Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.08.2014 року звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на самочинно збудований магазин (позначений у технічному паспорті літерою А-1) загальною площею 42,6 кв. м., розташований по [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він у м. Сколе Львівської області по вул. Героїв Маківки користується земельною ділянкою площею 0, 0060 га.. На вказаній земельній ділянці він у 2013 році за власні кошти та кошти своєї дружини - [PERSON] (спільні кошти подружжя) розпочав будівництво тимчасової споруди торгівельного призначення, отримавши перед цим необхідні дозволи. У ході будівництва, він ухилився від отриманої дозвільної документації, зокрема тимчасова споруда у подальшому була збудована як капітальна - нежитлове приміщення для торгівлі (магазин). Відповідну проектну документацію для будівництва такого магазину він не виготовляв і за дозволом на початок проведення будівельних робіт не звертався, оскільки не знав про необхідність вчинення таких дій. На даний час будівництво магазину вже закінчено, об'єкту присвоєний адресний номер, він має намір його експлуатувати, а тому змушений звернутися до суду із даним позовом за захистом своїх прав на новостворене майно. Позивач [PERSON] у судовому засіданні 16.10.2014 року позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 3-4). У судовому засіданні надав пояснення, аналогічні наведеним у позові. У подальшому просив проводити і закінчувати розгляд справи у його відсутності, про що подав суду відповідне клопотання вх. № 5421 від 11.12.2014 року (а. с. 48). Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Зазначила, що вона являється дружиною позивача [PERSON], який дійсно за їхні спільні кошти збудував у м. Сколе Львівської області по вул. Героїв Маківки магазин, якому на даний час присвоєно адресу - [ADDRESS]. Однак, вона не заперечує проти визнання права власності на зазначений магазин лише за чоловіком і просить позовні вимоги задовольнити. Належним чином уповноважений представник відповідача Сколівської міської ради Львівської області - спеціаліст І-ої категорії-юрисконсульт Адамовський Ю.В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, так як позивач [PERSON] дійсно за власні кошти (кошти сім'ї), господарським способом упродовж 2013-2014 років здійснив будівництво магазину загальною площею 42,6 кв. м., який розташований у [ADDRESS]. Вказаний магазин збудований на земельній ділянці, що на даний час відноситься земель комунальної власності, однак у подальшому буде ставитись питання про надання її позивачу [PERSON] для обслуговування нежитлового приміщення (магазину). Будь-яких скарг на адресу міської ради щодо самочинного збудованого позивачем [PERSON] магазину-бару не надходило. Відтак, міська рада, як власник землі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання у справі, явку компетентного представника у судове засідання не забезпечив. Разом з тим, належним чином уповноважений представник правопопередника - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області - державний інспектор відділу державного контролю за будівництвом об'єктів Південного напрямку Лепісевич Я.М. у судовому засіданні 16.10.2014 року при вирішенні спору поклався на розсуд суду, жодних зауважень щодо представленого позивачем Технічного висновку про стан будівельних конструкцій та інженерних мереж спірної будівлі торгівельного призначення не мав. Зазначив, що будівництво в цілому дійсно відповідає будівельним нормам і правилам, санітарним та протипожежним вимогам і може бути узаконена у порядку, встановленому чинним законодавством. Однак, враховуючи відсутність дозвільної документації, позов вважає безпідставним. У подальшому подав суду заяву вх. № 4823 від 05.11.2014 року (а. с. 37), в якій просив проводити і закінчувати розгляд справи у його відсутності, а при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Так, у судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 35 від 09.09.2011 року «Про надання дозволу щодо розміщення тимчасової споруди (павільйону) для провадження підприємницької діяльності у м. Сколе по вул. Героїв Маківки ФОП [PERSON]» (а. с. 5) позивачем [PERSON] за спільні із дружиною [PERSON] кошти на земельній ділянці площею 0,0060 га., що належить Сколівській міській раді Львівської області і відноситься до земель громадської забудови, у 2013 році розпочато, а у 2014 році завершено будівництво споруди торгівельного призначення (магазину) загальною площею 42, 6 кв. м., що стверджується копією технічного паспорта на громадський будинок, виготовленого на замовлення позивача 22.08.2014 року ФОП «[PERSON]» (а. с. 21-24), а рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 85 від 04.08.2014 року «Про присвоєння адресного номера» (а. с. 25) зазначеному магазину присвоєно адресний номер - [ADDRESS]. Як уже зазначено вище, дозвіл надавався на будівництво тимчасової споруди торгівельного призначення, проте позивач [PERSON] ухилився від отриманих дозвільних документів, спорудивши капітальну споруду - магазин (позначений у технічному паспорті літерою А-1) загальною площею 42,6 кв. м., розташований у [ADDRESS]. В цілому, будівництво магазину загальною площею 42,6 кв. м., розташованого у [ADDRESS], проходило без отримання на те відповідних дозволів контролюючих служб та погоджень, а також без затвердженого у встановленому законодавством порядку проекту. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда чи будь-яке інше нерухоме майно, якщо вони будуються або збудовані без належного на те дозволу чи належно затвердженого проекту, вважаються самочинним будівництвом. Проте, відповідно до ч. 5 вказаної норми, на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб. Суд встановив, що позивач [PERSON] здійснив будівництво магазину на земельній ділянці площею 0,0060 га., яка на даний час відноситься до земель комунальної власності (землі громадської забудови), що підтверджується довідкою-характеристикою вказаної земельної ділянки (а. с. 7) та схемою її розміщення (а. с. 6). Відповідач Сколівська міська рада Львівської області, як власник зазначеної земельної ділянки, жодних заперечень щодо будівництва на ній спірного магазину і визнання на нього права власності за позивачем [PERSON] не має. Прав та інтересів інших осіб самочинно збудований магазин не порушує. Крім того, згідно Технічного висновку про стан будівельних конструкцій та інженерних мереж будівлі торговельного призначення по [ADDRESS], виготовленого на замовлення позивача Дрогобицьким відділом Львівського філіалу ДНДтПВІ «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ», що має відповідну ліцензію (а. с. 67-76), встановлено відповідність зазначеного об'єкта вимогам надійності і безпечної експлуатації, можливість здійснення такої експлуатації. Самочинно збудована спірна споруда відповідає будівельним нормам і правилам, санітарним та протипожежним вимогам і може бути узаконена у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що визнання належним чином уповноваженим представником відповідача Сколівської міської ради Львівської області позовних вимог є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, переконавшись у правильному розумінні відповідачем змісту обставин справи, у відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції представника відповідача з цього приводу, роз'яснивши йому при цьому наслідки відповідної процесуальної дії, приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити. На підставі вказаного вище, а також враховуючи відповідну позицію третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] щодо прав на самочинно збудоване майно, суд дійшов до висновку, що за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на самочинно збудований ним магазин (позначений у технічному паспорті літерою А-1) загальною площею 42,6 кв. м., розташований у [ADDRESS].

Outcome: approved