Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 31.03.2016 року, звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадщину за заповітом, в якому вказала, що 11.01.2014 року в м. Донецьку помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: м. Донецьк, вул. Щорса, буд. № 34 «а»[ADDRESS], що належала йому на праві власності та грошові вклади з належними відсотками та компенсаціями, що зберігаються в АТ «КБ «Промекономбанк», АТ «КБ «Український фінансовий світ» та філіях Донецького обласного управління АТ «Ошадбанк» та ТВБВ № 10004/0126 філії - Донецького обласного управління АТ «Ошадбанк». За життя, а саме 18.01.2012 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого він заповідав все майно, що буде належати йому на день смерті позивачу [PERSON]. Державний нотаріус першої Донецької державної нотаріальної контори своїми постановами від 01.02.2016 року відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, пославшись на відсутність оригіналу заповіту, оскільки вся спадкова архівна справа залишилася у м. Донецьку у звязку з проведенням АТО. Просила суд, визнати за нею право власності після смерті [PERSON], що помер 11.01.2014 року в м. Донецьку на квартиру, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Щорса, буд. № 34 «а»[ADDRESS] та грошові вклади з належними відсотками та компенсаціями, що зберігаються в АТ «КБ «Промекономбанк», АТ «КБ «Український фінансовий світ» та філіях Донецького обласного управління АТ «Ошадбанк» та ТВБВ № 10004/0126 філії - Донецького обласного управління АТ «Ошадбанк». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду клопотання слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Представник відповідача Ворошиловської районної у м. Донецьку ради в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Першої Донецької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, вивчивши матеріали справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позов\~підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 48 від 24.05.1993 року, виданого Органом приватизації будівельної фірми «Будівельстрой» м. Донецьк, квартира, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Щорса, буд. № 34 «а»[ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Згідно копію технічного паспорту, виданого КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька», квартира, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Щорса, буд. № 34 «а»[ADDRESS] належить на праві приватної власності: [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 48 від 24.05.1993 року, виданого Органом приватизації будівельної фірми «Будівельстрой» м. Донецьк. Загальна площа квартири складає 22,7\~ кв.м., житлова площа 12,2 кв.м. Відповідно до свідоцтва про народження серія БЦ № 008227 від 01.06.1955 року, виданого Уразовським районним відділом РАЦС Белгородської області, [PERSON] народилася 10.05.1955 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00002105162 від 14.02.2010 року, дошлюбне прізвище [PERSON] є «Прокофєва». Згідно свідоцтва про смерть серія І-НО № 394107, виданого 25.05.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, [PERSON] померла 24.05.2009 року, про що складено відповідний актовий запис № 571. Відповідно до довідки № 10 від 11.02.2014 року, виданої ОСББ «Справедливість», [PERSON], 13.06.1925 року був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO] «а»[ADDRESS] з 04.10.1983 року по день своєї смерті 11.01.2014 року. Згідно свідоцтва про смерть серія І-НО № 760501, виданого 11.01.2014 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 11.01.2014 року, про що складено відповідний актовий запис № 47. Відповідно до заповіту від 18.01.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Донецької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] на випадок смерті зробив розпорядження, що усе майно, яке на день смерті буде належати йому, у чому б воно не складалося і де б воно не знаходилося у тому числі квартира, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Щорса, буд. № 34 «а»[ADDRESS] заповів [PERSON], [INFO]. Як вбачається з витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 29368893 від 18.01.2012 року, вищезазначений заповіт зареєстровано у Реєстрі за № 52312388. 01.02.2016 року державним нотаріусом винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки спадкоємцем за заповітом не надано оригіналу заповіту, а вся спадкова архівна справа залишилася у м. Донецьку у звязку з проведенням АТО. Згідно наданих копій запитів державного нотаріусу Першої Донецької державної нотаріальної контори від 11.02.2014 року № 282/02-14, нотаріусом перевірялася інформація щодо вкладів [PERSON] в АТ «КБ «Промекономбанк», АТ «КБ «Український фінансовий світ» та філіях Донецького обласного управління АТ «Ошадбанк» та ТВБВ № 10004/0126 філії - Донецького обласного управління АТ «Ошадбанк». Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може\~ одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв\~ спадкоємець, є нерухоме майно,\~ спадкоємець зобов'язаний зареєструвати\~ право на спадщину в органах,\~ які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ст. 328 ЦК України\~ право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки позивачем було вичерпано всі можливі заходи для встановлення свого права на прийняття спадщини після смерті батька. З урахуванням вищезазначеного,

Outcome: approved