Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.09.2019 року звернувся до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON], третя особа: Управління у справах дітей Первомайської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з дитиною. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі,який було 25 січня 2016 року за рішенням суду розірвано. Від цього шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу за усною домовленістю між батьками місце проживання дитини визначено разом з матір'ю. Крім цього, між батьками було добровільно погоджено графік спілкування відповідача з сином. 07 березня 2016 року, всупереч вказаних домовленостей, відповідач в період з 21-00 до 22-00 години приїхав за адресою місця мешкання позивача та відібрав в неї малолітнього сина. З 07 березня 2016 року та по теперішній час позивач жодного разу не бачила сина, декілька разів спілкувалася з ним та колишнім чоловіком по телефону. На прохання позивача надати можливість бачитися з дитиною, відповідач відмовляє в грубій та нецензурній формі. Позивач бажає приймати активну участь у вихованні дитини,має намір постійно спілкуватися та бачитися з сином,однак відповідач цьому перешкоджає,фактично не мешкає з сином за адресою реєстрації місця помешкання, відмовляється надати дозвіл на зустріч сина з матір'ю. Просить суд визначити наступні способи її участі у вихованні сина [PERSON], [INFO]: - побачення [PERSON] з сином [PERSON], [INFO], за відсутності [PERSON] на території міста Харкова: чотири рази на тиждень у вихідні дні [PERSON] відповідно до графіку її роботи з 09-00 години до 16-00 години, у святкові та неробочі дні відповідно до діючого законодавства України з 09-00 години до 16-00 години; - тимчасове мешкання [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], у період з 30 травня по 31 серпня протягом 14 календарних днів щороку; - відпочинок [PERSON] з [PERSON], [INFO], протягом 30 календарних днів щороку. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, у разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не прибув, хоча судом належним чином повідомлений про час, місце та дату судового розгляду, причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Представник третьої особи до судового засідання не прибув, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, покладається на розсуд суду. Суд, отримавши згоду позивача, ухвалив розглянути справу заочно, тобто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши інші докази у їх сукупності та окремо, встановив обставини та відповідні до них правовідносини: 17.02.2012 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується актовим записом № 61, вчиненим Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.31 - копія свідоцтва про народження). Згідно рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 січня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.30 - копія рішення). Підставою для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, так як чоловік та дружина мають різні характери, погляди на життя та розв'язання сімейних і побутових проблем. Питання щодо визначення місця мешкання малолітньої дитини під час судового розгляду вирішено не було. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 1728 від 24.07.2017, місце проживання [PERSON], 2012 р н., зареєстроване разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Разом з позивачем та її сином у квартирі зареєстроване місце мешкання доньки позивачки - [PERSON], 2001 року народження (а.с. 41 - копія довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку). Наведена квартира є приватизованою, ? частка якої належить позивачу на праві власності згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05 вересня 2011 року (а.с.34-36). Після розірвання шлюбу (а.с.37 - копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища) за усною домовленістю між батьками місце проживання дитини визначено разом з матір'ю. Крім цього, між батьками було добровільно погоджено графік спілкування відповідача з сином, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою [PERSON] від 28.12.2015 року (а.с. 38). 07 березня 2016 року, всупереч вказаних домовленостей, відповідач в період з 21-00 до 22-00 години приїхав за адресою місця мешкання позивача та відібрав в неї малолітнього сина. З 07 березня 2016 року та по теперішній час позивач жодного разу не бачила сина, декілька разів спілкувалася з ним та колишнім чоловіком по телефону. На прохання позивача надати можливість бачитися з дитиною, відповідач відмовляє в грубій та нецензурній формі. Позивач бажає приймати активну участь у вихованні дитини,має намір постійно спілкуватися та бачитися з сином,однак відповідач цьому перешкоджає,фактично не мешкає з сином за адресою реєстрації місця помешкання, відмовляється надати дозвіл на зустріч сина з матір'ю. Позивач визнає, що дійсно у минулому в неї були проблеми з алкогольними напоями, але на теперішній час [PERSON] успішно вилікувалася та вже більше року не вживає алкогольні напої. Зазначене підтверджується свідоцтвом про проходження протирецидивного лікування алкогольної залежності (а.с.48), медичною довідкою про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів (а.с.46), сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду (а.с.47). Крім цього, позивач офіційно працевлаштована (з 06.09.2017 року), що підтверджується копією трудової книжки (а.с.43-44) та позитивною характеристикою з місця роботи (а.с.42). Згідно довідки № 13 від 15 травня 2018 року про доходи, позивач отримує заробітну плату, що в середньому дорівнює 5 500 гривень (а.с.45). Крім цього, матеріально та морально [PERSON] підтримує також її матір, що мешкає та офіційно працює у Німеччині. Позивач бажає приймати активну участь у вихованні дитини,має намір постійно спілкуватися та бачитися з сином,однак відповідач цьому перешкоджає,фактично не мешкає з сином за адресою реєстрації місця помешкання, відмовляється надати дозвіл на зустріч сина з матір'ю. Дитина на теперішній час не ходить до дитячого садочка, що підтверджується довідкою (а.с.39), відповідач не підтримує його належний розвиток, не піклується про здоров'я та добробут сина. Дитина у 2018 році не пішла до школи,хоча досягла відповідного віку. Також дитина не відвідує будь-які навчальні кружки, не займається фізичною культурою у достатній кількості. На підставі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування,другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення,можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч.1,2 ст.159 СК України). Відповідно до ст.15 ЗУ « Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402 дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних, періодичних чи систематичних побачень. Можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання. Місце та час спілкування визначається з урахуванням віку, стану здоровя дитини, його інтересами. СК України встановив, що питання, які так чи інше стосуються виховання дитини, повинні вирішуватися батьками спільно. Мати не має права забороняти батькові спілкуватися та зустрічатися зі своєю дитиною. Дитина незалежно від волі її батьків або окремого з них, має право на спілкування із обома батьками, дідусями, бабусями, іншими родичами, які перебувають у родинних відносинах, що мають спільних предків до прадідів та прабабусі. У відповідності до ч. ч. 9, 10 ст. 7 СК України сімейні інтереси дитини завжди повинні бути на першому місці і захищають їх національне законодавство та міжнародне право. У ч.8 ст.7 СК України зазначено, що при врегулюванні сімейних відносин інтереси дитини повинні враховуватися максимально. Згідно припису 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних націй 20.11.1959, яка підлягає застосуванню в Україні, дитина для повного та гармонійного розвитку її особи, потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, бути оточеною турботою своїх батьків і у будь-якому разі, розвиватись в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.16 ЦК України: суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст. ст. 16 ЦК України,ст.ст. 7, 141,152,153,154,159 СК України, ЗУ « Про охорону дитинства»,

Outcome: approved