Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач 21.01.2020 року звернулась до суду з названим позовом. У своїй позовній заяві зазначає, що 22.02.1992 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 8. Від шлюбу вони мають трьох спільних дітей : син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , з яких одна дитина неповнолітня - син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що під час спільного проживання, в останній рік між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства, шлюбні відносини припинено з серпня 2019 року. Також вони втратили почуття взаємної любові та поваги. Перестали бути родиною. За спільною домовленістю між ними, неповнолітня дитина залишається проживати з матір`ю. Позивач, посилаючись на вище викладені обставини та на ст. ст. 104, 105, 110,112 СК України, ст. ст. 174, 175 ЦПК України просить суд розірвати шлюб зареєстрований 22.02.1992 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 8. 29.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 03.03.2020 року. В підготовче судове засідання позивач та відповідач не з`явились, сторони належним чином повідомлені про час та місце його проведення. Сторони на адресу суду надіслали заяви, якими вони просять суд розгляд справи проводити за їх відсутності. Позивач у своїй заяві від 17.02.2020 року вказує, що підтримує позовні вимоги та просить суд шлюб розірвати ( а.с.19). Відповідач заявою від 06.02.2020 року позовні вимоги визнав в повному обсязі ( а.с.17). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд приймає визнання позову відповідачем у справі. Виходячи з наведеного суд, вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання . Відповідно до ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача та відповідача, які викладені у письмових заявах, що надійшли на адресу суду, дослідивши матеріали справи вважає , що позов підлягає задоволенню , виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 22 лютого 1992 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області ( а.с.5). За час шлюбу у сторін по справі народилось троє дітей : син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , з яких на тепер одна дитина неповнолітня - син [PERSON] , [INFO] ( а.с. 6,7,8). Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з серпня 2019 року. За спільною домовленістю між сторонами, неповнолітня дитина залишається проживати з матір`ю. Про бажання примиритися сторони суд не повідомили. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ст. 112 ч. 2 СК України, зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їх сина. Встановлені судом обставини вказують, що сім`я фактично розпалася, суд вважає, що подальше сумісне проживання подружжя неможливе. Строк на примирення надавати подружжю недоцільно. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 840 грн 80 коп, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved