Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 листопада 2014 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до Кодимської міської ради Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права приватної власності на спадкове майно, яке залишилась після смерті його матері [PERSON]. Уточнивши 11 грудня 2014 року свої вимоги, позивач в позовній заяві вказав, що [INFO] померла його мати - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді грошових вкладів, щодо яких мати не залишила заповіту. Звертаючись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлої матері, позивач забув вказати про належні їй грошові вклади, а тому отримав свідоцтво про право за заповітом на інше належне померлій майно. У зв'язку з цим просив свій позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Представник Кодимської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився, попередньо надавши до суду письмове клопотання за №1043/0216 від 18 грудня 2014 року про розгляд справи без нього. Вислухавши представника позивача, дослідивши позовну заяву позивача та надані сторонами письмові докази, суд визнає позов безпідставним та вважає необхідним відмовити у його задоволенні з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 26 березня 2014 року відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис про смерть №149. Місце відкриття спадщини - м.Кодима Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним чи неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом мають особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON], як між сином та матір'ю, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER], виданим 04 січня 1957 року Прудниковською сільською радою Вітебської області р.Білорусь. Судом встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не склала, у зв'язку з цим на момент відкриття спадщини спадкоємцем її спадкового майна за законом першої черги був її син [PERSON] - позивач у справі. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Така заява має бути подана протягом шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на момент смерті матері разом з нею в одному помешканні не проживав, оскільки зареєстрований та постійно проживає в [ADDRESS], тому у відповідності з вимогами ст.ст.1269 та 1270 ЦК України повинен був на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини звернутись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини померлої матері. Водночас, як зазначено в листі державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №998/01-16 від 11 грудня 2014 року, позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлої [PERSON] не звертався. У зв'язку з цим, з огляду на непроживання разом з матір'ю на момент відкриття спадщини та незвернення до нотаріуса впродовж шести місяців з дня смерті матері, позивач [PERSON] у відповідності з вимогами ч.1 ст.1272 ЦК України вважається таким, що спадщину померлої матері не прийняв, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, захист порушеного права спадкоємця на спадщину в судовому порядку можливий лише за умови відсутності такої можливості в позасудовому порядку. У своєму листі №998/01-16 від 11.12.2014 року державний нотаріус Налдіна М.М. відмовила у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску ним встановленого законом строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Відмова нотаріуса із зазначених підстав обумовлює необхідність звернення позивача до суду з заявою про визначення йому додаткового строку для звернення до нотаріуса (ч.3 ст.1272 ЦК України), а не з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.5 Узагальненні про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування (№24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року) вказав, що у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми, зокрема звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Окрім цього, Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вказав, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed