Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до суду з позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернівецькій області, треті особи\~без самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про визнання права власності на квартиру, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за нею право власності на квартиру №4, що знаходиться по вул. 400-річчя Заставни, 4 у м. Заставна Чернівецької області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно висновку [PERSON] районної державної санітарно-епідеміологічної станції від 17.02.1989 було відведено для АТП ОПС та [PERSON] районної санепідемстанції земельну ділянку за адресою: м. Заставна, вул. 400-річчя Заставни, буд.№ 4 під будівництво житлового чотирьохквартирного будинку. 21.07.1989 [PERSON] міська рада народних депутатів прийняла рашення №68/8 про виділення земельної ділянки за адресою: м. Заставна, вул. 400-річчя, під будівництво чотирьохквартирного житлового будинку АТП ОПС та [PERSON] районній державній санітарно-епідеміологічній станції. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради №21 від 24.02.2000 [PERSON], як працівниці [PERSON] районної санітарно-епідеміологічної станції, надано незавершену будівництвом 2-х кімнатну квартиру у будинку №4 по вул. 400-річчя Заставни у м. Заставна Чернівецької області. Листом від 25.12.2000 [PERSON] районна санітарно-епідеміологічна станція звернулася із проханням до міського голови [PERSON] міської ради про прийняття рішення «Про передачу двохкімнатної та трьохкімнатної квартир, що знаходяться на другому поверсі в недобудованому будинку по вул. 400-річчя Заставни, які виділені [PERSON] і [PERSON] з балансу АТП ОПС на баланс райсанепідемстанції», де також зазначила про те, що перегородки, цегла з вікон та двері вищезазначеного будинку розграбовано і тому райсанепідемстанція та власники квартир будуть власними силами завершувати будівництво. 28.12.2000 виконавчий комітет [PERSON] міської ради прийняв рішення №121 «Про передачу двохкімнатної та трьохкімнатної квартир, що знаходяться на другому поверсі в недобудованому будинку №4 по вул. 400-річчя Заставни, які виділені [PERSON] і [PERSON] з балансу АТП ОПС на баланс райсанепідемстанції». У 2001 році позивач завершила будівництво вказаної квартири, яка складається з підвалу, площею 17,4 м.кв.; коридору, площею 8,7 м.кв.; коридору, площею 11,7 м.кв.; кімнати, площею 13,9 м.кв.; кімнати, площею 17,5 м.кв.; вбиральні, площею 2,50 м.кв.; ванної, площею 3,70 м.кв.; кухні, площею 9,50 м.кв.; кімнати, площею 8,80 м.кв., кладови, площею 3,30 м.кв., що підтверджується технічним паспортом, виготовленим 27.10.2016 [PERSON] районним бюро технічної інвентаризації. Згідно із довідкою Сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури [PERSON] районної державної адміністрації Чернівецької області від 29.11.2018 квартира №4 в зазначеному будинку відповідає вимогам ДБН 360-92. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження квартира №4 в житловому будинку літ. «А» на вул. 400-річчя Заставни, 4 в м. Заставна Чернівецької області готова до експлуатації. [PERSON] районної санітарно-епідеміологічної станції від 23.10.2012 позивача було повідомлено про те, що [PERSON] районну санітарно-епідеміологічну станцію буде ліквідовано, а її буде звільнено із посади лікаря з гігієни дітей та підлітків 29.12.2012. 15.11.2018 позивач звернулась в Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області із відповідною заявою про прийняття зазначеної квартири в експлуатацію. Проте, листом від 04.12.2018 відповідач відмовив позивачу у прийнятті квартири до експлуатації, посилаючись на те, що в Управлінні ДАБІ відсутня інформація щодо реєстрації дозвільних документів на будівництво обєкта «Реконструкція квартири №4 у будинку №4 по вул. 400-річчя Заставни у м. Заставна Чернівецької області», а також розяснено, що позивач має право звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на квартиру. Вважаючи себе власником новоствореного майна, а саме квартири №4 у будинку №4 по вул. 400-річчя Заставни у м. Заставна Чернівецької області, яка після завершення будівництвом відповідає нормам ДБН 360-92 та придатна до експлуатації, проведені в ній будівельні роботи не порушують прав власників інших квартир у цьому будинку, та враховуючи, що відповідачем відмовлено у прийнятті вказаної квартири до експлуатації, позивач просить визнати за нею право власності на спірну квартиру в судовому порядку. В\~судовому засіданні\~позивач [PERSON]\~підтримала уточнені\~позовні вимоги\~і в\~обґрунтування позовних\~вимог пояснила,\~що вона\~з 1975\~року по\~23.10.2012\~працювала лікарем\~у [PERSON]\~державній санітарно-епідемічній\~станції.