overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивач 28.04.2021 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21 липня 1979 року. Шлюбні відносини не склалися з відповідачем та припинені. Подальше життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе. Просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. У позовній заяві просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, де позовні вимоги визнав у повному обсязі. Просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 1979 року, що підтверджує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 21 липня 1979 року Авдіївською міською радою Донецької області, актовий запис №191. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з`ясувавши дійсні причини позову, те, що шлюбні відносини припинені та подружжя проживають окремо, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. грн. покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач 28.04.21 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 09.09.19 р.. За час шлюбу у сторін спільних дітей немає. Зазначає, що спільне подружнє життя сторін не складалось, так як між ними відсутнє взаєморозуміння, тому виникають сварки та скандали. Неодноразові спроби до збереження шлюбу не дали бажаних результатів. Сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально, однак, відповідач не бажає оформити розірвання шлюбу в органах ацс. Примирення вважає неможливим. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. За ухвалою судді від 01.06.21 р. провадження у справі відкрито. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем було отримано під розпис 25.06.21 р.. За станом на 26.07.21 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони спільно не проживають, не мають спільних неповнолітніх дітей, позивач не бажає збереження цього свого шлюбу, про що говорить зміст позовної заяви; відповідач проти позову не заперечив засобом подання будь - якої заяви тощо, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 09.09.19 р. виконкомом Колодяжненської сільради Ковельського району Волинської області, сторони уклали між собою шлюб 09.09.19 р., актовий запис № 6. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного вище шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі в сумі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач 28.05.2014 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинено з 2012 р., спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим. Спору про поділ майна не має. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві та пояснила, що з відповідачем втратили почуття любові, з 2012 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, примирення не можливе, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з нею, спору про поділ майна не має. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено що сторони зареєстрували шлюб 14.09.2009 р. Сторони від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Сторони з 2012 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і шлюб підлягає розірванню. Сторони дійшли згоди, що дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір»ю. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач 28.05.2014 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем, зареєстрованого 18.11.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №135. Позов обґрунтовується тим, що у сторін різні погляди на життя та несумісні характери, вони припинили між собою шлюбні стосунки, з 2009 року проживають окремо. Неповнолітніх дітей подружжя не має. Збереження шлюбу, який є формальним, суперечитиме інтересам сторін. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та наполягає на його задоволенні (а.с.12). Відповідач завчасно через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає (а.с.14). Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено судом, сторони уклали шлюб зареєстрований 18.11.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Городнянського РУЮ Чернігівської області, актовий запис № 135, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що подружні відносини сторони фактично припинили і їх відновлювати не мають наміру, наполягають на розлученні. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. У відповідності до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виразила бажання після розірвання шлюбу залишити собі прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач 28.05.2015 р. звернувся до суду зі вказаним позовом. При цьому посилався на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 20.12.2012 р. виконавчим комітетом Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області за актовим записом № 26. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] Сім'я не склалася через різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, з часом сторони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть. Примирення не можливе. Спір про майно відсутній. Дитина залишиться проживати з відповідачем. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 20.02.2012 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] На сьогоднішній день сімейні стосунки втрачені, спільне господарство не ведеться. Сторони мають різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, шлюбні стосунки між ними припинені, примирення між ними не можливе, а подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спір щодо розділу майна, місця проживання дитини, а також щодо прізвищ після розірвання шлюбу сторони не мають. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивач 28.05.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Він з 12.10.2006 року знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказав, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з грудня 2014 року. Причиною цього стали постійні суперечки та сварки. З грудня 2014 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відновлювати шлюбні відносини він не бажає, їм зрозуміло, що сімя розпалась. На даний час спору щодо місця проживання дитини та майнового спору між ними не існує. Просить шлюб розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.11). У заяві вказав, що шлюбні відносини припинені з грудня 2014 року. Майнового спору немає. Дитина залишиться проживати з матірю. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.12). Зазначила, що шлюбні відносини припинені в жовтні 2014 року, майновий спір існує, дитина залишиться проживати з нею. Прізвище просить залишити «Пфайфер». Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 12.10.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Подружнє життя сторін не склалось. Причиною цього стали часті суперечки та сварки. Шлюбні відносини сторонами припинені за посиланнями позивача - з грудня 2014 року; за посиланнями відповідача - з жовтня 2014 року. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. З заяви відповідача вбачається, що майновий спір між сторонами існує. Дитина залишиться проживати з матірю. За таких обставин суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач 28.05.2019р. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.03.2019р. між сторонами зареєстровано шлюб, проте шлюбні відносини фактично припинено, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу не можливо. Позивач надала суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач надав суду заяву, у якій позовні вимоги не визнав та просив суд надати час на примирення. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який 05.03.2019р. зареєстрований Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 73 (а.с.4). Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на особливий характер сімейних відносин, зважаючи на положення ст.ст.111, 112 СК України, а також враховуючи відсутність у сторін спільних дітей, фактичне припинення подружжям сімейних відносин, суд вважає примирення сторін неможливим. Враховуючи вищевказане, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

Позивач 28.05.2019 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 11.09.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . 24.08.2015 року між нею та відповідачем припинені шлюбні стосунки, у зв`язку з тим, що вони втратили взаєморозуміння. Зазначає, що збереження шлюбу є неможливим, та суперечить її інтересам. На підставі зазначеного, просить шлюб розірвати. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с. 19). Відповідач також надав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с. 22-23). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 110, 112 СК України. Судом встановлено, що сторони 11.09.2014 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 472 (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач в обґрунтування позову зазначила, що з 24.08.2015 року між нею та відповідачем припинені шлюбні стосунки, у зв`язку з тим, що вони втратили взаєморозуміння. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, та суперечить її інтересам. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач 28.07.2015 р. звернувся до суду з позовом в якому вказав, що він з 09.07.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] Просить суд розірвати їх шлюб, стягувати судові витрати з відповідача не бажає. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позов та розглядати справу без його участі. Відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 09.07.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.07.2011 року, актовий запис № 78. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 23.11.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 221, батьками [PERSON], [INFO], є сторони по справі. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, сім'я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим. Таким чином, судом з'ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їх малолітньої дитини. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач 28.07.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказав, що йому з 07.10.2003 року на праві власності належить квартира розташована за адресою [ADDRESS]. Після реєстрації йому стало відомо, що за вказаною адресою зареєстрований відповідач. Відповідач за вказаною адресою не проживає, а позивач вимушений сплачувати комунальні послуги з урахуванням відповідача, крім того позивач посилався на неможливість оформити субсидію. Просить суд визнати [PERSON], 1978 року народження, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі Просив суд задовольнити позов та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили факт того, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає з 2003 року. За даною адресою проживає позивач - [PERSON] Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно договору дарування від 07.10.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. Даний договір зареєстровано в електроному Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Згідно довідки № 2127 від 23.07.2015 р. виданої КП «СЕЗ м. Селидове», за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], 1974 року народження та [PERSON], 1978 року народження. Відповідно акту про не проживання від 23.07.2015 р. виданого депутатом Селидівської міської ради [PERSON], [PERSON], 1978 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично не проживає з 2003 року. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та свідків, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Даний висновок суду ґрунтується на наступному. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин понад один рік відсутній за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач 28.07.2015 року звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому прохав: визнати за [PERSON] право власності на напівпричіп рефрижератор марки CHEREAU C38, 1998 року випуску, шасі №VF9C382CNMA132374 державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований в Полтавському ВРЕР від 23.03.2011 року та зняти арешт з напівпричепа рефрижератора марки CHEREAU C38, 1998 року випуску, шасі №VF9C382CNMA132374 державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований в Полтавському ВРЕР від 23.03.2011 року, який накладено згідно акту опису та арешту майна від 21.04.2015 року складений державним виконавцем ВДВС Цюрупинського РУЮ. У судове засідання сторони не з»явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в позові з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.01.2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі продажу, відповідно до якого позивач отримав у власність напівпричіп рефрижератор марки CHEREAU C38, 1998 року випуску, шасі №VF9C382CNMA132374 державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований в Полтавському ВРЕР від 23.03.2011 року та сплатив відповідачу кошти в сумі 9\~000.00 (Девять тисяч доларів США). Оплата проводилася двома частинами, після повної сплати коштів 16.04.2013 року позивач отримав (генеральну) довіреність на право розпоряджатися напівпричепом рефрижератором марки CHEREAU C38, 1998 року випуску, шасі №VF9C382CNMA132374 державний номерний знак [NUMBER], на свій розсуд. Факт отримання грошей гр. [PERSON] за напівпричіп рефрижератор марки CHEREAU C38, 1998 року випуску, шасі №VF9C382CNMA132374 державний номерний знак [NUMBER], був зафіксований та підтверджується розписками від 10.01.2013 року та 16.04.2013 року підписані відповідачем. Державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського РУЮ 29.08.2014 року було відкрито виконавче провадження на підставі Виконавчого листа №36-4891/11 про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа Банк», та винесено 26.12.2014 року постанову про арешт майна боржника, а 03.02.2015 року винесено постанову про розшук майна боржника на підставі якої було зупинено та арештовано напівпричіп - рефрежератор марки CHEREAU C38, 1991 р.в. ДНЗ ВІ5743ХР. Згідно зі статтею 321 Цивільного Кодексу України держава гарантує непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках та порядку, встановлених законом. З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами відсутній, а тому позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed