Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач 31 березня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 2-4). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04 липня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» укладено кредитний договір №5707К78, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 50\~000,00 доларів США, із кінцевим терміном повернення 03.07.2028 року. В забезпечення виконання вимог кредитного договору між сторонами 04\~липня 2007 року укладено договір іпотеки № 5707Z115, відповідно до умов якого в заставу передано домоволодіння №37 по вул.. Мостова у м. Дніпропетровську. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28\~грудня 2015 року вирішено: -припинити іпотеку за номером 5243724 згідно іпотечного договору №\~5707Z115 від 04.07.2007 p., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1753, на нерухоме майно - домоволодіння, що складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 81,0 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м; споруд № 1-9, І, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, смт. Таромське, вул. Мостова, б. 37; -зняти заборону відчуження №5243473 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, накладену на підставі іпотечного договору № 57072115 від 04.07.2007 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 12, на нерухоме майно - домоволодіння, що складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 81,0 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м; споруд № 1-9, І, яке знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, смт. Таромське, вул.\~Мостова, буд. №37. -Про існування заочного рішення № 202/9348/15-ц від 28.12.2015 року Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Банк дізнався 05.02.2016 р. з Постанови від 01.02.2016 р. Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ про звільнення майна боржника з-під арешту, накладеного на підставі виконавчого листа № 206/8179/14-ц від 28.04.2015р. виданого Самарським районним судом м.\~Дніпропетровськ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості в розмірі 657636,80 грн. та судового збору в сумі 3654,80 грн. 12.02.2016р. заочне рішення по цивільній справі №202/9348/15ц було виконано - право власності на домоволодіння, за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ смт. Таромське, вул. Мостова, буд. 37 зареєстроване за позивачем по справі [PERSON], записи про припинення іпотеки скасовано. 12.02.2017ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2016 р. заочне рішення від 28.12.2015 р. по цивільній справі №202/9348/15ц скасовано, про що АТ «Укрексімбанк» дізналося з Єдиного державного реєстру судових рішень 29.02.2016 р. 24.05.2016р. апеляційним судом Дніпропетровської області винесено ухвалу про скасування ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2015 р. і передання питання про відкриття провадження по справі на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав порушення правил підсудності. 10.06.2016р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська винесено ухвалу про повернення позовної заяви у звязку з непідсудністю справи суду. Таким чином, на даний час відсутній цивільний спір між будь-якими особами щодо нерухомого майна, переданого в іпотеку Банку. Судове рішення, на підставі якого відбулися припинення іпотеки і перереєстрація права власності на іпотечне майно на користь [PERSON] скасовано. При цьому правові наслідки раніше прийнятого і на даний час скасованого рішення суду у вигляді зареєстрованого за [PERSON] права власності і скасування записів про іпотеку і обтяження майна іпотекою, що до цих пір є заставним майном Банку, продовжують існувати без належних на те підстав. У звязку з цими обставинами [PERSON] вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою про захист своїх порушених прав, в якій просить поновити права ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на нерухоме майно - домоволодіння, що складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 81,0 кв. м., житловою площею 38,2 кв.м; споруд № 1-9, І, яке знаходяться за адресою; м.\~Дніпропетровськ, смт. Таромське, вул. Мостова, буд. 37, і відновити становище, яке існувало до порушення - винесення заочного рішення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 28.12.2015 р. у цивільній справі №202/9348/15ц провадження № 2/202/5351/2015, а саме: -поновити іпотеку згідно іпотечного договору № 57072115 від 04.07.2007 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1753, на нерухоме майно - домоволодіння, що складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 81,0 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м; споруд № 1-9, І, яке розташоване за адресою: м.\~Дніпропетровськ, смт. Таромське, вул. Мостова, б. 37; -витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] обєкт нерухомого майна домоволодіння, що складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 81,0 кв.м.. житловою площею 38,2 кв.м; споруд № 1-9, І, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, смт. Таромське, вул. Мостова, буд. 37 на користь [PERSON]; -виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №\~13234231 згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 28217958 від 12.02.2016 р. про право власності [PERSON] на нерухомість за адресою: м. Дніпропетровськ, смт. Таромське, вул. Мостова (Ленінський район), буд. 37. Визначити порядок виконання рішення суду шляхом скасування зазначеного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Державний експортно- імпортний банк України» витрати по сплаті судового збору. Представник позивача, діючий на підставі довіреності [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.139). Відповідач [PERSON] в особі свого представника за договором адвоката [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про що свідчить письмова розписка представника в матеріалах справи (а.с. 137). Про причини неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав. Співвідповідач [PERSON], у судове засідання не зявилась. Про день, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи за своєї відсутністю до суду не надсилала. Третя особа [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Про причини неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав. У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. За правилом, встановленим ст. 509 ЦПК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до ст. 1054 ЦПК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 1055 ЦПК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України») та [PERSON] укладено кредитний договір №5707С78, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 50\~000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 11,5% річних, строком повернення 03.07.2028 року (а.с. 6-10). 04 липня 2007 року між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір № 5707Z115, відповідно до умов якого останній у якості забезпечення кредитного договору №5707С78 від 04.07.2007 року передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння №37 по вул.. Мостова у м. Дніпропетровську, що належить йому на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 04.07.2007 року. Відомості про іпотеку нотаріусом внесено до Державного реєстру іпотек, на відчуження нерухомого майна накладено заборону (а.с. 20-24,25,26). 01 листопада 2012 року між банком та [PERSON] укладено додатковий договір №5707С78-1 до кредитного договору та 24 травня 2013 року укладено додатковий договір №5707С78-2 до вказаного кредитного договору (а.с. 17-19). Встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року (а.с. 30-33): визнано договір купівлі-продажу домоволодіння, що складається з розташованого на земельній ділянці площею 900 кв.м житлового будинку літ. А-1 загальною площею 81,0 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м, споруд № 1-9, І, яке знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, смт Таромське, вул. Мостова, буд. 37, укладений 25 червня 2007 року між [PERSON] та [PERSON], дійсним; визнано недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, смт Таромське, вул. Мостова, буд.37 від 04.07.2007 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1748; визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно -\~домоволодіння, що складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 81,0 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м; споруд № 1-9, І, яке знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, смт Таромське, вул. Мостова, буд. 37; витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] обєкт нерухомого майна\~домоволодіння, що складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 81,0 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м; споруд № 1-9, І, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, смт Таромське, вул. Мостова, буд. 37; скасовано державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер 14368111) - домоволодіння, що складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 81,0 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м; споруд № 1-9, І, яке знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, смт Таромське, вул. Мостова, буд. 37 на імя [PERSON]; припинено іпотеку за № 5243724 згідно іпотечного договору № 5707Z115 від 04.07.2007 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1753, на нерухоме майно - домоволодіння, що складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 81,0 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м; споруд № 1-9, І, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, смт Таромське, вул. Мостова, б. 37; знято заборону відчуження №5243473 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, накладену на підставі іпотечного договору № 5707Z115 від 04.07.2007 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 12, на нерухоме майно - домоволодіння, що складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 81,0 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м; споруд № 1-9, І, яке знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, смт Таромське, вул.\~Мостова, буд. 37; скасовано та вилучено з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту нерухомого майна за номером 11629593, зареєстрований 16.10.2015 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 48397345 від 13.10.2015 р. державного виконавця Самарського відділу ДВС ДМУЮ [PERSON]; скасовано та вилучено з Державного реєстру речових прав обтяження у вигляді арешту нерухомого майна за номером 12213122, зареєстрований 25.11.2015 на нерухоме майно боржника [PERSON] на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 47842958 від 05.11.2015 р. державного виконавця Самарського відділу ДВС ДМУЮ [PERSON] Ухвалою Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська від 16 лютого 2016 року (а.с.35) вказане заочне рішення скасовано. Постановою державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ від 01 лютого 2016 року звільнено з-під арешту все майно, що належить [PERSON] (з.а.с. 36). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобовязання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобовязанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобовязання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобовязань або зменшити їх. Забезпечувальне зобовязання (взаємні права і обовязки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобовязанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобовязанням). Виконання забезпечувального зобовязання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобовязання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку не доведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною пятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Як убачається з кредитного договору строк його дії до 26 грудня 2013 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобовязань (частина четверта статті 631 ЦК України).Суди встановили, що строк дії договору на час звернення кредитора до суду не сплинув, а і на час ухвалення рішення основне зобовязання боржником не виконане. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Установивши у справі, яка переглядається, факт переходу до [PERSON] права власності на спірну квартиру під час виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження права власності на цю квартиру, суд дійшов обґрунтованого висновку про застосування до спірних правовідносин статті 23 Закону України «Про іпотеку» та поширення її дії на відповідачку з огляду на таке. Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV). Відповідно до частини третьої статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої взаємні права й обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Крім того, порядок державної реєстрації іпотек у спірний період регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 (втратив чинність 31\~січня 2013 року) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868. Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Пунктами 74, 75 Порядку держаної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно. Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек. Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (а у випадку, що переглядається, у звязку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню. Відтак ухвалення судом рішення про припинення іпотеки, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права й обовязки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 № 6-53цс15, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги Державної іпотечної установи є законними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved