Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивач 25 січня 2021 року звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 28 серпня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Відносини з чоловіком погіршились, відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя. На даний час проживають окремо, подальше спільне житті і збереження шлюбу неможливе. До теперішнього часу вона з чоловіком не дійшла згоди щодо місця проживання доньки, але донька мешкає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що дитину виховує самостійно, батько дитини матеріальної допомоги не надає. Оскільки відповідач є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 28 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1312; визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , розмірі ј частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 28.01.2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 17.02.2021 року. Позивачка в письмовій заяві позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задовольнити, справу розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, в письмовій заяві позов визнав повністю. Представник Управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради до суду не з`явився, в письмовій заяві просить розгляд справи провести без участі представника управління. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі <…> визнання позову <…> проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає можливим на підставі ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалити судове рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 28 серпня 2009 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 1312, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Подружні стосунки між сторонами припинені, в зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, з втратою почуття любові та поваги, через різні погляди на життя, проживають окремо . Між сторонами склалися сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Позивач, мотивуючи свої вимоги, послався на норми ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, які, на думку суду, підлягають застосуванню до даних правовідносин. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння. Оскільки відповідач позов визнав, суд дійшов висновку, що це є свідченням того, що примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Стаття 160 ч.1 СК України, передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно статті 161 ч.1 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору, щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан і здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В письмовій заяві відповідач не заперечував проти проживання доньки разом з матір`ю та виходячи з інтересів малолітньої дитини, суд вважає позовні вимоги позивачки про визначення місця мешкання дитини разом з матір`ю обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, особи, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі. Позивач просить стягнути аліменти з відповідача з 01.01.2021 року. Суд не погоджується з зазначеним з огляду на наступне. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 25 січня 2021 року, саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на користь позивача. Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів та вважає за необхідне стягнення здійснювати з 25 січня 2021 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 1816,00 грн. за дві вимоги немайнового характеру. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв?язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50% сплаченого при зверненні до суду судового збору, тобто 908 грн. 00 коп. Зі згоди позивача, висловленої в письмовій заяві від 17.02.2021 року, понесені позивачем судові витрати з відповідача не стягуються.

Outcome: partial