Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач 22 жовтня 2018 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 03 січня 2016 року помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Позивач у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний термін з дня відкриття спадщини не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знав про смерть батька. Позивач просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який дорівнює двом місяцям після набрання чинності рішенням суду для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач у заяві від 14.03.2019 року просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради у заяві від 13.03.2019 року просив розгляд справи відкласти у звязку з хворобою, однак жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надав. У відзиві на позовну заяву представник зазначив, що незнання про смерть спадкодавця не можна вважати поважною причиною пропуску строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 03 січня 2016 року помер [PERSON] (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартиру [ADDRESS] (а.с. 16-19). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Встановлено, що спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом є його син [PERSON] (а.с. 10). Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 07 грудня 2018 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з пропуском шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини (а.с. 28). Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам розяснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В обґрунтування поважності причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач зазначив, що про смерть батька він дізнався лише в червні 2018 року. Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15. Суд на підставі встановлених обставин справи та належним чином оцінених доказів,

Outcome: dismissed