Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач 11.12.2019 року звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради про визнання право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ), що складається з житлового будинку літ. «А1» ( загальною площею 52,5 кв.м, житловою площею 30,7 кв.м.), сарай - літ. «Б1», убиральня - літ. «В1», надвірні споруди - №1-4; І, в порядку спадкування після [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування викладених позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті проживала в [ADDRESS] . Факт проживання за вказаною адресою, підтверджується записом у будинкової книзі за вказаною адресою. [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений Кілійською державною нотаріальною конторою 08.08.1978 року за реєстровим №2719, за яким все своє майно заповіла [PERSON] , своїй дочці. [PERSON] помер [INFO] , який на день смерті проживав в [ADDRESS] . [PERSON] прийняла спадщину фактично після смерті своїх батьків, оскільки була зареєстрована з ними за однією адресою, що підтверджується будинковою книгою, однак оформити її не встигла. Так, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 616, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 09.11.2018 року. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кілійського нотаріального округу Одеської області Юрченко М.Є. 25.10.2017 року за реєстровим № 2229, за яким вона все своє майно заповіла позивачу, [PERSON] . Позивач спадщину прийняла, оскільки також на день смерті матері була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, що залишилася складається з житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] ) належить на праві власності по Ѕ частині [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Кілійською державною нотаріальною конторою 24.07.1969 року, за реєстровим № 1702, який зареєстровано Кілійським БТІ в реєстр.кн.11 стор.26 реєст. №4809. Відповідно до опису об`єкту, складеного Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» 15.05.2019 року, житловий будинок складається з: житлового будинку літ. «А1» ( загальною площею 52,5 кв.м, житловою площею 30,7 кв.м.), сарай - літ. «Б1», убиральня - літ. «В1», надвірні споруди - №1-4; І. З метою оформлення спадкового майна, а саме житлового будинку, позивач звернулася до Теплодарської міської державної нотаріальної контори, де їй в усній формі роз`яснили, що вона має оформлювати спадщину після баби та діда, оскільки будинок належав їм. На підставі заяв позивача Теплодарської МДНК заведені спадкові справи після померлих [PERSON] - №118к/2019 та [PERSON] - №117к/2019. Однак, замість оформлення спадщини позивач отримала листи-роз`яснення від 22.11.2019 року, відповідно до яких вона не можу отримати свідоцтва про право на спадщину після померлих [PERSON] та [PERSON] , оскільки вона не є спадкоємцем після їх смерті за змістом ст.ст.52-530 ЦК УРСР. Таким чином, позивач позбавлений можливостф оформити спадкове майно у зв?язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак від неї на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить справу розглядати за її відсутності, а також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Кілійської міської ради Одеської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої Кілійська міська рада не заперечує проти його задоволення та просить розглянути справу за відсутності її представника. На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 41, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 11.02.1988 року Кілійським районним відділом РАЦС. Відповідно до архівної довідки, виданої державним архівом Одеської області 03.04.2014 року за № Р-518, в метричній книзі Св-Дмитрівської церкви с.Фурманівка 3-го округу Ізмаїльського повіту (нині с.Фурманівка Кілійського району Одеської області) за 1930 рік є запис № 9 від 02.11.1930 року про шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії будинкової книги [PERSON] знята 11.02.1988 року з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із смертю. Даний факт також підтверджується довідкою про зняття з реєстрації місця проживання № 136, виданої 22.05.2019 року виконавчим комітетом Кілійської міської ради. За вказаною адресою на день смерті [PERSON] були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , тобто фактично прийняли спадщину після померлої [PERSON] . Згідно заповіту, посвідченого Кілійською державною нотаріальною конторою 08.08.1978 року, за реєстровим № 2719, « [PERSON] » все своє майно заповіла [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , актовий запис № 18, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 18.01.1991 року Кілійським районним відділом РАЦС. Відповідно до копії будинкової книги [PERSON] 17.01.1991 року знятий з реєстрації за адресою : [ADDRESS] , у зв`язку із смертю. Даний факт також підтверджується довідкою про зняття з реєстрації місця проживання № 137, виданої 22.05.2019 року виконавчим комітетом Кілійської міської ради. За вказаною адресою на день смерті [PERSON] була зареєстрована дочка [PERSON] , тобто вона фактично прийняли спадщину після померлого [PERSON] . Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, [INFO] народилася [PERSON] , актовий запис № 402, батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00014347695 від 21.08.2014 року вбачається, що 20.07.1974 року складено актовий запис № 121 про реєстрацію актового запису про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище після укладання шлюбу - [PERSON] . Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 23.07.2014 року, справа № 502/2313/13-ц, встановлено факт родинних відносин, що [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] та донькою [PERSON] , який помер [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , актовий запис № 616, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відповідно до копії будинкової книги [PERSON] 08.11.2018 року знята з реєстрації за адресою : [ADDRESS] , у зв`язку із смертю. Даний факт також підтверджується довідкою про зняття з реєстрації місця проживання № 138, виданої 22.05.2019 року виконавчим комітетом Кілійської міської ради. За вказаною адресою на день смерті [PERSON] була зареєстрована дочка [PERSON] , тобто вона фактично прийняли спадщину після померлої [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , актовий запис № 352, батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області 06.08.2014 року. З витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0016747611 та № 00016743398 від 09.06.2016 року, вбачається, що [PERSON] 26.09.1987 року уклала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 609, та 11.09.1991 року його розірвала, 12.02.1994 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, посвідчений 25.10.2017 року, приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченко М.Є., за реєстровим № 2229, за яким заповіла все своє майно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 526 ЦК УРСР визначено, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч.1 до ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ч.1 ст.1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підставі викладеного судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] , яка в свою чергу є спадкоємицею після своїх батьків: за заповітом після матері [PERSON] та за законом після батька [PERSON] . Житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] ) належить на праві власності по Ѕ частині [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Кілійською державною нотаріальною конторою 24.07.1969 року, за реєстровим № 1702, який зареєстровано Кілійським БТІ в реєстр.кн.11 стор.26 реєст. №4809. Відповідно до опису об`єкту, складеного Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» 15.05.2019 року, житловий будинок складається з : житлового будинку літ. «А1» ( загальною площею 52,5 кв.м, житловою площею 30,7 кв.м.), сарай - літ. «Б1», убиральня - літ. «В1», надвірні споруди - №1-4; І. З листів - роз?яснення, виданих Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області [PERSON] за № 1363/02-14 та № 1364/02-14 від 22.11.2019 року, вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки вона не є спадкоємицею після смерті [PERSON] та [PERSON] . Згідно повідомлення № 666/01-16 від 19.12.2019 року, наданого приватним нотаріусом Юрченко М.Є., після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] ним не заводилися. Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру вбачається, що [PERSON] залишила заповіт від 08.08.1978 року за реєстровим № 2719. [PERSON] залишила заповіт від 25.10.2017 року за реєстровим № 2229. Спадкових справ, у передбачений законом строк, нотаріусами не заводилися. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем . Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню.

Outcome: approved