Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.08.2013 року звернувся до суду з позовом до ДП «ВК «Краснолиманська», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Красноармійську Донецької області, про встановлення факту нещасного випадку на виробництві та зобов'язання видати Акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, в якій просив визнати нещасний випадок, який стався 24 лютого 2013 року о 23 годині 40 хвилин при виконанні трудових обов'язків на дільниці № 5 Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», таким, що пов'язаний з виробництвом, зобов»язати відповідача видати акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював на посаді гірника очисного вибою в ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» з 5 лютого 2005 року до 7 червня 2013 року. 24 лютого 2013 року о 23 годині 40 хвилин з ним стався нещасний випадок на виробництві за наступних обставин: 24.3.3013 р. о 18 годині 10 хвилин він отримав наряд від помічника начальника дільниці № 5 [PERSON] на підвіску профілю СВП вантажного хідника. Під час виконання наряду він при пересуванні по конвеєрному хіднику № 2 зачепився лівою ногою за петлю змотаного канату і впав на стан конвеєру СП-326, внаслідок чого отримав травму голови. Відповідно до п. 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства та перебування на робочому місці, на території підприємства для виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства. Однак, за результатами розслідування був складений Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії) за формою Н-5 від 1.3.2013 р. Зі змісту вказаного акту виходить що комісія встановила, що він «прибув на роботу у З зміну 24.2.2013 року у приміщення нарядної дільниці № 5 з садном на лобній частині голови зліва», тобто перед початком роботи вже мав ознаки травми голови. На підставі встановлених комісією обставин, остання прийшла до висновку що його пояснення та пояснення робітників дільниці № 5 суттєво різняться щодо самого факту травмування на виробництві і підстави для складання і видачі акту розслідування нещасного випадку на виробництві за формою Н-1 відсутні. Однак, обставини отримання ним тілесних ушкоджень викладені в висновках комісії з розслідування нещасного випадку не відповідають дійсності. Відповідно до п. 34 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р. № 1232 посадова особа органу Держгірпромнагляду в незгоди потерпілого із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку має право видавати обов'язкові для виконання роботодавцем приписи за формою Н-9 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, складення акта за формою Н-5 або Н-1. Не погодившись з висновком комісії позивач звернувся до посадової особи органу державного нагляду за охороною праці - начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області з заявою про прийняття заходів для здійснення своєчасного розслідування нещасного випадку та видачі актів відповідних форм. З отриманої відповіді вбачається, що висновок комісії, відповідно до якого «випадок не підпадає під пункт 15 Порядку» обгрунтований, а під час перевірки «порушень Порядку в розслідуванні нещасного випадку та оформлення матеріалів розслідування не встановлено». Тобто відповідач не знайшов підстав для видачі припису за формою Н-9 для визнання нещасного випадку, що стався з позивачем, таким що пов'язаний з виробництвом та складання акту за формою Н-1. Однак, висновок комісії та результати перевірки, здійсненої відповідачем, спростовуються медичними документами. Так, відповідно до епікризів ДЗ «Вузлова лікарня станції Красноармійськ» та Димитрівської центральної міської лікарні, де він проходив обстеження та знаходився на стаціонарному лікуванні, йому встановлено діагноз: відкрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій та ссадина височно-теменної області голови зліва. Відповідно до Витягу з історії хвороби № 7281 КЛПУ «Донецьке обласне територіальне медичне об'єднання», в якому він проходив стаціонарне лікування з 2.4.2013 р. по 23.4.2013 р., встановлено діагноз: середньо-тяжка черепно-мозкова травма - забій головного мозку 1 ступеня з правосторонньою пірамідною недостатністю, розвитком посттравматичної енцефалопатії у вигляді синдрому внутрічерепної гіпертензії. При цьому, 24 лютого 2013 року на зміну він заступив о 18 годині. Нещасний випадок стався о 23 годині 40 хвилин, згідно висновку комісії з розслідування він виконував фізичну роботу з вказаним діагнозом, більше ніж 5 годин, що неможливо з медичної точки зору. Таким чином, висновки комісії про відсутність «самого факту травмування на виробництві» не відповідають дійсності. Крім того, комісією з розслідування порушені вимоги п. 14 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві в частині обов'язкового обстеження вказаного ним місця настання нещасного випадку, на якому залишились сліди крові. Вказане порушення підтверджується відсутністю протоколу огляду місця, де стався нещасний випадок (сталася аварія), передбаченого додатком 11 до Порядку та ескізу місця, де стався нещасний випадок (сталася аварія), передбаченого додатком 12 до Порядку. Відповідач вище зазначені обставини проігнорував, розслідування провів необ'єктивно що призвело до невірного висновку що нещасний випадок, що стався з ним, не пов'язаний з виробництвом. Таким чином, відповідач, порушив його законне право на проведення об'єктивного розслідування нещасного випадку та відшкодування шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідача ДП «ВК «Краснолиманська» позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні, надав письмові заперечення проти позову. Представник третьої особи: Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Красноармійську, позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, надав письмові заперечення. Заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив, що позивач [PERSON] перебуває в трудових правовідносинах з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» з 05 лютого 2005 року (а.с. 23). 24 лютого 2013 року о 23 годині 40 хвилин з позивачем стався нещасний випадок на виробництві за наступних обставин: 24.3.3013 р. о 18 годині 10 хвилин він отримав наряд від помічника начальника дільниці № 5 [PERSON] на підвіску профілю СВП вантажного хідника. Під час виконання наряду він при пересуванні по конвеєрному хіднику № 2 зачепився лівою ногою за петлю змотаного канату і впав на стан конвеєру СП-326, внаслідок чого отримав травму голови. За результатами розслідування нещасного випадку відповідачем був складений Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії) за формою Н-5 від 1.3.2013 р. Зі змісту вказаного акту виходить що комісія встановила, що він, «прибув на роботу у З зміну 24.2.2013 року у приміщення нарядної дільниці № 5 з ссадном на лобній частині голови зліва», тобто перед початком роботи вже мав ознаки травми голови. На підставі встановлених комісією обставин, остання прийшла до висновку що його пояснення та пояснення робітників дільниці № 5 суттєво різняться щодо самого факту травмування на виробництві і підстави для складання і видачі акту розслідування нещасного випадку на виробництві за формою Н-1 відсутні (а.с. 8-11). Не погодившись з висновком комісії позивач звернувся до посадової особи органу державного нагляду за охороною праці - начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області з заявою про прийняття заходів для здійснення своєчасного розслідування нещасного випадку та видачі актів відповідних форм. З отриманої відповіді вбачається, що висновок комісії, відповідно до якого «випадок не підпадає під пункт 15 Порядку» обгрунтований, а під час перевірки «порушень Порядку в розслідуванні нещасного випадку та оформлення матеріалів розслідування не встановлено». Тобто відповідач не знайшов підстав для видачі припису за формою Н-9 для визнання нещасного випадку, що стався з позивачем, таким що пов'язаний з виробництвом та складання акту за формою Н-1 (а.с. 6). 16.10.2013 року позивач [PERSON] звернувся до Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області з заявою про проведення перевірки за даним фактом. Але 05.11.2013 року йому була надана відповідь щодо неможливості виконати певні дії за його зверненням та видати припис за формою Н-9 до ДП «ВК «Краснолиманська» відповідно вимогам п. 34 Порядку (а.с. 92). Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 22 Закону України від 14 жовтня 1992 року «Про охорону праці», п.п. 10. 13. 38 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року, роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов»язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов»язана з»ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов»язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування про обставини та причини нещасного випадку за відповідною формою. У разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, із змістом акта, або незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду. Акт за формою Н-1 є одним з основних документів для виникнення права застрахованої особи на відшкодування шкоди. Відповідно до п. 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства та перебування на робочому місці, на території підприємства для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які спричинили втрату працездатності» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов»язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров»ю або настала смерть. Згідно ст. 11 ч. 1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем [PERSON] доведений факт одержання травми 24 лютого 2013 року о 23 годині 40 хвилин при виконанні ним трудових обов'язків на дільниці № 5 Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», в зв»язку з чим адміністрація ДП «ВК «Краснолиманська» повинна скласти акт за формою Н-1 стосовно вказаного нещасного випадку та зареєструвати його в установленому законом порядку. Доводи представника відповідача про те, що позивач отримав травму раніше до прибуття на роботу ґрунтуються на припущеннях, тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Відомості про отримання травми позивачем [PERSON] за інших обставин відповідачем не доведені і не встановлені судом. Для повного, всебічно і об»єктивного з»ясування прав та обов»язків сторін по справі, судом за клопотанням представника позивача було призначено судову медичну експертизу, проведення якої доручено Донецькому обласному бюро судової - медичної експертизи. Відповідно до висновку вказаної експертизи, яка, до речі, проведена комісією, під час звертання по медичну допомогу у [PERSON] була виявлена закрита черепно-мозкова травма з припухлістю та садном лівої скроневої ділянки, забоєм головного мозку першого ступеню. Вищезгадана черепно-мозкова травма виникла внаслідок дії тупого предмету чи при падіння й ударі о нього, можливо в термін та при обставинах викладених [PERSON] та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, як таке, що викликало довготривалий розлад здоров»я понад 21 день. Враховуючи характер черепно-мозкової травми комісія вважає, що після її виникнення потерпілий навряд чи міг виконувати фізичну працю вказану в матеріалах справи. Симптомами забою головного мозку у [PERSON] були його скарги, порушення неврологічного статусу у вигляді звуження правої очної щілини, слабкості відведення та конвергенції очних яблук, спонтанного горизонтального ністагму, статико-локомоторних порушень, анізорефлексії, застійних дисків зорових нервів, високих цифр лікворного тиску та наявності судорожного приступу. Стосовно зовнішніх проявів (які могли бути виявлені не лише лікарем), то вони могли бути досить різними, з різним рівнем виразності їх прояву, від максимальних (з тривалою втратою свідомості, блюванням, вираженим порушенням координації рухів і т.п.) до мінімальних (тобто малопомітних не фахівцю в області неврології) (а.с. 82-86). Відповідно до ст. 22 роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. Як видно із матеріалів справи, позивач [PERSON] звертався за оскарженням змісту акту про нещасний випадок з ним до особи органу державного нагляду за охороною праці. Але 05.11.2013 року йому була надана відповідь щодо неможливості виконати певні дії за його зверненням та видати припис за формою Н-9 до ДП «ВК «Краснолиманська» відповідно вимогам п. 34 Порядку (а.с. 92). Це не є підставою для відмови йому у задоволені його позовних вимог про зобов»язання відповідача видати акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1. По суті ст. 22 Закону України «Про охорону праці» передбачений попередній розгляд трудового спору. Але, як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п. 8 своєї постанови від 1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» з урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі ( ст. 124 Конституції), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку. Відповідно до ст. 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Отже, спір, що порушений позивачем [PERSON] про спонукання до видачі акту про нещасний випадок на виробництві, виникає з трудових правовідносин. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За таких умов порушений [PERSON] спір підлягає розгляду судом в порядку цивільного судочинства і без дотримання правил про досудовий порядок врегулювання спору. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] грунтуються на законі, вони підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved