Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач 31.10.19 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, просить стягнути на його користь з відповідача 7 855 грн, 04 коп. заборгованості по оплаті за надані житлово - комунальні послуги, що виникла за станом на 01.10.19 р. за період з жовтня 2018 р. по вересень 2019 р. включно, судові витрати у справі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він надає послуги з теплопостачання у кв. [ADDRESS] , власницею якої є відповідач. Між сторонами склались фактично зобов`язальні правовідносини з надання ним відповідачеві послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Покликаючись на п. 2 ч. 1 ст. 5, ст. ст. 7, 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ч. 1 п. 30 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), затверджених постановою КМ України № 630 від 21.07.05 р., ст. 526 ЦК України, зазначає, що нарахування за послуги з централізованого опалення квартири відповідача провадилось за показами теплового лічильника, встановленого у житловому будинку [ADDRESS] в опалювальний період - з вартості 1 Гкал пропорційно опалювальній площі приміщення - 57 кв. м. (п. 12 Правил). Однак відповідач свої зобов`язання по оплаті за житлово - комунальних послуг належно не виконала і за станом на 01.10.19 р. виникла заборгованість в сумі 7 855 грн, 04 коп. за період з жовтня 2018 р. по вересень 2019 р. включно. Відповідач не реагує на його неодноразові нагадування про необхідність погашення боргу. Зазначає, що несвоєчасні розрахунки споживачів за теплову енергію призводять до неможливості оплати ним як держпідприємством за спожиті обсяги енергоресурсів /газ, електроенергію/, податків до бюджету, що ставить під загрозу нормальну його діяльність по наданню якісних послуг споживачам; може спричинити надзвичайно кризову ситуацію в життєдіяльності м. Ковеля Волинської області. Він звернувся до Ковельського міськрайсуду Волинської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за житлово - комунальні послуги, за якою 16.08.19 р. було постановлено ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Просить позов задовольнити. Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 28.11.19 р.. Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачеві було надіслано у встановленому законом порядку. За станом на 10.02.20 р. до суду не надійшло відзиву відповідача на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до змісту ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, зокрема, здавати в оренду, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово - комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово - комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово - комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» обовязок споживача оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживач зобов`язаний оплатити житлово - комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово - комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція викладена в ухвалі ВССУ від 05.04.17 р. у справі № 212/4 917/15 - ц. Також відповідно до ст. ст. 150, 156 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ч. 1 п. 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до житлово - комунальних (комунальних) послуг належать централізоване постачання гарячої води та централізоване опалення. Відповідно до ч. 3 ст. 20 цього Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідач проживає у вказаній вище квартирі з 22.12.06 р.. Ця обставина стверджується листом підрозділу У ДМС України у Волинській області від 12.11.19 р.. Як вбачається з розрахункового листа по абоненту - відповідачеві на сім`ю з 1 особи, з даних про встановлення тарифів ПТМ «Ковельтепло», заборгованість відповідача перед позивачем за спірний період, дійсно, склала 7 855 грн, 04 коп.. Нарахування боргу позивачем проведено за затвердженими тарифами з урахуванням площі квартири та кількості мешканців. Відповідно до вимог ст. 162 ЖК України, власник житла повинен оплачувати житлово - комунальні послуги. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач подав суду докази, що підтверджують існування між сторонами зобов`язальних правовідносин, що фактично склались між ним та відповідачем по наданню позивачем зазначених вище послуг відповідачеві у зв`язку з проживанням її у вказаній вище квартирі та докази несплати відповідачем за отримані послуги у спірному періоді. Таким чином позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі у повному обсязі, з врахуванням того, що за ухвалою судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 04.10.19 р. у справі № 159/5 729/19 провадження № 2 -н/159/771/19 за заявою ПТМ «Ковельтепло» про видачу судового наказу про стягнення із відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що подавалась до суду позивачем із сплатою судового збору, та у видачі якого було відмовлено.

Outcome: approved