Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON], 29 грудня 2017 р. звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути з Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди , 20 000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу, 200,00 грн. на відшкодування інших витрат, а саме сплачену комісію банку за сплату коштів за надання правової допомоги ( а.с. 43-49). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 04 серпня 2017 року поліцейським роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Харкові сержантом поліції Євдокіменко Д.Р. складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 243352 відносно водія автомобіля «Ланоса», державний номер [NUMBER]. за керування автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння.Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я [PERSON] відмовився.Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2017 по справі № 638/12094/17 закрито провадження у справі за ч.1 ст. 130 КУпАП , за відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Як зазначає позивач, незаконними діями поліцейського йому заподіяна матеріальна шкода у вигляді сум, сплачених у зв'язку із наданням йому юридичної допомоги у розмірі 20 000 грн. та 200 грн. на відшкодування інших витрат, тобто сплачену комісію банку за перерахування коштів. Крім того, позивачу завдана моральна шкода, яка на підставі ч.ч. 5,6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) підлягає відшкодуванню, оскільки принижена його честь, гідність, престиж та ділова репутація, він відчував моральні страждання та інші негативні наслідки, а саме відчуття тривоги, хвилювання, безсоння, погіршення стосунків з оточуючими людьми. Завдану йому моральну шкоду позивач оцінює в 20000,00 грн. Представник ГУ Державної казначейської служби України у Харківській області та Державної казначейської служби України подав відзив на уточнену позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] Свої заперечення мотивує тим, що з позову не зрозуміло як закриття провадження по адміністративній справі призвело до порушень стосунків з іншими людьми, в чому відбувалось приниження честі та гідності та якими доказами це підтверджується. Стверджує, що у посадових осіб патрульної поліції були всі підстави для направлення [PERSON] для огляду на стан наркотичного сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, оскільки такий стан знижує увагу на швидкість реакції водія. Крім того, вважає, що позивачем не надано належних обгрунтувань та підтверджень суми заявленої моральної шкоди. Відповідач зазначає, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється ч.1 ст. 1176 ЦК України, а в інших випадках діють норми ч. 6 ст. 1176 ЦК України, тобто така шкода відшкодовується на загальних підставах, а саме при доведеності наявності моральної шкоди, протиправної поведінки, причинно-наслідкового зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою. Що стосується відшкодування витрат на правову допомогу пояснив, що деякі роботи, заявлені в акті виконаних робіт, явно необгрунтовані, як аналіз вимог законодавства, пошук судової практики , які включені для завищення ціни витрат. Докази про укладання договору про надання правової допомоги та його оплата не можуть бути підтвердженням цих витрат і вони не відносяться до судових та покладаються на позивача. Відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування ( а.с. 60-67). Представником Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції подано відзив на позов, який мотивує тим, що Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду» встановлює вичерпний перелік випадків, умов та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Тобто, обов'язковою умовою для застосування даного закону необхідне визнання незаконними дій чи бездіяльності посадових чи службових осіб органу дізнання, посереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.Таке рішення позивач суду не надав. Ані протокол, ані дії посадових осіб з його складання не породжують наслідків для позивача, не змінюють стану його суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків для нього, не порушують права особи. Щодо вимог позивача про відшкодування завданої моральної шкоди, то вони також можуть бути задоволені лише за наявності протиправного рішення, дій чи бездіяльності, тобто є похідними від вимог про визнання протиправними дій відповідача, а тому відмова у задоволенні первинних вимог є підставою для відмови у задоволенні і похідних від них вимог ( а.с. 74-77). Представником позивача подано відповідь на відзив ГУ Державної казначейської служби у Харківській області , в якому зазначено, що [PERSON] заподіяна матеріальна та моральна шкода не лише внаслідок складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення, а і закриттям постановою суду провадження у справі про адміністративне правопорушення. З посиланням на положення ст. 137 ЦПК України зазначає, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. ( а.с. 80-84). Крім того, представником позивача подано відповідь на відзив Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції , в якому стверджується, що в діях відповідача наявні всі елементи цивільного правопорушення- протиправність, вина, шкода та причинний зв'язок. Інші пояснення аналогічні викладеним аргументам в позовних вимогах. ( а.с. 107-109). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.02.2018 р. замінено неналежного відповідача- Управління патрульної поліції у м.Харкові Департаменту патрульної поліції на належного відповідача- Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору-Державну Казначейську службу України та Департамент патрульної поліції. Залучено до участі у справі в якості відповідача поліцейського роти № 1 батальйону № 3 УПП у м.Харків ДПП сержанта поліції Євдокіменко Д.Р. ( а.с. 96-99). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.04.2018 р. закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті. Ухвалою суду від 10.05.2018 р. цивільна справа передана за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова ( а.с. 138-139, 149-151). Постановою Апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2018 р. ухвала Жовтневого районного суду м.Харкова від 10 травня 2018 року скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду ( а.с. 186-190). Представником позивача надані письмові пояснення,в яких він заявляє, що Апеляційний суд Харківської області при розгляді апеляційної скарги на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова про передачу справи за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова встановив, що [PERSON] має право на відшкодування шкоди у зв'язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», тому згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України такі обставини не доказуються при розгляді іншої справи ( а.с. 216-217). Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 04 серпня 2017 р., поліцейським роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Харкові сержантом поліції Євдокіменко Д.Р. складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 243352 відносно водія автомобіля «Ланоса», державний номер [NUMBER], [PERSON] за керування автомобілем по майдану Конституції о 05 год. 02 хв., з ознаками наркотичного сп'яніння: поведінка водія не відповідає обстановці, виражене тремтіння рук, почервоніння обличчя.Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я водій відмовився у присутності двох свідків. Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 01 листопада 2017 р. провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито. З тексту постанови випливає, що факту відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння судом не встановлено, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним, тому справа про адміністративне правопорушення згідно п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 13.11.2017 року ( а.с. 13-15). Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частин першої, п'ятої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Статтею першою пунктом другим, статтею другою пунктом четвертим Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду » (Закон № 266/94-ВР) визначено, що шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафувідшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Згідно ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Статтею 1174 ЦК України закріплено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають встановленню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. З досліджених доказів вбачається, що позивача безпідставно було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі протоколу, складеного поліцейським Управління патрульної поліції у Харківській області, оскільки провадження у справі закрито у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, [PERSON] набув право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з неправомірним притягненням до адміністративної відповідальності. Суд вважає обґрунтованими доводи позивача відносно того, що внаслідок неправомірних дій представника поліції щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, останньому було завдано моральну шкоду, оскільки позивач повинен був вживати заходи щодо відновлення своїх порушених прав. Виходячи з характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, а також вимог розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 1000,00 грн. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги в частині настання негативних наслідків, відчуття тривоги, хвилювання, безсоння, погіршення стосунків з оточуючими людьми, зірвання життєвих планів. Позивачем не доведено також факт заподіяння моральної шкоди, що полягає в приниженні честі, гідності внаслідок складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також не наведено відповідних розрахунків розміру шкоди, яку він оцінує у 200 000 грн. Виходячи з правової позиції Верховного Суду від 01.08.2018 р. по справі № 520/4116/16-ц, при встановленні дійсного спричинення шкоди стягнення повинно проводитись не з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, а з рахунків винних органів, як розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів, рахунки яких відкриті в територіальному органі Державної казначейської служби України (тобто, безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти бюджетних установ). Таким чином, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції самостійно несе відповідальність за своїми зобов'язаннями, оскільки є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та шкода, повинна відшкодовуватися з рахунків саме цього органу, тобто за рахунок бюджету, передбаченого для Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції. Суд не приймає аргументи представника позивача про те, що Апеляційний суд Харківської області , скасовуючи ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова про передачу справи за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова, встановив право [PERSON] на відшкодування шкоди у зв'язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», тому такі обставини не доказуються при розгляді іншої справи. Зазначеною постановою Апеляційний суд проаналізував зміст позовної заяви та вимоги [PERSON] щодо можливості відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досуде розслідування, прокуратури або суду в контексті відповідного Закону, на який посилається [PERSON] та не встановлював обставин, які підлягають доказуванню при розгляді справи по суті. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у вигляді сум, сплачених позивачем на користь Адвокатського об'єднання «Адвокати та медіатори України» , у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги, у розмірі 20 000,00 грн. та комісії банку в розмірі 200,00 грн. суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Відповідно до п. 1 частини 3 статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Виходячи з приписів положень п. 1 ч. 3 ст. 133, ст. 137, ст. 141 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, мають бути здійснені виключно адвокатом. 20.12.2017 р. між [PERSON] (клієнтом) та АО «Адвокати та медіатори України» (виконавцем) укладено договір про надання правової допомоги № 5НП , предметом якого є надання позивачу правової допомоги на умовах, передбачених договором. Виконавець має право залучати до виконання завдання клієнта штатних та інших адвокатів. (а.с. 25-27). 20 грудня 2017 р. підписано завдання № 1, за яким клієнт доручає виконавцю надати правову допомогу, у тому числі щодо підготовлення та подання до суду позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також участь у судових засіданнях до винесення остаточного рішення по справі ( а.с. 87). На виконання завдання № 1 , між позивачем та АО «Адвокати та медіатори України» складено акти виконаних робіт №№ 1-4 від 28 грудня 2017 року, 14 березня 2018 року, 19 квітня 2018 р. , 05 вересня 2018 р. відповідно ( а.с. 28, 129, 212, 233). Згідно квитанцій № 0.0.922251625.1 від 20.12.2017 року, № 0.0.922738268.1 від 21.12.2017 р. [PERSON] сплатив за надання правової допомоги згідно договору грошові кошти на рахунок АО «Інші адвокати та медіатори України»в розмірі 15000,00 грн. та 5000,00 грн. (а.с. 29,30). Також в матеріалах справи міститься кошторис наданих послуг від 20 грудня 2017 року, виготовлений на виконання умов договору, на загальну суму 20000,00 грн. ( а.с. 241). Як вбачається з наданої ксерокопії наказу АО «Адвокати та медіатори України» [PERSON] прийнят на роботу 13 грудня 2017 р. помічником адвоката ( а.с. 234). Інтереси позивача в суді першої інстанції , апеляційній інстанції представляв [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 23 листопада 2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Смирновою Ю.О., зареєстрованою в реєстрі за № 4733. З тексту вказаної довіреності вбачається, що вона видана безпосередньо [PERSON] на ім'я фізичної особи [PERSON] Останнім, як представником за довіреністю, підписані позовні заяви, клопотання, відзиви, пояснення, апеляційна скарга . В тексті вказаної довіреності відсутні будь-які дані відносно того, що [PERSON], представляючи інтереси позивача, виступає в якості представника Адвокатського об'єднання «Адвокати та медіатори України». На момент видачі довіреності, на підставі якої [PERSON] представляв інтереси позивача, [PERSON] взагалі не перебував в робочих відносинах з Адвокатським об'єднанням «Адвокати та медіатори України» , не є адвокатом, не представлял інтереси адвокатського об'єднання. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про надання позивачу правничої допомоги Адвокатським об'єднанням «Адвокати та медіатори України» не доведені, тому у позові про стягнення в якості відшкодування матеріальної шкоди за надання юридичної допомоги 20 000 грн., сплачених на користь адвокатського об'єднання та 200 грн. за послуги банку при перерахуванні коштів на рахунок зазначеного об'єднання необхідно відмовити. З огляду на те, що позивач звільнений від судового збору при зверненні з позовом, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1409 грн. 60 коп., виходячи із вимог майнового та немайнового характеру при подачі позову ( визначення розміру компенсації та стягнення коштів), суд вважає за необхідне компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial