Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач 26 червня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона 13.12.2000 року на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру [ADDRESS]. Після заселення з'ясувалося, що у цій квартирі є проблеми з опаленням. З осені 2001 року, протягом дванадцяти років в осінньо-зимовий період, було відсутнє опалення, однак нічого зробити було неможливо на час роботи котельні. Позивач отримувала листи-обіцянки з КЖЕП, що у наступному році будуть знайдені та усунені причини відсутності опалення. Однак, жодного результату не було та представники теплових мереж зазначали, що відсутність тепла не з їх вини та продовжували нараховувати заборгованість. В наслідок заборгованість за неотриманні послуги теплопостачання, станом на 01.05.2013 року склала 19055,44 грн. Відсутність подачі опалення на квартиру [ADDRESS] за період з жовтня 2001 року по квітень 2013 року неодноразово помічали, визнавали, намагалися знайти причину працівники комунальних служб. Позивач просила списати суму нарахованої заборгованості за ненадану послугу теплопостачання в розмірі 19055,44 коп. Ухвалою від 26 вересня 2014 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство № 34 м. Дніпропетровська. Позивач в судовому засіданні підтримала позовну заяву та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовну заяву не визнав в повному обсязі та заперечував проти її задоволення. Суду пояснив, що підприємство з 2002 року надає послуги постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON] Для встановлення фактів неналежного надання послуг 21.02.2011 р. та 01.12.2010 р. представниками підприємства здійснено вихід та проведення заміри температури квартири позивача, за результатами даних замірів проведено відповідний перерахунок. З позовних вимог не вбачається на якій підставі заборгованість повинна бути списана, в обґрунтування надані лише звернення позивача до керівництва житлово-комунального господарства. Ряд документів наданих позивачем свідчить про постачання теплової енергії до будинку в обсязі достатніх показників. Представник співвідповідача Комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 34 м. Дніпропетровська в судове засідання не з'явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Матеріалами справ встановлено, що місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.46). Позивач користуються послугами з теплопостачання, [PERSON] є основним квартиронаймачем, на неї відкритий особовий рахунок № [NUMBER]. Разом з тим, позивач зазначає, що в її квартирі з осені 2001 року, протягом дванадцяти років в осінньо-зимовий період, було відсутнє опалення, однак заборгованість нараховувалася, яка станом на 01.05.2013 року склала 19055,44 грн., у зв'язку з чим вона звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», а також нормами Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно ч. 1 ст. 1 «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За змістом ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, в тому числі й на комунальні послуги - (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Стаття 1 Закону України «Про теплопостачання» зазначає, що теплопостачання (постачання теплової енергії) - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; а споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергії на підставі договору; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Встановлено, що позивач неодноразово зверталася у різні служби з приводу відсутності теплопостачання у її квартирі. Згідно п. 33 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. Пунктом 37 Правил, за результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем та представником виконавця. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. Так, встановлено, що згідно актів складених комісією КП «Дніпропетровські міські теплові мережі», за результатами обстеження квартири [ADDRESS] щодо перевірки роботи опалення від 21.02.2011 року та 01.12.2010 року, було виявлено недоотримання теплової енергії, у зв'язку з поганою циркуляції теплоносія. За результати замірів тепла було проведено перерахунок заборгованості (а.с.50-51, 53-54). Разом з тим, згідно службової записки, складеної за результатами обстеження системи опалення по [ADDRESS] від 02.03.2011 року було рекомендовано привести у функціональний стан внутрішньобудинкових магістралей подачі теплової енергії яка знаходиться на утриманні відповідних комунальних служб. Згідно службової записки від 08.12.2011 року виявлено не облікові врізки та зобов'язано мешканців будинку відновити систему згідно первісного проекту (а.с.55-56). Крім того, згідно листа начальника КПЖРЕП Ленінського району вбачається, що згідно акту обстеження було встановлено, що дійсно необхідна заміна стояків опалення в квартирах № 1, № 4, № 7 (а.с.21). Тобто, встановлено, що послуга фактично продовжувала надаватись: отоплювався будинок, а також квартира отримувала тепло, вимір якого, у зв'язку з протиправним врізками змінився, проте вказані зміни сталися не внаслідок протиправних дій МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі». Позивач в судовому засіданні не надав до суду жодного доказу на підтвердження своїх вимог, крім звернень до різних державних установ, однак жодних підтверджуючих документів, що стосуються предмета спору матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки послуга фактично продовжувала надаватись, а позивачем недоведені підстави, на які вона посилається. В силу ст. 88 ЦПК України, враховуючи те, що [PERSON] була звільнена від сплати судового збору при подачі позову, він компенсуються за рахунок держави, в порядку Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного і

Outcome: dismissed