Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач 31.10.2018 р. звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON], яка з 11.09.2011 р. до дня смерті постйно проживала без реєстрації в [ADDRESS], разом з нею. Після її смерті відкрилась спадщина, вона подала заяву про прийняття спадщини до Смілянської державної нотаріальної контори, після чого було заведено спадкову справу №156/2018. За життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт, яким заповідала належні їй земельні ділянки [PERSON]: - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,85 га., в межах Ташлицької сільської ради згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23.09.2004 р.; - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,02 га., в межах Ташлицької сільської ради згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 19.12.2003 р.. Постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Просила позов задовольнити, визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Відповідач відзив до суду не подавав. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву відповідно до якої просила позов задовольнити та розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали, просили ухвалити відповідне рішення. Відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку ст. 206 цього Кодексу. Так, згідно вимог ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем судрозяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши матеріали справи, з урахуванням вимог ст.ст. 200, 206, 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у підготовчому судовому засіданні за відсутності учасників справи, від яких надійшли відповідні заяви та прийняти визнання позову відповідачем, викладене в окремій письмовій заяві, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народилася [PERSON], батьком якої є - [PERSON] та матір'ю - [PERSON] та згідно з копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно, після укладення шлюбу у позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.5). Згідно з довідкою, виданою виконкомом Пастирської сільської ради 30.10.2018 року [PERSON] з 11.09.2011 року до дня смерті [INFO] постійно проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з [PERSON].(а.с.6). Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Ташлицької сільської ради від 30.10.2018 року [PERSON] була зареєстрована та проживала до 11.09.2011 року в [ADDRESS].(а.с.7) Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.4.) та відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №51419058 після смерті [PERSON] в [ADDRESS] державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу(а.с.8) Як вбачається з копії заповіту [PERSON] заповіла земельну ділянку розміром 1,85 га, яка розташована в адмінмежах Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області кадастровий номер [NUMBER] призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та земельну ділянку розміром 2,02 га.. яка розташована в адмінмежах Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області кадастровий номер [NUMBER] призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія ЕАС №065325 - [PERSON] (а.с.9). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,85 га., в межах Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером [NUMBER] (а.с.10), та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,02 га., в межах Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером [NUMBER](а.с.11). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії 02.10.2018 року представнику позивача, [PERSON], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім'я його довірительки [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів(а.с.13). Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно. Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно частини другої статті 1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином суд дійшов до переконання, що позивач не отримав сві¬доцтво про право на спадщину за заповітом на зазначені земельні ділянки, не зареєстрував своє право власності, але фактично прийняв, а тому на підставі ч.5 ст.1268 ЦК України, воно їй належить з часу відкриття спадщини після смерті матері, [PERSON]. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Згідно вимог ст.178 ЦК України об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно змісту п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений ст. 392 ЦК України. Так, відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. На підставі викладених письмових доказів встановлено, що позивач дійсно єдиний спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO], оскільки вчасно звернулась із заявою про її прийняття в шестимісячний термін - 29.03.2018. На підставі наведених обставин, враховуючи досліджені судом письмові докази, які містяться в матеріалах справи та підтверджують належність спадкодавцю [PERSON] спадкового майна - земельних ділянок, а також прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом - [PERSON] за законом після смерті матері, померлої [INFO], приймаючи визнання позову відповідачем, яке не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки право на спадщину у розумінні Конвенції та практики ЄСПЛ слід розцінювати як право на «законне очікування» майна, яке входить до її складу, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, що є підставою для задоволення позову. З урахуванням вимог ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, На підставі викладеного, ст.ст. 392, 1216-1218, 1222, 1225, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved