Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] в березні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] по розподіл майна подружжя, що є спільною власністю. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від сумісного життя у сторін є неповнолітні донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу сторони на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 1 березня 2002 року придбали 11/20 садибного (індивідуального) житлового будинку № 70 по вул. 40-річчя Перемоги у м. Вінниці з відповідною частиною господарських будівель. Крім того, ними за спільні кошти здійснено перебудову даного будинку, зокрема, згідно з Декларацією про готовність обєкта до експлуатації здійснено прибудову А 4 з ганком до житлового будинку А. Відповідач в добровільному порядку не погоджується поділити майно, що є спільною сумісною власністю, тому позивач змушений звернутися із вищезазначеним позовом до суду. В ході судового розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги та просив виділити йому у спільну часткову власність 11/40 часток садибного (індивідуального) житлового будинку № 70 по вул. 40-річчя Перемоги у м. Вінниці з відповідною частиною господарських будівель, а також виділити відповідачу [PERSON] 11/40 часток садибного (індивідуального) житлового будинку № 70 по вул. 40-річчя Перемоги у м. Вінниці з відповідною частиною господарських будівель. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримавв повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Третя особа [PERSON] заперечила проти задоволення позову з тих підстав, що у відповідача є невиконані грошові зобовязання за рішенням суду. Представник органу опіки та піклування Вінницької міської ради згідно заяви просила справу слухати у її відсутність, просила винести рішення з урахуванням інтересів дітей. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази в справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, актовий запис № 1654, вчинений 21 серпня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради народних депутатів. Від сумісного життя у сторін є неповнолітні донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу сторони на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 1 березня 2002 року придбали 11/20 садибного (індивідуального) житлового будинку № 70 по вул. 40-річчя Перемоги у м. Вінниці з відповідною частиною господарських будівель. Згідно умов договору на земельній ділянці розташовані: житловий будинок, з прибудовами, означений на схематичноум плані літерою «А», деревяновалькований, обкладений цеглою, до 1941 року побудови, жилою площею 71,7 кв.м., сараї «В», «в», «в?», «Г», «Ж», «ж?», «Е», погріб «п/В», вбиральня «З», огорожа № 1-5. В постійне користування покупця переходять приміщення: кухні 1-1, 2-1, житлові кімнати 1-2, 1-3, 2-2, 2-3, 2-4, площею 49,4 кв.м., тамбури І, ІІ, сараї «Ж», «ж?» (а.с. 12, 13). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.04.2015 року у Державному реєстрі відсутні відомості про обтяження на житловий будинок № 70 по вул. 40-річчя Перемоги в м. Вінниці (а.с 46). Крім того, сторонами за спільні кошти здійснено перебудову даного будинку, зокрема, згідно з Декларацією про готовність обєкта до експлуатації здійснено прибудову А 4 з ганком до житлового будинку А (а.с. 14-16). Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач 10 червня 2015 року уточнив позовні вимоги та дана прибудова не є предметом судового спору, оскільки справу вирішено в межах позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, відповідно до ст. 68 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 2 цієї ж статті неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 4 с. 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Так, в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач не заперечує проти поділу майна запропонованого позивачем. Відповідно до ч. 4\~ ст. 174 ЦПК України\~ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси сторін. Суд вважає, що поділ спільного майна подружжя не порушуватиме інтереси співвласників будинковолодіння та не позбавляє можливості виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2014 року. У звязку із тим, що позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат, суд вважає за можливе залишити їх за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved