Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] в листопаді 2021 року звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до ТОВ «Полтавагаз збут» про захист прав споживачів, в якому просив стягнути з ТОВ «Полтавагаз збут» на його користь переплату за спожитий природний газ в сумі 2898,47 гривень. В обґрунтування вимог, позивач вказав, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] . Право власності на вказане нерухоме майно отримав в порядку спадкування після смерті [INFO] свого батька - [PERSON] . За життя померлий [PERSON] уклав публічний договір про постачання природного газу побутовим споживачам з «Полтавагаз Збут». Фактом укладення такого договору є включення ТОВ «Полтавагаз Збут» відомостей про [PERSON] до Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої [PERSON] в установленому законом порядку. Правовідносини, які мали місце між ТОВ «Полтавагаз збут» та [PERSON] за його життя, згідно чинного законодавства, допускають правонаступництво. Після смерті [PERSON] ТОВ «Полтавагаз збут» продовжувало постачати природний газ до житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , а позивач [PERSON] , як законний власник вказаного нерухомого майна, не відмовлявся від наданих послуг і здійснював відповідні розрахунки. Позивач зазначив, що у вересні 2021 року йому стало відомо про те, що з 01.03.2021 року ТОВ «Полтавагаз збут» припинило постачати природний газ своїм клієнтам на території Полтавської області, однак в порушення пп.13 п. 6.2 Типового договору про постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500, ТОВ «Полтавагаз збут» не проінформувало про неспроможність продовжувати постачання природного газу споживачу та про його права в триденний строк. [PERSON] продовжував сплачувати грошові кошти на рахунок ТОВ «Полтавагаз збут» до серпня 2021 року, як сплату за спожитий природний газ по особовому рахунку № [NUMBER] , у зв`язку з чим на сьогоднішній день по особовому рахунку № [NUMBER] , який обліковується за адресою [ADDRESS] , утворилась переплата в розмірі 2898,47 гривень. Позивач зазначив, що оскільки не має намірів укладати будь-яких договорів з ТОВ «Полтавагаз збут», він 16.09.2021 року та 05.10.2021 року звертався до відповідача із письмовими вимогами щодо повернення вищевказаної переплати, однак йому було відмовлено. Ухвалою суду від 08.11.2021 року відкрито провадження по даній справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23.11.2021 року від ТОВ «Полтавагаз збут» до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до облікових даних товариства особовий рахунок № [NUMBER] , який закріплений за адресою [ADDRESS] , відкритий на ім`я [PERSON] та з урахуванням переданих об`ємів Оператором ГРМ по особовому рахунку рахується переплата. Відповідно до п.9 розділу ІІІ «Правил постачання природного газу» передбачено, що за відсутності укладеного у встановленому порядку договору постачання природного газу з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати Оператору ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Якщо відбулася зміна власності на об`єкт постачання природного газу, приєднаний до газорозподільних систем Оператора ГРМ, новий власник повинен самостійно звернутись до постачальника з відповідною заявою-приєднанням до договору постачання природного газу. Відповідно до правил, у випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача за його письмовою вимогою. Згідно облікових даних, [PERSON] не являється споживачам послуг постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] та до позовної заяви не додано банківської довідки про поточний рахунок споживача, тому у товариства відсутні законні підстави для повернення коштів. ТОВ «Полтавагаз збут» діяло у порядку та спосіб, визначений чинним законодавством, а відсутність порушення прав споживача є підставою для відмови у задоволенні позову. 29.11.2021 року до суду від позивача [PERSON] надійшли пояснення, в яких останній зазначив, що він сплачував за надані ТОВ «Полтавагаз збут» послуги за спожитий природний газ, а відповідач постачав (надавав) послуги з його постачання, таким чином між ними фактично виникли цивільно-правові обов`язки. Для сплати наданих послуг [PERSON] було обрано спосіб безготівкового розрахунку, при цьому для таких розрахунків від його імені використовувався картковий рахунок члена його родини - [PERSON] , що підтверджується наявними в матеріалах справи дублікатами квитанцій банку. Оскільки, відповідні розрахунки з відповідачем проводились з рахунку [PERSON] , до письмових вимог про повернення переплати [PERSON] і долучались довідки з реквізитами саме цього рахунку. Таким чином, твердження відповідача, що ним не було надано банківської довідки про свій поточний рахунок не заслуговує на увагу, оскільки він у своїх зверненнях чітко зазначив рахунок, на який необхідно повернути переплату та долучив довідку з потрібними реквізитами. 30.11.2021 року до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що відповідач по суті стверджує, що між сторонами у справі немає ніякого спору з огляду на відсутність факту укладення в установленому порядку договору постачання природного газу. Однак, це спростовується обставинами об`єктивної дійсності так, як факт постачання природного газу до житлового будинку за адресою [ADDRESS] мав місце, як і факт розрахунку за надані послуги споживачем природного газу. Відповідачем не заперечується факт наявної переплати та її розмір на особовому рахунку № [NUMBER] . Позивач зазначив, що ним неодноразово надавались всі необхідні документи представникам ТОВ «Полтавагаз збут», причини бездіяльності підприємства з цього приводу йому не відомі. Питання наповнення Реєстру споживачів постачальника актуальною інформацією відноситься до внутрішніх організаційних проблем діяльності відповідача і вони не можуть бути вирішені позивачем. [PERSON] вказує, що ним надавались банківські довідки з рахунком, на який потрібно повернути гроші, і це не суперечить вимогам чинного законодавства. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій прохав проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Полтавагаз збут» до суду не з`явився, просив про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та представника відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом визнання правочину недійсним. Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Цією ж нормою Основного Закону України держава узяла на себе обов`язок забезпечення реалізації громадянами своїх конституційних прав. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача[PERSON] - [PERSON] (а.с.11). Позивач[PERSON] став власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] його батька - [PERSON] (а.с.12 , а.с.13). За життя [PERSON] уклав публічний договір про постачання природного газу побутовим споживачам з «Полтавагаз збут», що підтверджується фактом включення ТОВ «Полтавагаз збут» відомостей про [PERSON] до Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої [PERSON] в установленому законом порядку (а.с.7). Для проведення розрахунків за спожитий природний газ відповідачем відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Як стверджує позивач, і вказане не було спростовано відповідачем, після смерті [PERSON] ТОВ «Полтавагаз збут» продовжувало постачати природний газ до житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а позивач [PERSON] , як законний власник вказаного нерухомого майна, не відмовлявся від наданих послуг і здійснював відповідні розрахунки. Як зазначає позивач, правовідносини, які мали місце між ТОВ «Полтавагаз збут» та [PERSON] за його життя, згідно чинного законодавства, допускають правонаступництво. Відповідно позову, з 01.03.2021 року ТОВ «Полтавагаз збут» припинило постачати природний газ своїм клієнтам на території Полтавської області, однак не проінформувало про неспроможність продовжувати постачання природного газу споживачу. У зв`язку з чим, по особовому рахунку № [NUMBER] , який закріплений за адресою: [ADDRESS] , відкритого на ім`я [PERSON] , з урахуванням переданих об`ємів Оператором ГРМ, рахується переплата за спожитий природний газ в сумі 2898,47 гривень. Відповідач дану обставину не заперечує. Позивач наголошує на тому, що не має намірів укладати будь-яких договорів з ТОВ «Полтавагаз збут»; 16.09.2021 року та 05.10.2021 року звертався до відповідача із письмовими вимогами щодо повернення вищевказаної переплати, однак йому було відмовлено. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. На виконання вимог положень статті 12 цього Закону було розроблено та прийнято Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500. Згідно з положеннями пункту 4 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила) для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 (далі - Типовий договір), разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору. Пунктом 1.3 розділу I Типового договору передбачено, що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього договору, та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього договору). Фактом згоди позивача про приєднання до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, виходячи зі статусу публічного договору, є сплачені рахунки (квитанції) постачальника за поставлений природний газ. Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Згідно матеріалів позову, позивач був споживачем послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] . Так, [PERSON] , як споживач послуг з газопостачання, оплачував ці послуги, що відповідно до пункту 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, є фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу. Судом встановлено, що на ім`я [PERSON] був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] за вказаною адресою. [PERSON] помер, син спадкодавця [PERSON] став власником його нерухомого майна, за адресою якого відповідач продовжував постачати природний газ. Таким чином, правовідносини, що виникли між відповідачем та [PERSON] (який помер), після його смерті трансформувалися у зобов`язальні правовідносини, що виникли між постачальником та спадкоємцем померлого. Згідно Правил постачання природного газу споживач - юридична або фізична особа-підприємець, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб або використання в якості сировини, а не для перепродажу. Згідно абзацу четвертого п. 24 розділу III Правил постачання природного газу у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги. Вирішуючи даний спір по суті, суд виходить з наступного. У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Будучи монополістами у сфері надання послуг з газопостачання відповідач не повинен зловживати своїми правами, в тому числі, щодо проведення розрахунків зі споживачами. Суд також зазначає, що статтею 1212 Кодексу визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ч.1 ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Наявність певної правової підстави для набуття особою майна виключає застосування до неї положень статті 1212 Цивільного кодексу України, якщо згадана підстава продовжує існувати. Водночас сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Водночас сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору. Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.12.2018 року по справі № 920/169/18. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що грошові кошти в розмірі 2898,47 гривень, які утворилися в результаті переплати за надання послуг з газопостачання, є безпідставно набутими, а тому вказана сума має бути стягнута з відповідача на користь позивача. В зв`язку з викладеним, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] . Посилання відповідча на те, що згідно облікових даних [PERSON] не являється споживачем послуг постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] та до позовної заяви не додано банківської довідки про поточний рахунок споживача, суд вважає необґрунтованими, такими, що спростовуються вищезазначеними обставинами. Суд при цьому враховує, що позивач в письмовому зверненні до відповідача вказав рахунок, на який необхідно повернути переплату та долучив довідку з потрібними реквізитами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, при подачі цього позову позивач був звільнений від сплати судового збору, а позовні вимоги задоволені, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved