Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник-адвокат Візінська Галина Василівна, звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] мав у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування будинку від 21.04.1993, яка збереглася в сільській раді, оригінал вказаного договору дарування втрачено. [PERSON] [INFO] помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає. Померлий [PERSON] залишив заповіт, згідно із яким, все належне йому майно заповів дочці [PERSON] , тобто позивачу. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] (позивач) успадкувала грошовий вклад після смерті батька - [PERSON] , тобто позивач прийняла спадщину після його смерті. Позивач звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який належав померлому батькові [PERSON] . Проте, згідно із постанови державного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Технічним паспортом на житловий будинок, договором дарування стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Візінська Галина Василівнаподала до суду заяву про судовий розгляд даної справи за відсутності позивача та його представника. Заявлені позовні вимоги підтримують, позовну заяву просять задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] подали до суду заяви про визнання позовних вимог, в яких просять справу розглянути за їх відсутності. Повністю визнають заявлені вимоги і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно копії договору дарування будинку від 21.04.1993, нотаріально посвідченого виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради депутатів Городенківського району Івано-Франківської області та зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під № 196, [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок і надвірні споруди, площею 23 кв.м. з господарськими приміщеннями, що знаходяться в [ADDRESS] ; ж/будинок належить дарувальнику [PERSON] на підставі запису в по господарській книзі Ясеневопільнівської с/ради народних депутатів під № 4. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 66353 від 15.05.2020 стверджується, що право власності на нерухоме майно в [ADDRESS] згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. зареєстровано в Коломийському МБТІ в реєстровій книзі № 1 під реєстровим № 205 за [PERSON] (форма власності приватна, частка 1/1) на підставі договору дарування, посвідченого Ясенево-Пільнівською с/р 21.04.1993 р. № 196. Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 250955987 від 01.04.2021 вбачається, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 12.10.2020 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1962 р., господарські будівлі та споруди в 1965, 1978, 1990 та 1991 роках.Висновок про вартість об`єкта оцінки, складеного ФОП [PERSON] стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 30.01.2021 становить 85630 грн. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За адресою [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 1,7841 га, що стверджено довідкою № 64, виданою 29.01.2021 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що [PERSON] був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За заповітом, посвідченим 26 листопада 2015 року секретарем Ясенево-Пільнівської сільської ради, зареєстрованим в журналі реєстрації нотаріальних дій за № 62, [PERSON] , [INFO] , житель с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, яким житловий будинок, який належить йому на правах особистої власності і все майно, яке належить йому до смерті і після смерті заповів дочці [PERSON] , 1962 р.н., яка проживає в [ADDRESS] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 58428890 (номер в реєстрі нотаріальних дій 62), що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43049271, виданого 23.02.2016 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою, у зв`язку з відкриттям спадкової справи. [PERSON] помер [INFO] у віці 81 років в с.Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, про що 09.12.2015 складено відповідний актовий запис № 40, що стверджено копією Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 09.12.2015 виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На час смерті, [PERSON] , [INFO] , який помер а/з № 40 від 09.12.2015, проживав і був зареєстрований по [ADDRESS] , разом із [PERSON] , [INFO] (дружина) та [PERSON] , [INFO] (син), що доводиться довідкою № 63, виданою 29.01.2021 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Те, що позивач [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , стверджується копіями: свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] , виданого 03 лютого 2021 року, відповідний актовий запис за № 23 від 07.05.1962; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00029437374, виданого 03 лютого 2021 року, з якого слідує, що після реєстрації шлюбу 30.08.1981 (актовий запис № 17) з [PERSON] , [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». [PERSON] та [PERSON] були подружжям, одружилися 01.09.1960, про що в Книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 15, що доводиться копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 01.09.1960. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] є його дочка [PERSON] (позивач). Спадкоємець першої черги за закономпісля смерті [PERSON] - його дружина [PERSON] (відповідач), яка відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, має обов`язкову частку в спадщині, відмовилася від її одержання, що стверджено копією заяви [PERSON] від 18.03.2016 в спадковій справі № 55/2016 та поданою до суду заявою про визнання позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 55/2016, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець за заповітом - позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , так як вона 23.02.2016, у строк передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Копією Витягу № 43049323 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 23.02.2016 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 58619500 (номер у нотаріуса 55/2016), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . 27.01.2017 [PERSON] в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 117 на грошовий вклад з процентами та усіма видами компенсацій і індексації в сумі 26487 грн. 95 коп. Дане свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в Спадковому реєстрі за № 60161252. До складу спадщини [PERSON] також входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 79/02-31 від 29.01.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з посиланням на те, що спадкоємець не надала оригінал документу, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ,судом не встановлено, позов визнається відповідачами, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved