Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач 13.01.2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1348 га, розташовану на території с. Семенівка, Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його донька, [PERSON] , до складу спадкової маси після смерті якої увійшло право власності на вказану вище земельну ділянку. Своїм майном на випадок смерті [PERSON] , не розпорядилася, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом почергово. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, у встановлений строк звернувся до нотаріуса та отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, зокрема на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . Проте він не взмозі оформити в нотаріальному порядку спадкові права на земельну ділянку на якій розташований вказаний будинок, оскільки [PERSON] , набувши право власності на підставі договору дарування від 30.12.2010 року, при життя не зареєструвала право власності на таку за собою. З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, та просить такі задовольнити. Представник відповідача - Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, та зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» за змістом ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне положення закріплене також в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14. Частиною 1 ст.1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.08.2015 року; копію паспорта громадянина України [PERSON] , виданого 09.10.1997 року; копію паспорта громадянина України [PERSON] , виданого 23.11.1997 року; копію паспорта громадянина України [PERSON] , виданого 30.06.2000 року; копію свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 03.09.1988 року; копію свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.04.1968; копію договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області 30.12.2020 року та зареєстрований в реєстрі за № 3453; копію державного акту на право приватної власності на землю серії ІV- № 029824, який виданий 07.07.1997 року; заяву відповідача та третіх осіб про визнання заявлених позивачем позовних вимог, що свідчить про визнання ними обставин викладених позивачем у позовній заяві, а отже такі у відповідності до ч. 1 ст.82 ЦПК України доказування не потребують, та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ними позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що позивач являється спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину, та отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що відповідач та треті особи визнали позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved