Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Константин В.М., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому після уточнення просить визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її сина [PERSON] право власності на 1/5 (одну п`яту) частину квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] ( [PERSON] ), який є сином [PERSON] . Після смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/5 частини квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 12.11.1997. Іншими співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до норм ст.1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем першої черги. Починаючи з 2004 року та станом на день смерті [PERSON] постійно проживав разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Із заявою про відмову у прийнятті спадщини, в порядку ст.ст.1273, 1274 ЦК України, позивач до нотаріуса не зверталася. В жовтні 2018 року в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України [PERSON] звернулася до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого сина [PERSON] на спадкове майно, а саме: 1/5 частини квартири [ADDRESS] . 16.02.2019 постановою нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого сина [PERSON] , оскільки нотаріусом встановлено, що спадкоємець не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений строк, а також на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, що унеможливлює видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутній факт прийняття спадщини. У шестимісячний строк [PERSON] не подавала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки весь цей час перебувала на території Італії і на день смерті [PERSON] постійно проживав разом із нею, а тому вважала що в силу ч.3 ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. Факт постійного проживання разом із [PERSON] на час його смерті підтверджується довідкою №1628 від 28.02.2019, виданою службовою особою відділу реєстрації актів цивільного стану Комуни Арко, провінції Тренто, Італія Враховуючи те, що через органи нотаріату [PERSON] не має можливості реалізувати своє право на спадщину за законом після смерті [INFO] її сина [PERSON] ( [PERSON] ), тому її право на спадщину підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності в порядку спадкування за законом. Таким чином, просить суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її сина [PERSON] ( [PERSON] ) право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М., у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/5057/20. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.09.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Крім того, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 27.11.2020 представником позивача адвокатом Константин В.М. подано заяву про уточнення позовних вимог. 10.02.2021 судом прийнято до розгляду уточненні позовні вимоги, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Константин В.М. підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 19.03.2021 через канцелярію суду надала заяву про визнання позовних вимог, розгляд справи просила проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 19.03.2021 через канцелярію суду подав заяву про визнання позовних вимог, розгляд справи просив проводити у його відсутність. Частиною 1ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, дійшов наступних висновків Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.01.1993 (а.с.9). Згідно виписки з реєстру актів про народження, [PERSON] , [INFO] , 25.04.2003 уклала шлюб з [PERSON] . Декретом Міністра внутрішніх справ №К10/С/284168 від 28.07.2010 у реєстрі громадянства комуни Арко під №51 за 2010 рік вписано, що 01.12.2010 [PERSON] отримала громадянство Італії. Відповідно при набутті громадянства встановлено її ім`я - [PERSON] , прізвище як при народженні - [PERSON] у відповідності до законодавства Італії. [INFO] у м. Арко помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13-14). Свідоцтвом про відкориговані особисті дані засвідчено, що [PERSON] , який народився [INFO] у м. Черкаси та помер [INFO] у м. Арко, був також відомий під такими іменами: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 12.11.1997, виданого органом приватизації Придніпровського райвиконкому (а.с.16). Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. В ст.1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається від часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем першої черги. У шестимісячний строк [PERSON] не подавала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки перебувала на території Італії і на день смерті [PERSON] постійно з ним проживала, а тому вважала, що в силу ч.3 ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. Факт постійного проживання позивачки разом із [PERSON] підтверджується довідкою №1628 від 28.02.2019, виданою службовою особою відділу реєстрації актів цивільного стану Комуни Арко, провінції Тренто, Італія (а.с.20). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, позивач в жовтні 2018 року звернулася до нотаріуса. Однак, постановою нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. від 19.02.2019 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нотаріусом встановлено, що спадкоємець не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений строк, а також на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на підстави відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, приймаючи визнання відповідачами позову, та ту обставину, що єдиним способом захисту прав позивача є звернення до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved