Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач 12 жовтня 2020 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення занадто отриманих коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо-переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, в якому зазначив, що [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Селидівської міської ради, як внутрішньо переміщена особа з 14 травня 2019 року. Згідно із заявами про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг [PERSON] та на 2-двох дітей, відповідач щомісячно одержувала в УСЗН адресну допомогу. Вказує на те, що виплати здійснювалися за рахунок коштів Державного бюджету. Зазначає, що відповідач у своїх заявах повідомляла, що ніхто з членів її сім`ї не має у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших, ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Під час проведення перевірки було встановлено, що чоловік відповідача - [PERSON] з 28 серпня 2019 року має у власності будинок [ADDRESS] . За результатами перевірки відповідачу надіслано повідомлення від 22 листопада 2019 року про необхідність повернення коштів в добровільному порядку, але відповідач у повному обсязі адресну допомогу не повернула. З урахуванням уточнених позовних вимог просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача незаконно отриману адресну допомогу у розмірі 800 грн. 00 коп., а також судові витрати у розмірі 2197 грн. 00 коп. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 12 жовтня 2020 року у справі № 242/4261/20 визначено головуючого суддю Коліщук З.М. 09 грудня 2020 року до провадження судді Хацько Н.О., згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (у зв`язку з перебуванням у відрядженні судді Коліщук З,М. Розпорядження № 11 від 03 грудня 2020 року) передано справу № 242/4261/20. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 10 грудня 2020 року цивільну справу № 242/4261/20 прийнято до провадження та призначено судового засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримують, просять суд слухати справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. Згідно ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до заяв від 14 травня 2019 року та 15 листопада 2019 року, [PERSON] звернулася до УСЗН Селидівської міської ради про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг. В своїй заяві [PERSON] вказала своє зареєстроване місце проживання за адресою [ADDRESS] , а також фактичне місце проживання [ADDRESS] . Крім того в заявах вона зазначила про чоловіка [PERSON] , [INFO] . Також у заявах зазначила про відсутність у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Згідно із рішенням УСЗН Селидівської міської ради від 22 травня 2019 року, [PERSON] було призначено допомогу на проживання як переміщеній особі з 15 травня 2019 року по 14 листопада 2019 року у сумі 2 442 грн. 00 коп.. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18 листопада 2019 року № 189070402, [PERSON] має у приватній власності житлове приміщення, а саме будинок розташований за адресою [ADDRESS] . Відповідно до рішення УСЗН Селидівської міської ради від 20 листопада 2019 року, [PERSON] було відмовлено у призначенні соціальної допомоги. Згідно із довідкою від 28 серпня 2020 року допомога переміщеним особам на проживання [PERSON] у період за вересень, жовтень та листопада 2019 року переплата становить у розмірі 6 023 грн. 00 коп.. Згідно уточнених позовних вимог від 25 серпня 2021 року [PERSON] частково погашено переплату допомоги внутрішньо-переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у сум 5 223 грн. 60 коп., станом на 25 серпня 2021 року переплата становить 800 грн. 00 коп. . Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначено Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505. Відповідно до пункту 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (далі Порядок) грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах рад, з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Відповідно до пункту 10 Порядку, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Відповідно до п. 6 Порядку, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Відповідно до п. п. 11, 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня виникнення таких обставин. Надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку. З повідомлення УСЗН Селидівської міської ради від 22 листопада 2019 року вбачається, що [PERSON] зобов`язано повернути суму надміру наданої адресної допомоги у зв`язку з неповідомленням про зміну обставин, які випливають на призначення грошової допомоги. Встановлено, що відповідачка не повідомила про всі обставини, які впливають на призначення грошової допомоги, а саме те, що у її члена сім`ї у приватній власності перебуває будинок у см. Курахівка, Донецької області, що вплинуло на її право на виплату адресної допомоги. Вказане призвело до надмірної виплати бюджетних коштів на суму 6 023 грн. 60 коп. з вини відповідачки, що є підставою для задоволення позову шляхом стягнення спірних коштів. Добровільно відповідачка у повному розмірі не повертає надмірно отримані грошові кошти. До переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, населений пункт смт. Курахівка, де розташовано житлове приміщення, що належить чоловіку відповідача. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Натомість правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Тому законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно із статтею 81 ЦПК України має довести позивач. Обов`язок щодо надання достовірної інформації при поданні заяви про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, покладено на отримувача такої допомоги. Механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна виплата відбулась з вини отримувача такої допомоги, тобто внаслідок його зловживань, зокрема, шляхом повідомлення недостовірних відомостей. Суд вважає, що саме шляхом повідомлення недостовірних відомостей відповідачем надано недостовірні відомості, щодо відсутності у власності у її чоловіка житлового приміщення, тож наявні ознаки недобросовісності і відповідач за період з 01 вересня 2019 року по 14 листопада 2019 року незаконно отримала адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам в сумі 6 023 грн. 60 коп. Надміру виплачені кошти повернуті відповідачем управлінню частково в сумі 5 223 грн. 60 коп., повертаючи кошти, відповідачка тим самим визначала, що не мала права на отримання адресної допомоги у період з 01 вересня 2019 року по 14 листопада 2019 року. Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 лютого 2019 року у справі № 610/1290/17, провадження № 61 29105св18. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії є майном, збереженим без достатньої правової підстави. А тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України. Такий висновок зафіксований у справі № 727/5743/15-ц від 27 березня 2019 року. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів не є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі відсутності недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 298/1396/16-ц. Відповідно до п. п. 11, 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку. Таким чином, оскільки відповідач не повернула у повному обсязі надмірно виплачені кошти, то суд приходить до переконання, що відповідно до норм чинного законодавства, відповідач повинна повернути державі надмірно виплачену щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, на загальну суму 800 грн. 00 коп., отриману за період з 01 вересня 2019 року по 14 листопада 2019 року, оскільки дана допомога була безпідставно призначена Управлінням соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області внаслідок не надання відповідачем інформації про наявність у неї майна. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив з наступного. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із даним позовом, позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2 197 грн. 00 коп. Враховуючи, що позовні вимоги Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради судом повністю задоволені, понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 2 197 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідачів на його користь. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved