Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 4 вересня 2019 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, який уточнив в поданих до суду 19 вересня 2019 року та 1 листопада 2019 року заявах. Позовна заява обґрунтована тим, що в 2002 році зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] , мають доньку [PERSON] , 2003 року народження. В 2013 році шлюб було розірвано, але продовжували проживати однією сім`єю в квартирі [ADDRESS] . На початку вересня 2018 року почали виникати сварки на ґрунті виховання доньки. В жовтні 2018 року залишив місце проживання в квартирі [ADDRESS] , забрав свої речі. Просив встановити факт проживання його, [PERSON] , та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, бюджету та побуту з 01 серпня 2016 року по 30 вересня 2018 року. Встановлення юридичного факту мотивував необхідністю підтвердження того, що кредитні та боргові зобов`язання його та відповідача виникли під час ведення спільного господарства. Також вважає, що встановлення факту проживання однією сім`єю вплине на підстави виникнення права на спадщину за законом на майно, яке було придбане під час спільного проживання. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20 вересня 2019 року зазначена позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 22 жовтня 2019 року. Відповідачем [PERSON] 3 жовтня 2019 року подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що шлюбні стосунки та будь-які інші відносини з позивачем припинилися ще до розірвання шлюбу, на початку 2013 року. З позивачем жодного разу не йшла на примирення. Перебували у постійних скаргах та судових спорах, а викладене у позові є неправдою. В задоволенні позовних вимог просила відмовити. Позивачем [PERSON] 1 листопада 2019 року подано до суду відповідь на відзив, в якому вказував, що наприкінці літа 2016 року вмовив відповідача спробувати відновити шлюбні стосунки, проживали однією сім`єю до кінця вересня 2018 року. З серпня 2016 року по вересень 2018 року конфлікти були відсутні, він повноцінно утримував сім`ю та приймав участь у вихованні дитини. 11 листопада 2019 року [PERSON] подано заперечення щодо обставин, викладених [PERSON] у відповіді на відзив. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2019 року закрито підготовче провадження в справі та вирішено клопотання учасників справи щодо витребування доказів та виклику свідків. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Позивач [PERSON] на вимогу суду уточнив, що встановлення факту проживання однією сім`єю з відповідачем йому необхідно для підтвердження факту належного виконання ним батьківських обов`язків. Вважає, що встановлення даного факту вплине на вирішення питання про стягнення з нього заборгованості по аліментам. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених в поданому до суду відзиву на позовну заяву. Суд, заслухавши позивача та представника позивача, відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 20 липня 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2013 року в справі № 552/7115/13-ц, яке вступило в законну силу. Сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою та проживає з матір`ю. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05.07.2016 в справі № 552/2732/16-ц, яке вступило в законну силу, позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти \~у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 27.05.2016 до досягнення дитиною повноліття. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23 лютого 2017 року в справі № 552/5050/16-ц позов [PERSON] задоволено частково. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину за кожним на квартиру [ADDRESS] . Частиною другою\~статті 3 СК України\~визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої\~статті 21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно із частиною першою\~статті 36\~цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Як встановлено судом, шлюб між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2013 року в справі № 552/7115/13-ц, яке вступило в законну силу 05.11.2013. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач [PERSON] на підтвердження факту спільного проживання з відповідачем в період з 01 серпня 2016 року по 30 вересня 2018 року жодних доказів не надав. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка за клопотанням позивача [PERSON] пояснив, що не цікавився особистим життям [PERSON] , йому відомо про наявність судових спорів між сторонами по справі, не може підтвердити чи спростувати факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю. Факт проживання сторін по справі після розірвання шлюбу в одній квартирі [ADDRESS] , яка була об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю. Натомість, як встановлено судом, між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, сторони не могли досягнути згоди з різних майнових та сімейних питань, мало місце вирішення спорів між сторонами в судовому порядку. Суд приходить до висновку, що позивач не надав належних і допустимих доказів\~\~на підтвердження факту його проживання однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу, а подані позивачем докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо. При вирішенні справи судом враховується та обставина, що факт спільного проживання законодавець пов`язує з необхідністю вирішення майнового спору. Так, відповідно до\~статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі\~статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Протягом періоду часу з 01 серпня 2016 року по 30 вересня 2018 року сторонами по справі не придбавалося спільне майно, в тому числі не виникали кредитні чи боргові зобов`язання. Майно, набуте подружжям [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, яке було їх спільною сумісною власністю, розподілене судовим рішенням в справі № 552/5050/16-ц. В силу норм ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що встановлення фату проживання [PERSON] та відповідача [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 серпня 2016 року по 30 вересня 2018 року жодним чином не вплине на виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав позивача. Не зазначено мету встановлення юридичного факту позивачем ні в поданій до суду позовній заяві, ні в судовому засіданні. В силу норм сімейного законодавства факт спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю жодним чином не впливає на факт виконання батьківських обов`язків та не може слугувати підставою для оспорювання розміру заборгованості по аліментам, на що посилався позивач в судовому засіданні. Окрім того, встановлення факту проживання позивача з відповідачем однією сім`єю в зазначений [PERSON] в поданій до суду позовній заяві період жодним чином не може вплинути на наявність у нього права на спадкування майна. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню. У зв`язку\~з відмовою\~в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати відповідно до норм ст. 141 ЦПК України не підлягають йому відшкодуванню.

Outcome: dismissed