Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач 20 лютого 2020 року звернувся в суд з позовом до відповідачів про визначення частки у спільній сумісній власності, в якому просить визначити, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер 4610136300:05:002:0016, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 9/250, що складає 0,0036 га. Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті [INFO] його матері [PERSON] відкрилась спадщина на усе належне їй майно. До складу спадкового майна входять 9/250 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та частина земельної ділянки за вказаною адресою, кадастровий номер 4610136300:05:002:0016. Дана земельна ділянка належала на праві спільної сумісної власності його матері [PERSON] та відповідачам. Між співвласниками земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 4610136300:05:002:0016, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , існувала усна домовленість щодо частки кожного із них, згідно якої його матері [PERSON] належало 9/250 частки вказаної земельної ділянки, що складає 0,0036 га. Після відкриття спадщини він звернувся до Сьомої львівської державної нотаріальної контори, а саме нотаріуса Гуділіної І.І. з метою прийняття спадщини. 2 жовтня 2019 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 9/250 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Щодо видачі свідоцтва про право на спадщину в частині земельної ділянки, він отримав відмову, з покликанням на те, що не визначена частка, яка належала спадкодавцю [PERSON] , у належній на праві спільної сумісної власності земельної ділянки, кадастровий номер 4610136300:05:002:0016. За наведеного просить позов задовольнити. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримує та просить розглядати справу без участі позивача та його представника, що суд вважає за можливе. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте подали відзиви на позовну заяву, в яких зазначили, що відповідно до усної домовленості щодо частки кожного із співвласників земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 4610136300:05:002:0016, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] належало 9/250 частки вказаної земельної ділянки, що складає 0,0036 га. Просять позов задовольнити та розглядати справу без їхньої участі, що суд вважає за можливе. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив і суд ухвалив розглядати справу без його участі. Третя особа - нотаріус Сьомої львівської державної нотаріальної контори Гуділіна І.І. в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, що суд вважає за можливе. Дослідивши зібрані у справі докази, оглянувши матеріали цивільної справи №462/857/19, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України. Згідно із ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зі змісту статті 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділення з неї окремої частини. Як встановлено судом, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , зокрема співвласнику гр. [PERSON] належить 53/500 ідеальних часток, співвласнику гр. [PERSON] належить 19/1000 ідеальних часток, співвласниці гр. [PERSON] належить 19/1000 ідеальних часток, співвласнику гр. [PERSON] належить 19/1000 ідеальних часток, співвласнику гр. [PERSON] належить 67/1000 ідеальних часток, співвласнику гр. [PERSON] належить 151/1000 ідеальних часток, співвласнику гр. [PERSON] належить 31/1000 ідеальних часток, співвласниці гр. [PERSON] належить 31/1000 ідеальних часток, співвласнику гр. [PERSON] належить 31/1000 ідеальних часток, співвласниці гр. [PERSON] належить 31/1000 ідеальних часток, співвласниці гр. [PERSON] належить 29/500 ідеальних часток, співвласнику гр. [PERSON] належить 29/500 ідеальних часток, співвласниці гр. [PERSON] належить 19/1000 ідеальних часток, співвласниці гр. [PERSON] належить 19/1000 ідеальних часток, співвласнику гр. [PERSON] належить 19/1000 ідеальних часток, співвласнику гр. [PERSON] належить 111/1000 ідеальних часток, співвласнику гр. [PERSON] належить 9/250 ідеальних часток, співвласниці гр. [PERSON] належить 9/250 ідеальних часток, співвласнику гр. [PERSON] належить 9/250 ідеальних часток, співвласнику гр. [PERSON] належить 9/250 ідеальних часток, співвласниці гр. [PERSON] належить 67/1000 ідеальних часток будинку. Наведене підтверджується розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 24.06.2009 року № 507 «Про затвердження висновку обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» «Про визначення ідеальних часток між співвласниками будинку [ADDRESS] » /справа №462/857/19 а.с.193-196/, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.12.2019 року /а.с.9-16/. З матеріалів цивільної справи №462/857/19 встановлено, що [PERSON] після смерті батька [PERSON] звернувся у Сьому львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Державним нотаріусом Сьомої львівської державної нотаріальної контори Гуділіною І.І. 16.05.2018 року видано спадкоємцю [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 9/250 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] , що належала спадкодавцю [PERSON] на праві власності. Проте державний нотаріус листом від 15.01.2019 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо земельної ділянки з покликанням на те, що не визначена частка спадкодавця у належній на праві спільної сумісної власності земельної ділянки /а.с. 20/. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 2 серпня 2019 року визначено, що частка [PERSON] , який помер [INFO] , у належній на праві спільної сумісної власності земельної ділянки загальною площею 0,1000га (кадастровий номер 4610136300:05:002:0016) по [ADDRESS] , становить 9/250 частки земельної ділянки, що складає 0,0036 га. Також судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] /а.с. 8/., після смерті якої відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі на 9/250 ідеальних часток житлового будинку [ADDRESS] з усіма господарськими будівлями та спорудами та частину земельної ділянки загальною площею 0,1 га за вказаною адресою. Позивач після смерті матері [PERSON] звернувся у Сьому львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Державним нотаріусом Сьомої львівської державної нотаріальної контори Гуділіною І.І. 2 жовтня 2019 року видано спадкоємцю [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 9/250 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] , що належала спадкодавці [PERSON] на праві власності /а.с. 17/. Проте державний нотаріус листом від 2 квітня 2019 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо земельної ділянки з покликанням на те, що не визначена частка спадкодавця у належній на праві спільної сумісної власності земельної ділянки /а.с. 18/. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 598899, виданого [PERSON] та додатку до нього, земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 4610136300:05:002:0016, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с.7, 8/. В абзаці 5 п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз`яснено, що, - «У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності». Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, а відповідно до ст. 361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної власності співвласником може здійснюватися самостійно. Таким чином, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Аналогічно, щоб оформити перехід права власності до спадкоємця, частка спадкодавця має бути визначена. Згідно зі ст. 370 ЦК України, частки кожного з співвласників в праві спільної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Крім того, згідно з п. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право власності на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності на жилий будинок, будівлю, споруду. Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Отже, судом встановлено, що на спірній земельній ділянці зведений житловий будинок, у праві власності на який співвласникам належать різні за розміром частки. Виходячи з наведеної вище норми Земельного кодексу України, право власності померлої на дану земельну ділянку має визначатися пропорційно частці в праві власності на будинок. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визначити, що частка [PERSON] у належній на праві спільної сумісної власності земельної ділянки загальною площею 0,1000га, кадастровий номер 4610136300:05:002:0016, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 9/250 частки земельної ділянки, що складає 0,0036 га, проти чого не заперечують і відповідачі. На підставі наведеного та

Outcome: approved