Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач 5 березня 2018 року звернулася до суду з цим позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішеннями Жмеринського міськрайонного суду від 10 червня 2017 року та від 19 грудня 2007 року із відповідача на її користь на утримання їх дітей сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], з 200 гривень щомісячно на кожну дитину на 1/3 частку його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.(а.с. 1-2) Позивач клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не надсилала. Спрощене провадження у справі відкрите 21 березня 2018 року (а.с.18). Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.21) відповідач вчасно повідомлений про місце та строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяви про його виклик у судове засідання не подав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також щодо розміру аліментів не надав. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказала, що відповідач офіційно працює, його дохід за період серпень-грудень 2017 року та січень 2018 року склав 22347,70 грн, тобто відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. А тієї суми аліментів, які стягуються на утримання двох дітей не вистачає на їх належне утримання. А тому просить стягнути із відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання двох дітей. Підставою позову є неоспорюване бітьківство відповідача та невиконання ним вимог закону щодо надання необхідних коштів на утримання дитини. Відповідно до копій свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Відповідно до копій рішень Жмеринського міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року (а.с. 6), від 19 грудня 2007 року (а.с. 7) та від 10 червня 2007 року (а.с. 8) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі по 200 грн щомісячно. На підставі вказаних рішень суду 19 грудня 2007 року та 20 червня 2008 року видано виконавчі листи (а.с. 9, 10). Відповідно до копії довідки КП «Жмеринкакомунсервіс» № 284 від 2 лютого 2018 року (а.с. 11) діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з матірю позивачкою [PERSON] в м. Жмеринка по вул. Брезденюка, 67/53 та перебувають на її утриманні. Відповідно до довідки Жмеринської міської ради №170 від 1 лютого 2018 року (а.с. 12) дохід позивачки за період з серпня 2017 року по січень 2018 року склав 22111,40 грн. Відповідно до довідки СТОВ «Агрокряж» №36 від 19 лютого 2018 року (а.с. 13) дохід відповідача за період з серпня 2017 року по січень 2018 року склав 27549,76 грн. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою та другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з частиною першою статті 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 цього ж Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (стаття 191 СК України). Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною другою статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні спору суд враховує, що відповідач здоровий, працездатний, інших дітей, яких він утримує, не має, офіційно працевлаштований (відомостей на спростування цього він не надав); а також скрутне матеріальне становище дітей, і приходить до висновку про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача в інтересах дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи вимоги статтей 182, 183, 192 СК України та виходячи з обставин справи, а тому суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей в розмірі, який просить позивачка. При цьому суд також враховує, що відповідач визнав позов повністю і безумовно. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved