Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] Анатолійвич звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 15.10.2016 року о 13 год. 20 хв. в с.Малі Підліски, Жовківського району Львівської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю «Toyota Land Cruiser» н.з.ВС8070СА під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] , який рухаючись на автомобілі в одному і тому ж напрямку, але іншій смузі, під час зміни смуг не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем позивача, про що на місці ДТП водіями складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 15.10.2016 року, де свою вину відповідач [PERSON] визнав. На момент ДТП, тобто, 15.10.2016 року цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON], була застрахована у [PERSON] «СК «Перша», що підтверджується полісом №АІ/8654382 від 13.04.2016 року, відповідно до якого було забезпечено ТЗ «ВАЗ 2108», н.з. 854-88 ТВ. 17.10.2016 року, позивач звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Перша», із письмовим повідомленням про настання пригоди та здійснення виплати страхового відшкодування. Однак в квітні 2017 року позивач довідався про існування рішення відповідача ПАТ «Страхова компанія «Перша», про відмову у проведенні виплати страхового відшкодування №1015 від 06.12.2016 року, підставою відмови, зазначає наявність у страхувальника відповідача [PERSON] діючого на момент настання ДТП іншого страхового поліса № АЕ/476753602, виданого [PERSON] «СК «Провідна». Позивач зазначає що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазнав матеріальну та моральну шкоду. Зокрема зазначає, що так як цивільно-правова відповідальність винуватця відповідача [PERSON] була застрахована у [PERSON] «СК «Перша» (діючий станом на момент ДТП страховий поліс №АІ/8654382 від 13.04.2016 року), то відповідно до ст.ст. 12, 22.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», саме відповідач [PERSON] «СК «Перша» із зменшенням суми франшизи та в межах лімітів визначених у страховому полісі, несе відповідальність за завдану шкоду позивачу. Відповідно до квитанції № 20289382 від 04.01.2017 року позивачем оплачено ремонт його автомобіля Toyota Land Cruiser н.з. ВС8070СА в сумі 28 771, 56 грн. фізичній особі-підприємцю [PERSON] Виходячи з вищенаведеного вважаю, що завдану мені матеріальну шкоду в розмірі 28 771 (двадцять вісім тисяч сімсот сімдесят одну) грн. 56 коп. в його користь слід стягнути : з [PERSON] франшизу в розмірі 510 (пятсот десять) грн. з відповідача [PERSON] «СК «Перша» 28 771, 56 грн.(загальна матеріальна шкода) - 510 грн.(франшизи) =28 261 (двадцять вісім тисяч двісті шістдесят одну) грн. 56 коп. Щодо відшкодування моральної шкоди позивач зазначає, що протягом тривалого часу у звязку з пошкодженням автомобіля йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що він тривалий час не міг вночі спокійно спати. Адже коли відбулась подія, відповідач повністю визнав свою вину, було складено європротокол, а отже позивач був впевнений у тому, що ремонт його транспортного засобу не викличе жодних труднощів. Однак у зв'язку із відмовою страховика здійснити страхові виплати, весь тягар витрат ліг на позивача. Внаслідок цього сімейний бюджет позивача довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім самого позивача і члени його родини, що призвело до розладу стосунків у родині позивача. Окрім того, раніше дуже часто на вихідних позивач із сімєю виїжджали з міста на відпочинок, але після ДТП така можливість зникла. До того ж на тривалий час після ДТП позивачеві та його близьким довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Розмір заподіяної позивачеві моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачеві і його родині. Розмір душевних страждань позивача і страждань його родини оцінюється позивачем у 10 000 (десять тисяч) грн. Ця сума враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позивачеві зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, а також моральних страждань, повязаних з дорожньо-транспортною пригодою. Ціна позову складає: 28 771 (двадцять вісім тисяч сімсот сімдесят одну) гри. 56 коп. матеріальної шкоди + 10 000 (десять тисяч) гри. моральної шкоди та становить 38 771 (тридцять вісім тисяч сімсот сімдесят одну) грн. 56 коп. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю з підстав наведених у позовній заяві, просив позов задоволити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю та просив суд позов задоволити в повному розмірі. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Перша» в судовому засіданні щодо позовних вимог позивача заперечив про що подав письмові заперечення. Просив суд у позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. А тому, суд заслухавши думку сторін по справі, вирішив розгляд справи проводити за відсутності відповідача [PERSON] та за наявними в матеріалах справи доказами. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів і ін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім тих, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З копії європротоколу вбачається, що 15.10.2016 року о 13 год. 20 хв. в с.Малі Підліски, Жовківського району Львівської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю «Toyota Land Cruiser» н.з.ВС8070СА під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] , який рухаючись на автомобілі в одному і тому ж напрямку, але іншій смузі, під час зміни смуг не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем позивача, про що на місці ДТП водіями складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 15.10.2016 року, де свою вину відповідач [PERSON] визнав. Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У вищевказаній ДТП був пошкоджений автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» н.з.ВС8070СА , який зареєстрований на позивача [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 8). Із копії листа [PERSON] «СК «Перша» від 06.12.16 року вбачається, що на момент події діяв ще один договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ №АЕ/4767536 виписаний [PERSON] «СК Провідна», строк дії якого розпочався ще раніше , ніж договір АІ №8654382. У відповідності до п.20-1.1 ст.20-1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ» у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії . Тобто укладати договір АІ №8654382 не було ніякої необхідності так, як вже діяв договір АЕ / 4767536.Відповідно до ст.989 ЦК України , страхувальник зобов»язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об»єкта, який страхується . Якщо страхувальник не повідоми страховика про те, що об»єкт уже застрахований , новий договір страхування є нікчемним. Не повідомивши [PERSON] «СК «Перша» про те, що обов»язкова цивільна відповідальність власників наземних транспортних засобів була застрахована, ще до укладення договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ №8654382, вже був укладений та діяв договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності АЕ / 476753602, страхувальник [PERSON] порушив ст.989 ЦК України. Враховуючи викладене вище, [PERSON] «СК «Перша» не має правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування у зв»язку із тим, що [PERSON] «СК «Перша» визнала укладений між [PERSON] та [PERSON] «СК «Перша» договір АІ №8654382 нікчемним, і пропонує позивачу звернутися із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування до [PERSON] «СК «Провідна» по договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ / 476753631, який був чинним на момент події . Згідно п.3 ч.1 ст.989 Цивільного кодексу України, страхувальник зобов'язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо обєкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те. шо об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним. В той же час, у відповідності до ч.1 п.2 ст.215 ЦК, недійсним є правочин. якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Також, враховуючи приписи ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Таким чином, виходячи із вказаного вище, [PERSON] „СК „Перша наголошувало, що виписаний ним на ім'я гр. [PERSON] [PERSON] серії А1 №8654382 є нікчемним і жодних правових наслідків для проведення за ним виплати страхового відшкодування немає, а тому у позовній вимозі позивача про стягнення з ПАТ «СК «Перша» матеріальної шкоди в розмірі 28\~261 грн. 56 коп. слід відмовити. Щодо позовної вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України, кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, оспорюваних або невизнаних прав. Як вбачається із Постанови ПВСУ № 4 від 01.03.2013 року п.4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди. У п. З Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів (п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України). Судом встановлено, що позивач внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди протягом тривалого часу у звязку з пошкодженням автомобіля позивачу довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що він тривалий час не міг вночі спокійно спати. Внаслідок цього сімейний бюджет позивача довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім самого позивача і члени його родини, що призвело до розладу стосунків у родині позивача. Окрім того, раніше дуже часто на вихідних позивач із сімєю виїжджали з міста на відпочинок, але після ДТП така можливість зникла. До того ж на тривалий час після ДТП позивачеві та його близьким довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Розмір заподіяної позивачеві моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачеві і його родині. А тому, суд приходить до висновку що позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача моральної шкоди в розмірі 10\~000 грн. 00 коп. підлягає до задоволення та матеріальну в розмірі 510 грн.00 коп. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь позивача потрібно стягнути документально підтверджені судові витрати. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved