Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач 17.03.2021 року звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просив позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути з останньої аліменти. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач на тривалий час залишила своїх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] без піклування. Відповідач починаючи з 2018 року з дітьми не проживає, залишила останніх на проживання з позивачем, жодної участі у вихованні дітей протягом року не приймала, розвитком, життям та здоров`ям доньки та сина не цікавилася та не брала участі у витратах на потреби дітей. Враховуючи викладене, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував щодо заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час, місце, розгляд справи була належним чином повідомлена, про що свідчать рекомендовані поштові відправлення та оголошення на сайті. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи - органу опіки та піклування також не з`явився в останнє судове засідання надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності в заочному порядку, на підставі вимог ст.ст. 211, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /а.с. 10, 48/. Відповідно батько неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , - [PERSON] , помер [INFO] /а.с. 14/. Згідно довідки ПП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №15» Житлової керуючої компанії від 18.02.2021 року за №220 виданої [PERSON] про склад сім`ї за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані 3 особи: позивач та онуки:[PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ., (а.с.18). Згідно характеристик директора ліцею №2 в м. Житомира: - [PERSON] , навчається у ліцеї з першого класу, до навчання ставиться відповідально, дівчинка виховується у неповній сім`ї, батько помер, а мама не займається вихованням дитини /а.с. 15/; - [PERSON] , теж навчається в даному ліцеї з першого класу, до навчання ставиться відповідально, протягом навчання проявив достатній рівень знань, хлопчик виховується у неповній сім`ї, батько помер, а мама не займається вихованням дитини /а.с. 16/. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до наданого Висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування від 02.06.2021 року за №615, встановлено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Обов`язки з виховання та утримання дітей взяв на себе їх дідусь, [PERSON] , яким має намір встановити над ними опіку /а.с. 45/. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідач протягом останніх років не цікавився життям дітей, не приділяє їм уваги та не бере участі в їх вихованні, не надавала матеріальної допомоги. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.164 ч.1 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У відповідність вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , а відтак, суд приходить до висновку, що останню необхідно позбавити батьківських прав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та відсутні докази, які б свідчили про намір відповідача здійснювати свої обов`язки щодо виховання дітей, суд вважає за необхідне позбавити останню батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та на підставі ст.184 СК України стягнути з відповідача на користь особи, під опіку якої перебувають або будуть перебувати неповнолітні діти, аліменти на їх утримання дитини в розмірі по 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 17.03.2021 р. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача стягується на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. та судовий збір в розмірі 908 грн. на користь позивача. На підставі викладеного, ст. 141, 150, 164, 165, 166 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитини», Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»;

Outcome: approved