Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.09.2017 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.08.2014 Апеляційним судом Сумської області було ухвалено рішення про стягнення з відповідача заборгованості за борговим зобов'язанням у розмірі 97 008,00 грн. По даний час рішення суду не виконане, хоча відкрито виконавче провадження. Вважає, що якщо боржник своєчасно не повернув суму позики, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Рішення суду також за загальним правилом не припиняє грошового зобов'язання, покладеного в основу спору. З урахуванням зазначених норм і рекомендацій ВСУ № 62-97 р від 03.04.97 відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, відповідач зобов'язаний сплатити на його користь станом на 14.09.2017 75 184,13 грн, яку прохає стягнути з відповідача на його користь. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності /а.с.7, 13/, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, належним чином повідомлений про час, місце і дату розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України /а.с.37, 43-44 /. Заслухавши думку представника позивача, суд вважає за можливо розглянути справу без участі відповідача у заочному порядку відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.08.2014 Апеляційним судом Сумської області було ухвалено рішення про стягнення з відповідача заборгованості за борговим зобов'язанням у розмірі 97 008,00 грн. /а.с.5-6/. 16.10.2014 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 575/199/14-ц, виданим Великописарівським районним судом Сумської області 06.10.2014 про стягнення з боржника [PERSON] суми боргу у розмірі 100 149,10 грн на користь стягувача [PERSON]/а.с.15, 18/. На підставі заяви [PERSON] від 24.10.2014, зареєстрованої 29.10.2014, до відділу державної виконавчої служби Великописарівського районного управління юстиції про повернення виконавчого листа у справі 575/199/14-ц з вирішення питання про добровільне виконання рішення суду боржником [PERSON], 30.10.2014 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану, припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення суду /а.с.16-17/. Згідно до розрахунку загальної суми заборгованості відповідача, наданого позивачем, з врахуванням індексу інфляції станом на 11.09.2017 складає: за 2014 рік - 10 275,00 грн; за 2015 рік - 42 004,46 грн; за 2016 рік - 12 028,99 грн; за 2017 рік - 5 144,96 грн. Всього з урахуванням індексу інфляції сума боргу складає 66 453,41 грн. Розрахунок 3% річних за невиконання відповідачем зобов'язань по договору у 2014 році складає за 365 днів - 869,08 грн; у 2015 році за 365 днів - 2 910,24 грн; у 2016 році за 366 днів - 2 910,24 грн; у 2017 році 256 днів - 2 041,15 грн /а.с.4/. Під час судового засідання представник позивача надав відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - актуальну інформацію про державну реєстрацію обтяжень станом на 02.11.2017, з якої слідує, що 14.03.2014 та 17.03.2014 накладений арешт на нерухоме майно [PERSON] - житловий будинок з господарчими спорудами № 6 по провулку Хіміків в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області та нежитлове приміщення магазину за № 27 по провулку Вокзальному в смт. Кириківка Великописарівського району Сумської області відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданого старшим державним виконавцем 14.03.2014 /а.с.45- 48/. Представник позивача вважає, що ці відомості підтверджують той факт, що відповідачем не виконане боргове зобов'язання до цього часу. Також представник позивача повідомив, що [PERSON] у жовтні 2017 року повторно звернувся до Великописарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області з заявою про примусове виконання виконавчого листа № 575/199/14-ц, виданого Великописарівським районним судом 06.10.2014, 11.10.2017 йому начальником відділу повернуто виконавчий документ без прийняття виконання в зв'язку з невнесенням авансового внеску /а.с.49-50/. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Якщо строк /термін/ виконання боржником обов 'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 60 ЦПК України покладає на сторони обов'язок доказування і подання доказів, як те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні в обґрунтування своїх вимог позивач надав копії виконавчого документу з відміткою про повернення йому 30.10 2014 виконавчого листа за його заявою. Інших доказів в підтвердження наявності в нього непогашеного [PERSON] боргу за судовим рішенням, ним не надано. Встановлені в судовому засіданні факти не доводять, що відповідач не виконав перед позивачем боргового зобов'язання, оскільки позивач, подавши на примусове виконання виконавчий лист 16.10.2014, вже 24.10.2014 подав заяву про його повернення в зв'язку з добровільним виконанням рішення суду. Протягом трьох років більше до виконавчої служби з повторним поданням виконавчого листа не звертався, а звернувся лише у жовтні 2017 року, після того як подав позов до [PERSON] до суду. Посилання представника позивача на той факт, що до цього часу не знятий арешт з нерухомого майна, що належить на праві власності відповідачу, не спростовує факту наявності заборгованості перед позивачем, так як арешт накладався не у виконавчому провадженні, відкритому 16.10.2014, а раніше - 14.03.2014, тобто до відкриття виконавчого провадження. Тому суд прийшов до висновку, що позивач не довів, що відповідач не виконав перед ним боргове зобов'язання і на даний час існує заборгованість, що дає підстави прийняти рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed