Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.04.2009 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, посилаючись на те, що 04.09.2008 року відповідач [PERSON] керуючи автомобілем марки „ДЕУ , державний реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Фонтанська дорога в м. Одесі, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON], внаслідок чого, автомобілю позивача були заподіяні механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2008 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Відповідно до висновку авто експертизи № 230 від 08.09.2008 року, загальна сума матеріальної шкоди, що була спричинена позивачу, складає 4334 грн. 78 коп. Автомобіль [PERSON] застрахований відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 0257-а/08о від 07.02.2008 року. Відповідно до вказаного договору страхова компанія виплатила позивачеві страхове відшкодування в сумі 3542 грн. 43 коп., за винятком франшизи, що складає 792 грн.35 коп. Окрім того, автомобіль [PERSON], марки «Ніссан» державний реєстраційний номер [NUMBER], після ДТП втратив товарну вартість, яка відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 275 від 14.10.2008 року, складає 2759 грн. 46 коп. В звязку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму матеріальної шкоди, що складає 3551 (три тисячі пятсот пятдесят одна) гривня 81 копійка, а також суму судових витрат. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.09.2009 р. позовні вимоги [PERSON] були задоволені, з [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди було стягнуто 3551 гривня 81 коп., витрати по проведенню експертизи в сумі 150 гривень, судові витрати в сумі 301 гривні. 19.10.2008 року [PERSON] подав заяву про перегляд заочного рішення посилаючись на ті обставини, що має статус учасника бойових дій, тому відповідно до ст. 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди, спричиненої ДТП повинно бути виконане моторним (транспортним) страхове бюро України, яке просив залучити до участі у справі у якості співвідповідача. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.01.2010 року вказане заочне рішення було скасоване справу призначено до розгляду в загальному порядку. До участі у розгляді справи в якості співвідповідача було залучено Моторне транспортне страхове бюро України. В судовому засіданні позивач підтримав доводи позову та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні 27.04.2010р. позовні вимоги не визнав у повному обсязі, надав суду заяву в якій зазначив, що позивач має право звернутися до МТСБУ, однак таких дії не вчинив, тому позовні вимоги до нього безпідставні, в судове засідання призначене на 17.05.2010 р. відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не сповістив, 05.05.2010 р. подав до суду заперечення. Представник моторного (транспортного) страхового бюро України за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні 27.04.2010 р. позовні вимоги не визнала, вказавши, що відповідно до діючого законодавства МТСБУ не відшкодовує франшизи, шкоду, повязану із втратою товарного вигляду транспортного засобу, не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування, права позивача МТСБУ не порушені, у звязку з чим, воно не може бути відповідачем, в судове засідання призначене на 17.05.2010 р. представник співвідповідача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не сповістив. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що власником автомобілю [NUMBER], 2007 року випуску, є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС №107532. 04 вересня 2008 року водій [PERSON] керуючи автомобілем марки „ДЕУ , державний реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Фонтанська дорога в м. Одесі, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого, автомобілю позивача було заподіяно певні механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ №031934 від 04.09.2008 року. Вказані обставини та вина водія [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 04.09.2008 р. за участю зазначених автотранспортних засобів, підтверджується Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2008 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку експертного дослідження №230 від 31.10.2008 року по визначенню розміру матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу в наслідок його ушкодження, складеного експертом [PERSON], що діє на підставі свідоцтва №276 від 30.06.2000 року, загальна сума вартості ремонтно-відновлювальних робіт складає 4334 (чотири тисячі триста тридцять чотири) гривні 78 копійок. Судом встановлено, що автомобіль [PERSON] застрахований відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту програма «Кредитна» № 0257-а/08о від 07.02.2008 року, Відповідно до умов вказаного договору страхова компанія виплатила позивачеві страхове відшкодування в сумі 3542 грн. 43 коп., про що свідчить відповідне платіжне доручення № 5 від 05.01.2009 року, за винятком франшизи, що складає 792 грн.35 коп. Окрім того, відповідно до висновку експертного дослідження № 275 від 31.10.2008 року по визначенню втрати товарної вартості легкового автомобілю [NUMBER], що належить [PERSON], розмір втраченої товарної вартості вказаного автомобілю складає 2759 (дві тисячі сімсот пятдесят девять) гривень 46 копійок (а.с.27-35). Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З посвідчення серії АБ № 527644, виданим Малиновьским РВК м. Одеси 19.06.1996 року вбачається, що [PERSON] є учасником бойових дії. Відповідно до ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Суд вважає безпідставними заперечення відповідача в частині можливості відшкодування позивачеві заподіяної шкоди після звернення у встановленому порядку до МТСБУ. Так, предметом спору є відшкодування розміру втраченої товарної вартості вказаного автомобілю, однак відповідно до ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ не здійснює відшкодування шкоди, пов'язаної із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Таким чином, звернення позивача з відповідною заявою до МТСБУ не відновить порушених прав позивача, тому зазначені збитки підлягають стягненню з особи, винної у їх заподіяні - [PERSON] Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Таким чином, франшиза це частина збитків, що виникли з правовідносин, що виникли із спричинення шкоди, однак яка не відшкодовується з договірних підстав. З аналізу положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що відшкодуванню підлягає виключно спричинена шкода, яка не була спричинена виконанням договірних зобовязань, з чого випливає, що діючим законодавством не передбачений порядок виплати суми сплаченої франшизи МТСБУ. Крім того, п. 37.5 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування. Так, хоч відповідач й не є страхувальником в контексті ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки не укладав страхового договору з МТСБУ, однак припис ст. 13 цього Закону щодо розповсюдження порядку, встановленого Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» й на осіб, які звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а саме учасників бойових дії, свідчить про розповсюдження дії ст. 37 Закону на відповідача [PERSON], оскільки саме ця стаття регулює питання визначення порядку виплати страхового відшкодування. Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи відповідача [PERSON] є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на діючому законодавстві. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 1187 ч.2 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). В звязку з чим, суд вважає вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь суми заподіяних матеріальних збитків у розмірі 3551 (три тисячі пятсот пятдесят одна) гривні 81 копійок обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрати на правову допомогу, та витрати, повязані з проведенням судових експертиз. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги про стягнення судових витрат понесених позивачем, і стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] документально підтверджені судові витрати, визначені ст. 79 ЦПК України, що в загальній сумі складають 451 (чотириста пятдесят одна) гривню 54 копійки, з яких: витрати за проведення експертного дослідження в сумі 150 (сто пятдесят) гривень (а.с.52); судовий збір в розмірі 51 (пятдесят одної) гривні (а.с.1); витрати по інформаційно-технічному забезпеченню розгляду справи в сумі 250 (двісті пятдесят) гривень (а.с.1 зв.б.).

Outcome: approved