Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2016 року звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до ПАТ «Полтава газ» щодо покладення зобовязання на виконання певних дій. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує наступним. 26.11.2009 року позивачем було укладено договір №801187 з відповідачем, згідно якого останній зобовязувався надавати позивачу як споживачу послузи з постачання природного або скрепленогогазу для побутових потреб квартири [ADDRESS]. Позивач у свою чергу як споживач зобовязувався оплачувати послуги з газопостачання за встановленими тарифами у строки та на умовах передбачених вказаним договором. 20.09.2014 [PERSON] звернувся і з письмовим проханням до ПАТ «Полтава газ» опломбувати газопостачальну трубу у квартирі у звязку з тим, що там ніхто не проживає на протязі більше шести місяців. 20.10.2014 року уповноважена особа відповідача опломбувала газопостачальну трубу у квартирі на що склала відповідний акт на відключення газового обладнання від газової мережі. На початку 2016 року у позивача виникла необхідність користуватися квартирою №55 на що він звернувся з письмовою заявою до відповідача 19.02.2016 року про відновлення газопостачання. У прийнятті заяви було відмовлено по причині того, що за позивачем станоном на 01.02.2016 року рахується заборгованість за спожитий газ в сумі 730 грн. В облаштуванні газовим лічильником [PERSON] також було відмовлено з причин наявності у останнього заборгованості. Зазначає, що неправомірні дії відповідача спричинили позивачу моральну шкоду, яка полягає у безкрайній тривожності, схвильованості, у виснаження розумових і фізичних сил, у заниженості свідомості його людських прав, його моральної цінності, поваги до його авторитету, втрати душевного спокою. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі на зазначених у позовній заяві підставах та просив їх задовольнити. Представники відповідача позов не визнали, вважають його безпідставним, підтримали надані до суду письмові заперечення. Вважають, що позивач у своїй заяві керується необгрунтованими та безпідставними доводами, а тому просять відмовити в задоволенні позову повністю. Оцінюючи пояснення сторін, дослідженні надані в справі докази, в тому числі встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, 19.01.2016 року позивач звернулась до ПАТ «Полтавагаз» з проханням відновити газопостачання та встановити безкоштовний лічильник. 20.01.2016 листом ПАТ «Полтавагаз» було повідомлено, що для відновлення газопостачання необхідно взяти відповідне погодження в службі обліку та розрахунків за природний газ та звернутися для оплати вищезазначених робіт згідно діючої калькуляції. 09.02.2016 року листом ПАТ «Полтавагаз» відмовлено позивачеві у встановлення безкоштовного газового лічильника у звязку з припиненим газопостачанням та наявною заборгованістю. Відповідно до положень\~ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній тереторії, зобовязані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використувується: -комплексно, у тому числі для опалення, - до 1січня 2012 року; - для підігріву води та приготування їжі до 1 січня 2016 року; - тільки для приготування їжі до 1 січня 2018. Наявність заборгованості у позивача не позбавляє обовязку відповідача установити безкоштовний лічильник. Причинно наслідковий звязок між наявною заборгованістю, відсутністю газопостачання та встановленням лічильника відсутній. Відповідачем не надано доказів на підтвердження неможливості встановити лічильник у звязку з наявною заборгованістю. Відповідно до п.9 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. №2246 зі змінами і доповненнями відновлення газопостачання здійснюється газорозподільним підприємством протягом двох робочих днів у містах та пяти календарних днів у сільській місцевості після усунення порушень, сплати споживачем боргу та відшкодування збитків, завданих його неправомірними діями газопостачальному або газорозподільному підприємству. У відповідності до положень\~ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Згідно ч.І\~ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до розяснень, даних в п.4,9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5\~Про судову практику в справах про відшкодування моральної \\немайнової\\ шкоди, обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в заподіянні. Зокрема, суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями бездіяльністю\\ вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Позивачем не надано доказів, які б вказували на факт завдання моральної шкоди саме діями відповідача. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, поясненнями сторін, дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial