Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Банкова), звернулась 28 листопада 2017 року з позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON]., який був зареєстрований 10 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №283; та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 713 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення сином повноліття; стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 850 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку (13.08.2018), починаючи з дня предявлення позову. Підставою цьому вказувала те, що 10 червня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №283; Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося з різних причин, у звязку з чим вони припинили шлюбні стосунки з березня 2017 року, вважає, що подальше спільне життя та збереження сім`ї, примирення є не можливим. Окрім цього, від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], матеріальної допомоги відповідач не надає у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 713 грн. В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] (до шлюбу прізвище Банкова) та [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований, 10 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №283; Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 441386, виданим 26.08.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.7). Згідно довідки про склад сім'ї виконавчим комітетом Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 03.11.2017 року син [PERSON], проживає разом із матір'ю [PERSON], позивачкою по справі (а.с.9). Беручи до уваги положення ст. 24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки сім'ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч.3 ст. 105 шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Що стосується позовних вимог у частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд приходить до такого. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком: до 6 років: з 01 січня 2017 року 1355 грн., з 1 травня 1426 грн., з 1 грудня - 1492 грн. від 6 до 18 років: з 01 січня 2017 року 1689 грн., з 1 травня 1777 грн., з 1 грудня - 1860 грн. Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі постанова), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому суд бере до уваги положення п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, згідно якого «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Тому оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, беручи до уваги в першу чергу інтереси дитини, та враховуючи заяву одержувача, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові у твердій грошовій сумі, з індексацією відповідно до закону. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ст.84 ч.2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримування від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Також, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дружини, тому з нього слід стягувати в судовому порядку кошти на її утримання в розмірі, який запропоновано у позовній заяві, починаючи стягнення з 28.11.2017 року і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, тобто до 13 серпня 2018 року. Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст.79 і ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 28.11.2017 року. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1280 гривень.

Outcome: partial