Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2015 року звернувся до суду з позовом до ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченко» (далі ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка») про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку в сумі, з урахуванням уточнень, 21799 грн. 44 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що перебував в трудових відносинах с підприємством з 15.03.1989 р. по 17.05.2011 р. На час звільнення за ст. 36 п.1 КЗпП України, відповідач не виплатив суму компенсації за затримку виплати заробітної плати у розмірі 576 грн. 04 коп. Незважаючи на неодноразові звернення до керівництва з проханням погасити заборгованість , виконати рішення суду про стягнення зазначеної суми, ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» пообіцяло здійснити виплату після виділення коштів для погашення заборгованості із заробітної плати від Державного концерну «Укроборонпром», але отримавши протягом 2012 р.-2014 р. понад 27 млн. грн. свої зобов'язання не виконало. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» - позовні вимоги не визнала, надавши письмові заперечення, в яких стверджує, що рішенням Жовтневим районним судом м.Харкова від 29.01.2014 р. стягнуто з підприємства на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі-576 грн. 04 коп., середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку-47441 грн. 73 коп. , тому правових підстав для повторного застосування ст. 117 КЗпП України не вбачається. За невиконання судового рішення відповідальність встановлена не трудовим законодавством, а Законом України «Про виконавче провадження». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах з ДП «ХПЗ ім.Т.Г.Шевченка» з 15.03.1989 р. та звільнений 17.05.2011 р. за згодою сторін згідно п. 1 ст. 38 КЗпП України. В день звільнення, позивачеві не виплачена компенсація в сумі 576 грн. 04 коп. за несвоєчасно виплачену заробітну плату. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 29.01.2014 р. , що набрало законної сили ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26.03.2014 р., стягнуто з ДП «ХПЗ ім.Т.Г.Шевченка», крім вказаної суми, середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку у сумі 47441 грн. 73 коп.( станом на 29.01.2014 р.). Як вбачається з листа Державного концерну «Укроборонпром», з метою фінансової підтримки ДП «ХПЗ ім.Т.Г.Шевченка», Концерном за рахунок оборотних коштів, надано підприємству поворотну фінансову допомогу на загальну суму 8,8 млн. грн.. у січні та лютому 2014 р. Іншим листом, Концерн повідомив про надання фінансової допомоги на суму 8,7 млн. грн. 29.04.2014 р. Постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 12.06.2014 р. відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду та запропоновано боржнику добровільно виконати його до 19.06.2014 р. Відповідач рішення суду не виконав. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13, від 18 липня 2012 року у справі № 6-14417св12, яка є обов'язковою для застосування судами відповідно до вимог ст. 360-6 ЦПК України. Абз.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок) передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 29.01.2014 р. визначено, щдо за довідкою відповідача, середьоденний розмір заробітної плати [PERSON] на момент його звільнення становить 69 грн. 87 коп. При визначенні кількості днів, які повинні бути оплачені [PERSON] на підставі ст.117 КЗпП України при п'ятиденному робочому тижні , суд враховує число робочих днів з 30.01.2014 р. по 31.12.2014 р. -232 дні, в 2015 р.- з 01.01.2015 р. по 28.04.2015 р. -80 днів. Таким чином, з 12.01.2012 р. по день винесення судом рішення, число робочих днів у розрахунковому періоді буде становити 312 днів. Сума середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні станом на 08.04.2015 р. складає 21799 грн.44 коп.(69,87 х 312 робочих днів = 21799,44 грн.) За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved