Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі -ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який в ході розгляду справи було уточнено. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 24.12.2007 року між сторонами був укладений договір №б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.05.2013 року з [PERSON] на користь банку було стягнуто заборгованість у сумі 25104 гривні 85 копійок. У звязку з тим, що відповідач, скориставшись наданими банком коштами, незважаючи на стягнення заборгованості за рішенням суду, належним чином зобовязання щодо їх повернення не виконує, станом на 01.07.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 24388 гривень 84 копійки, яка складається із: заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 21932 гривень 66 копійок, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 818 гривень 62 копійок, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 гривень 00 копійок, штрафу (процентна складова) у розмірі 1137 гривень 56 копійки. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, надавши суду заяву, про розгляд справи за його відсутністю. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду предявленого позову була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідачка не зявилася до суду без поважних причин. З урахуванням заяви представника позивачка про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. В судовому засіданні встановлено, що 24.12.2007 року між сторонами був укладений договір №б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості. Вказаний договір укладений з урахуванням волевиявлення відповідача, оскільки підписи на договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами, в тому числі і зі строком дії договору, видами штрафних санкцій, їх розміром, порядком нарахування. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.05.2013 року з [PERSON] на користь банку було стягнуто заборгованість у сумі 25104 гривні 85 копійок. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України по справі №6-1206цс15 від 23.09.2015 року, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. У звязку з тим, що відповідач, скориставшись наданими банком коштами, незважаючи на стягнення заборгованості за рішенням суду, належним чином зобовязання щодо їх повернення не виконує, станом на 01.07.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 24388 гривень 84 копійки, яка складається із: заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 21932 гривень 66 копійок, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 818 гривень 62 копійок, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 гривень 00 копійок, штрафу (процентна складова) у розмірі 1137 гривень 56 копійки. Розмір вказаної суми заборгованості за кредитом та правильність його розрахунку у судовому засіданні оспорені не були. Заяв про застосуванням наслідків пропуску строку позовної давності, а також про зменшення розміру неустойки в порядку ст. 551 ЦК України до суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, дійшов висновку про обґрунтованість вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 24388 гривень 84 копійки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ПАТ КБ «Приватбанк» та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 1218 гривень 00 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved