Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.08.2015 року звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту спільного проживання однією сімєю, в якій зазначила, що 07.08.2012 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді ? частки квартири, що розташована за адресою: Донецька область, м. Українськ, вул. Свердлова, 32/34. 02.04.2014 року померла тітка позивача [PERSON] після смерті якої залишилася спадщина у вигляді ? частки вищевказаної квартири. Дана квартира належала спадкодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло № 11817, виданого Службою приватизації державного житлового фонду 28.05.1996 року і зареєстрований в [PERSON] бюро технічної інвентаризації 26.07.1996 року від № 376. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті тітки [PERSON] і вона прийняла спадщину, так як своєчасно подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. За життя тітка фактично проживала в шлюбі з [PERSON] близько 40 років, але шлюб вони так і не зареєстрували, спільних дітей в них не було. Під час оформлення спадщини після смерті [PERSON], позивач дізналася, що тітка не прийняла спадщину яка відкрилася після смерті [PERSON] В звязку з чим, вона вимушена звернутися до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання однією сімєю. Просить суд, встановити факт, того що її тітка [PERSON], яка померла 02.04.2014 року, дійсно мешкала з померлим 07.08.2012 року [PERSON] у фактичному шлюбі однією сімєю близько 40 років, по день його смерті, вели спільне господарство і те що вона є спадкоємицею 4-ої черги спадкоємства. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву з клопотанням слухати справи у її відсутність та задовольнити заяву у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] територіальної громади у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу слухати у його відсутність. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази та законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Згідно акту про фактичне проживання № 1617 від 18.08.2015 року, складеного депутатом Української міської ради м. Селидове [PERSON] за участю свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] проживала за адресою: [INFO] разом з [PERSON], однією сімєю і вели спільне господарство по день їх смерті. Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00014713749 від 13.11.2014 року, [PERSON] помер 06.08.2012 року, на підставі чого видано свідоцтво про смерть серія І-НО № 350272 від 07.08.2012 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-НО № 778531 від 15.04.2014 року, виданого виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області, [PERSON] померла 02.04.2014 року у віці 76 років, про що складено відповідний актовий запис № 88. Згідно свідоцтва про право власності на житло № 11817, виданого Службою приватизації державного житлового фонду 28.05.1996 року і зареєстрований в [PERSON] бюро технічної інвентаризації 26.07.1996 року від № 376, квартира, що розташована за адресою: Донецька область, м. Українськ, вул. Свердлова, 32/34 належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй знайомі [PERSON] та [PERSON] близько 30 років, оскільки вони мешкали за адресою: Донецька область, м. Українськ, вул. Свердлова, 32/34 по сусідству з її сестрою [PERSON] і вони часто допомагали їм у звязку з їх похилим віком. Їй також відомо, що [PERSON] та [PERSON] мешкали як подружжя без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство і мали спільний побут. [PERSON] останні годи доглядала за [PERSON], оскільки він хворів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй знайомі [PERSON] та [PERSON], оскільки вони були її сусідами і вони близько 7 років дружили сімями. Їй також відомо, що вони мешкали за адресою: Донецька область, м. Українськ, вул. Свердлова, 32/34 к подружжя без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, доглядали один за одним. Будучі допитана у якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, [PERSON] та [PERSON] проживали з нею по сусідству, їй відомо, що вони тривалий час жили разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. З померлою [PERSON] вона працювала на одній роботі, їй також відомо, що у звязку з хворобою [PERSON], його пенсію за довіреністю отримувала [PERSON] і вона доглядала за ним. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, зібрані у справі докази та показання свідків вказують на наявність підстав для встановлення факту спільного проживання однією сімєю [PERSON], яка померла 02.04.2014 року, дійсно мешкала з [PERSON], який помер 07.08.2012 року у фактичному шлюбі однією сімєю близько 30 років. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання [PERSON] спадкоємицею 4 черги після смерті [PERSON], суд вважає їх безпідставними, оскільки встановлення факту проживання однією сімєю даних осіб близько 30 років до часу відкриття спадщини, вже і так тягне за собою виникнення прав в контексті ст. 1264 ЦК України.

Outcome: partial