Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивач 13.03.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 20813,56 грн., та моральної шкоди у розмірі 8000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] 20.05.2019 року, керуючи автомобілем BMW X5, державний номер [NUMBER] , на перехресті вул. Мечникова та вул. Розумовської в м. Одесі допустив зіткнення з автомобілем позивача Renault Lodgy, державний номер [NUMBER] , який внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження. Оскільки цивільна відповідальність відповідача не була застрахована в установленому порядку, позивач звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою від 14.08.2019 року про відшкодування шкоди. МТСБУ виплатило шкоду у розмірі 74273,03 грн. Після надання позивачем документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, МТСБУ також відшкодувало йому 14 289,41 грн. в рахунок сплаченої суми ПДВ. Таким чином, регламентна виплата МТСБУ на користь позивача сумарно склала 88562,44 грн., в той час як фактичні витратити позивача на здійснення відновлювального ремонту - 99110 грн. Вартість послуг з оцінки матеріального збитку становить 1000 грн. Згідно такого висновку, втрата товарної вартості автомобіля склала 9266 грн. Наявність моральної шкоди позивач мотивує тим, що автомобіль ремонтувався з 07.11.2019 року по 29.11.2019 року, протягом цього строку він був позбавлений можливості користуватися автомобілем, сім`я втрачала зайвий час в громадському транспорті та кошти на таксі. Позивач постійно хвилювався, перебував у стресі та змушений був докласти додаткових зусиль з метою отримання відшкодування. Ухвалою суду від 24.03.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 14.04.2020 року. У судове засіданні 14.04.2020 року учасники справи не з`явилися, представник позивача просив відкласти розгляд справи, розгляд справи було відкладено на 17.06.2020 року. У судовому засіданні 17.06.2020 року представник позивача [PERSON] просив оголосити перерву з метою надання додаткових пояснень. Клопотання було задоволено. Оголошено перерву до 16.07.2020 року. У судовому засіданні 16.07.2020 року було допитано свідка [PERSON] також позивача [PERSON] було допитано під присягою. Свідок пояснила, що позивач зазнав моральних страждань у зв`язку зі знищенням машини та змін умов організації життя. Позивач та його представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що 20.05.2019 року о 15 год. 35 хв. у м. Одеса по вул. Розумовська, вугол вул. Мечникова, [PERSON] керуючи автомобілем марки BMW X5, державний номер [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки Renault Lodgy, державний номер [NUMBER] , котрий зупинився попереду. [PERSON] визнано винним у вище вказаній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст.124 КУпАП, що вбачається з Постанови Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/9326/19 від 24.07.2019 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. МТСБУ виплатило [PERSON] відшкодування шкоди в розмірі 74 273,03 грн. (а.с.9) та доплату відшкодування шкоди в розмірі 14 289,41 грн. (а.с.8). З акту виконаних робіт №АГ-00008775 від 29.11.2019 року вбачається, що вартість ремонту автомобіля Renault Lodgy, державний номер [NUMBER] склала 99 110 грн. Таким чином, різниця між сплаченими коштами на ремонт авто та отриманим відшкодуванням шкоди становить 10547,56 грн. (99110 грн. - 88562,44 грн.). Згідно звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Одекс» №06-06/19А, втрата товарної вартості автомобіля Renault Lodgy, державний номер [NUMBER] становить 9266 грн. Вартість проведеної оцінки становить 1000 грн., яка була сплачена позивачем 10.04.2019 року на рахунок ТОВ «Авто Одекс», про що свідчить відповідна квитанція. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У абзаці першому пункту 2 постанови Пленуму №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Верховний Суд України роз`яснив, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як роз`яснено у п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків. Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ. Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»). Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. За таких обставин, суд дійшов висновку, що різниця між реальною вартістю ремонту автомобіля та сплаченим відшкодування шкоди МТСБУ у розмірі 10547,56 грн. та втрата товарної вартості авто у розмірі 9266 грн. підлягають стягненню з винною у ДТП особи, тобто [PERSON] . Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати за проведення оцінки втрати товарної вартості автомобіля позивача у розмірі 1000 грн. Таким чином, загальний розмірі шкоди, завданої позивачу, що підлягає стягненню з відповідача становить 20 813,56 грн. Частина друга статті 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом статті 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - водій, який керував транспортним засобом. Статтею 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування також враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та роз`яснень, що містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з`ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. З показань свідка вбачається, що в результаті ДТП [PERSON] зазнав сильних душевних хвилювань, перебував у нервовій напрузі та стресі. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню, у розмірі 8 000 грн., з огляду на спричинені страждання, неодноразовим зверненням до різних органів з метою отримання страхового відшкодування, та у зв`язку з тривалістю та глибиною страждань.

Outcome: approved