Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.05.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа ТДВ СК «Альфа-Гарант», про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 12 грудня 2015 року о 16 годині 50 хвилин в м. Красноармійську відповідач [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 210013, номерний знак [NUMBER], не витримав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 210700-20, номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина відповідача у здійсненні ДТП підтверджується постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 грудня 2015 року . В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяна матеріальна шкода. 16 березня 2016 року була здійснена експертна оцінка пошкодження автомобіля позивача, згідно якої вартість матеріальної шкоди складає 14610,09 грн. Також позивачем було сплачено 850 грн. за виконання висновку про оцінку завданої шкоди. Відповідач застрахував свою цивільну відповідальність у ТДВ СК «Альфа-Гарант», але вказана страхова компанія сплатила позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 6699,32 грн., що недостатньо для повного відшкодування завданої матеріальної шкоди, так як різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою складає 7910,77 грн. У добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати заподіяну шкоду, тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Крім матеріальної шкоди, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн., яка полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнала у зв'язку із пошкодженням свого майна, втраті звичайного способу життя, відчутті неспокою та нестабільності. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в зв»зку з чим суд зі згоди представника позивача проводить заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 224-230 ЦПК України. Представник третьої особи ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 12 грудня 2015 року о 16 годині 50 хвилин в м. Красноармійську відповідач [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 210013, номерний знак [NUMBER], не витримав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 210700-20, номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина відповідача у здійсненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 грудня 2015 року (а.с. 6) . Відповідно до абз. 4 п. 4 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до частини 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяна матеріальна шкода. 16 березня 2016 року була здійснена експертна оцінка пошкодження автомобіля позивача, згідно якої вартість матеріальної шкоди складає 14610,09 грн. Також позивачем було сплачено 850 грн. за виконання висновку про оцінку завданої шкоди (а.с. 7-9). Відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ТДВ СК «Альфа-Гарант», але вказана страхова компанія сплатила позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 6699,32 грн., що недостатньо для повного відшкодування завданої матеріальної шкоди, так як різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою складає 7910,77 грн. (а.с. 10). Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 7910,77 грн. підлягають задоволенню. Крім того з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 850,00 грн. (а.с. 9). Судом встановлено, що з вини відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини водія [PERSON], позивач відчувала душевні страждання, які вона зазнала у зв'язку із пошкодженням свого майна. Так, у дорожньо-транспортній пригоді був сильно пошкоджений належний їй автомобіль. У зв'язку з цим був порушений звичайний спосіб її життя, її непокоїло відчутті неспокою та нестабільності. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 грн., при цьому суд керувався принципами розумності та справедливості, виходив з характеру та глибини моральних страждань позивача, того, що заподіяна шкода тривалий час відповідачем не відшкодована. Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. При цьому, суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобовязані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Крім того, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 88 ЦПК України в розмірі 551,20 грн. + 551,20 грн. = 1102,40 грн. (а.с. 1, 16). На підставі викладеного,

Outcome: partial