\~На момент\~влаштування на\~роботу у\~вказану установу\~вона разом\~зі своєю\~сімєю,\~яка складалася\~із 4\~осіб,\~проживала в\~однокімнатній квартирі\~по вул.\~Гагаріна,\~13/4\~в м.\~Заставна,\~житлова площа\~якої \~становила 23\~м.кв.\~та перебувала\~на квартирному\~обліку у\~[PERSON] міській\~раді.\~Коли підійшла\~її черга,\~[PERSON] міською\~радою у\~2000\~році було\~прийнято рішення\~ про\~виділення і\~надання їй\~незавершеної будівництвом\~квартири №4\~в будинку\~№4\~по вул.\~200-річчя\~Заставни,\~будівництво якого\~розпочалося ще\~в 1989\~р.\~Починаючи з\~вказаного часу\~вона власними\~зусиллями проводила\~будівельні роботи,\~а саме\~поштукатурила внутрішні\~та зовнішні\~стіни у\~квартирі,\~спільно із\~іншими власниками\~сусідніх квартир\~перекрила дах\~у багатоквартирному\~будинку,\~встановила водостічні\~труби,\~встановила підлогу,\~в кухні\~забетонувала підлогу\~та встановила\~плитку,\~сантехніку,\~витяжку,\~підвела воду,\~підключилася до\~водопровідної мережі,\~проклала електропроводку,\~уклала договір\~на електропостачання,\~приєдналася до\~зовнішньої мережі\~газопостачання,\~встановила вікна,\~двері,\~провела косметичний\~ремонт.\~Тобто привела вказану квартиру в стан, придатний для постійного проживання, і на сьогоднішній день проживає в даній квартирі. У 2008 році вона разом із іншими співвласниками звернулася до [PERSON] міської ради із заявою про приватизацію земельної ділянки під будинком у спільну часткову власність, за наслідками розгляду якої, в порядку безоплатної приватизації отримала державний акт про право власності на земельну ділянку, розміром 0,0100 га. Представник позивача\~[PERSON]\~в судовому\~засіданні підтримала\~уточнені позовні\~вимоги та\~пояснила суду,\~що рішенням\~[PERSON] міської\~ради №68/8\~від 21.07.1989\~було виділено\~земельну ділянку\~в розмірі\~0,09\~га під\~будівництво чотирьохквартирного\~житлового будинку\~№4\~по вул.\~400-річчя\~Заставни для\~АТП облспоживспілки\~і райсанепідемстанції,\~між якими\~існувала домовленість\~про дольову\~участь у\~будівництві,\~та зобовязано\~директора АТП\~облспоживспілки виготовити\~технічну документацію\~на право\~ведення будівництва.\~Після виділення\~земельної ділянки\~ розпочалося\~будівництво житлового\~будинку.\~Проте,\~28.12.2000\~року у\~звязку із\~зверненням начальника\~АТП ОПС\~та головного\~лікаря [PERSON]\~райсанепідемстанції до\~[PERSON] міської\~ради,\~міською радою\~було прийнято\~рішення №121\~про передачу\~двохкімнатної та\~трьохкімнатної квартир,\~що знаходяться\~на 2-му\~поверсі в\~недобудованому будинку\~по вул.\~400-річчя\~Заставни №4\~(які\~були виділені\~[PERSON]\~і [PERSON]\~згідно із\~рішенням №21\~від 24.02.2000)\~з балансу\~АТП облспоживспілки\~на баланс\~райсанепідемстанції.\~На той\~момент ступінь\~готовності житлового\~будинку становила\~30-40\~%.\~Після чого\~[PERSON]\~власними зусиллями\~провела усі\~необхідні будівельні\~та ремонтні\~роботи та\~привела вказану квартиру в стан, придатний для постійного проживання, в якій проживає по даний час. У 2012 році було ліквідовано [PERSON] державну санепідемстанцію та звільнено усіх працівників, в тому числі [PERSON], яка працювала там на посаді лікаря. На даний час позивач бажає узаконити своє право на вказану квартиру, проте не може цього зробити, поскільки обовязковою умовою є здача житлового обєкту в експлуатацію. Відповідач відмовив позивачу у прийнятті квартири до експлуатації, посилаючись на те, що в Управлінні ДАБІ відсутня інформація щодо реєстрації дозвільних документів на здійснене [PERSON] будівництво спірної квартири, у зв'язку із чим позивач не може реалізувати своє право власності. Представник відповідача [PERSON] в обґрунтування позиції Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернівецькій області щодо заявлених позовних вимог пояснила, що органи державного архітектурно-будівельного контролю не оспорюють право власності позивача на вказаний нею обєкт будівництва, проте у звязку із відсутністю у позивача дозвільних документів на виконання будівельних робіт, передбачених чинним законодавством, прийняти в експлуатацію спірну квартиру немає можливості. Також пояснила, що 29.11.2018 до інспекції надійшла заява представника [PERSON] про прийняття в експлуатацію житлового обєкта, а саме квартири №4, розташованої у житловому будинку №4 по вул. 400-річчя Заставни в м. Заставна. До вказаної заяви було надано інвентарну справу та проектну документацію. Проте, вказані документи в розумінні чинного законодавства не є\~дозвільними документами, які дають право на виконання будівельних робіт, а тому враховуючи те, що позивачем до управління не було подано декларацію про готовність обєкта до експлуатації, форма якої встановлена Порядком №461 їй було відмовлено у прийнятті вказаного житлового обєкта в експлуатацію. Також пояснила, що спірна квартира у відповідності до вимог ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відноситься до класу обєктів з незначними наслідками (СС1), будівництво та реконструкція яких згідно з вказаним законом розпочинається з повідомлення замовником органу державного архітектурно-будівельного контролю про початок будівельних робіт на підставі якого видається дозвіл, а введення в експлуатацію із заповнення декларації про готовність обєкта до експлуатації. Згідно з даними Єдиного реєстру, ведення якого розпочато з 20.05.2011, інформація щодо видачі будь-яких дозвільних документів або документів, поданих в порядку декларативного принципу, на виконання робіт з реконструкції квартири №4\~в будинку\~№4\~по вул.\~200-річчя\~Заставнив м. Заставна відсутня. Треті особи,\~які не\~заявляють самостійних \~вимог щодо\~ предмета спору,\~на стороні\~відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні визнали усі обставини, викладені у позовній заяві та не заперечували проти задоволення позовних вимог. Пояснили суду, що проведені будівельні роботи не порушують їхні права, як мешканців сусідніх квартир. Третя особа, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату і місце судового засідання, до суду не зявилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Суд,\~вислухавши пояснення\~сторін у\~справі,\~дослідивши та\~оцінивши письмові\~докази по\~справі в\~їх сукупності,\~ вважає\~позов обґрунтованим\~та таким,\~що \~підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 17.02.1989 Автотранспортному підприємству облспоживспілки та [PERSON] районній санітарно-епідеміологічній станції було відведено земельну ділянку за адресою: вул. 400-річчя Заставни у м. Заставна Чернівецької області під будівництво чотирьохквартирного житлового будинку, що вбачається із відповідного висновку №11 від 17.02.1989 (а.с.67). 21.07.1989 [PERSON] міська рада народних депутатів прийняла рішення №68/8 про виділення земельної ділянки за адресою: м. Заставна, вул. 400-річчя, під будівництво чотирьохквартирного житлового будинку АТП ОПС та [PERSON] районній державній санітарно-епідеміологічній станції (а.с.68). В подальшому у 1989 році між [PERSON] автотранспортним підприємством облспоживспілки та [PERSON] державною районною санітарно-епідеміологічною станцією було укладено договір про пайову участь у будівництві чотирьохквартирного житлового будинку в м. Заставна Чернівецької області. Відповідно до якого, автотранспортне підприємство облспоживспілки виступало замовником, при цьому пайова участь санітарно-епідеміологічної станції у будівництві становила 40\~000 російських рублів. Сторони погодили, що вказані кошти будуть перераховані на розрахунковий рахунок [PERSON] АТП ОПС у термін до 05.10.1989 (а.с.135). Із наданих представником позивача копій платіжних доручень, вбачається, що 18.10.1989 на розрахунковий рахунок [PERSON] автотранспортного підприємства обласною санепідемстанцією було перераховано 30 000 російських рублів та 06.07.1990 20\~000 російських рублів (а.с.136). Позивач [PERSON] з 1975 року по 29.10.2012 працювала у [PERSON] державній санітарно-епідеміологічній станції на посаді лікаря з гігієни дітей та підлітків, в той же час вона перебувала на квартирному обліку у виконавчому комітеті [PERSON] міської ради. 24.02.2000 виконавчим комітетом [PERSON] міської ради було прийнято рішення №21 про надання працівниці санепідемстанції [PERSON] 2-х кімнатної квартири у будинку №4 по вул. 400-річчя Заставни у м. Заставна Чернівецької області, незавершеному будівництвом (а.с.8). 25.12.2000 головний лікар [PERSON] районної державної санітарно-епідеміологічної станції та начальник АТП ОПС звернулися до голови [PERSON] міської ради із клопотанням про прийняття рішення «Про передачу двохкімнатної та трьохкімнатної квартир, що знаходяться на другому поверсі в недобудованому будинку по вул. 400-річчя Заставни, які виділені [PERSON] і [PERSON], з балансу АТП ОПС на баланс райсанепідемстанції», де також зазначили про те, що перегородки, цегла з вікон та двері вищезазначеного будинку розграбовано і тому райсанепідемстанція та власники квартир будуть власними силами завершувати будівництво (а.с.69). 28.12.2000 виконавчий комітет [PERSON] міської ради прийняв рішення №121 «Про передачу двохкімнатної та трьохкімнатної квартир, що знаходяться на другому поверсі в недобудованому будинку по вул. 400-річчя Заставни, які виділені [PERSON] і [PERSON] з балансу АТП ОПС на баланс райсанепідемстанції» (а.с.70). Встановлено, що у 2001 році позивач за власні кошти та не\~порушуючи права\~інших осіб завершила будівництво виділеної їй квартири, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим 27.10.2016 [PERSON] районним бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] (а.с.23-29). Згідно довідки про інвентаризаційну вартість №358, виданої 04.12.2018 [PERSON] РБТІ, інвентаризаційна вартість квартири №4, що знаходиться в м. Заставна по вул. 400-річчя Заставни,4, становить 112\~559 грн.00 коп. (а.с.34). [PERSON] районної державної санітарно-епідеміологічної станції №1504 від 23.10.2012 позивача було попереджено про те, що [PERSON] районну державну санітарно-епідеміологічну станцію буде ліквідовано, а її буде звільнено із посади лікаря з гігієни дітей та підлітків 29.12.2012 (а.с.71). Згідно листа Державної установи «Чернівецький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України» від 06.03.2019 №02/1274 вивільнення всіх працівників [PERSON] районної санітарно-епідеміологічної станції відбулося 29.12.2012, а у період до січня 2014 року здійснено усі заходи ліквідаційного процесу (повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи від 17.01.2014 №17). Оскільки [PERSON] районна санітарно-епідеміологічна станція припинялася шляхом ліквідації, правонаступництво не передбачалося (а.с.114). Позивач [PERSON]\~стверджує,\~що вона\~євласником новоствореного майна квартири №4 у будинку №4 по вул. 400-річчя Заставни у м. Заставна, оскільки завершила її будівництво за власні кошти, у незавершеному багатоквартирному будинку, будівництво якого розпочалося в 1989 р. на підставі належної технічної документації на право ведення будівництва, а тому маючи намір належним чином оформити своє право власності на вказану квартиру 15.11.2018, звернулася до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області із відповідною заявою про прийняття зазначеної квартири в експлуатацію. Проте, листом від 04.12.2018 №1024-1.20/2-2175 відповідач відмовив позивачу у прийнятті квартири до експлуатації, посилаючись на те, що в Управлінні ДАБІ відсутня інформація щодо реєстрації дозвільних документів на будівництво обєкта - квартири №4 у будинку №4 по вул. 400-річчя Заставни у м. Заставна Чернівецької області. Згідно із ч. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до ч. 2 ст.\~328\~ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 2\~ст. 331 ЦК України\~право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідачем у позові про визнання права власності є особа, яка оспорює право власності на майно, або особа, яка хоч і не оспорює права власності на майно, але й не визнає його. Передумовою для застосування\~\~ статті 392\~ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності, відповідно до ст.\~317\~ЦК України полягає у можливості володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Однак, позивач позбавлена права належним чином здійснювати своє право, як власник спірного майна відповідно до положень ст. 319 ЦК України, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно, а отриманню їх перешкоджає відсутність у неї дозвільних документів на будівництво спірного майна, які б відповідали вимогам чинного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) державний архітектурно-будівельний контроль визначено як сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил. Державний архітектурно - будівельний контроль здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами. Відмовляючи у прийнятті спірної квартири до експлуатації Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Чернівецькій області посилалося на те, що виконання будівельних робіт дозволяється після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1) (стаття 34 Закону № 3038-VI). Згідно з статтею 9\~Закону України\~від 20\~травня 1999\~року №\~687-XIV\~«Про архітектурну\~діяльність» будівництво об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку визначеному Законом № 3038-VI. За змістом статті 26\~Закону №\~3038-VI право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування. Крім того, згідно п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів від 13.04.2011 №461 (далі Порядок №461) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1), та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації (далі - декларація). З огляду\~на те,\~що в\~Єдиному реєстрі,\~ведення якого\~розпочато з\~20.05.2011,\~відсутня інформація\~щодо видачі\~будь-яких\~дозвільних документів\~або документів\~поданих у\~порядку декларативного\~принципу,\~на виконання\~робіт з\~реконструкції квартири,\~що знаходиться\~за вищевказаною\~адресою,\~Управління ДАБІ\~повідомило про\~неможливість прийняття\~в експлуатацію\~цих обєктів\~і розяснило\~позивачу право\~звернутися до\~суду й\~з подальшим\~прийняттям в\~експлуатацію самочинно\~збудованого обєкта\~у відповідності\~до п.10\~Порядку №461,\~яким встановлено,\~що у\~випадку визнання\~права власності\~на самочинно\~збудований обєкт\~за рішенням\~суду він\~приймається в\~експлуатацію згідно\~з цим\~Порядком за\~умови можливості\~його надійної\~та безпечної\~експлуатації за\~результатами проведення\~технічного обстеження\~такого обєкта. Технічне обстеження проводиться субєктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України Про архітектурну діяльність одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат Проте, суд не погоджується з такими висновками Управління Державної архітектурно- будівельної інспекції у Чернівецькій області з огляду на наступне. Статтею 375\~ЦК України визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Самочинне будівництво є порушенням установлених державою правил та норм здійснення будівництва, що призводить до нераціональної забудови населених пунктів, невідповідності збудованих обєктів нерухомості встановленим вимогам законодавства, що є порушенням прав територіальної громади, а також питань безпеки під час експлуатації вже збудованого обєкта, екологічної та санітарно-епідеміологічної безпеки. Тобто, самочинне будівництво буде мати місце у трьох випадках: - будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; - без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; - з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Позов про визнання права власності спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником свого права за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Судове рішення про задоволення таких вимог має ґрунтуватись на встановленому судом в ході розгляду справи існуючому юридичному факті правомірності набуття права власності позивачем. Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги котрого звернені до суду, який повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно. Об'єктом даного позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою ж позову, є обставини, що підтверджують наявність у позивача права власності чи іншого речового права на майно. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 21.07.1989 року № 68/8 було виділено земельну ділянку в розмірі 0,09 га під будівництво чотирьохквартирного житлового будинку по вул. 400-річчя Заставни в м. Заставна Чернівецької області та зобовязано директора АТП облспоживспілки [PERSON] виготовити технічну документацію на право ведення будівництва (а.с.68). На виконання рішення [PERSON] міської ради №68/8 від 21.07.1989 було виготовлено архітектурно - будівельну частину проектної документації по будівництву вказаного обєкту (а.с.138-173). В подальшому,\~а саме\~в 2000\~р.,\~на підставі\~рішення виконавчого\~комітету [PERSON]\~міської ради\~№121\~від 28.12.2000\~було передано\~двохкімнатну та\~трьохкімнатну \~квартири,\~що знаходяться\~на другому\~поверсі в\~недобудованому будинку\~по вул.\~400-річчя\~Заставни,\~які виділені\~[PERSON]\~і [PERSON],\~з балансу\~АТП ОПС\~на баланс\~райсанепідемстанції (а.с.70). Починаючи з 2000 р. у звязку з економічною кризою фінансування 4-х квартирного будинку за рахунок [PERSON] АТП ОПС та [PERSON] районної державної санепідеміологічної станції призупинилось, і [PERSON] власними матеріальними зусиллями добудувала згідно вимог проекту та технічних умов дану квартиру у житловому будинку. Так, згідно із довідкою Сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури [PERSON] районної державної адміністрації Чернівецької області від 29.11.2018 квартира №4 в зазначеному будинку відповідає вимогам ДБН 360-92 (а.с.15). Готовність вказаного обєкта до експлуатації встановлено експертом [PERSON] у звіті про проведення технічного обстеження квартири №4 в житловому будинку по вул. 400-річчя Заставни,4, м. Заставна Чернівецької області на предмет визначення можливості або неможливості її надійної та безпечної експлуатації від 06.12.2018 (а.с.16), згідно якого на момент обстеження недоліків не виявлено та встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації даної квартири (а.с.16-22). Отже, представлені документи засвідчують, що [PERSON] було дотримано всіх необхідних та передбачених законодавством умов щодо новоствореного нерухомого майна ( квартири у багатоквартирному житловому будинку). Крім того, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №086348 від 17.02.2009 [PERSON] є співвласником земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: м.Заставна, вул. 400-річчя Заставни,4, яка надана останній для будівництва та обслуговування житлових будівель та господарських споруд (а.с.77). Наведене свідчить про те, що позивачем завершувалося будівництво спірної квартири у 4-х квартирному будинку, розташованому на земельній ділянці, переданій [PERSON] міською радою саме для цієї мети, тобто із дотримання цільового призначення та на підставі затвердженої у встановленому порядку на час будівництва порядку проектної документації, а тому відсутні такі ознаки самочинного будівництва, як будівництва на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту. Також встановлено, що фактично спірна квартира є об'єктом завершеного будівництва та відповідає вимогам Державних будівельних, архітектурних, санітарних, пожежних та екологічних норм і правил, а отже, таке будівництво не є самочинним, адже здійснювалося із дотриманням всіх встановлених діючим на час будівництва спірної квартири законодавством вимог. Конвенцією про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право власності на спірну квартиру набуте позивачем правомірно, на підставах, що не заборонені законом, здійснене будівництво не порушує прав чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, ст.ст.16, 182, 316, 317, 319, 328, 331, 375, 376, 392 ЦК України,

Outcome: approved