Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач 26.05.2016 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування позову вказує, що 10.12.2007 року між [PERSON] та АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» укладено договір кредиту і забезпечення № 253/АК-2007, згідно п.1.1., 1.2 якого відповідачу [PERSON] був наданий кредит в розмірі 18 000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом - 12 % річних. На виконання вимог п.1.1. Договору кредиту позивачем було видано відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 18000 доларів США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення і платності. Відповідно до п.1.5 договору кредиту, кредит надавався на купівлю автомобіля. Позивач умови договору кредиту виконав, кредитні кошти надав, що підтверджується заявою на видачу готівки № 26 від 10 грудня 2007 року. В свою чергу, відповідач [PERSON] зобов*язався щомісяця сплачувати позивачу проценти за користування кредиту в розмірі 12 % річних, сплачувати щомісяця комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 % від залишку заборгованості за кредитом (п.4.5.1 Договору кредиту), а також повертати позивачу кредит на умовах, що передбачені Договором кредиту. П.1.3 Договору кредиту та Додатком № 1 до цього Договору сторонами узгоджено та встановлено графік повернення кредиту. Кінцевий термін повернення кредиту 09 грудня 2014 року. Згідно п.2.2 Договору кредиту забезпечення зобов*язання за цим договором є застава автомобіля, що купується, а саме Daewoo Lanos TF 69Y, який був придбаний на кредитні кошти. Внаслідок невиконання умов договору Кредиту у відповідача [PERSON] перед позивачем станом на 27.05.2014 року виникла наступна заборгованість: -прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 5396 доларів США 30 центів ; -прострочена заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 4813 доларів США 77 центів ; -прострочена заборгованість за нарахованою комісією в розмірі 4018 грн. 70 коп.; -пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості в розмірі 15281 долар США 81 цент; -пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів в розмірі 16674,08 дол. США; -пеня за несвоєчасну сплату нарахованої комісії в розмірі 16004 грн. 53 коп. Загальна сума заборгованості становить : 42165,97 дол. США та 20 023,23 грн. Для забезпечення виконання зобов*язання [PERSON] за договором кредиту 10.12.2007 р. між [PERSON] та позивачем було укладено договір поруки , згідно якого відповідач [PERSON] поручився перед позивачем за виконання позичальником договору кредиту. Відповідно до п.2.1.1 договору поруки поручитель зобов*язаний протягом одного робочого дня від дня отримання вимоги позивача про порушення позичальником кредитного договору, виконати відповідне зобов*язання за позичальника шляхом сплати кредиту (або частини кредиту) та/або суми процентів, комісійних, неустойки на належні рахунки позивача, або іншим способом, що визначений вимогою позивача. У зв*язку з порушенням позичальником умов договору кредиту, позивачем надсилалася на адресу позичальника вимога про повернення грошових коштів № 1104/2624 від 29.04.2015 року, на адресу поручителя вимога про повернення грошових коштів № 1104/2625 від 29.04.2015 року, які залишені ними без задоволення. Згідно з рішенням Загальних зборів від 06.08.2007 р. № 3 Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк» Експобанк» було реорганізовано у Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» шляхом перетворення, а в подальшому , згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 30.10.2009 р. № 4/2009, відбулася заміна найменування з Відкритого акціонерного товариства «Комерційний Банк «Експобанк» на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК». Враховуючи не виконання відповідачами умов договорів просять суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 5396 доларів США 30 центів; прострочену заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 4813 доларів США 77 центів; прострочену заборгованість за нарахованою комісією в розмірі 4018 грн. 70 коп.; пеню за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості в розмірі 15281 долар США 81 цент; пеню за несвоєчасну сплату нарахованих процентів в розмірі 16674,08 дол. США; пеню за несвоєчасну сплату нарахованої комісії в розмірі 16004 грн. 53 коп. Загальна сума заборгованості становить: 42165,97 дол. США та 20 023,23 грн., яку солідарно просять стягнути з відповідачів на користь позивача. Представник позивача в судові засідання не з*являвся, про розгляд справи повідомлявся належним чином, суду подав заяву в якій вказує, що позов підтримує та просить провести судове засідання без його участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі. Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, подала клопотання про застосування строків позовної давності та просила в позові відмовити. Також посилалася на те, що не погоджується з розрахунком підготовленим позивачем. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. 10.12.2007 року між [PERSON] та АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» укладено договір кредиту і забезпечення № 253/АК-2007 , згідно п.1.1., 1.2 якого відповідачу [PERSON] був наданий кредит в розмірі 18 000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом - 12 % річних. На виконання вимог п.1.1. Договору кредиту позивачем було видано відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 18000 доларів США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення і платності. Відповідно до п.1.5 договору кредиту, кредит надавався на купівлю автомобіля. Позивач умови договору кредиту виконав, кредитні кошти надав, що підтверджується заявою на видачу готівки № 26 від 10 грудня 2007 року. В свою чергу, відповідач [PERSON] зобов*язався щомісяця сплачувати позивачу проценти за користування кредиту в розмірі 12 % річних, сплачувати щомісяця комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 % від залишку заборгованості за кредитом (п.4.5.1 Договору кредиту), а також повертати позивачу кредит на умовах, що передбачені Договором кредиту. П.1.3 Договору кредиту та Додатком № 1 до цього Договору сторонами узгоджено та встановлено графік повернення кредиту. Кінцевий термін повернення кредиту 09 грудня 2014 року. Згідно п.2.2 Договору кредиту забезпечення зобов*язання за цим договором є застава автомобіля, що купується, а саме Daewoo Lanos TF 69Y, який був придбаний на кредитні кошти. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов*язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов*язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов*язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов*язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов*язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вказав у позов позивач внаслідок невиконання умов договору Кредиту у відповідача [PERSON] перед позивачем станом на 27.05.2014 року виникла наступна заборгованість : -прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 5396 доларів США 30 центів ; -прострочена заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 4813 доларів США 77 центів ; -прострочена заборгованість за нарахованою комісією в розмірі 4018 грн. 70 коп.; -пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості в розмірі 15281 долар США 81 цент; -пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів в розмірі 16674,08 дол. США; -пеня за несвоєчасну сплату нарахованої комісії в розмірі 16004 грн. 53 коп. Як убачається з наданих розрахунків позивачем нараховувалася пеня з 2008 року. На кожен платіж розповсюджується позовна давність окремо і відповідно до ст.258 ЦК України , позовна давність щодо стягнення пені складає один рік. Відповідно до умов договору сторони встановили строк дії договору - до закінчення строку користування кредиту та належного виконання сторонами цього договору (пункт 7.1 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 09 грудня 2014 року (пункти 1.3 кредитного договору), так і строки виконання зобов*язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 20 числа включно кожного календарного місяця для процентів (пункт 3.5 кредитного договору з урахуванням змін), основної заборгованості - згідно з графіком (пункт 3.7 кредитного договору). Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов*язань (внесення щомісячних платежів), що входять зі змісту зобов*язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов*язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов*язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов*язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п*ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення для обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов*язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору (пунктами 3.1, 3.3) позичальник зобов*язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов*язання, які деталізують обов*язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов*язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недоотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Банк звернувся до суду 20 травня 2015 року. Отже, загальну позовну давність слід застосувати до нарахування простроченої заборгованості по кредиту (20 травня 2012 року) і заборгованість підлягає стягненню в сумі 3197 доларів 41 цент США; загальну позовну давність до нарахування простроченої заборгованості по процентам слід застосувати (20 травня 2012 року) і підлягає стягненню 231 дол. 6 центів США, комісія не підлягає стягненню через сплив позовної давності, пеня за тілом з урахуванням строків позовної давності підлягає стягненню в сумі 517 доларів 81 цент США та пеня за відсотками в розмірі 26 доларів США. Для забезпечення виконання зобов*язання [PERSON] за договором кредиту 10.12.2007 р. між [PERSON] та позивачем було укладено договір поруки, згідно якого відповідач [PERSON] поручився перед позивачем за виконання позичальником договору кредиту. Відповідно до п.1.4 договору поруки від 10.12.2007 року порука поручителя за цим договором припиняється лише у разі належного виконання договору кредиту. П.3.5 сторони встановлюють, що строк позовної давності за цим договором складає 5 років. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов*язання не пред*явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов*язання не встановлений або встановлений моментом пред*явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред*явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов*язані дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов*язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Ураховуючи, що Договором поруки не встановлено строк, після якого порука припиняється, в силу ч.4 ст.559 ЦК України , порука є припиненою. Такі висновки узгоджуються з правовим висновком, який зробив Верховний Суду України на засіданні Судової палати у цивільних справах 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14 про те, що регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв*язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов*язання, якщо кредитор не пред*явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов*язання не встановлено або встановлено моментом пред*явлення вимоги), якщо кредитор не пред*явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов*язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку, про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов*язання за договором повинно бути пред*явлено у судовому порядку у межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов*язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов*язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашени одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов*язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов*язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що договір поруки є припиненим відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, а тому в солідарному стягненні слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 894 грн. 95 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial