Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач 13.10.2021 звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання однієї неповнолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача (але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), починаючи з дня подання в суд даної заяви і до повноліття дитини. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] вступила до шлюбу, зареєстрованому 05 вересня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корюківського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис за №57. Від спільного подружнього життя з відповідачем у позивачки є малолітня дитина: син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, але їх шлюб не розірвано, проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач не виконує свого батьківського обов`язку, дитину матеріально не утримує, не надає матеріальної допомоги. За таких обставин позивач вимушена звернутись до суду з позовною заявою. Ухвалою суду від 18.10.2021 у справі відкрито спрощено позовне провадження та справу призначено до слухання у відкритому судовому засіданні. Цією ухвалою сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач 17.12.2021 подав до суду заяву в якій не заперечував проти суми аліментів та просив суд стягнути на користь позивача 1/6 частину усіх видів його заробітку, так як він сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] згідно рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 24.03.2017. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі проти зменшення суми аліментів заперечила. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних підстав. Судом встановлено, що з відповідачем [PERSON] позивач перебуває у шлюбі, зареєстрованому 05 вересня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корюківського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис за №57. Від спільного подружнього життя з відповідачем у [PERSON] є малолітня дитина: син - [PERSON] , [INFO] . що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Тютюнницькою сільською радою Корюківського району Чернігівської області 30.12.2014 року. Сімейне життя з відповідачем не склалось, але їх шлюб не розірвано, проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою Корюківською міською радою Чернігівської області № 307 від 13.08.2021 року. Відповідач не виконує свого батьківського обов`язку, дитину матеріально не утримує, не надає матеріальної допомоги на її утримання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин першої статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем, суду надано копію рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 24.03.2017 справа № 131/333/17, відповідно до змісту якого на утримання своєї дочки [PERSON] , [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. Також відповідачем суду надано виписку по його картковому рахунку за період з 01.06.2021 по 07.12.2021, яка свідчить про те, що [PERSON] протягом цього періоду перераховував суми коштів від 1306,50 грн. до 2060,00 грн. на VS-CARD-ACCOUNT-UAH (Е6278554), як стверджує відповідач, ці кошти перераховувалися його доньці [PERSON] . Також [PERSON] надано суду довідку про його доходи, згідно якої сукупний розмір доходу за період з 01.06.2021 до 30.11.2021 складає 60116,07 грн. Відповідач також зазначає, що орендує квартиру та проживає разом з іншою сім`єю, та має обов`язки по утриманню нової сім`ї. Доказів на підтвердження того, що він орендує квартиру відповідач не надав. Суд зазначає, що матеріальний стан відповідача знаходиться на достатньому рівні, наявність дитини від іншого шлюбу, на утримання якої [PERSON] витрачає не визначену суму, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] . Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. За таких обставин позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця, оскільки саме такий розмір буде відповідати вимогам розумності та справедливості. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати на користь держави слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved