Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 березня 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2014 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося. Через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, згоди щодо ведення спільного подружнього життя, у них постійно виникали сварки. Шлюбні відносини між ними припинені, майже два роки разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе та суперечить її інтересам. Просила розірвати шлюб, відновити дошлюбне прізвище [PERSON], судові витрати віднести за її рахунок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, не надавати часу для примирення, оскільки з відповідачем не проживають вже майже два роки, сімейно-шлюбні відносини не підтримують, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позовні вимоги уточнила та просила відновити дошлюбне прізвище [PERSON] та визначити місце проживання дитини з нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, проти позову не заперечує, просив не надавати строку для примирення, так як тривалий час він не проживає разом з позивачем, а тому збереження шлюбу суперечить їх інтересам, не заперечує проти визначення місця проживання дитини з матір'ю. Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 липня 2014 року (а.с.16). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.17). Через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри один до одного, вони припинили сімейні стосунки та вже два роки проживають окремо за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Бажання та наміру відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Суд не призначає сторонам строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Місце проживання дитини за домовленістю сторін суд визначає з матір'ю. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд відновлює позивачу [PERSON] її дошлюбне прізвище [PERSON] на її прохання. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції позивач сплатила судовий збір в сумі 640 гривень (а.с.1), які вона не просила стягувати з відповідача на свою користь. Тому суд не стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені нею витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved