Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач 25.10.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів, просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 19.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 400 ; стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], мешканця [INFO] аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітної плати /доходів/, але не нижче 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня звернення до суду і до повноліття сина, тобто до 26.09.2030 року; стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору, вказуючи на те, що з 19.11.2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо з серпня 2017 року, а син знаходиться на утримання матері. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, що і стало підставою для звернення до суду. Позивач надала суду заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, розглянувши справу у її відсутність. Відповідач надав заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить провести розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.11.2011 року сторони зареєстрували шлюб (актовий запис № 400), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 158039, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Відповідно до ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що за період сумісного життя з відповідачем вони зрозуміли, що мають різні погляди на життя, різні інтереси і запити, вони втратили любов та повагу один до одного, подружні відносини припинили у серпні 2017 року, у зв`язку із чим подальше сумісне життя і збереження шлюбу неможливі та не відповідають інтересам позивача. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] до [PERSON] в частині розірвання шлюбу. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №327227, виданим виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Згідно довідки № 2200, виданої виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 13.10.2017 року, за даними по господарської книги [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає в [INFO]. Також, за вищевказаною адресою проживає [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дітей, матеріальної допомоги не надає, хоча здатен її надавати, оскільки постійно працює у Агрофірмі «Шабо» в с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області. Крім того має тимчасові роботи за приватним наймом, виконує різні сантехнічні та будівельні роботи. До того ж, йому належить на праві власності квартира [ADDRESS]. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, а також той факт, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів, у розмірі визначеному позивачем, про що свідчить його заява, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] аліментів також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст. 367 ч. 1 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з [PERSON] суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved