Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.08.2018 р. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 05.03.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 380, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з різних причин, через протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, через відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх двох років сімейне життя між ними почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до припинення між ними шлюбних відносин. З огляду на те, що вони з відповідачем протягом певного часу не проживають як подружжя, не ведуть спільне господарство, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу. Шлюб між ними носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Примирення позивач вважає неможливе. Ухвалою суду від 05.09.2018 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.12.2018 р., закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.03.2019 р., за клопотанням відповідача надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення два місяці. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві. Зазначила, що фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинено з січня 2019 р., з цього часу вони не підтримують шлюбних стосунків, шлюб носить формальний характер, спільного господарства не ведуть, мешкають в окремих кімнатах. Позивач зазначила, що примирення не відбулося, часто виникають конфлікти з відповідачем, а тому вона наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Позивач вказала, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , буде проживати з нею. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо розірвання шлюбу з позивачем, просив надати строк для примирення, зазначив, що бажає збереження сім`ї. В подальшому, відповідач в судове засідання не з`явився, 13.05.2019 р. подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, в якій зазначив, що наданого судом часу не вистачає для відновлення сімейних стосунків. Так, заслухавши пояснення позивача, врахувавши її доводи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 березня 2014 р., у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 380, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 05.03.2014 р. 12.03.2019 р. в судовому засіданні відповідач заявив клопотання про надання подружжю строку на примирення. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Ухвалою суду від 12.03.2019 р., надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення два місяці, однак, як встановлено в судовому засіданні, за вказаний строк примирення між сторонами не досягнуто. Позивач в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. Таким чином, суд вважає, що причини, на підставі яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, що підтверджується матеріалами справи, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 111, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved