Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 14 серпня 2014 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою [PERSON] перебуває в шлюбі з 13 березня 2000 року. Від спільного подружнього життя мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду їхньої сім'ї стало те, що між ними майже 8 років відсутні сімейні відносини, відповідачка не бажає з ним спілкуватися, відсутня взаємодопомога. Позивач намагався налагодити відносини, однак остання не бажає з ним спілкуватися, наразі проживають окремо. Через такі відносини та із-за відсутності тривалого часу сімейних подружніх відносин, дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе, а тому просив суд його розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надіслав до суду листа, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує з підстав, зазначених в позовній заяві, та просить їх задовольнити. Також не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З обставин, наведених у позовній заяві судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 березня 2000 року виконавчим комітетом Байраківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області за актовим записом № 5. Подружжя має одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки фактично припинені, позивач не вбачає можливості примирення та збереження сім'ї, а тому суд вважає, що реєстрація шлюбу суперечить його інтересам та може зашкодити дитині. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст. 56 СК). Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, покладення обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.55-56 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.55-56, 110, 112 СК України та

Outcome: approved