Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] Довгинцівської районної в місті ради звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд примусово виселити відповідача з житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], посилаючись на необхідність звільнення комунальної квартири в звязку із смертю 26 червня 2015 року головного квартиронаймача [PERSON], та відсутність підстав для проживання в помешканні відповідачем. відповідач зверталась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON], однак вказана справа по суті не розглянута, факт проживання не встановлено, звільнити добровільно житлове приміщення [PERSON] відмовилась. На неодноразові попередження щодо звільнення приміщення відповідач не реагує, ТОВ «Житлосервіс-КР» неодноразово складалися акти обстеження, де вказано зі слів сусідів, що протягом двох років в спірній квартирі відповідач не проживає. Крім того, [PERSON] має у приватній власності квартиру [ADDRESS] житловою площею 29,9 кв.м., тому оскільки відповідач не надала доказів щодо підтвердження порядку вселення у спірну квартиру, не надала доказів щодо письмового звернення до наймодавця чи власника житла з питання її реєстрації, витрат з оплати комунальних послуг вона не несе, за даною адресою рахується велика заборгованість по оплаті комунальних платежів, просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання сторони та третя особа не з'явились. Представник [PERSON] Довгинцівської районної в місті ради надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги визнала, не заперечує щодо її виселення з квартири [ADDRESS], заперечує щодо стягнення з нею понесених позивачем судових витрат в звязку з відсутністю спору. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. У частині першій\~статті 4 ЖК Української РСР визначено, що жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 15 ЖК Української РСР виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS], перебуває в комунальній власності міста, за вказаною адресою за відомостями Відділу реєстрації місця проживання громадян [PERSON] Довгинцівської районної в місті ради від 23.02.2018 р. (а.с.6) зареєстровані особи відсутні, за даними Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» (а.с.5), станом на 19.02.2018 р. за вказаною адресою здійснюються нарахування за спожиті комунальні послуги, сума боргу складає 6414,67 грн. Згідно актів [PERSON] Довгинцівської районної в місті ради від 27.09.2016 р. та від 22.02.2018 р. та Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» від 22.02.2018 р., зі слів сусідів, в квартирі проживала [PERSON], однак станом на 22.02.2018 р. в помешканні ніхто не проживає, квартира зачинена протягом двох років (а.с. 7-9). Ухвалою Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON], який помер 26.06.2015 р., з 2005 року по вул. Лісового, 41/33 м. Кривого Рогу, залишено без розгляду (а.с. 10). Згідно частини 1 статті 65 ЖК Української РСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. В матеріалах справи відсутні як дані про [PERSON] як члена сім'ї наймача спірної квартири, так і згода наймача [PERSON] за його життя на її вселення. Відповідно до частини 4 статті 311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Згідно із частиною 4 статті 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до частини 1 статті 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно частини\~1\~статті 110\~ЖК Української\~РСР,\~громадяни виселяються\~з жилих\~будинків державного\~і громадського\~житлового фонду\~з наданням\~іншого благоустроєного\~жилого приміщення,\~якщо: будинок,\~у якому\~знаходиться жиле\~приміщення,\~підлягає знесенню; будинок\~(жиле\~приміщення)\~загрожує обвалом; будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий. Згідно частини 3 статті 116 ЖК Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідач проживає в [INFO], без достатніх правових підстав, самоправно зайнявши житлове приміщення, маючи при цьому у власності інше житло (а.с. 12-14). За адресою реєстрації [PERSON] (а.с. 17) [PERSON] Довгинцівської районної в місті ради 28 березня 2017 року було направлено попередження про звільнення незаконно займаного приміщення (а.с.16), яке залишилось нею без реагування. За адресою по вул. Лісового, 41/33 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, нараховуються платежі за комунальні послуги. які ніким не сплачуються (а.с. 15). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частинами 3,4 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно частин 1,4 статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У звязку з викладеним, враховуючи наявність в матеріалах справи заяви відповідача [PERSON] про визнання позову, яка не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1841,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. Посилання відповідача на відсутність спору між сторонами, а отже відсутність підстав для стягнення з неї судових витрат, суд відхиляє за необґрунтованістю та недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved