Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач 30 грудня 2016 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, та розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування зазначила, що з 29 вересня 2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON], зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області. Від спільного життя мають доньку [PERSON], яка народилась 29 квітня 2015 року. Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини фактично припинені з серпня 2016 року. Відповідач в добровільному порядку не приймає постійної участі у вихованні дитини. Спір про місце проживання дитини між сторонами відсутній. Сім'я фактично розпалась через втрату почуття любові, та взаємної поваги один до одного. Просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, оскільки відповідач у добровільному порядку надавати таку допомогу регулярно відмовляється. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій вказав, що проти розірвання шлюбу не заперечує. За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню за наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 вересня 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис 882, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-КГ №047876.. Судом встановлено, що сімейні стосунки між подружжям припинені, подружжя живуть окремо, ведуть окреме господарство, не мають наміру на подальше збереження сімї. Майновий спір на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі жінки, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін залигити без змін. Сторони є батьками малолітньої [PERSON], яка народилась 29 квітня 2015 року, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-КГ №200603 виданим 28.05.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за ч.2 вищезазначеної статті за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ст. 181 ч.3 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в долі від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має мінливий, нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також при наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За приписами ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька дитини, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначає суд. Стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти за можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Чинним Сімейним Кодексом України встановлена загальноєвропейська традиція, за якою у кожному конкретному випадку розмір аліментів (частку) визначає саме суд. Судом не можуть бути прийняти до уваги посилання позивача як підставу для стягнення аліментів в розмірі 2000,00 грн. можливість відповідача заробляти значні кошти, тощо. Враховуючи, що судом не встановлено чи працевлаштований офіційно відповідач, чи має заробіток, інших утриманців тощо, суд вважає можливим присудити до стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), внаслідок чого позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 30 грудня 2016 р. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору в розмірі 551,20 грн. за вимоги про розірвання шлюбу та на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. за вимоги про стягнення аліментів. На підставі ст. 367 п.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд вважає необхідним на підставі ч.4 ст. 10 ЦПК України розяснити сторонам, що за приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених СК України. На підставі ст.ст. 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial