Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач 21.10.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме: транспортного засобу «Toyota Highlander», 2012 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], ключів від даного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником транспортного засобу «Toyota Highlander», 2012 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. 09 квітня 2014 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва накладено арешт, шляхом заборони відчуження, використання та розпорядження на транспортний засіб «Toyota Highlander», 2012 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу - [PERSON]. Позивач позбавлений можливості володіти та користуватися належним йому майном, у зв'язку з тим, що воно незаконно вибуло з його володіння, оскільки 20.08.2014 року, Слідчим Карасьовим Д.С. було передано на відповідальне зберігання голові правління СТ «Діамед» [PERSON], яка на думку позивача незаконно заволоділа своєю посадою. Відповідно до Акту прийому-передачі транспортного засобу від 20.08.2014 року громадянин [PERSON], який діяв на підставі довіреності вчиненої від імені СТ «Діамед» та СТ «Діамед» в особі голови правління [PERSON], яка діяла на підставі статуту СТ «Діамед» склали цей акт відповідно до якого СТ «Діамед» в особі голови правління [PERSON] прийняла транспортний засіб «Toyota Highlander», 2012 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. 03 жовтня 2014 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва арешт накладений ухвалою від 09.04.2014 року слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва - скасовано. Разом з тим, вищезгаданий автомобіль не був повернутий позивачеві. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.06.2016 року у справі №1-кп/759/256/16 (ун.№759/7557/15-к) скасовано обмеження [PERSON] у праві володіти та користуватися належними їй на праві власності об'єктами, зокрема транспортним засобом «Toyota Highlander», 2012 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Однак, відповідач не повертає вищезгаданий транспортний засіб позивачу, чим порушує його права вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. У судовому засіданні 05.10.2016 року представник позивача [PERSON] підтримав позов у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач до суду жодного разу не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу за його відсутності за наявними у справі доказами. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні 05.10.20165 року не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно зі ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується довідкою МВС України регіонального сервісного центру в м. Києві територіального сервісного центру 8041, [PERSON] є власником транспортного засобу «Toyota Highlander», 2012 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] (а.с. 110). 09 квітня 2014 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва накладено арешт, шляхом заборони відчуження, використання та розпорядження на транспортний засіб «Toyota Highlander», 2012 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу - [PERSON] (а.с. 13-14). 20.08.2014 року, слідчим Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві, Карасьовим Д.С. було передано на відповідальне зберігання голові правління СТ «Діамед» [PERSON] транспортний засіб «Toyota Highlander», 2012 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу - [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до Акту прийому-передачі транспортного засобу від 20.08.2014 року громадянин [PERSON], який діяв на підставі довіреності вчиненої від імені СТ «Діамед» та СТ «Діамед» в особі голови правління [PERSON], яка діяла на підставі статуту СТ «Діамед» склали цей акт відповідно до якого СТ «Діамед» в особі голови правління [PERSON] прийняла транспортний засіб «Toyota Highlander», 2012 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] (а.с. 8). 03 жовтня 2014 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва арешт накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2014 року - скасовано (а.с. 15-19). Разом з тим, автомобіль «Toyota Highlander», 2012 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] не був повернутий відповідачем позивачеві. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.06.2016 року у справі №1-кп/759/256/16 (ун.№759/7557/15-к) скасовано обмеження [PERSON] у праві володіти та користуватися належними їй на праві власності об'єктами, зокрема транспортним засобом «Toyota Highlander», 2012 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] (а.с. 94-96). Однак, відповідач не повертає вищезгаданий транспортний засіб позивачу, чим порушує його права вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Таким чином, вимоги позивача в частині витребування майна з чужого незаконного володіння є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в частині позовних вимог позивача щодо витребування з чужого незаконного володіння відповідача ключів від даного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Водночас, заявивши даний позов в цій частині, позивач не виконав, передбаченого статтею 60 ЦПК України, процесуального обов'язку із доказування належними і допустимими доказами факту передання відповідачу ключів від спірного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію, а згідно акту прийому-передачі транспортного засобу від 20.08.2014 року передано було лише транспортний засіб «Toyota Highlander», 2012 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] (а.с. 8). Отже, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 487,20 грн. що сплачена позивачем згідно квитанції № 165 від 12.10.2015 року (а.с. 21). На підставі викладеного,

Outcome: partial