Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач 25.05.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років. Позов обґрунтовано тим, що позивач та відповідач з вересня 2011 року по травень 2015 року перебували у цивільному шлюбі, від якого народилась дитина: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, сторони вирішили розійтись. Позивач на даний час доглядає за дитиною по досягненню нею трьох років, а тому окрім аліментів на утримання дитини просила також стягнутим аліменти на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні, яке відбулось 28.08.2015 року, позивач уточнив посилання (КпШС в Україні) зроблені ним у позовній заяві на норми Сімейного кодексу України, та підтримав позов у повному обсязі. Відповідач та його представник [PERSON] у судовому засіданні 28.08.2015 року заперечували щодо наявності підстав для задоволення позову, вказавши, зокрема, що позивач свідомо не отримує грошові перекази, які відповідач робить щомісячно, чинить відповідачу різного роду інші перешкоди у спілкуванні з дитиною. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що позивачка і відповідач з вересня 2011 року по травень 2015 року перебували у цивільному шлюбі, від якого народилась дитина: [PERSON], [INFO] (а.с. 3 - копія свідоцтва про народження). Однак, сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, сторони вирішили розійтись Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою, відповідач з ними не проживає, матеріальну допомогу на утримання дитини надає не у повній мірі. Статтями 180,181 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Сторонами не надали суду належних доказів, про те, що відповідач має мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку норми закону передбачають обов'язковість батьків утримувати своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом зі своєю матір'ю, позивачкою по справі, перебуває на її утриманні, відповідач вихованням дитини не займається, коштів на утримання дитини надає не в повній мірі, тому з нього повинні стягуватися аліменти в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, працює у складі станції ШМД ДНУ «НПЦ ПКМ», а тому приходить до висновку, що обґрунтованим розміром аліментів на утримання дитини буде ? частина усіх видів його заробітку (доходу)і до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з 25.05.2015 року - з моменту подачі позову до суду, і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст.367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах за один місяць підлягає негайному виконанню, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти за один місяць в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) негайно. Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою, відповідач з ними не проживає, дитина не досягла трирічного віку, а відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина, зважаючи, що відповідач є особою працездатного віку,працює у складі станції ШМД ДНУ «НПЦ ПКМ», суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають також задоволенню. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, які підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 243 грн. 60 коп., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів, бо позивач при подачі позову до суду по закону був звільнений від сплати судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved