Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2014 року звернувся до суду із заявою у якій просив стягнути з відповідачки [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 6 100 грн., заподіяну внаслідок пошкодження майна, 700 грн.,-витрати , пов`язані з оплатою послуг суб`єкта оціночної діяльності. В обґрунтування позову вказує на те, що він є власником будинку [ADDRESS] та землекористувачем земельної ділянки за вказаною адресою в підтвердження чого послався на довідку архівного відділу Києво-Святошинської райдержадміністрації та копії технічних паспортів станом на 1992 та 2011 роки, а відповідачка є власником суміжної земельної ділянки за адресою [ADDRESS] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 16 березня 2012 року серії ЯЖ № 033846. Посилається на те, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва, залишеного без змін згідно з ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.11.2013 року [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Зазначає, що між його земельною ділянкою існує огорожа з 1960 років, що встановлено Апеляційним судом м.Києва в ухвалі від 06.11.2013 року. Позов мотивований тим, що після ухвалення Апеляційним судом рішення від 06.11.2013 року , яким відмовлено [PERSON] в задоволенні позову про усунення перешкод у користування, останньою було самовільно знесено огорожу, що існувала межею між земельними ділянками з 1960 років. В підтвердження факту знищення земельної ділянки послався на повідомлення Солом`янського РУГУ МВС України у м. Києві. Внаслідок таких дій відповідачки позивач вважає, що йому спричинена матеріальна шкода в розмірі 6100 грн., що включає ринкову вартість металевої сітки паркану та робіт по відновленню конструкції. Розмір шкоди він підтверджує оцінкою, що проведена суб`єктом оціночної діяльності, який має кваліфікаційне свідоцтво № 8748. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили його задоволення. В ході розгляду справи представником позивача було заявлено нову вимогу про стягнення моральної шкоди та відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 24.07.2014 року у прийнятті заяви про зміну предмету та підстав позову було відмовлено. Представники відповідачки у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. В обґрунтування заперечень представник відповідачки [PERSON] послалась на те, що [PERSON] є користувачем земельної ділянки за адресою [ADDRESS], а [PERSON] є власником земельної ділянки на підставі Державного акту від 16.03.2012 року. Вказала на те, що між відповідачкою та позивачем склались напружені відносини щодо користування межами земельної ділянки. Послалась на те, що саме відповідачкою по справі було встановлено на паркан, та лише в 1993 році позивач набув право власності на будинок [PERSON] - матері позивача. Згідно з планом встановлених меж та земельного акту станом на 15.05.2012 року, законна та правильна межа, як вважає представник відповідача розташована далі ніж [PERSON] було встановлено паркан. Представник відповідача зазначила, паркан було встановлено відповідачкою, та позивачем не доведено встановлення паркану за власний кошти, а тому відсутні підстави для відшкодування йому вартості паркану, який збудований за ії кошти та власними силами. Оскільки відповідач на власний розсуд розпорядилась майном, яке перебувало на ії земельній ділянці, тому відсутня шкода, спричинена позивачу незаконними діями. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] та землекористувачем земельної ділянки за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою архівного відділу Києво -Святошинської райдержадміністрації м. Києва № 554 від 21.07.2011 року та технічними паспортами на будинок , виготовленими Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації станом на 1992,2011 роки. (а.с.а.с.12-20). [PERSON]- відповідачка по справі є власником суміжної земельної ділянки за адресою [ADDRESS] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку від 16 березня 2012 року серії ЯЖ № 033846. Встановлено, що між сторонами склались конфлікті відносини з приводу користування межами земельної ділянки. Згідно з актом встановлення меж землекористування від 19 травня 1993 року складеним Інститутом Укаеропроект за участю користувачів суміжних земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] зафіксовано наявність на межі земельної ділянки паркану з металевої сітки. Відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 серпня 2013 року , залишеного без змін згідно з Ухвалою Апеляційного суду м. Києва [PERSON] у позові до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження, належної їй на праві власності земельної ділянки по [ADDRESS] ; зобов`язання не чинити перешкоди у встановленні твердих меж між земельними ділянками та у встановленні паркану між земельними ділянками відмовлено. Відповідно до вказаного рішення суду встановлено, що огорожа на земельній ділянці позивача існує з 1960 року та встановлено обставину щодо відсутності порушенння [PERSON] суміжної межи з земельною ділянкою [PERSON] Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тому з урахуванням рішення Солом`янського районного суду м. Києва 13.08.2013 року, суд вважає встановленою правомірність встановленого паркану з металевих сіток на межі суміжних земельних ділянок . Проте, в ході даного судового розгляду встановлено, що відповідачкою в грудні 2013 року було самовільно знесений паркан , який складається з 11 металевих секцій та знаходиться на межі земельної ділянки, якою користується відповідач. Вказане підтверджується матеріалами перевірки Солом`янського РУГУ МВС України від 26.12.2013 року по факту вчинення протиправних дій [PERSON], поясненнями [PERSON] наданими Солом`янському РУГУ МВС України у м.Києві щодо обставин демонтажу паркану, який з ії слів в 1993 році був оновлений позивачем. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової ( матеріально) шкоди іншій особі. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. При цьому за приписами вищезазначених положень законодавства встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, -наслідком такої протиправної поведінки. Таким чином, враховуючи , що судом встановлено , що дії відповідачки ,які виразились у вчинені пошкодження майна позивача є протиправними, суперечать встановленим судовими інстанціями обставинам , а відтак є такими,що порушують права позивача, внаслідок вчинення яких позивачу спричинено матеріальні збитки , а тому суд вважає , що на останніх слід покласти відповідальність по відшкодуванню майнової шкоди, спричиненої позивачу. Відповідно до звіту ПП « Юридична контора Малецького» проведеного з оцінки вартості пошкодженого паркану, який складається з 11 металевих секцій, розміром 3мх1,5м, проволоки-5 мм та 10 металевих стовпчиків до них діаметром 30 мм, довжиною 2,3 м. з врахуванням робіт по їх встановленню, вартість паркану становить 6100,00 грн. Таким чином з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача вартість пошкодженого паркану, яка оцінена у суму 6100,00 грн. При цьому суд вважає звіт належним та допустимим доказом вартості майна, оскільки звіт проведений суб`єктом оціночної діяльності , який має сертифікат № 12820/11 від 26.12.2011 року,та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача № 8748 від 02.03.2013 року, видане Фондом державного майна України. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідачки 700 грн.-витрат , пов`язаних з оплатою послуг по проведенню оцінки, то суд вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки такі збитки прямо не пов`язані з діями відповідача внаслідок яких йому спричинена шкода. В порядку розподілу судових витрат з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір згідно з ст.88 ЦПК України у розмірі 243,60 грн. На підставці наведеного,

Outcome: partial