Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] ([INFO], 94701, Луганська область, м. Ровеньки, вул. МА. Кузнецова, буд. 25) до [PERSON] ([INFO], 18020, [ADDRESS]) про розірвання шлюбу.. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19 серпня 2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Ровеньки Луганської області, за актовим записом 158. На протязі останніх років сімейне життя між ними погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час вони мешкають окремо та не мають наміру миритися оскільки це суперечить їхнім інтересам. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Майнових спорів на цей час не мають. Просить суд шлюб між ним та відповідачем розірвати. 17 липня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в позовній заяві вказав, що просить суд розглядати позовну заяву зай ого відсутності. Відповідач [PERSON]\~в судове\~засідання не\~з'явилася, надала суду заяву про слухання справи без її участі. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Встановлено, що 19 серпня 2000 року, , згідно свідоцтва про шлюб (Серія І-ЕД № 069793), сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Ровеньки Луганської області, про що складено відповідний актовий запис № 158. Згідно свідоцтва про народження (серія 1-ЕД № 226672) сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO] та свідоцтва про народження (серія 1-ЕД № 231458) сторони мають дитину дочку [PERSON], [INFO], щодо місця проживання яких між сторонами спору не існує. Батьком дітей записаний відповідач. Також, спору щодо батьківства та про поділ спільного майна, що є спільною власністю подружжя між сторонами немає. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON], яка повністю погодилася із заявленими позовними вимогами та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved