Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.08.2015 року звернулася до Дніпровського районного суду м.Херсона з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 452 кв.м. по [ADDRESS] . Відповідач є власником земельної ділянки по [ADDRESS] . Між земельними ділянками були встановлені межі, проте відповідач на межі вирив вигрібну яму та встановив туалет. Після заміни стелажів в погребі позивача, нею було пробито дірку в стіні погребу в результаті чого відчувається неприємний запах з вигрібної ями відповідача. Крім цього, відповідач викопав металеву трубу позивача та продовжив свій паркан на 30 см в бік позивача. З іншого боку відповідач зайняв 10 см земельної ділянки позивача та своїми неправомірними діями щодо встановлення паркану зайняв 4,75 кв.м. земельної ділянки позивача. У добровільному порядку сторонам вирішити спірне питання не виявилося можливим, тому позивач звернулась до суду з даним позовом та просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем земельною ділянкою, шляхом відновлення меж земельної ділянки в натурі, які встановить експерт, за рахунок відповідача, самочинно збудованої вигрібної ями під туалетом, які порушують встановлену межі між земельними ділянками, а також стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду за винос меж в натурі в сумі 420,00 гривень, моральну шкоду в сумі 7000,00 гривень та витрати, понесені на сплату за проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 1600,00 гривень. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 23.09.2015 року відкрито провадження за справою та призначено до судового розгляду. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 23.11.2015 року призначено за справою судову будівельно-технічну експертизу. У зв`язку з ліквідацією Суворовського, Дніпровського, Комсомольського районних судів м.Херсона та утворенням Херсонського міського суду Херсонської області відповідно до Указу Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів», цивільна справа №668/14141/15-ц передана до Херсонського міського суду Херсонської області. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2018 року цивільну справу розподілено судді Майдан С.І. Ухвалою судді Майдан С.І. від 07.09.2018 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 05.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач уточнила заявлені позовні вимоги та просила зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем земельною ділянкою, шляхом переносу лівої межі земельної ділянки [ADDRESS] на 0,3 м в сторону земельної ділянки відповідача, а праву межу ділянки [ADDRESS] перенести на 0,1 м в сторону земельної ділянки відповідача; зобов`язати відповідача самовільно збудовану вигрібну яму під туалетом, яка збудована на відстані 0,56 м від межі земельної ділянки [ADDRESS] та не відповідає будівельно-технічним нормам (мінімальна відстань 1,0 м) та санітарним нормам, знести; стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 420,00 гривень, витрати, понесені на сплату за проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 4125 гривень, моральну шкоду в сумі 8165,00 гривень, витрати, понесенні на поштові відправлення відповідачу, в загальні сумі 105,50 гривень; витрати, несенні позивачем на лікування 1032,00 гривень; витрати на правничу допомогу в сумі 7000 гривень та за адвокатський запит в сумі 320,00 гривень. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги з урахуванням їх уточнень та збільшень, просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, вказав на їх необґрунтованість та вважав межі між земельними ділянками такими, що встановлені законно, а тому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Зазначив, що він є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 29.11.2012 року Державною інспекцією сільського господарства України не встановлено порушення зі сторони землекористувача за адресою: [ADDRESS] . Крім того, експертом [PERSON] у висновку судової будівельно-технічної експертизи №103/2015 від 31.03.2016 року встановлено, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] розташований житловий будинок з господарськими спорудами, який належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та введений в експлуатацію 1980 року. Схема-план земельної ділянки, що знаходиться в матеріалах БТІ, складена 23.03.2010 року. Згідно державного акту, виданого 12.04.2006 року, ЯБ №455292 на право власності на земельну ділянку, площа земельної ділянки становить 460 кв.м. Відповідно до цієї схеми фактична площа земельної ділянки складає 460 кв.м. При цьому в таблиці «експлікація» в стовпчику «самочинне захоплення земельної ділянки» відсутня будь-яка позначка. З висновком експерта [PERSON] відповідач не згоден, він не співпадає з висновком судового експерта Фесун Л.А., за двома експертизами предмет дослідження за є однаковим, проте висновком судового експерта Фесун Л.А. встановлена відсутність порушення меж земельної ділянки позивача. Розбіжності у висновках експертиз стороною позивача не усунуті. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №540781 від 30.01.2010 року позивач [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер: 6510165300:05:010:0006, площею 0,0452 га за адресою: [ADDRESS] (а.с.115). Відповідач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, зокрема, сараєм літ. «Б», туалетом літ. «Г» та земельної ділянки за вказаною адресою,кадастровий номер: 6510165300:05:010:0002, що підтверджується державним актом ЯБ №455292 на право власності на земельну ділянку від 12.04.2006 року, площа земельної ділянки становить 460 кв.м (а.с.116). Згідно листа Виконавчого комітету Антонівської селищної ради від 02-08/01/248 від 14.08.2014 року згідно земельно-облікової документації за адресою: [ADDRESS] обліковується земельна ділянка за [PERSON] та за адресою: [ADDRESS] обліковується земельна ділянка за [PERSON] . За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Херсонській області відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як пояснив відповідач, власником житлового будинку та вказаної земельної ділянки була його померла мати [PERSON] , після смерті якої він фактично прийняв спадщину у 2013 році та користується земельною ділянкою. Актом обстеження будівлі [PERSON] від 10.03.2015 року, складеного головою та членами квартального комітету №19, встановлено, що спірний туалет побудований з цегли, доглянутий, вигрібна яма зацементована, ніяких запахів біля туалеті немає. Сусіди по 28 Східній вулиці зазначають, що [PERSON] поводить себе гідно та ніяких зауважень до нього ніколи не виникали. Також підтвердили факт того, що у 2010 році впала глиняна стіна сараю [PERSON] , зруйнувавши при цьому дерев`яний паркан [PERSON] . Згідно висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №103/2015, складеного 31.03.2016 року експертом [PERSON] , станом на день обстеження фактична довжина бічних меж земельної ділянки [ADDRESS] не відповідають тим, що визначені державним актом про право власності, а саме: суміжна з ділянкою [ADDRESS] межа менша на 0,3 метра; суміжна з ділянкою [ADDRESS] менша на 0,1 метра. Вказана невідповідність викликана зміщенням задньої (суміжно з ділянкою [ADDRESS] ) межі. Розміщення вигрібної ями [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не порушує вимог будівельних норм відносно відстаней до житлових та господарських будівель землекористувача та суміжних землекористувачів. Розташування вигрібної ями на відстані 0,56 метра від межі з ділянкою [ADDRESS] не відповідає вимогам будівельних норм (мінімальна відстань повинна становити 1,0 метр). Вказана обставина обмежує можливість її власнику вільно обслуговувати цю будівлю, проте, не перешкоджає суміжному землекористувачу у використанні ним своєї земельної ділянки. Вигрібна яма [PERSON] не порушує межу між земельною ділянкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Судом експертом [PERSON] надав до суду письмові роз`яснення відносно складеного ним 31.03.2016 року висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №103/2015, в яких зазначив, що ним було зазначено у висновку (аркуш 7 таблиця 1), що ліва межа земельної ділянки [ADDRESS] менша за нормативно визначену на 0,3 метра, а права межа менша на 0,1 метра, при цьому загальна площа ділянки менша на 4,0 кв.м. від визначеної державним актом на право власності на вказану земельну ділянку. Нижче роз`яснено яким чином було отримано значення зменшення загальної площі в 4,0 кв.м. Довжина задньої межі становить 18,77 метра. Таким чином, частина ділянки, на яку зменшилося фактично землекористування, являє собою трапецію з основами 0,1 та 0,3 метра. Відповідно до методичних рекомендацій площа земельних ділянок округлюється до цілого показника, тобто 3,75 кв.м. ~ 4,0 кв.м. З досліджених в судовому засіданні матеріалів цивільної справи №666/917/15-ц, судом встановлено, що згідно висновку №12/15 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 28.05.2015 року судовим експертом Ларченко Г.І., за цивільною справою №666/917/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі та гідності, відновлення становище, яке існувало до порушення, за адресою: [ADDRESS] , вбачається наступне: на вирішення експерта поставлені питання чи є перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] ; чи відповідає вигрібна яма під туалетом там сам туалет за адресою: [ADDRESS] будівельним та санітарним нормам. Об`єктами дослідження були домоволодіння [ADDRESS] та [ADDRESS] . Згідно з висновком зазначеної експертизи порушень не існує, перешкод у користуванні (володіння) земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] не існує. Не виявлені розбіжності в фактичних лінійних розмірах земельної ділянки по [ADDRESS] з розмірами, зазначеними у правоустановчих документах на земельну ділянку. Фактична площа вказаної земельної ділянки 452 кв.м. Туалет літ.«Г» з вигрібною ямою під туалетом, який розташований за адресою: [ADDRESS] (власник [PERSON] ) відповідає будівельним та санітарним нормам, що також підтверджується актом про прийняття до експлуатації та періодичної перевірки на герметичність вигрібної ями від 10.03.2013 року ФОП [PERSON] . Розташування туалету літ. «Г» на земельній ділянці [ADDRESS] не порушує прав позивача по справі, так як огорожі між ділянками знаходиться на відстані 1,5 м від стіни сараю літ. «В», що дозволяє позивачу [PERSON] обслуговувати зовнішні стіни будівлі сараю літ.«В». Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , власником його є [PERSON] та вбачається, що туалет літ.«Г» станом на 1982 рік був вже збудований. Згідно ст.78 ч.1 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. У відповідності до ч.3 ст.79 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над і під поверхнею ділянки на висоту і глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Згідно ст.90 ч.1 п.б) та ч.2 Земельного Кодексу України власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Пунктами «г», «е» ч.1 ст.91 Земельного Кодексу України визначено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власності суміжних земельних ділянок та землекористувачів; додержуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Згідно ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст.158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.1 ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Доводи позивача про те, що вигрібна яма [PERSON] за адресою: [ADDRESS] розміщена з порушенням встановлених Державних будівельних норм та правил та завдає перешкоди позивачу в користуванні її земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] не підтверджується належними та допустимими доказами. Наявні в матеріалах справи два висновки експертизи є суперечливими та розбіжності у зазначених висновках стороною позивача не усунуті. Суд не приймає до уваги надані світлини паркану між земельними ділянками, оскільки з них неможливо встановити які саме будівлі на них зображені, які саме перешкоди завдаються, наявну між земельними ділянками відстань та чи дійсно зображені на світлинах земельні ділянки відповідають адресам сторін. Суд також не приймає до уваги надані стороною позивача довідки щодо стану здоров`я позивача та копії квитанцій на придбання медикаментів, оскільки з них неможливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між погіршенням стану здоров`я позивача та діями відповідача. Відповідач позов не визнав, вважав його необґрунтованим. Таким чином, стороною позивача в порушення вимог ст.81 ЦПК України не надано доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги. Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що стороною позивача в судовому засіданні належними та допустимими доказами не доведені підстави для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, а тому в задоволенні позову [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у рази відмови в позові на позивача. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З урахуванням викладеного, оскільки у задоволенні заявлених позовних вимог відмовлено, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed