Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернувся до суду із позовом до територіальної громади с. Горошівці, в особі Горошовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований по вул. Матросова, 17 в с. Горошівці Заставнівського району в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 27.01.2014 року в с. Горошівці Заставнівського району Чернівецької області. Посилається на те, що 27.01.2014 року помер його дядько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки загальною площею 1,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Горошовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за кадастровими №7321583600:01:003:0023 та житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями, розташованого по вул. Матросова, 17 в с. Горошівці Заставнівського району Чернівецької області. Вказане спадкове майно [PERSON], згідно заповіту, посвідченого секретарем Горошовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 22.04.1999 року, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповів йому. Спадкоємцем, котра має право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом є дружина померлого [PERSON] [PERSON] Остання на обовязкову частку не претендує, її не прийняла, від неї відмовилась, про що надала відповідну заяву. Позивач зазначає те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на частину спадщини, а саме на згадану земельну ділянку отримав свідоцтво, однак у видачі нотаріусом свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у вигляді зазначеного житлового будинку йому було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на це майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Горошівці Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, врахувавши заяви сторін, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 27.01.2014 року в с. Горошівці Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №129523 від 01.02.2014 року (а.с. 7). Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Матросова, 17 в с. Горошівці Заставнівського району Чернівецької області. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Законодавство України надає перевагу спадкоємцеві за заповітом перед спадкоємцями за законом. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вказане спадкове майно, згідно заповіту від 22.04.1999 року, посвідченого секретарем виконкому Горошовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі №12, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був померлий [PERSON] заповів позивачу [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Спадкоємцем, яка має право на обовязкову частку спадкового майна померлого [PERSON] при спадкуванні за заповітом є його дружина [PERSON]. Вказане вбачається із довідок виконкому Горошовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №173 від 08.02.2016 року (а.с. 8, 16), копії свідоцтва про одруження серії І-УР №663290 від 28.02.1964 року (а.с. 17). Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1273, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що дружина померлого [PERSON] [PERSON], будучи особою, що має право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом у встановлений законом строк від всієї спадщини відмовилась та за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом звертатись не буде, про що Заставнівській державній нотаріальній конторі надала відповідну заяву (а.с. 32). Позивач [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину вчасно прийняв, що вбачається із довідки виконкому Горошовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №173 від 08.02.2016 року (а.с. 8), витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №36686885 від 20.02.2014 року (а.с. 18), заяви про прийняття спадщини (а.с. 31) та змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №104/02-31 від 10.02.2016 року (а.с. 19). З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадане спадкове майно, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №36686885 від 20.02.2014 року (а.с. 18), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 19). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Матросова, 17 в с. Горошівці Заставнівського району Чернівецької області належав і рахується за померлим [PERSON], на який сільська рада не видавала свідоцтво про право власності. За даним господарством, згідно земельно-кадастрової книги закріплено земельну ділянку, площею 0,69 га, що підтверджується довідкою Горошовецької сільської ради №172 від 08.02.2016 року (а.с. 20). Згідно копії з погосподарської книги (а.с. 21-23) головою домогосподарства, яке розташоване по вул. Матросова, 17 в с. Горошівці Заставнівського району Чернівецької області була [PERSON] Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №19 від 18.01.2016 року (а.с.14), довідки виконкому Горошовецької сільської ради №172 від 08.02.2016 року (а.с. 8), копії з погосподарської книги (а.с. 21-23) житловий будинок розташований в с. Горошівці Заставнівського району Чернівецької області по вул. Матросова, 17 побудований у 1960 році, будівельний паспорт не виготовлявся, правовстановлюючі документи на нього не видавались. В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 11 зворот). Згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №19 від 28.01.2016 року (а.с.14) житловий будиенгок з господарськими спорудами і будівлями побудований у 1960-1970 роках, їх вартість становить 114720 (сто чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved