Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 листопада 2020 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши в обґрунтування своїх позовних вимог, що 23 серпня 2014 року уклала з відповідачем шлюб, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 362. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з несумісністю характерів. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Спільне проживання і збереження родини вважає неможливим та просить шлюб розірвати. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини. 10 листопада 2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 11 листопада 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено судове засідання на 09 грудня 2020 року за правилами спрощеного позовного провадження. 09 грудня 2020 року судове засідання відкладено на 06 січня 2021 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав. \~ \~ \~ \~ Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23.08.2014 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 362 (а.с.10). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з несумісністю характерів. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Спільне проживання і збереження родини вважає неможливим та просить шлюб розірвати. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини. Відповідно медичного висновку № 2 від 18.02.2016 року [PERSON] встановлено діагноз: «Е 10-1. Цукровий діабет. І тип вперше виявлений, тяжка форма, гликімічний контроль з високим ризиком» (а.с.12). Сім`я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливо, подальше перебування у шлюбі призведе до порушення прав позивача та принципу добровільності шлюбу. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, cуд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Також суд дійшов висновку щодо можливості стягнення аліментів з відповідача на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Положенням ст.113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не надала суду клопотання про відновлення дошлюбного прізвища, тому суд залишає їй прізвище « [PERSON] ». Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved