Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 червня 2018 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилалася на те, що є власником будинку по провулку Розсошинський, 3 в м. Полтаві. Вказувала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, відповідач [PERSON] в належному їй на праві власності будинку не проживає, але знаходиться на реєстраційному обліку. В своїй позовній заяві просила суд усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням шляхом позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням шляхом зняття його з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23 червня 2018 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду, відзив на позовну заяву не подавав, про причини своєї неявки суд не повідомив, з жодними клопотаннями до суду не звертався. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 29 березня 2011 року та договору дарування від 11 квітня 2016 року є власником житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS]. Також встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 02 серпня 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 червня 2016 року в справі № 552/2503/16-ц, яке вступило в законну силу. Відповідач [PERSON] в будинку по [ADDRESS] знаходиться на реєстраційному обідку, але не проживає. Факт не проживання відповідача за вказаною адресою жодним чином не оспорюється відповідачем, який відзив на позову заяву не подавав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність реєстрації відповідача [PERSON] в будинку [ADDRESS], власником якого є позивач, порушує її права на вільне володіння та користування власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не пов'язане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача [PERSON], 1973 року народження, таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Тому позовні вимоги [PERSON] щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою. Тому вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстрації заявлені безпідставно, не відповідають способам захисту порушеного права та не підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: partial