Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2015 року звернувся до Лановецького районного суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням по [ADDRESS] внаслідок відсутності його за місцем реєстрації без поважних причин понад три роки. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником житла відповідно до реєстраційного посвідчення. 21 червня 2011 року в будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який з 2012 року змінив місце проживання і в даному будинку не проживає, конкретне місце його перебування не відоме. Позивач в судове засідання не з'явився, однак направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримує. Будучи допитаним у попередньому судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи та не повідомив про причини своєї неявки. Відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, з'ясував наступні обставини. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить позивачу [PERSON], на праві особистої власності, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 23 лютого 1989 р. , виданим на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 12 травня 1960 р. посвідченого Ланівецькою Держнотконторою 23.06.1960 р. № І-2697 та акту про закінчення будівництва від 07.12.1988 р. затвердженого рішенням виконкому Ланівецької селишної Ради народних депутатів № 174 від 12.12.1988 р. Згідно довідки від 12.02.2015 р № 358, виданої Лановецькою міською радою, [ADDRESS] рішенням девятої сесії Лановецької селишної ради двадцять першого скликання від 13 березня 1992 р. перейменовано на [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований [ADDRESS] з 21 червня 2011 року, що стверджується копією будинкової книги. Згідно акту від 10 лютого 2015 року, складеного депутатом міської ради в присутності двох сусідів, [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності даної особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. За змістом ч.3 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що відповідач [PERSON] зареєстрований, але більше року не проживає без поважних причин у належному позивачу [PERSON] житловому будинку [ADDRESS], а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved