Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 грудня 2013 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування. В подальшому неодноразово уточнювала свої вимоги. 14 квітня 2014 року [PERSON] подано окрему позовну заяву до відповідача Полтавської міської ради про визнання права власності за нею в порядку спадкування на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Ухвалою від 13 травня 2014 року справи об'єднані в одне провадження. В своїх позовних заявах позивач [PERSON] посилалася на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, вказувала, що є спадкоємцем майна померлої, у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва нотаріусом відмовлено. Також вказувала, що за життя [PERSON], перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] самочинно побудували житловий будинок [ADDRESS], на який рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2008 року було визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці за кожним. Але в державному реєстрі право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано не були. Також вказувала, що [INFO] року помер [PERSON], заяву про прийняття спадщини після якого подано відповідачем [PERSON] В поданих до суду позовних заявах, враховуючи уточнені позовні вимоги [PERSON] просила суд визнати, що частки [PERSON] та [PERSON] в праві спільної власності на житловий будинок літ. «А-1-2», прибудований до квартири [ADDRESS] становили по 1/2 частки; визнати за нею [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового дубинку літ. «А-1-2», прибудованого до квартири № 1 в [ADDRESS]; визнати за нею в порядку спадкування після [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1000 га в [ADDRESS]; а також визнати за нею в порядку спадкування після [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник повністю підтримки уточнені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в поданих до суду заявах. Інші особи в судове засідання не з'явилися, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи, подавали заяви з проханням розглядати справу без їх участі. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина (том 1 а.с. 20). Позивач [PERSON], 1961 року народження, є донькою померлої [PERSON] (том 1 а.с. 69, 70, 75). Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що після померлої [PERSON] Другою полтавською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа, позивач [PERSON], будучи спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом, у встановленому законом порядку звернулася до Другої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також встановлено, що [PERSON] з 02 червня 1979 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], 1938 року народження. [PERSON], будучи спадкоємцем майна померлої [PERSON], у встановлений законом строк звернувся до Другої полтавської державної нотаріальної контори з заявою, в якій відмовився від належної йому за законом частини спадщини на користь дочки померлої [PERSON] Також [PERSON] відмовився від обов'язкової долі в спадщині (том 1 а.с. 73). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом, померлій [PERSON] на час смерті належало наступне майно. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2012 року по справі № 1906/9515/12, яке вступило в законну силу, визначено частки у праві власної сумісної власності на вказану земельну ділянку, а саме за [PERSON] - 1/2 частка, за [PERSON] - 1/2 частка ( а.с. 49, справа № 1609/9515/12). Згідно свідоцтва про право власності від 21.02.1997 року, виданого відділом приватизації житла 6 Полтавської дистанції цивільних споруд [PERSON] спільно з [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира № 1 (квартира № 2 у відповідності до поетажного плану будинку) по [ADDRESS] в м. Полтаві (том. 1 а.с. 47, 111, том 2 а.с. 6), загальною площею 51,10 кв.м. Як встановлено судом, за життя [PERSON] та [PERSON] було здійснено реконструкцію зазначеної квартири № 1 (квартира № 2 згідно поетажного плану за даними БТІ) з добудовою. Рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2008 року по справі № 2-5072/08, яке вступило в законну силу, визнано право власності на самочинно прибудований будинок літ. «А-1-2» до квартири [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Полтавській області в вересні 2011 року зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, а саме: реконструкції квартири № 1 житлового будинку [ADDRESS] з добудовою (том 1 а.с. 36,37). Але за життя [PERSON] та [PERSON] право власності на реконструйовані приміщення в державному реєстрі зареєстровано не було. Крім того, як встановлено судом, [PERSON], перебуваючи з 02 червня 1979 року (том 1 а.с. 75) в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], за договором купівлі-продажу від 06 травня 1992 року придбав квартиру [ADDRESS], до складу якої входять: коридор (1) площею 2,2 кв.м., передпокій (2) площею 4,8 кв.м., ванна (3) площею 2,5 кв.м., кухня (4) площею 13,2 кв.м., кімната (5) площею 7 кв.м., (6) площею 9,3 кв.м., кімната (7) площею15,9 кв.м., тамбуру (І) площею 3,7 кв.м., вбиральні (8) площею 1 кв.м., загальною площею 59,6 кв.м.; а також гараж «Б», сарай «В», сарай «Д» (том 1 а.с 111, аркуш 14-15 справи № 1609/9515/12). За нормами ст. 22 КпШС України, який діяв станом на час укладення договору купівлі-продажу від 06 травня 1992 року, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Оскільки спірна квартира № 1 загальною площею 59,6 кв.м. придбана за час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, вона є їх спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки частки співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, суд вважає обґрунтованим твердження позивача про те, що до складу спадщини після смерті [PERSON] належить 1/2 частина квартири. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] Після померлого [INFO] року [PERSON] Другою полтавською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 193 за 2014 рік, є заяви про прийняття спадщини від позивача [PERSON] та від [PERSON]. Як встановлено судом, за життя [PERSON] 25.10.2011 року склав заповіт, згідно з яким належну йому на праві власності квартиру номер один [ADDRESS] та приватизовану земельну ділянку повністю заповів [PERSON], а належну частину квартири № 1 в житловому будинку літер. «А-1-2» в [ADDRESS] в м. Полтаві та приватизовану земельну ділянку, та все інше майно заповів [PERSON] Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування після померлої [PERSON], позивач [PERSON] не порушує питання про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування після померлого [PERSON] Відповідач [PERSON], використовуючи на власний розсуд надані їй процесуальні права, до суду за викликом не з'явилася, з зустрічним позовом не зверталася. Тому суд, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, вирішує справу виключно в межах заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог та виключно щодо складу спадщини, яка відкрилася після померлої 16 жовтня 2011 року [PERSON] Відсутність державної реєстрації права власності за померлою [PERSON] на спадкове майно, в тому числі з визначенням відповідної частки в спільному майні, позбавляє права позивача [PERSON] у встановленому законом порядку отримати свідоцтво на право власності на спадкове майно. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що порушене право позивача [PERSON] підлягає захисту. З цих підстав позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Тому суд, обираючи спосіб захисту порушеного права, вважає за необхідне встановити, що частки померлих [PERSON] та [PERSON] в праві спільної власності на житловий будинок літ. «А-1-2» прибудований до квартири [ADDRESS], є рівними та становили по 1/2 частці. Також необхідно визнати за [PERSON] в порядку спадкування після померлої [INFO] року [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку літ. «А-1-2» прибудований до квартири [ADDRESS]; на 1/2 частку квартири [ADDRESS], загальною площею 59,6 кв.м.; а також гараж «Б», сарай «В», сарай «Д»; на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована по [ADDRESS], кадастровий номер 5310136400:04:001:0544.

Outcome: approved