Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 березня 2018 року предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що шлюб зареєстрований 20 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за № 1688. Від шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого між ними виникали часті сварки , через що вона та відповідач не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків, що призвело лише до формального існування шлюбу . За таких обставин просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі , не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі .Також, просить відновити її дошлюбне прізвище Христенко. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавав. За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи в порядку статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Христенко ) Х. М. та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 20 жовтня 2012 року, про що зроблено актовий запис за №1688 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, яким 20 жовтня 2012 року видане Свідоцтво про шлюб серії І-ИД № 091934. Від шлюбу сторін 19 червня 2013 року народилася дочка [PERSON]. Спільне життя сторін не склалося, внаслідок чого позивач та відповідач не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин, суд вважає , що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Також згідно із вимогами ст. 113 Сімейного кодексу України позивач, як особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача . На підставі наведеного та

Outcome: approved