Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач 22.05.2019 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення інфляційних втрат в сумі 13302,48 грн., 3% річних за користування коштами у сумі 3733,85 грн., пені у сумі 11489,72 грн. та судових витрат. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.06.2015 р. з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість згідно розписки у сумі 18000 грн., три проценти річних - 579,99 грн., втрати від інфляції - 8244 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань - 5466,57 грн., а всього 32287,56 грн. 31.05.2017 р. головним державним виконавцем Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Гаєвським В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виданого Івано-Франківським міським судом виконавчого листа № 344/5969/2015 від 21.08.2015 р. Однак, на даний час відповідачем не сплачено жодних коштів на погашення боргу. Тому на підставі ст. 625 ЦК України у позивача виникло право на відшкодування збитків, завданих простроченням виконання зобов`язання. Таким чином, за період з 13.07.2015 р. по 22.05.2019 р. інфляційні втрати від суми боргу у розмірі 32287,56 грн. складають 13302,48 грн., 3% річних складають 3733,85 грн., пеня за період з 22.05.2018 р. по 22.05.2019 р. складає 11489,75 грн. Просила стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати, які складаються із 768,40 грн. сплаченого судового збору та 2500 грн. витрат на правничу допомогу. Позивач у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву.За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 червня 2015 р., яке набрало законної сили 13.07.2015 р. (а.с.5-7), цим судом 21.08.2015 р. видано виконавчий лист про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованості у сумі 32287,56 грн., що складається з 18000 грн. боргу, 576,99 грн. трьох процентів річних, 8244 грн. втрат від інфляції, 5466,57 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань (а.с.33). Вказаний виконавчий лист позивачем звернуто до виконання. Відповідно до постанови головного державного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 31.05.2017 р. відкрито виконавче провадження ВП № 54041995 (а.с. 8). Станом на даний час відповідач не повернув позивачеві вказану суму боргу. У відповідності з вимогами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності з вимогами п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним відповідно до вимог ст. 526, 599 ЦК України. З огляду на викладене суд вважає необґрунтованою вимогу щодо стягнення пені у сумі 11489,72 грн., оскільки ч.2 ст.625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання лише у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Суд зазначає, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.06.2015 р. з відповідача стягнута сума боргу з урахуванням пеніза несвоєчасне виконання зобов`язань. Заявлені позивачем вимоги про стягнення за період з 13.07.2015 р. до 22.05.2019 р. включно інфляційних втрат у розмірі 13302,48 грн. та 3% річних у розмірі 3733,85 грн. є обґрунтованими. З урахуванням зведеної таблиці індексів інфляції суд визначає суму інфляційних втрат за вказаний період у розмірі 15756,33 грн. наступним чином: індекс інфляції у 148,8 % (101,8 % за липень-грудень 2015 р. х 112,4 % за 2016 р. х 113,7 % за 2017 р. х 109,8 % за 2018 р. х 104,2 % за січень-травень 2019 р.) х 32287,56 грн. (сума неповернутого боргу) = 48043,89 грн. - 32287,56 грн. Розрахунок 3 % річних за вказаний період наступний: 32287,56 грн. х 3% = 968,6 грн. : 365 дн. = 2,65 грн. за день х 1409 дн. = 3733,85 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З відповідача слід стягнути на користь позивача 13302,48 грн. інфляційних втрат (у заявленому позивачем розмірі) та 3733,85 грн. 3% річних. З відповідача слід стянути на користь позивача понесені останньою судові витрати у сумі 3268,40 грн., що складаються із сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн. та 2500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного, відповідно до ст. 625 ч.2 ЦК України,

Outcome: partial