Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що на час стягнення аліментів він працював і міг сплачувати аліменти. В даний час [PERSON] не має постійної роботи. У [PERSON] на утриманні є малолітня дитина від другого шлюбу, він також утримує батька - пенсіонера та тещу - інваліда. У зв`язку з цим він просить зменшити розмір аліментів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що на момент стягнення аліментів позивач мав роботу і дохід. В даний час позивач не має постійного місця роботи. У позивача на утриманні з`явилася малолітня дитина. [PERSON] також утримує тещу, яка є інвалідом та батька - пенсіонера. Позивач не має можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила, що живе у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] який ніде не працює і також сплачує аліменти. [PERSON] сплачує аліменти несистематично. У березні 2019 року [PERSON] не сплатив аліменти, а у квітні та травні сплатив по 1500 гривень. [PERSON] має на утриманні хвору матір, у [PERSON] також хворі батьки. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім. [PERSON] знаходиться на утриманні відповідачки. Згідно рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 5 березня 2013 року по цивільній справі № 717/445/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви - 21 лютого 2013 року і до повноліття дитини. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу утримання дитини. Згідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У справі встановлено, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, сімейний стан позивача змінився. Зокрема, 03 червня 2017 року відповідач зареєстрував шлюб. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб укладеного між [PERSON] та [PERSON] виданого 03 червня 2017 року на бланку серії [NUMBER]. [INFO] у позивача народилася донька [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження виданого 11 серпня 2017 року на бланку серії [NUMBER] . [PERSON] допомагає матері своєї дружини, яка є інвалідом та своєму батьку [PERSON] , який є пенсіонером за віком. Вказані обставини стверджуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] [PERSON] не має постійного місця роботи, що стверджується копією його трудової книжки. Таким чином сімейний стан [PERSON] як платника аліментів змінився, а його матеріальний стан погіршився. Враховуючи наведене, суд вважає, що виникли підстави для зменшення розміру аліментів, які стягнуті з відповідача. Відповідно до чч.1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зміст ст. ст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного стану батька, а також значне погіршення його матеріального становища може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2 ст.182 СК. Суд вважає, що є всі підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються із відповідача на утримання неповнолітнього сина сторін. Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір аліментів, визначений рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 2 березня 2013 року по цивільній справі № 717/445/13-ц, слід змінити. Суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Розмір аліментів, на утримання неповнолітнього [PERSON] , слід визначити у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] . Визначаючи такий розмір аліментів, суд виходить з вимог розумності та справедливості, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей. Суд також вважає, що вимога про відкликання виконавчого листа не може бути розглянута у позовному провадженні. Згідно до ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути кошти в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору. На підставі ст. ст. 181,182, 192 СК України,

Outcome: partial