949,00 грн., що підтверджується копією свідоцтва про народження відповідача, довідки №233 управління праці та соціального захисту населення виконкому Бердянської міської ради та довідкою №1571 від 17.09.2015 року. Даний розмір допомоги відповідає прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Втім, незважаючи на те, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів щодо надання матеріальної допомоги своїй матері, суд все-таки приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його доходів, оскільки позивачем не обґрунтовано необхідність отримання аліментів в розмірі 1/3 частини від доходів відповідача. Крім цього, суд враховує, що дитина ще є грудною та не потребує якихсь додаткових витрат на харчування, придбання одягу, взуття, інтелектуальний чи культурний розвиток, а тому визначеного розміру аліментів, на переконання суду, буде достатнім на даний час для покриття витрат на забезпечення належного утримання дитини відповідно до її фізіологічно-вікових потреб. При постановленні рішення про стягнення аліментів у визначеному розмірі суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України чи стягнення додаткових витрат на дитину згідно із ст.185 СК України. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial