Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

позивач [PERSON] 18.06.2019 р. звернулась в суд із позовом, в якому просить стягувати із відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованих шлюбних відносинах з 01.12.2012 р. У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Також у них є повнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, шлюб між ними розірвано 24.07.2018 р. Відповідач в добровільному порядку ухиляється від обов`язку утримувати свою доньку, а їй одній важко утримувати дитину для задоволення всіх її потреб. Ухвалою від 08.07.2019 р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засіданні не з`явилась, 23.07.2019 р. звернулась в суд із заявою, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] 23.07.2019 р. надійшла заява, в якій останній позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованих шлюбних відносинах із 01.12.2012 р. Відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 24.07.2019 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.4). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25.09.2013 р. Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №401 (а.с.5). Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, жодних доказів участі у матеріальному забезпеченні дитини відповідачем [PERSON] не надано. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і у твердій грошовій сумі. Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] перебуває на утриманні позивача, відповідач не надає фінансову допомогу на її утримання, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, а також вищезазначених норм Сімейного кодексу України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На підставі вищенаведеного, при визначенні розміру аліментів, суд враховує задовільний стан здоров?я та матеріальне становище дитини, яку утримує позивачка, матеріальне становище відповідача, який працює, та приходить до висновку, що, із врахуванням заяви відповідача про визнання позову, з відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти у розмірі 1/4 всіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 18.06.2019 р. та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, слід зазначити таке. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved