Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON], 14 грудня 2017 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що [INFO] року померла [PERSON]. Після смерті тої залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 1,74 га вартістю 49776,85 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Загнітківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім'я померлої; земельна ділянка площею 1,74 га вартістю 49776,85 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Загнітківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім'я померлої. Він, як спадкоємець за заповітом, як особа, що проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у визначений законом строк звернувся із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Була заведена спадкова справа №53/2017. Нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно - державні акти на право власності на землю. Залишились лише їх ксерокопії. Про втрату правовстановлюючих документів він публікував оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Це позитивного результату не дало. Все вище назване і змусило його звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на: земельну ділянку площею 1,74 га вартістю 49776,85 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Загнітківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім'я померлої [INFO] року [PERSON], який був утрачений; земельні ділянку площею 1,74 га вартістю 49776,85 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Загнітківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім'я померлої [INFO] року [PERSON], який був утрачений. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача (Загнітківської сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно статті 10 ЦПК України (ч.1-4) суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником земельних ділянок площею по 1,74 га вартістю по 49776,85 грн., наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Загнітківської сільської ради, право власності на які посвідчувалось державними актами на право власності на землю серії [NUMBER] та [NUMBER], виданих Кодимською райдержадміністрацією на ім'я [PERSON], померлої [INFO] року, які та заповіла [PERSON]. Це вбачається: з досліджених в судовому засіданні Інформацій відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №1340/109-17 і №1341/109-17 від 30 листопада 2017 року, Заповіту від 05 лютого 2016 року, складеного в с. Загнітків, Кодимського району Одеської області, та зареєстрованого в реєстрі за №05, за яким [PERSON], на випадок своєї смерті заповідала все своє майно [PERSON]; свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 24 січня 2017 року Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, згідно якого, [PERSON] померла [INFO] року, актовий запис №43. Згідно частини першої статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як убачається з дослідженої в судовому засіданні довідки Загнітківської сільської ради №2800 від 11 жовтня 2017 року, [PERSON] до дня своєї смерті проживала в одному будинку з [PERSON]. Звернення до суду за захистом свого права позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини після смерті спадкодавця, з'ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно (оригінали державних актів на право власності на землю). Про втрату правовстановлюючого документу позивачем опубліковане оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» №48 від 02 грудня 2017 року. З огляду на викладене нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину ( лист №1768/02-14 від 13 грудня 2017 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, роз'яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Іншого способу захисту свого права у позивача не було. Докази, надані позивачем є належними, допустимими, достовірними і достатніми (ст.ст.77-80 ЦПК України). З огляду на викладене, суд констатує, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] і тим самим набув право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 1,74 га вартістю 49776,85 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Загнітківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім'я померлої [INFO] року [PERSON], який був утрачений; земельні ділянку площею 1,74 га вартістю 49776,85 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Загнітківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім'я померлої [INFO] року [PERSON], який був утрачений. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 1235 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved