Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.12.2016 звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, заборгованості по аліментах, неустойки за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. В якому прохала: стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 3 528 гривень 00 копійок; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку за несплату аліментів в період з 14.04.2013 по 05.12.2016 в сумі 46 992 гривень 96 копійки; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу від продажу отриманого у спадок майна); стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені додаткові витрати на утримання сина [PERSON] в розмірі 22 477 грн. 50 коп. Зазначивши, що сторони мають від шлюбу сина [PERSON] 08 травня 1997 року постановою Октябрського районного народного суду Полтавської області у справі №б/н стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів заробітку доходу, до досягнення повноліття дитиною, котре відповідач припинив виконувати з жовтня 2012 року і до 14.04.2013, до повноліття сина. Крім того, син навчався з 2010 року до 2016 року на контрактній основі у ПВНЗ «Європейський Університет». Позивачкою з 2010 року до 2016 року на навчання сина було витрачено 34 500 грн. 00 коп. та в 2015 році на проведення дослідження в медичній лабораторії «Сінево» в звязку із хворобою дитини 10 455 грн. 00 коп. Відповідач має борг по аліментам, не сплачує додаткові витрати на сина, тому вона і звертається до суду з даним позовом. 18 січня 2017 року ухвалою суду залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ВДВС Кобеляцького РУЮ ГУЮ у Полтавської області (а.с.75). Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що всі вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Прохає проводити судове засідання без технічної фіксації судового процесу (а.с.85). Відповідач [PERSON] до суду до суду 18 січня 2017 року та 14 лютого 2017 року не зявився, повідомлений на останню відому судові адресу, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України) (а.с.67, 68, 81, 82). Третя особа ВДВС Кобеляцького РУЮ ГУЮ у Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.83). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову частково. Судом встановлено, що 08.05.1997 постановою Октябрського районного народного суду Полтавської області у справі №б/н : стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів заробітку доходу, до досягнення повноліття дитиною (а.с.86). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як слідує із рішення, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] батько, [PERSON] - мати Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КЕ №036882 видане та зареєстроване [INFO] від 06.06.1997 (а.с.9). Таким чином, батьками повнолітнього [PERSON] є : мати [PERSON], батько [PERSON], та з батька за рішенням суду стягнуто аліменти до повноліття сина - 14.04.2013. Згідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання. Відповідно до ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Як слідує із матеріалів справи, аліменти щомісячно в розмірі 310 грн. перестали надходити позивачу починаючи з жовтня 2012 року і до 14.04.2013, до повноліття сина. Відповідно до довідки-розрахунку ВДВС Кобеляцького РУЮ ГУЮ у Полтавської області від 15.06.2015 за №5730 : заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа №АЕ-258 від 08.05.1997 про стягнення із [PERSON] аліментв в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], за боржником [PERSON] станом на 14.04.2013 (день досягнення дитиною повноліття) значиться заборгованість невиплачених аліментів на загальну суму 3\~528 грн. (а.с.18). Таким чином, батько припинив сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина за рішенням суду з жовтня 2012 року, розмір заборгованості за аліментами станом на 14.04.2013 становить 3\~528 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення заборгованості по аліментах на утримання неповнолітнього сина за рішенням суду в розмірі 3 528 гривень 00 копійок. Згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За період з 14.04.2013 по 05.12.2016 сума неустойки, яку відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача складає 46 992,96 грн. (3528,00 грн. /сума заборгованості по сплаті аліментів/ : 100 %) = 35,28 грн. /сума пені за кожний день прострочення/ х 1332 днів /кількість днів прострочення/). Таким чином, сума пені за період з 14.04.2013 по 05.12.2016 складає 46\~992 грн. 96 коп. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у розмірі 46\~992 грн. 96 коп., через виникнення заборгованості по аліментах з вини відповідача. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Так, з 2010 року до 2016 року син, [PERSON], [INFO], на контрактній основі навчався у ПВНЗ «Європейський Університет» (а.с.35, 38, 39, 44, 45). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у позові про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки син закінчив навчатися у червні 2016 року, а до суду з даними позовними вимогами звернулися вже після закінчення навчання у грудні 2016 року. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч.2 ст.185 СК України, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивачкою з 2010 року до 2016 року на навчання сина - [PERSON] на контрактній основі у ПВНЗ «Європейський Університет» було витрачено 34 500 грн. 00 коп. (а.с.35-53). Позивачкою в 2015 році було витрачено на проведення дослідження в медичній лабораторії «Сінево» в звязку із хворобою дитини 10 455 грн. 00 коп. (а.с.32-34). Таким чином, за 2010 - 2016 роки всього позивачка понесла додаткові витрати на дитину в розмірі (34500+10455) 44 955 грн. 00 коп., через що відповідач повинен відшкодувати мені половину здійснених витрат одноразово в сумі 22 477 грн. 00 коп. [PERSON] звільнена від сплати судових витрат згідно зі ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-ІУ (із змінами) від сплати судового збору звільняються інваліди II групи, оскільки є інвалідом П групи (а.с.11). Також стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі (551,20х3) 1653грн. 60 коп., від сплати якого звільнена при подачі первісного позову [PERSON]

Outcome: partial