Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач 12.10.2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі продажу будинку, посвідченого приватний нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] від 21 жовтня 2002 року він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Хижняківка, вул. Перемоги, буд. 123. Окрім нього в даному будинку зареєстрований [PERSON], але фактично в ньому не проживає більше ніж десять років. Як зазначив позивача у своєму позові, факт реєстрації відповідача у його будинку створює йому проблеми при оформленні субсидії, а також вільно розпоряджатись належним йому майном. На підставі викладеного позивач просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Хижняківка, вул. Перемоги, буд. 123 та зняти з реєстраційного обліку. 19.11.2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов, але [PERSON] відзиву так і не надав. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Неявка сторін та ненадання відзиву на позов відповідачем не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 12, 81\~ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач [PERSON] згідно договору купівлі продажу житлового будинку, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області 21 жовтня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4754 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Хижняківка, вул. Перемоги (колишня Жовтнева), буд. 123 (а.с.13,14). В даному будинку зареєстровані: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області від 08.10.2018 року (а.с.12). З 1998 року [PERSON] в спірному будинку не проживає, особистих речей та майна, яке йому належить в будинку немає, участі у сплаті комунальних платежів не приймає. Із акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 03.09.2018 року, складеного депутатом Орільської селищної ради [PERSON] в присутності свідків вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: вул. Перемоги (колишня Жовтнева) 123, але за вказаною адресою не проживає, фактично проживає за адресою: [INFO], м-н. 3[ADDRESS] (а.с. 17). Згідно зі ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені. Відповідач в даному випадку своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинен сплачувати з вини відповідача, тощо. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинив, за захистом порушеного права на проживання відповідач не звертався. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи достовірно встановлено, що [PERSON]за місцем своєї реєстрації не проживає, його речі в будинку відсутні.

Outcome: approved