Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач 30.06.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], уточнив свої позовні вимоги заявою від 09.11.2017 року та просив: стягнути з [PERSON] 7\~775 грн. матеріальних збитків на користь Департаменту патрульної поліції України та суму судового збору у розмірі 1600 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що 29.04.2017 року [PERSON] знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 32 у громадському місці виражався нецензурною лайкою та із хуліганських мотивів наніс два удари рукою по службовому автомобілю «Toyota Prius», номерні знаки 3506 завдавши шкоди даху автомобіля справа та правій стійці автомобіля, деформувавши її. Постановою Приморським районного суду м. Одеси від 22.05.2017 року [PERSON] визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство. Позивач вказує, що між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою автомобілю існує причинний зв'язок та вина [PERSON] Позивач володіє та користується пошкодженим в результаті неправомірних дій [PERSON] транспортним засобом, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія СХО №935536 від 29.12.2016 року та спільного наказу МВС України та Національної поліції України «Про затвердження актів приймання-передачі майна зі сфери управління МВС до сфери управління Національної поліції України №925/ДСК/832/Д від 13.09.2016 року». Позивач як власник автомобіля має право звертатися до суду з таким позовом. Ухвалою суду від 21.07.2017 року провадження у справі відкрите, попереднє судове засідання призначене на 07.09.2017 року. Судове засідання 21.07.2017 року було відкладено у звязку з клопотанням [PERSON] на 23.10.2017 року. В судове засідання призначене на 23.10.2017 року учасники справи не зявилися, розгляд справи було відкладено на 06.11.2017 року. У судовому засіданні призначеному на 06.11.2017 року обидві сторони просили відкласти розгляд справи, задовольнивши клопотання сторін розгляд справи було відкладено на 20.11.2017 року. Ухвалою суду від 20.11.2017 року справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30.01.2018 року. Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII Цивільно-процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Розгляд справи у судовому засіданні 30.01.2018 року було відкладено на 21.03.2018 року. У судовому засіданні 21.03.2018 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] після дачі нею пояснень , та ухвалено викликати відповідача [PERSON] для дачі особистих пояснень, розгляд справи було відкладено на 22.05.2018 року. До суду 21.03.2018 року надійшли заперечення на позовну заяву представника відповідача [PERSON], згідно яких вказано, що вимоги позивача ґрунтуються на Постанові суду, згідно якою [PERSON] визнав себе винним, проте у протоколі вказано: «с нецензурной бранью не согласен и не согласен с ударами рукой по служебному автомобилю». Позивач не надав жодних доказів, що удари по автомобілю спричинив саме [PERSON] У судовому засіданні 22.05.2018 року після дачі відповідачем та представниками сторін пояснень, було оголошено перерву до 23.05.2018 року. У судовому засіданні 23.05.2018 року представник позивача [PERSON] подав клопотання про відкладення розгляду справи для можливого мирного врегулювання спору, у звязку з чим розгляд справи відкладено на 14.06.2018 року. У звязку зі знаходженням судді Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В. у відпустці 14.06.2018 року, розгляд справи було відкладено на 17.07.2018 року. У судове засідання учасники справи не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовну заяву підтримує в повному обсязі. Від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. В минулих судових засіданнях представник позивача [PERSON] пояснював, що 29.04.2017 року відповідач вчинив правопорушення, є постанова суду, згідно якої його визнано винним. Під час правопорушення відповідач наніс збитки транспортному засобу, які просить стягнути позивач. Представник відповідача [PERSON] зазначала, що відповідач не в повному обсязі визнав свою винну , крім того в поясненнях до протоколу від 29.04.2017 року вказано, що [PERSON] не погоджується з тим, що він вдаряв службову машину, а позивач не надає доказів, що саме [PERSON] пошкодив автомобіль та сем у звязку з чим спричинено такий розмір шкоди. [PERSON] в однуму з судових засідань відзначав, що він переходив дорогу по вул. Середньофонтанській та при цьому його ледве не збила машина, слідом за якою проїжджав патрульний автомобіль, якого він зупинив для того, щоб наздогнати транспортний засіб, який ледве не збив відповідача. Поліцейські відмовили та почали відїжджати, закриваючи вікна машини, проте відповідач почав триматися за відчинене вікно в правій дверці, щоб зупинити поліцейських. Потім він вже опинився на асфальті в наручниках, далі скрутили пальці, порвали одяг, посадили в патрульну машину та відвезли до Шевченківського відділення поліції, де і був складений протокол. В протоколі було зазначено, що він вдарив авто, проте він цього не робив, про що і зазначив в протоколі. [PERSON] сплатив штраф у розмірі 51 грн., поїхав до начальника обласної поліції, проте йому було відмовлено у прийнятті заяви та вказано, що він буде виплачувати матеріальні збитки, завдані авто. Вказує, що не міг завдати шкоди стойці та кришці автомобіля, оскільки тримався лише за вікно. На запитання головуючої Смірнов С.М. повідомив, що він не оскаржував постанову про притягнення його до відповідальності, оскільки думав, що штрафом у 51 грн. все закінчиться. Також відзначив, що коли працівники поліції склали протокол його вивели, що показати пошкодження патрульного автомобіля, на яких було дві невеликі вм'ятини, але він знає їх причину, вартість ремонту яких максимум 3000 грн., а не захмарна сума, яку просить стягнути позивач. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.04.2017 року лейтенантом поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №075489 щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ст. 173 КпАП України, згідно якого [PERSON] біля будинку №32 по вул. Середньофонтанські \~ \~ \~ \~й в м. Одесі висловлювався нецензурною лайкою та наніс 2 удари рукою по службовому автомобілю. В проколі в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вказано: «с нецензурной бранью не согласен и с ударами рукой по служебному автомобилю не согласен». В графі заяви та клопотання вказано: «пояснения на отдельном листе» (а.с.51). Окремі пояснення [PERSON] до протоколу про адміністративне правопорушення ні стороною позивача, ні стороною відповідача суду не надавалися. 22.05.2017 року Приморським районним судом м. Одеси було винесено Постанову по справі №522/8988/17, згідно якою [PERSON] визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП. В постанові зазначено, що [PERSON] у судовому засіданні свою винну визнав у повному обсязі (а.с.10). Згідно з ч. 4 ст. ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний номер 113506, серії СХО №935536, власником автомобіля «Toyota Prius» білого кольору є Департамент патрульної поліції (а.с.7). Згідно фотографій доданих позивачем до матеріалів справи, на білому автомобілі видно дві невеликі вмятини на даху автомобіля, одна ближче до центру, одна збоку даху (а.с.8-9). Оцінка майна представляє собою процес визначення його вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності оцінювачів та субєктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», про що прямо зазначається у ст. ст. 3-5 цього Закону. Згідно з ст. 7, ст.10, ст. 11 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору про оцінку майна між субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання та замовником оцінки. Замовниками оцінки можуть бути особи, яким майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Згідно Рахунку №ЗН-000478 від 01.06.2017 року ФОП [PERSON] провівши огляд автомобіля «Toyota Prius», державний номер 3506 вказав, що загальна вартість ремонту становить 7\~775 грн., а саме рихтування кришки з права 1600 грн., рихтування правої стойки боку 687,50 грн., крашення кришки 2\~750 грн., кришку розібрати та зібрати 675 грн. та крашення бокової правої стойки 2062,50грн. (а.с.11). Клопотання про проведення незалежного експертного дослідження щодо оцінки вартості шкоди патрульному автомобілю сторонами не заявлялися. За змістом ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Крім того, при вирішенні спору про відшкодування шкоди згідно ст.1166 ЦК України обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої\~шкоди,\~протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного\~зв'язку\~між шкодою\~і протиправним\~діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача\~шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Вина [PERSON] встановлена судом раніше Постановою від 22.05.2017 року по справі №522/8988/17, проте в постанові суду зазначено що відповідач наніс два удари рукою по службовому автомобілю та пошкодив стійку, та не встановлено пошкодження даху автомобіля. Проте вина [PERSON] встановлена у нанесені 2-х ударів рукою по службовому автомобілю, факт того, що шкоду автомобілю дійсно завдав [PERSON] позивачем не доведений та судом з матеріалів справи не встановлений. Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Судом не встановлено всієї сукупності складу правопорушення, позивачем не доведено винну [PERSON] безпосередньо в тих збитках, які заявляються, тобто причинно-наслідковий зв'язок між діями [PERSON] та шкодою, завданою автомобілю «Toyota Prius», державний номер 3506 . Крім того суду не надано належні докази щодо сум витрат необхідних для такого ремонту автомобілю, оскільки в справі відсутній звіт оцінювача шкоди або судова експертиза. Наданий позивачем рахунок на суму 7775 грн. (а.с.11) не є таким доказом. Інших доказів суду не надано. На підставі вищевикладеного суд не виявив та сторона позивача не довела обґрунтованість позовних вимог, а тому позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed