Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , жителя [ADDRESS] , в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем одружилися 14 листопада 2012 року, шлюб зареєстровано відділом ДРАЦС Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 76. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який є неповнолітнім, проживає з позивачем та перебуває на її вихованні і утриманні. Сімейне життя у сторін не склалося, так як кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та ведення домашнього господарства. Рішенням Городенківського районного суду від 07.06.2017 у цивільній справі №342/387/17 шлюб між сторонами розірваний, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати із позивачем. Після припинення спільного проживання, відповідач запевнив позивача, що буде навідуватися до дитини та надавати кошти для утримання. Однак востаннє він навідав сина у листопаді 2018 року. Відповідач не цікавиться життя та розвитком дитини, не вітає із днем народження та загальноприйнятими святами. Коштів, які відповідач час від часу надсилає, явно недостатньо для забезпечення дитині нормального рівня життя. [PERSON] фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має. Раніше він працював торговим агентом в приватній фірмі. Розмір заробітку відповідача позивачу невідомий. Згідно приписів ст.141 СК України відповідач повинен приймати участь у матеріальному утриманні їх сина нарівні із позивачем. Однак, кошти на утримання дитини він надає нерегулярно та в розмірі, що не покриває необхідних витрат. Так, за 2020 рік відповідач перерахував позивачу 4 тис. грн. (у квітні та в червні), що складає 500 грн. на місяць. Ця сума втричі менша від встановленого державою мінімуму. Отже, відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини систематично, як це передбачено приписами ст.ст.180, 181 Сімейного кодексу України, що змушує [PERSON] звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Син сторін [PERSON] є учнем 2 класу Городенківської ЗОШ №1. Дитина потребує збалансованого харчування та вітамінів, предметів гігієни, розвиваючих іграшок, книжок, шкільного приладдя. Після стрімкого росту цін все перелічене вимагає значних матеріальних витрат, і участь відповідача у їх забезпеченні є його обов`язком. Ці витрати носять систематичний характер і повинні покриватися відповідачем щомісяця, а не раз на рік, коли йому заманеться. Крім того, [PERSON] займається в студії спортивно - бального танцю «Тріумф». Позивач несе витрати по придбанню тренувального одягу та взуття, концертних костюмів, участі у змаганнях, оплачує щомісяця по 350 грн. Обов`язок по розвитку особливих здібностей дитини теж покладається на обидвох батьків, проте відповідач навіть не цікавиться, чим захоплюється син. Обов`язок забезпечити належний рівень життя для дитини покладається на обидвох батьків. Відповідач у справі за законом зобов`язаний приймати участь у забезпеченні всіх перелічених вище потреб їх сина. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі; позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення поштового відправлення за адресою реєстрації місця проживання, яке повернулося до суду без вручення з довідкою «Укрпошта», причина повернення - «за терміном зберігання». Відповідач причин неявки суду не повідомив, відзив не подав. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2017 року по справі № 342/387/17 (провадження № 2/342/362/2017), яке 19.06.2017 набрало законної сили, розірвано шлюб між гр. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 14 листопада 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 76; сина [PERSON] , [INFO] залишено на проживанні з матір`ю [PERSON] . Те, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.06.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що відповідач не надає кошти для утримання дитини в достатньому розмірі. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачем підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.ст. 181-183 СК України, відсутність даних про те, що відповідач має на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, стягувати з відповідача в користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 05.08.2020, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved