Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач 21.07.2015 року звернувся з зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на автомобіль марки «Mitsubishi PAJERO WAGON», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі (кузов, рама) [NUMBER], та зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві виключити з Акта опису та звільнити даний автомобіль з під арешту, що було накладено в межах виконавчого провадження №46579129 постановою від 23.02.2015 року. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28.04.2009 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу автомобіля марки «Mitsubishi PAJERO WAGON», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який перебував у заставі в ВАТ «ЕРСТЕ БАНК». На виконання взятих на себе зобов'язань за договором купівлі - продажу позивач сплатив на користь ВАТ «ЕРСТЕ БАНК», в заставі якого перебував даний автомобіль, 236995,60 грн., що включала в себе тіло отриманого відповідачем [PERSON] кредиту та відсотки за користування кредитними коштами. Таким чином, сплативши вартість автомобіля, він отримав право розпорядження та користування автомобілем Mitsubishi PAJERO WAGON», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Так, з метою зняття з обліку вказаного автомобіля він звернувся УДАІ ГУ МВС У України в м. Києві з відповідною заявою, сплативши необхідні платежі, однак йому було відмолено в знятті з обліку, оскільки постановою №46579129 від 23.02.2015 року Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі на спірний автомобіль, який фактично вже належав позивачу. На підставі зазначеного, з метою захисту свого порушеного майнового права на автомобіль, що був правомірно придбаний ним, просив визнати за ним право власності на спірний автомобіль та звільнити його з-під арешту. Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Представник третьої особи ПУАТ «Фідобанк» в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву в якій просив розглядати справу у відсутності їх представника. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, враховуючи письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 317, ч.3 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, 28.04.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Попередній договір, відповідно до п. 1.1 якого відповідач [PERSON] зобов'язався передати у власність позивачу автомобіль марки «Mitsubishi PAJERO WAGON», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], до 21.05.2016 року, про що буде укладено та посвідчено нотаріально окремий основний договір купівлі-продажу. При цьому, вартість автомобіля була визначена у 200000,00 грн. під умовою її збільшення на суму нарахованих відсотків за користування коштами, виданими на купівлю вищевказаного автомобіля згідно з кредитним договором з фізичною особою №014/17847/5/14970 від 22.05.2008 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Ерсте Банк». 28.04.2009 року відповідач [PERSON] видав на ім'я позивача довіреність на право розпорядження автомобілем марки «Mitsubishi PAJERO WAGON», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], яку на підставі Акту приймання-передачі від 28.04.2009 року було передано на зберігання ВАТ «Ерсте Банк» в особі Житомирського відділення №2, оскільки вказаний автомобіль перебував у заставі останнього. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. На виконання взятих на себе зобов'язань за Договором позивач сплатив ВАТ «Ерсте Банк» заборгованість за Кредитним договором №014/17847/5/14970 від 22.05.2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Ерсте Банк», у розмірі 236995,60 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями (а.с. 12-34). В свою чергу Житомирським РУ РБ АТ «Ерсте Банк» видало довідку про те, що останнє не має заперечень на зняття заборони по переоформленню свідоцтва про реєстрацію зазначеного автомобіля. Крім того, банк довідкою повідомило начальника ВРЕВ-7 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві про надання дозволу зняти з обліку вказаний автомобіль та зняти обмеження на відчуження даного автомобіля. З викладених обставин вбачається, що між позивачем [PERSON], який є покупцем, та відповідачем [PERSON], який є продавцем, за згодою заставодержателя - ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк», фактично укладено та виконано умови договору купівлі-продажу автомобіля марки «Mitsubishi PAJERO WAGON», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 25.12.2014 року між ТОВ «Спецавтогруп» та відповідачем [PERSON] було укладено договір комісії, відповідно до п. 1.1 якого відповідач [PERSON] передав ТОВ «Спецавтогруп», а останній прийняв на себе обов'язки з реалізації автомобіля марки «Mitsubishi PAJERO WAGON», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON], як продавець, сам знайшов покупця - позивача [PERSON] та вони здійснили повний розрахунок між собою, то ТОВ «Спецавтогруп» на виконання вимог до п.4.3 Договору комісії видало на ім'я позивача довідку-рахунок серії ВІА №785019 від 25.12.2014 року про те, що позивачу було продано і видано спірний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Разом з тим, згідно з вимогами ст. 19 ЗУ «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби, в тому числі легкові автомобілі, підлягають державній реєстрації. На підставі зазначеного, позивач звернувся з метою перереєстрації спірного автомобіля до УДАІ ГУ МВС України в м. Києві з відповідною заявою, однак отримав відмову у цьому, оскільки постановою №46579129 від 23.02.2015 року Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було накладено арешт на все майно [PERSON] та оголошено заборону його відчуження, в тому числі на спірний автомобіль. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. При цьому за приписами ст. 60 вказаного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення цього майна з під арешту. Так, постановою Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 23.02.2015 року було накладено арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження у виконавчому провадження №№46579129 по примусовому стягненню з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості в розмірі 3621608,48 грн. та 3441,00 грн. судового збору. Проте, як вбачається з матеріалів справи, фактичним власником на час винесення постанови Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 23.02.2015 року, який добросовісно набув право власності на спірний автомобіль, на який в тому числі було накладено арешт, був саме позивач [PERSON]. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно з ч.4 ст. 60 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість на підставі діючого законодавства визнати за позивачем право власності на автомобіль марки «Mitsubishi PAJERO WAGON», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі (кузов, рама) [NUMBER], та звільнити його з-під арешту, накладеного постановою Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження у виконавчому провадження №46579129 від 23.02.2015 року.

Outcome: approved