Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO] р.н, яка мешкає в [ADDRESS], звернулась 25.02.2016 року в суд з цим позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON], [INFO], який вони зареєстрували 24 липня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Маліновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, за актовим записом № 1075. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Стверджувала, що життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки, свідками яких були діти, а саме: старший син від першого шлюбу та менший син їх спільний. Вони декілька разів розходились та мешкали окремо. Спроби поновити сімейні відносини позитивного результату не дали. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї та примирення є не можливим. Також просила постановити рішення суду яким: - стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримування сина у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення сином повноліття; - стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], кошти на її утримання в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] року. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». В ході розгляду справи позивач підтримала позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Причин неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань чи заперечень до позову не виказав. Тому за згоди позивача справу розглянуто у відсутність відповідача. Вислухавши позивача, її покази у якості свідка, та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON], [INFO] р.н, перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], [INFO], який вони зареєстрували 24 липня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Маліновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, за актовим записом № 1075. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Допитана судом у якості свідка позивач підтвердила викладені нею обставини справи. Зокрема, свідчила, що з 13.01.2016 року повністю припинила сімейні відносини з відповідачем і поновлювати їх не бажає. До цього вони також тривалий час були у поганих стосунках через агресивну поведінку відповідача щодо неї. За такі протиправні дії він притягався до адміністративної відповідальності. Тому, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки сім'ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно цей шлюб слід розірвати. Що стосується позовних вимог у частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, суд приходить до наступного. Сторони у справі є батьками малолітнього сина - дітей - [PERSON], [INFO], який утримується матір'ю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батько і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ст.84 ч.2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримування від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Допитана судом у якості свідка позивач стверджувала, що відповідач уже місяць не надає їй і сину матеріальної підтримки. Пояснює це тим, що у нього є свої проблеми. Тому вона змушена звернутись про стягнення аліментів у судовому порядку, щоб не випрошувати їх у відповідача. Тому, оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 25.02.2016 року. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551,20 грн. за вимогу щодо розірвання шлюбу та 551,20 грн. за вимогами щодо стягнення аліментів, а разом -1102,40 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів на дитину та коштів на утримання дружини негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved