Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] Акціонерне Товариство [PERSON] « Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.09.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок порушення умов договору станом на 31.08.2016 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 28559,45 грн., яка складається з : заборгованості за кредитом- 2999,66 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 20774,32 грн.; заборгованість за комісією- 2949,31грн. штраф ( фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова)- 1336,16 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 28559,45 грн. за кредитним договором б/н від 06.09.2010 року та понесений судовий збір. В судове засідання представник позивача не з»явився, згідно наданої заяви просив справу слухати без участі представника. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України виносить заочне рішення по справі, оскільки проти цього не заперечує позивач, а належним чином повідомлений відповідач про день і час слухання справи не повідомив причини своєї неявки в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх докзазами, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.09.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 31.08.2016 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 28559,45 грн., яка складається з : заборгованості за кредитом- 2999,66 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 20774,32 грн.; заборгованість за комісією- 2949,31грн. штраф ( фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова)- 1336,16 грн Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525,526,530 ЦК України зобов»язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобов»язання не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобовязання й до того дня, доки зобовязання не буде виконано. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. З урахуванням обставин справи, вищезазначених норм права, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] « Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. На підставі викладеного,

Outcome: approved