overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.12.2017 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, в якому просила усунути перешкоди в користуванні належною їй власністю - 1/2 частиною будинку [ADDRESS], зобов'язавши [PERSON] демонтувати вигрібну яму (септик), облаштовану ним на подвір'ї зазначеного домоволодіння. В обґрунтування вимог позивач вказала, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.11.1992 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори, їй належить 1/2 частина жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS]. Власником іншої половини будинку була сестра позивача - [PERSON], яка у грудні 2015 року уклала договір купівлі-продажу з відповідачем [PERSON], який на даний час є власником. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 03.08.2015 року між позивачем та її сестрою був поділений жилий будинок в натурі, визначений порядок користування земельною ділянкою. Згідно з варіантом поділу земельної ділянки кожній із сторін виділено в користування по 170 кв.м, у спільному користуванні співвласників залишена земельна ділянка, площею 76 кв.м. Без згоди позивача та належних дозволів відповідачем облаштована вигрібна яма (септик) у безпосередній близькості до жилого будинку та колодязя водогону. При цьому, невідомо чи дотримані взагалі вимоги щодо технології виготовлення цього об'єкту, матеріалів, з яких він побудований, тощо. [PERSON] вважає, що облаштування вигрібної ями відповідачем є порушенням п.3.25* ДБН 360 - 92*.Державні будівельні норми. «Планування та забудова міських та сільських поселень», а саме відстаней до стін жилого будинку та системи водопостачання. Крім того, при відсутності інженерних комунікацій міської/сільської/каналізації облаштування внутрішньої будинкової каналізації з відводом побутових стоків у вигріб забороняється. Посилаючись на те, що дана споруда порушує права власника вільно користуватись належним позивачу нерухомим майном, [PERSON] вважає, що вона має бути демонтована або перенесена у відповідності до проекту. Ухвалою суду від 19.12.2017 року було відкрите провадження за даною позовною заявою та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Ухвалою суду від 14.02.2018 року було закрите підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Згідно заяви від 13.03.2018 року позивач просила розглянути справу у її відсутність, здійснити виклик відповідача через оголошення на офіційному сайті судової влади України. Суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

позивач [PERSON] 07 березня 2014 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, зазначала, що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки. Позивач звернулася в суд з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 29 вересня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 березня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 02 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що видано свідоцтво про шлюб серії І-ИД № 103226. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON]. Вказує, що відповідач зловживає алкоголем, допустив подружню зраду, у звязку з чим між сторонами практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, збереження шлюбу суперечить її інтересам. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подавши заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подавши заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав повністю, просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 02 листопада 2013 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 1992 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 197938 від 20 травня 2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1131. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

позивач [PERSON] 07 вересня 2015 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив , що 24 квітня 2010 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, в зв'язку з тим, що вони перестали розуміти один одного, у них різні погляди на життя, втратили почуття довіри та поваги. Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки. Надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, її було повідомлено про час та місце розгляду справи, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу. При таких обставинах, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін відповідно до ст.. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 квітня 2010 року, про що зроблено актовий запис № 75 відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції . (а.с 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], 25 листопаду [INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд, вважає, що неповнолітню дитину [PERSON], 25 листопаду [INFO] необхідно залишити на виховання [PERSON]. Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 вересня 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Посилалася на те, що є власником квартири [ADDRESS], відповідачі знаходяться в квартирі на реєстраційному обліку, але не проживають без поважних на те причин. В поданій до суду позовній заяві просила суд визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідачі в судове засідання не зявилися, будучи повідомлені судом про час та місце розгляду справи шляхом оголошення в засобах масової інформації, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань до суду не подавали. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 30 серпня 1999 року є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], знаходяться в квартирі [ADDRESS] на реєстраційному обліку, але не проживають. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено дослідженими судом доказами, відповідачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не проживають в [INFO], наявність реєстрації відповідачів в квартирі, власником якої є позивач, порушує її права на вільне володіння та користування приватною власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не повязане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 вересня 2020 року звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2015 року. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Позивач у позові зазначив, що шлюбні відносини останнім часом припинені з причини взаємного непорозуміння через різні погляди на сімейне життя що перешкоджає подальшому підтриманню та збереженню сімейних відносин, сторони мешкають окремо , спільного господарства не ведуть, на підставі зазначеного вважає, що шлюбні стосунки відновити не можливо, родина розпалась і тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 23 жовтня 2020 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його участі, просив розірвати шлюб. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи надала до суду письмову заяву у якій зазначила, що проти позовних вимог стосовно розірвання шлюбу не заперечує, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва, що міститься в матеріалах справи, шлюб між сторонами у справі - [PERSON] та [PERSON] було укладено та зареєстровано 18 грудня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області про що складено відповідний актовий запис про шлюб № 1045. Суд встановив, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Сторони фактично спільного господарства не ведуть, стали один одному чужими людьми, вставили почуття любові один до одного. Сторони відновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають про що свідчать особисті заяви сторін - підтримання вимог позивачем та визнання вимог про розірвання шлюбу - відповідачем. Стаття 24 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

позивач [PERSON] 07 грудня 2015 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив , що 25 вересня 2004 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, в зв'язку з тим, що вони перестали розуміти один одного, у них різні погляди на життя, втратили почуття довіри та поваги. Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки. Надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, її було повідомлено про час та місце розгляду справи, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу та залишити дитину на виховання батька. При таких обставинах, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін відповідно до ст.. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 вересня 2004 року, про що зроблено актовий запис № 257 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського управління юстиції у Донецькій області (а.с 10). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд, вважає, що неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання [PERSON]. Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 грудня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В поданій до суду заяві посилалася на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO], який знаходяться на її утриманні. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Сторони звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 09 червня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], який знаходяться на утриманні матері. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу позивачу для утримання дитини в повному обсязі не надає. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. З цих підстав вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також судом враховано, що за чинним законодавством розмір аліментів в будь-якому випадку не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в сумі в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

позивач [PERSON] 07 грудня 2016 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 16 листопада 1991 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалось, вони не ведуть спільного господарства, не мешкають разом з квітня 2014 року. Між ними втрачено почуття любові та поваги, вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності,наполягає на задоволенні позовних вимог, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явилася, та пояснила, що згодна на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 листопада 1991 року, про що міським відділом запису актів громадянського стану міста Дружківка Донецької області зроблено актовий запис № 662 (а.с 8 ). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, не мешкають разом з квітня 2014 року. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги, виникають конфлікти з різних обставин. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved