Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~позивач 17.11.2020 р. звернувся до суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.10.2020 р. за договором позики він передав відповідачу [PERSON] 1400,00 доларів США терміном до 09.10.2020 року, що підтверджується розпискою, написаною [PERSON] власноручно. Однак [PERSON] не виконала своїх зобов`язань та не повернула йому до даного часу позичені кошти , незважаючи на його неодноразові вимоги. Тому просить стягнути з відповідача 1400,00 доларів США , а також судові витрати. \~ \~ \~ \~21.12.2020р. по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та надано відповідачу 15-денний термін для подання відзиву, однак відзив не було подано. Позивач та його представник адвокат Брикар В.Є., в судове засідання не з`явилися, останній подав заяву про розгляд справи у їх відсутність та зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзив на позов. \~ \~ \~ \~Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч. 8 ст.178\~ЦПК України так як представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового зсідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. \~ \~ \~ \~Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що за договором позики [PERSON] 08.10.2020 р. позичила у [PERSON] 1400,00 дол.США на термін до 09.10.2020 року. \~ \~ \~ \~Факт отримання коштів в сумі 1400,00 дол. США [PERSON] засвідчила написаною власноручно розпискою, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи ( а.с.___). \~ \~ \~ \~Дана розписка містить всі ознаки договору позики, передбачені ст.1046 ЦК України. \~ \~ \~ \~Доказів на підтвердження повернення позичених коштів, суду не надано. \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. \~ \~ \~ \~Відповідно приписів ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст.ст. 526, 530, 599,629 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином згідно умов договору; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов`язання припиняється виконанням; договір є обов`язковим для виконання сторонами. \~ \~ \~ \~З врахуванням встановленого суд вважає, що між сторонами існували договірні відносини щодо позики грошових коштів на визначений термін, і що відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання з повернення отриманих коштів. Тому з відповідача слід стягнути 1400,00 дол. США неповернутого боргу. \~ \~ \~ \~Суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним, його розмір відповідає фактичним обставинам справи, а тому такий підлягає до задоволення повністю. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц, згідно якого суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049\~ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані із проведенням експертизи та витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч.ч.2.3,4 ст.137\~ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків\~\~тощо). В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано наступні докази: договір про надання правової допомоги № 012 від 14.10.2020 року, укладений між адвокатським бюро «Брикар» та [PERSON] ; Ордер серії ВС № 1044979 про надання правової допомоги [PERSON] ; квитанцію №0.0.1898458840.1 від 09.11.2021 року, відповідно до якої [PERSON] сплатив на користь адвокатського бюро «Брикар» 1250,00 грн. за надання правової допомоги. За таких обставин витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 1250,00 грн., оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг. Також з відповідача, згідно ст.ст.133, 141 ЦПК України слід стягнути понесені позивачем судові витрати у виді сплати судового збору розміром 840,80 грн., що підтверджується квитанцією про сплату № 9101 від 11.11.2020р.

Outcome: partial