Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.12.2018 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка на день смерті проживала в м. Подільськ Одеської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 1,9104 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, яка належала померлій на підставі Державного акту серії [NUMBER] від 02.03.2004 року. Він вчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва на спадкове майно йому було відмовлено, оскільки наявні розбіжності у його прізвищі та прізвищі його матері, що змушують його встановлювати факт родинних відносин з спадкодавицею. Крім того, було втрачено оригінал державного акту на земельну ділянку. У зв'язку з цимпросив постановити рішення суду яким встановити факт, що померла [INFO] [PERSON] приходилась його матір'ю; визнати за ним як за спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], право власності на земельну ділянку розміром 1,9104 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 02 березня 2004 року. Позивач у судове засідання не з'явився. Надав заяву, згідно якої на позові наполягав та просив розглянути справу за його відсутності. Представник Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не з'явився. Надав заяву, згідно якої проти заявлених вимог не заперечував та просив розглянути справ у відсутність представника сільської ради. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] у віці 92 року в м. Подільськ Одеської області померла [PERSON] (актовий запис №859), що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 25.10.2017 року. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Отже, після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9104 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради (раніше Липецької сільської ради) Подільського району Одеської області, передана у приватну власність на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації Одеської області №504/03 від 16.12.2003 року, державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 02 березня 2004 року. Згідно довідки відділу у Подільському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області №2892/115-18 від 18.12.2018 року, нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Одеській області становить 31167,66 грн. [PERSON] і [PERSON] склали заповіт, посвідчений 20 жовтня 2006 року приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу, згідно якого все своє майно заповіли - [PERSON] Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її сини - позивач і [PERSON] Чоловік спадкодавиці [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 05.05.2008 року. [PERSON] в межах передбаченого законом 6-місячного строку звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Позивач вчасно в межах передбаченого законом 6-місячного строку звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Була заведена спадкова справа №183/2018. Проте, у позивача відсутнє підтвердження факту родинних відносин між ним та померлою [PERSON], у зв'язку з розбіжностями у правовстановлюючих документах. Той факт, що позивач є сином [PERSON] підтверджується дослідженими письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 22.07.1955 року, де його прізвище ім'я та по-батькові вказано російською як «[PERSON]», в графі «мати» якого записано російською «[PERSON]», в графі «батько» записано російською «[PERSON]». У паспорті громадянина України серії [NUMBER], виданого Котовським МРВ УМВС України в Одеській області від 21 серпня 2000 року, прізвище позивача записано як «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавиці записані як «[PERSON]». У зв'язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що розбіжності в написанні прізвищ позивача та спадкодавиці є лише орфографічною помилкою. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, позов у частині встановлення факту родинних відносин слід задовольнити. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, листом державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса Пенчева К. Л. №307/02-14/С від 26.11.2018 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], у зв'язку з необхідністю встановлення факту родинних відносин між ним та спадкодавицею. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві Постановою пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10. наголошено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності таке ж право відповідно до ст.396 ЦК України має особа яка має речове право на майно. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином відсутність у позивача можливості надання нотаріусу належним чином оформлених оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та необхідність встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, позбавляє його права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку.

Outcome: approved