Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 серпня 2013 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання в порядку спадкування за законом права приватної власності на спадкове майно у вигляді земельних ділянок та житлового будинку, які залишились після смерті її чоловіка [PERSON] Ухвалою суду від 08 жовтня 2013 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Слобідську селищну раду Кодимського району Одеської області, як орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (а.с.37). В своєму позові позивач [PERSON] вказала, що 08 листопада 2012 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку в смт.Слобідка по вул.Вокзальній, 50 Кодимського району Одеської області та двох земельних ділянок, розташованих за цією ж адресою. Своїм заповітом [PERSON] все належне йому майно заповів відповідачці [PERSON], яка відмовилась від спадщини. Позивач прийняла спадщину померлого, оскільки на момент його смерті проживала разом з ним в одному будинку, однак нотаріус відмовила у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом через наявність заповіту померлого (а.с.1). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] (адвокат, діє відповідно до ордера адвоката серії ОД №098653 від 29 січня 2013 року та угоди про надання правової допомоги від 24 червня 2013 року - а.с.20,21) позов [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, оскільки через наявність складеного померлим [PERSON] заповіту позивач не може успадкувати належне померлому спадкове майно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явилась, будучи належним чином повідомленою про виклик до суду, будь-яких заперечень проти позову до суду не надала (а.с.41). Представник Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не з’явився, попередньо надавши до суду письмове клопотання за №402 від 21 жовтня 2013 року про розгляд справи без нього (а.с.40). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд визнає позов безпідставним та вважає необхідним відмовити у його задоволенні з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що 08 листопада 2012 року помер чоловік позивача [PERSON] – [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №317815, виданим 13 листопада 2012 року відділом РАЦС Кодимського району Одеської області, актовий запис про смерть №233 (а.с.8). Факт перебування позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] у шлюбі підтверджується копіює свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД №074131, виданим 18 лютого 2008 року Слобідською селищною радою Кодимського району Одеської області (а.с.6). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця,а місцем її відкриття – останнє місце проживання спадкодавця (ч.2 ст.1220, ч.1 ст.1221 ЦК України). До складу спадкового майна померлого [PERSON] ввійшов житловий будинок в смт.Слобідка по вул.Вокзальній, 50 Кодимського району Одеської області, який належав йому на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності від 31 серпня 2004 року, виданого Слобідською селищною радою Кодимського району Одеської області, а також земельні ділянки для обслуговування цього житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства, розташовані за цією ж адресою (а.с.9,10,16). Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що 18 січня 2005 року [PERSON] склав, заповіт, яким все належне йому майно, а також все те, що буде йому належати на день смерті, заповів відповідачці [PERSON] (а.с.17). У зв’язку з цим на момент відкриття спадщини [PERSON] відповідно до ст.1223 ЦК України спадкоємцем його спадкового майна за заповітом була відповідач [PERSON] Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Така заява має бути подана протягом шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] цих вимог не виконала, зокрема, на момент смерті [PERSON] вона разом з ним не проживала, а після відкриття спадщини впродовж встановленого законом шестимісячного строку до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звернулась, тому відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України вважається такою, що спадщини померлого [PERSON] не прийняла. З заявою про поновлення строку для прийняття спадщини [PERSON] не зверталась, а 25 червня 2013 року склала нотаріально засвідчену заяву про відмову від спадщини померлого [PERSON] на користь позивача [PERSON] (а.с.18). Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі неприйняття спадкоємцем за заповітом спадщини чи відмови від її прийняття, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. З цих підстав, відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги стала позивач [PERSON], як дружина померлого. Судом на підставі довідки Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області №1741 від 09 листопада 2012 року встановлено, що позивач [PERSON] на момент смерті свого чоловіка [PERSON] проживала разом з ним в смт.Слобідка по вул.Вокзальній, 50 Кодимського району Одеської області, у зв’язку з чим відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину померлого чоловіка (а.с.4). Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов’язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. При цьому, відповідно до п.4.10 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, будь-яким строком не обмежена. У зв’язку з цим, позивач [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] за законом, однак листом №486/02-14 від 14 червня 2013 року нотаріус повідомила про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину померлого чоловіка через наявність складеного останнім заповіту від 18 січня 2005 року (а.с.5). Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, захист порушеного права спадкоємця на спадщину в судовому порядку можливий лише за умови відсутності такої можливості в позасудовому порядку. Водночас, судом встановлено, що позивач [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину померлого чоловіка, має у наявності оригінали правовстановлюючих документів на все спадкове майно, відповідач [PERSON] відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України вважається такою, що спадщини померлого за заповітом не прийняла, зрештою, відмовилась від її прийняття взагалі, тому будь-яких перешкод для видачі нотаріусом позивачеві свідоцтва про право на спадщину за законом судом не встановлено, відтак, відповідно до Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, таке свідоцтво має бути видане позивачеві нотаріусом. Наявність складеного [PERSON] заповіту за таких обставин не може бути перешкодою для видачі позивачеві зазначеного свідоцтва, а заява відповідача [PERSON] про відмову від спадщини [PERSON] відповідно до вимог ч.1 ст.1273 ЦК України має бути подана до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. При цьому, відповідно до п.4 Глави 13 та п.1, 2 Глави 14 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії може бути оскаржена до суду. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.5 Узагальненні про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування (№24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року) вказав, що у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми, зокрема звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, позивач не довела факту неможливості захисту свого права на спадкування спадщини померлого чоловіка у позасудовому порядку, зокрема, шляхом отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом, принаймні, будь-яких відомостей, які б свідчили про неможливість захисту цього права в позасудовому порядку, до суду не надано. Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вказав, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відтак, відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, є підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved