Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] заявила позов до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.1991 вона є власником квартири [ADDRESS] Відповідач є її сином, який з 2012 без поважних причин з нею в квартирі не проживає, однак залишається в ній зареєстрованим. Крім цього відповідач часто зявляється в квартирі в стані алкогольного спяніння та вчиняє сварки, погрожує вигнати її та її чоловіка з квартири. Зазначила, що на її прохання знятись з реєстрації місця проживання відповідач ігнорує і не бажає добровільно знятись з реєстрації, чим фактично чинить їй перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні квартирою на власний розсуд. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належною їй квартирою №2, що знаходиться по вулиці Гоголя, 153 в м. Ямпіль Вінницької області, і яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.74 ЦПК України - судовою повісткою, надісланою рекомендованим листом за адресою зареєстрованого місця його проживання та оголошенням в друкованому ЗМІ - газеті «Вінниччина» №31 (23073) від 22.04.2016 про виклик до суду. Належним чином повідомлений відповідач не прибув у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого відповідача, ухвалено про розгляд справи без його участі. Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених письмових доказів, що є у справі встановлено, що квартира №2, що знаходиться у місті Ямпіль Вінницької області по вулиці Гоголя, 153на підставі договору купівлі-продажу, від 20.02.1991 належить позивачу [PERSON] [PERSON] копії домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають [INFO] в квартирі №2 в м. Ямпіль Вінницької області встановлено, що в квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] завіреного Ямпільською міською радою Вінницької області акту №3512, складеного 23.05.2016 депутатом Ямпільської міської ради [PERSON] за підписом сусідів [PERSON], [PERSON] [PERSON] встановлено, що [PERSON] проживає [INFO] квартира,2 м. Ямпіль Вінницької області, має сина [PERSON], який прописаний, але тривалий час (більше пяти років) з матірю не проживає у вказаній квартирі. Дослідивши усі письмові докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу реєстрації відповідача в будинку, що належить на праві власності позивачу. Ці правовідносини врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно зі ст.7 якого встановлено, що питання про зняття із реєстрації колишніх членів сім*ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрати права користування), яке регулюється нормами Цивільного кодексу України, зокрема ст.405 ЦК України. Судом встановлено, що позивач на законних підставах, володіє квартирою №2 по вулиці Гоголя, 153 у місті Ямпіль Вінницької області. Відповідач як член сім*ї власника квартири зареєструвався у вказаному житловому приміщенні. Також встановлено, що протягом більш як пять років відповідач відсутній за зареєстрованим місцем свого проживання. Відповідно до ст. 405 ЦК України. члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Оскільки відповідач не проживає в квартирі позивача понад один рік, що підтверджено достовірними письмовими доказами, суду не надано доказів про поважність причин відсутності відповідача за місцем проживання у вказаному будинку, суду не надано доказів про наявність домовленості між позивачем та відповідачем щодо права користування будинком, а тому відповідно до положень ст.405 ЦК України відповідач втратив своє право користування житловим приміщенням позивача. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 ч. 4 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає встановленим, що права позивача як власника квартири порушені з боку відповідача і відновлення порушеного права можливе шляхом усунення перешкод в користуванні та розпорядженні позивачем належного їй квартирою, а саме шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням. З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги і має підстави для їх задоволення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід 1 групи, позов задоволено, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір за ставкою встановленою п.1.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, тобто, у сумі 551 гривня 20 копійок. Спірні правовідносини врегульовані ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 ч. 4 Конституції України ст.ст.16 ч.2 п.4, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Outcome: approved