Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12.2004 року належить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] . У вказаному будинку, крім неї та її рідних, зареєстрована також відповідач [PERSON] , яка протягом тривалого часу, а саме з 2004 року, з дня реєстрації до даного будинку, в ньому не проживає. Вона, як власник будинку, не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідача в будинку, саме тому, просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила її задовольнити.Не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Суду пояснив, що позивач не є родичем із відповідачкою, зареєструвала її до свого будинку для того, щоб відповідач [PERSON] мала змогу поступити в Чернівецький медичний інститут. Однак відповідач жодного дня у її будинку не проживала і не проживає. На даний час позивач через реєстрацію відповідачки, не має можливості оформити субсидію. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт, з відміткою Укрпошти про те, що вона за зазначеною адресою, а саме в [ADDRESS] не проживає, хоча з відповіді на запит до виконавчого комітету Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області стосовно місця реєстрації відповідачки № 541 від 13.08.2020 року видно, що відповідач зареєстрована саме за вказаною адресою. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу зі згоди позивача та представника позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , показання свідків [PERSON] , [PERSON] , суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12.2004 року належить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] . У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до положень ст.ст. 321, 383 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. З довідки виконавчого комітету Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1124 від 27.07.2020 року та акту обстеження умов проживання від 27.07.2020 року вбачається, що у житловому будинку [ADDRESS] зареєстрована позивач [PERSON] , [PERSON] , а також відповідач [PERSON] , 1984 року народження, яка в будинку належному позивачу ніколи не проживала і не проживає. На сьогоднішній день позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідачки у її домоволодінні, тому просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.391ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні вказали, що відповідач [PERSON] , яка зареєстрована в будинку позивача жодного дня в ньому не проживала і не проживає по даний час. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] за вказаною адресою ніколи не проживала і не проживає, обов`язки по сплаті комунальних послуг не виконує та має інше місце проживання. Будь-яких речей відповідача за даною адресою немає. Перешкоди у користуванні будинком їй ніхто не чинив. Вона добровільно визначила собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується. За таких обставин суд вважає, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід задовольнити в повному обсязі. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved