Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі свого представника - [PERSON] , яка діє на підставі ордеру про надання правової допомоги, звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача сплачені за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] грошові кошти в сумі 330 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 12.08.2016 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, який засвідчений приватним нотаріусом Маліковою О.К. за №1623. Згідно з даним договором відповідач [PERSON] передає у власність, а позивач [PERSON] , приймає у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 17,5 м2, загальною площею 32,4 м2, та сплачує за неї обумовлену суму в розмірі 421 588 гри. Вищезазначена квартира [PERSON] належала на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Качур А.В., 29.03.2016 року, реєстраційний № 265. Пізніше позивач дізнався, що до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з незаконного володіння. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначав, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.06.2016 року було встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за законом на квартиру після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно з відомостями Реєстру нерухомого майна, [PERSON] стало відомо, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , спірна квартира була зареєстрована за [PERSON] [PERSON] набула право власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.2016 року, укладеним між нею та померлим [PERSON] , майже через рік після його смерті, тобто вона незаконно набула право власності. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року по вищезазначеній справі визнано договір від 29.03.2016 року купівлі- продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , недійсним; витребувано з володіння [PERSON] та зобов`язано його повернути на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] ; визнано [PERSON] добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] . Не погодившись із таким рішенням, [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду до Апеляційного суду Харківської області. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справа Апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017 року апеляційна скарга [PERSON] відхилена. Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.02.2017 року залишено без змін. 11.09.2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ відкрито провадження за скаргою [PERSON] .. Постановою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 13.11.2019 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2017 року в частині задоволення позовних вимог за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Качур А.В., про витребування квартири із чужого незаконного володіння скасовано, ухвалено нове рішення. У задоволенні позовних вимог за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Качур А.В., про витребування з володіння [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] , відмовлено. [PERSON] рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.02.2017 року було визнано добросовісним набувачем. У зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з вимогою про відшкодування збитків до продавця майна в порядку ст.661 Цивільного кодексу України. Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року позовна заява залишена без руху. Позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви. 22 січня 2020 року недоліки позовної заяви усунуто. 14 лютого 2020 року на адресу суду надійшла інформація, отримана в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, з якої вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17 лютого 2020 року провадження по справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача - адвокат Сисоєва К.М., у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення по суті позову, просила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. Причини неявки відповідач суду не повідомила, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відзив не надала. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про її небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 12.08.2016 року [PERSON] і [PERSON] уклали договір купівлі продажу квартири відповідно до якого [PERSON] передає у власність, а [PERSON] приймає у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 17,5 кв.м., загальною площею 32,4 кв.м. Вищевказана квартира належить [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до п.3 вище вказаного договору продаж здійснено за суму 421 588,00 грн. Своїм підписом на цьому договорі продавець підтверджує факт повного розрахунку з ним, фінансових та матеріальних претензій в зв`язку з цим вона не має (а.с.43). Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27.02.2017 року по цивільній справі №645/4220/16 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи добросовісним набувачем та визнання права власності, третя особа: приватний нотаріус ХМНО Малікова Олена Костянтинівна, задоволено частково. Визнано [PERSON] добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] . У задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог [PERSON] - відмовлено. Позовні вимоги [PERSON] - задоволено. Визнано недійсним договір від 29.03.2016 р. купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Качур А.В. Витребувано з володіння [PERSON] та зобов`язано [PERSON] повернути на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Вирішено питання про стягнення судових витрат (а.с.39-42). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27.02.2017 року по справі №645/4220/16 залишено без змін (а.с.35-38). Постановою Верховного Суду від 13.11.2019 року по цивільній справі №645/4220/16 касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27.02.2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017 року в частині задоволення позовних вимог за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Качур А.В., про витребування квартири із чужого незаконного володіння скасовано, ухвалено нове рішення. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Качур А.В., про витребування з володіння [PERSON] квартири [ADDRESS] , відмовлено. Згідно ч. 1 ст. 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Доказами, дослідженими у даній справі встановлено, що дійсно за рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27.02.2017 року з володіння [PERSON] (покупця) на користь [PERSON] (третя особа) було витребувано квартиру [ADDRESS] , внаслідок чого [PERSON] (продавець) мала б відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, проте постановою суду касаційної інстанції від 13.11.2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] про витребування з володіння [PERSON] квартири [ADDRESS] . Таким чином, фактично спірна квартира у покупця за рішенням суду не вилучена, а тому і підстави для застосування положень ст. 661 ЦК України на даний час відсутні. Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed