Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 25 червня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі РАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 105865. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , 2014 р.н. Протягом останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося , що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю і на цьому грунті в них часто виникають сварки, свідком яких стає їхня дитина, що негативно впливає на її психічний стан. На даний момент спільне господарство вони не ведуть, оскільки, з серпня 2019 року проживають окремо. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Примирення між ними неможливе, а тому, просить суд строк для примирення не надавати. Майнового спору між ними немає. Згоду про місце проживання та виховання дитини між ними досягнуто.Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 25.04. 2014 року у відділі РАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 360. 21 вересня 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити. Також, вказала, що просить слухати справу без її участі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. А тому, суд на підставі ст. ст. 280 - 282 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 квітня 2014 року, згідно Свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] ), сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 360. Відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дитини. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують з серпня 2019 року, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved