Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.10.2016 року звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11.11.2015 року. Від шлюбу подружжя має дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходяться на її утримані. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини доходів щомісячно. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, в якій підтримала позов, та просить суд слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заявлених вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11.11.2015 року. Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.06.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права,свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення в цивільній справі» від 18.12.2009 року N 14 у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши законодавство що регулює спірні правовідносини та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно зі ст. 181 СК України, рішенням суду, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері чи батька. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має неповнолітнього сина і має змогу виплачувати аліменти на його утримання. Інших осіб, які перебувають на утриманні у відповідача судом не встановлено. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивачка 27.10.2016 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 27.10.2016 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. На підставі ст.ст.180,181,182,183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved