Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

позивач [PERSON] акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»\~\~в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до\~\~[PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що між позивачем та відповідачем, укладено договір № 26255507150048/03-ДК від 05 квітня 2013 року, про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною схемою. Відповідно до договору [PERSON] було надано кредит у розмірі 6500 гривень з відсотковою ставкою 25 % річних на строк дії картки. Відповідач належним чином зобовязання за кредитним договором не виконує, у звязку з чим у нього станом на 22 січня 2018 року виникла заборгованість, загальна сума якої становить 10921,82 гривень, та включає в себе заборгованість за тілом кредиту 6423,93 гривень; заборгованість за нарахованими відсотками 1305,79 гривень.; інфляційне збільшення заборгованості 2589,47 гривень та 3% річних від простроченої суми заборгованості 602,63 гривень. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 гривень. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 квітня 2018 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по справі о 09.00 годині 17 травня 2018 року. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2018 року розгляд справи в судовому засіданні відкладено до 09.00 години 13 червня 2018 року у зв'язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача. У відкрите судове засідання представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України»\~\~в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» не з'явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судові засідання 17.05.2018 року та 13.06.2018 року не зявився без поважних причин, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення інформації про дату, час та місце судового засідання на сторінці Добропільського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб - порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі частини 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач не зявився без поважних причин. Відповідно до\~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05 квітня 2013 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір № 26255507150048/03-ДК про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною схемою. 01 червня 2013 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 2 до договору, відповідно до умов якого останньому було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 6500 грн. зі сплатою 25% річних за користування кредитом, що закріплено в п. 1.1.4 Додаткового договору № 2. Відповідно до п. 3.3 Договору, [PERSON] зобов'язався щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. В результаті порушення відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань зі сплати кредиту станом на 22 січня 2018 року у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 10921,82 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 6423,93 гривень; заборгованості за нарахованими відсотками 1305,79 гривень.; інфляційним збільшенням заборгованості 2589,47 гривень та 3% річних від простроченої суми заборгованості 602,63 гривень. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. За кредитним договором (ст. 1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов'язань з повернення кредиту та сплати процентів за його використання в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів. Згідно\~ст. 610 ЦК України\~ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст. 552, ч.2 ст. 625\~ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати нараховані на прострочену суму боргу (тіла кредиту) та прострочених процентів та 3% річних за простроченим кредитом та простроченими процентами, надавши відповідний розрахунок (а.с.16). Наданий розрахунок (а.с.16) суд вважає правильним. Зважаючи на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 10921,82 грн., яка складається з: 6423,93 грн. основного боргу; 1305,79 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту; 2589,47 грн. інфляційних витрат від прострочених сум заборгованості; 602,63 грн. 3% річних від прострочених сум заборгованості. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved