Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 31.10.2016 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 28 вересня 2014 року в с. Олександрівка Великописарівського району Сумської області за місцем свого постійного проживання у віці 89 років померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю) колишнього САПТЗТ «Зоря» загальною площею 2,8900 умовних кадастрових га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, яку вона фактично успадкувала в порядку ст.ст. 530, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) після смерті свого рідного брата [PERSON], померлого 29.11.2002, але яку юридично не оформила. Після смерті спадкодавця вона являється спадкоємцем за заповітом, посвідченим Дмитрівською сільською радою 06.02.2007, реєстровий номер 06, який не змінювався та не відмінявся. Спадщину прийняла шляхом подачі заяви до нотаріуса, реєстрації спадкової справи та отримання свідоцтва на право на спадщину за заповітом на частину майна. Проте в нотаріальному порядку оформити спадщину на вказану земельну частку (пай) не має можливості тому, що був втрачений оригінал правоустановчого документу, отримати його дублікат на померлу особу неможливо. Тому визнати право власності за нею на дане майно можливо лише у судовому порядку. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі /а.с.36/. Представник третьої особи [PERSON], що діє на підставі довіреності /а.с. 40/ у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, з урахуванням думки позивача, представника третьої особи вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 28 вересня 2011 року в с. Олександрівка Великописарівського району Сумської області у віці 89 років, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.9/. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Зоря» розміром, 2, 89 умовних кадастрових гектарах, розташованої в межах території Дмитрівської сільської ради, що належить померлому її рідному братові 29 листопада 2002 року [PERSON] згідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 039587, зареєстрованого за № 62 від 23.06.1996, вартість земельної частки (паю) 43\~350 грн /а.с.7 -8, 12-20/. Згідно до довідок Дмитрівської сільської ради [PERSON] був постійним мешканцем с. Олександрівка Великописарівського району Сумської області, зареєстрований та проживав в одному житловому будинку за адресою с. Олександрівка, вул. Пушкарська, буд. 177 разом з [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Дмитрівської сільської ради не посвідчувався. [PERSON] приймала участь у похованні [PERSON] /а.с.21- 22/. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 1, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, вказаний в статті 21 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилася 29.11.2002 після смерті [PERSON]. Тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до статті 530 ЦК УРСР при відсутністю спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також у разі, коли всі спадкоємці першої черги не призиваються до спадкування, спадкують у рівних долях брати та сестри померлого, а також дід і баба померлого як з боку батька, так і з боку матері /друга черга/. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого рідного брата [PERSON], померлого 29.11.2002 шляхом вступу у фактичне володіння його майном, оскільки провела його поховання, розпорядилася його речами. Тому після її смерті 28.09.2014 спадщина відкрилася і на земельну частку /пай/, що належала її брату [PERSON] Позивачка є спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON] 06.02.2007 та посвідченим Дмитрівською сільською радою Великописарівського району Сумської області, реєстровий номер 06, який не змінювався та не відмінявся /а.с.10/. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла шляхом подачі заяви до нотаріуса, реєстрації спадкової справи державним нотаріусом [PERSON] 22.01.2015 за № 6 та видачі їй свідоцтв про право на спадщину за заповітом на інше спадкове майно / а.с.11, 37-39/. Відповідно довідок від 24.10.2016 Дмитрівської сільської ради померла 28.09.2014 [PERSON] була постійною мешканкою с. Олександрівка Великописарівського району, зареєстрована та проживала в [INFO] одна /а.с.23/. Оригінал правоустановчого документу на земельну ділянку втрачено, про що зроблено оголошення у місцевій газеті /а.с.24-25/. 17.10.2016 державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на земельну частку /пай/, що належить [PERSON], померлому 29.11.2002, позивачці через відсутність оригіналу правоустановчого документу /а.с.24/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON]А,. померлої 28.09.2014, позивачка є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, але отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо через втрату оригіналу правоустановлюючого документу на земельну ділянку. Тому право власності за спадкоємцем на спадкове майно визнається лише у судовому порядку.

Outcome: approved