Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі належним чином уповноваженого представника за довіреністю [PERSON], 02.11.2017 року звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок, загальною площею 48,7 кв. м., житловою площею 16,5 кв. м., позначений у технічному паспорті літерою «А-1», розташований у с. Урич Сколівського району Львівської області по вул. Шевченка, 89, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 21.12.1980 року та матері [PERSON], яка померла 01.06.1981 року. Позовні вимоги мотивує тим, що її батьки за життя володіли вказаним вище будинком, однак таке право не було зареєстроване у встановленому порядку. Це повязано з тим, що житловий будинок побудований ще у 1921 році і у такому стані, після ремонтних робіт, існує на даний час. Вона спадщину після смерті спадкодавців прийняла у встановленому законом порядку. Батько помер 21.12.1980 року, заповіту не складав. Матір померла 01.06.1981 року, заповіту не складала. Спадкоємцем за законом після смерті батьків є [PERSON] (позивач по справі), яка спадщину у встановленому законом порядку прийняла, не відмовилася у встановленому порядку від її прийняття. Інших спадкоємців, які б претендували на обовязкову частку у спадковому майні і таких, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, немає. Таким чином, на даний час вона є єдиним спадкоємцем прав та обовязків, котрі залишились після смерті батька та матері, у тому числі і права на спірний житловий будинок, однак оформити таке право на нього вона не може у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно та реєстрації права власності на таке нерухоме майно. З огляду на вказане, отримавши відмову державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, повязаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, вона була змушена звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак її належним чином уповноважений представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Належним чином уповноважений представник Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської області секретар ради [PERSON] у судове засідання зявилася, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Зміст ст. 174 ЦПК України представнику розяснено. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, давши належу оцінку доказам по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що батько позивача [PERSON], після смерті якого вона має намір оформити спадщину, помер 21.12.1980 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 446696, виданого повторно Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області 19.07.2017 року. Матір позивача [PERSON] померла 01.06.1981 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 446697, виданого повторно Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області 19.07.2017 року. З копії свідоцтва про народження серії ІІІ-СГ № 304556, повторно виданого Підгородецькою сільською радою Сколівського району Львівської області від 09.06.1982 року вбачається, що батьками [PERSON] (позивача по справі) були [PERSON] та [PERSON]. З копії свідоцтва про шлюб серії ІІІ-ГН № 327602, виданого уповноваженим органом Російської Федерації від 22.05.1990 року вбачається, що [PERSON] (позивач по справі) 22.05.1990 року уклала шлюб із [PERSON]. Після укладення шлюбу останній присвоєно прізвище [PERSON]. За життя спадкодавці [PERSON] та [PERSON] заповітів не складали, що підтверджується копіями інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 28.09.2017 року. Як вбачається із інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 28.09.2017 року, після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкові справи не заводились, свідоцтва про право на спадщину не видавилось. З довідки вих. № 991, виданої Підгородецькою сільською радою Сколівського району Львівської області від 24.07.2017 року вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] є їх дочка [PERSON] (позивач по справі). Чинний ЦК України вступив у дію 01.01.2004 року. Відповідно до п. п. 4 та 5 Прикінцевих і перехідних положень вказаний ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої «Спадкове право» ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Спадкове майно, що є предметом спору, вважається прийняте спадкоємцем до набрання чинності ЦК України. Таким чином, позивач [PERSON] мала прийняти спадщину за законом за правилами ЦК Української РСР 1963 року. Спадщина після смерті батьків позивача відкрилася у день їх смерті, у відповідності до вимог ст. 525 ЦК Української РСР1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 зазначеного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном і якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З часу відкриття спадщини, впродовж подальших шести місяців і до цього часу позивач, хоча і не подала до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини після смерті батьків, однак у матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження факту вступу позивача в управління та володіння спадковим майном після смерті батьків, у тому числі те, що вказаний вище житловий будинок згідно витягу з погосподарської книги за 2008 рік рахується за позивачем, а також факт володіння останньою речами покійних у межах власних потреб. Заяви про відмову від спадщини ані до виконавчого комітету сільської ради, ані до нотаріальної контори за місцем її відкриття після смерті батьків позивач не подавала. Детально перевіряючи права та обовязки, які належали спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини після смерті кожного з них, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на житловий будинок, розташований у с. Урич Сколівського району Львівської області по вул. Шевченка, 89, що є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. Зокрема, розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавців, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом зясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок відсутнє, реєстрація такого житлового будинку не здійснювалась в силу незнання спадкодавцями відповідних прав та обовязків з вказаного приводу.Даний факт також підтверджується довідкою вих. № 1894, виданою КП ЛОР «Стрийське МБТІ» 28.08.2017 року з якої вбачається, що право власності на житловий будинок у с. Урич Сколівського району Львівської області по вул. Шевченка, 89, не зареєстроване. Так, з копії технічного паспорта на житловий будинок № 89 по вул. Шевченка у с. Урич Сколівського району Львівської області, виготовленого на замовлення позивача КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 21.07.2017 року вбачається, що вказаний будинок збудований у 1921 році. Житловий будинок позначений у технічному паспорті літерою А-1 загальною площею 48,7 кв. м., житловою площею 16,5 кв. м. та допоміжною площею 32,2 кв. м.. Такий будинок у цілому не являється самочинним будівництвом і відповідна відмітка з вказаного приводу на технічному паспорті відсутня. Інформація про забудовника також відсутня. Разом з тим, згідно наявних у матеріалах справи копій погосподарських книг за 1980-1986 роки, забудовниками житлового будинку у с. Урич Сколівського району Львівської області по вул. Шевченка, 89, були [PERSON] та [PERSON]. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, у даному випадку, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів.Якщо право власності на спірне домоволодіння, незважаючи на відсутність свідоцтва про право власності, підтверджувалося належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, то орган місцевого самоврядування в особі Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської області зобов'язаний видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Судом також встановлено, що, незважаючи на внесення записів у погосподарську книгу, спадкодавці [PERSON] та [PERSON] своє право власності в органах БТІ не зареєстрували (не оформили). Разом з тим, вже згадана вище Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірний житловий будинок у порядку спадкування, суд оцінює наявність записів у погосподарській книзі та правомірність забудови земельної ділянки у сукупності з іншими доказами, зібраними у матеріалах справи, у тому числі виготовленого на замовлення позивача технічного паспорта на спірний житловий будинок, де відсутня відмітка про самочинне будівництво. Зазначені обставини повністю підтверджують право спадкодавців на спірний житловий будинок, яке не залежало від його реєстрації на момент здійснення забудови. Судом також встановлено, що позивач, який прийняв спадщину у встановленому порядку, зверталася до приватного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із усною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак одержала відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність усіх необхідних правовстановлюючих документів, а також довідки Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської області про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцям [PERSON] та [PERSON]. Після вчинення вказаних дій позивач звернулася до суду. Позивач вправі успадкувати усі права спадкодавців, оскільки інших спадкоємців після їх смерті, які б могли претендували на обовязкову частку у спадщині і які б у встановленому порядку прийняли спадщину, немає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що визнання відповідачем позовних вимог є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити. На підставі вказаного вище, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на житловий будинок загальною площею 48,7 кв. м., житловою площею 16,5 кв. м. (позначений у технічному паспорті літерою А-1), розташований по вул. Т. Шевченка, 89 у с. Урич Сколівського району Львівської області на території Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської області, у порядку спадкування за законом після смерті батьків [PERSON], який помер 21.12.1980 року та [PERSON], яка померла 01.06.1981 року. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved