Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] в червні 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та просила суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, тобто квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що їй на праві приватної власності належить квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На даний час у даному житлі зареєстрована відповідач [PERSON], однак остання вже понад 10 років у ньому не проживає, факт її реєстрації у ньому перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном (житлом) на власний розсуд. А тому заявниця змушена звернутись із вищезазначеним позовом до суду. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просили суд їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач не має змоги проживати у спірному житлі з тих підстав, що позивачем чиняться їй перешкоди. Відповідач зазначила, що у спірній квартирі не проживає не з власного бажання, а з тих підстав, що матір постійно чинить її перешкоди у цьому, виявляючи відносно неї та членій її сім'ї (чоловіка, дітей) невмотивовану агресію, виганяє з житла, викликає працівників міліції, коли вона намагається увійти до квартири тощо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є бухгалтером обслуговуючої комунальної організації. [PERSON] сплачує комунальні послуги, однак вимушена сплачувати за [PERSON], яка не проживає в квартирі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідач [PERSON] тривалий час не проживає в спірній квартирі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач не можу проживати в квартирі в звязку з тим, що її матір, позивач в справі, створює скандали та несприятливі умови для проживання. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить кооперативна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10.12.2004 року, виданого згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2348 від 26.11.2004 року та зареєстрованого КП «ВООБТІ» 31.12.2004 року у реєстровій книзі № 634 за реєстровим № 104 (а.с. 6). На даний час у спірній квартирі зареєстровані позивач [PERSON], [INFO], (власник) та відповідач [PERSON], [INFO], (донька власника), що підтверджується довідкою МКП «ЖЕК № 8» № 488, Актом жителів будинку від 14.01.2006 року, Актом МКП «ЖЕК № 15» від 10.01.2014 року № 130114/007, Актом МКП «ЖЕК № 15» від 03.02.2014 року № 130114/007. Згідно довідки виконкому Вінницько-Хутірської сільської ради від 06.03.2014 року [PERSON] проживає в с. Вінницькі хутори по вул. 8-го Березня, 2, без реєстрації (а.с. 12). На обґрунтування своїх вимог позивач стверджує, що її донька [PERSON] більше 10 років не проживає у спірній квартирі, оскільки після одруження разом із чоловіком та дітьми проживає у с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги пояснення відповідача та свідка [PERSON], суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] чиняться перешкоди у проживанні у спірній квартирі відповідача [PERSON], створюються несприятливі умови для цього, у зв'язку з чим остання не проживає у ній з поважних причин. Крім того, суд звертає увагу, що позивач [PERSON] в січні 2014 року зверталась з позовом до суду про визнання особи такою, що втратила право коритсування житловим приміщенням. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2014 року у справі № 127/834/14-ц у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом відмовлено. При цьому судом було встановлено, що відповідач не проживає з поважних причин. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 31.03.2014 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Вінницького міського суду Віницької області від 27.02.2014 року закрито. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд враховує, що встановленню підлягають обставини, які виникли і продовжили існувати після 27 лютого 2014 року - дати ухвалення рішення суду в іншій справі, однак з того часу не пройшов строк один рік. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed