Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 вересня 2020 року звернулась в суд з цим позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували 10 листопада 1984 року у відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області, за актовим записом №393. Свої вимоги мотивувала тим, що життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. З 2010 року вони сімейні відносини не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сім`ї та примирення є не можливим. Просила залишити після розірвання шлюбупрізвище « [PERSON] ». Позивачка в судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої на позові наполягала та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої позов визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Також просив звільнити його від сплати судового збору, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 1984 року у відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області, за актовим записом №393. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Мають спільне бажання розірвати шлюб, за обставин, що склалися, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. Згідно з ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім`ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, враховуючи повне визнання позову відповідачем, суд в силу ч. 1 ст. 142 ЦПК України, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Outcome: approved