Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 листопада 2015 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його баби [PERSON]. В позовній заяві позивач вказав, що 11 лютого 2009 року померла його баба [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, а також майнова частка (пай) в пайовому фонді КСП «Нива» с.Серби Кодимського району Одеської області. Своїм заповітом померла все належне їй майно заповіла йому, у звязку з чим він у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини баби, однак оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може через відсутність оригіналу державного акту на земельну ділянку, який втрачено. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представника відповідача. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін і інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 11 лютого 2009 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №177094, виданим 11 лютого 2009 року виконавчим комітетом Сербівської сільської ради Кодимського району, актовий запис про смерть №5 від 09 лютого 2011 року. Місце відкриття спадщини с.Серби Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.0301 га., яка розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала їй підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №072961, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Окрім цього, до спадщини померлої [PERSON] ввійшла частка в пайовому фонді КСП «Нива» с.Серби Кодимського району Одеської області, вартістю 647 грн., яка належала їй відповідно до майнового сертифікату серії ОД-ХІІ-ХVІ, виданого 28 січня 2003 року Сербівською сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що 20 січня 1996 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] позивачу у справі. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини померлої [PERSON], після чого державним нотаріусом 01 серпня 2009 року була заведена спадкова справа №513/2009 (довідка нотаріуса №1273/02-14 від 11 листопада 2015 року). З цих підстав позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину померлої баби. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак листом №675/02-14 від 16 червня 2015 року нотаріус відмовила у видачі позивачеві вказаного свідоцтва через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Встановлено, що належний померлій [PERSON] державний акт на право приватної власності на земельну ділянку втрачений, оголошення про що було розміщене в газеті «вісті Кодимщини» №26 від 27 червня 2015 року. Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з цим нотаріус своїм листом №638 01/16 від 13 серпня 2014 року відмовили позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім цього, відповідно до ст.392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає ст.16 ЦК України, у звязку з чим його позов у частині визнання права власності на земельну ділянку підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України він прийняв спадщину померлої баби. Водночас, задоволенню не підлягають вимоги позивача про визнання в судовому порядку права власності на належну померлій [PERSON] майнову частку (пай), оскільки, як встановлено судом, оригінал майнового сертифікату є в наявності у позивача, що дозволяє йому отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на це спадкове майно. Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вказав, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial