Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач 26.02.2016 року звернувся до суду з позовом, що був збільшений, в якому зазначив, що [INFO] року у м.Львові помер [PERSON]. На день його смерті залишилось спадкове майно - квартира [ADDRESS], , [PERSON], познайомився з [PERSON] у часі відбування ним покарання у ВК - 30 Львівської обл., де той перебував з 1995 року по грудень 2009 року. В цей час у цій же ВК-30 відбував покарання його брат [PERSON]. Він з матірью бували на побаченнях у брата у ВК-ЗО, де і познайомилися з [PERSON] У них склалися добрі відносини. У [PERSON] не було нікого з рідних чи близьких. Тому після звільнення з місць ув'язнення він став членом його сім'ї. Спочатку, з 1 січня до березня 2010 року, він разом з ним жив як член моєї сім'ї в [ADDRESS], де він був зареєстрований. Паралельно вони проводили ремонт у його квартирі на [ADDRESS], оскільки під час відбування ним покарання квартира була заселена іншими людьми. Після проведення ремонту вони поміняли двері, зробили санітарне побілення та разом поселилися у вказану квартиру, де проживали як сім'я. Вони мали спільний бюджет, спочатку це був його заробіток, а потім [PERSON] оформив пенсію, і стали проживати за спільні доходи. Пенсія у нього була мінімальна. Разом придбали бувші у вжитку :диван, шафу, люстру, невеликий сервант. 29.08.2011 року ним був укладений договір на підключення до інтернету з Львівськими телекомунікаційними системами, де він вказаний як абонент, оскільки користувався інтернетом він. [PERSON] неодноразово наголошував на тому, що хоче скласти заповіт на свою квартиру на його користь, але це питання відкладалось. Він поховав [PERSON] у с.Бортятино Мостиського району Львівської області по християнському обряду, усі витрати на похорон сплатив він. Після смерті [PERSON] він подав до Другої Львівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак при наявності зазначених обставин нотаріальна контора рекомендувала йому звернутися до суду за встановленням факту проживання однією сім'єю протягом 5-ти років. Просить суд встановити факт його проживання однією сім'єю з [PERSON] не менше п'яти років та визнати за ним право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні відповідач-позивач Львівська міська рада звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому зазначила, що після смерті [PERSON] залишилась спадщина, але ніхто з спадкоємців не здійснив свого права на спадкування та не прийняв спадщину. [PERSON] помер у віці 70 років, причина смерті - нещасний випадок пов'язаний з дією надмірно низької зовнішньої температури. Тіло покійного [PERSON] позивач отримав 05.02. 2015 року. Оскільки з [INFO] року спадщину ніхто не прийняв, у Львівської міської ради виникає обов'язок подання заяви про визнання спадщини відумерлою. Вважає, що у позивача відсутні докази спільного проживання з [PERSON] та приймаючи до уваги факт неприйняття спадкоємцями спадщини, а також спливу одного року з часу відкриття спадщини та самовільне зайняття квартири [PERSON] просить суд виселити [PERSON] з квартири № [ADDRESS] та визнати спадщину - квартиру № [ADDRESS] відумерлою. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, додав, що після звільнення [PERSON] з місць позбавлення волі , [PERSON] працював у Львові, жив у Львові, жив і в с.Бортятино, де зареєстроване місце проживання. Він забрав [PERSON] до себе в с.Бортятино, на своє утримання до оформлення пенсії [PERSON] Вирішили разом облаштовувати свій побут у м.Львові, купили два дивани. Після облаштування квартири [PERSON] став проживати разом з [PERSON] у м.Львові, проживали разом як син і батько. В квартирі знаходився одяг [PERSON], побутові речі. Площа квартира 12 кв.м Ключі від квартири були в [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] комунальні послуги сплачував [PERSON], [PERSON] помер від переохолодження біля свого будинку . [PERSON] забрав його з моргу та поховав за свої кошти у с.Бортятино. Просив первісний позов задовольнити, у зустрічному позові відмовити. Представник Львівської міської ради Феник Л.М. просила відмовити у задоволенні первісного позову, зазначила, що відсутні докази проживання однією сім'єю. [PERSON] помер біля свого будинку від переохолодження, 11 днів його тіло знаходилось в моргу, ніхто його не забирав, комісією ЛКП встановлено що у спірній квартирі ніхто не проживає, в квартиру заходять невідомі люди. Крім того, за комунальні послуги існує борг. Просила суд відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнити. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON]- її син, менший син сидів в тюрмі, там познайомились з [PERSON] На той час син [PERSON] працював у Львові, жив у своєї тітки, її сестри, періодично приїжджав в с. Бортятино - 40 км. від Львову, після звільнення син [PERSON] на своєму автомобілі забрав [PERSON], вони всі є баптисти, привіз його у Львів в його квартиру , але квартира була закрита, та оскільки то було перед Новим роком, він привіз його до них в с.Бортятино . Родина була проти такого, однак син одразу сказав, що вони будуть вдвох проживати в квартирі [PERSON] у Львові. Квартира була пуста, вони зробили побілку, купили бувші в користуванні речі. Син працює на СТО, що розташовано неподалік від будинку, в якому знаходиться спірна квартира. Поки не була оформлена пенсія [PERSON], той перебував на бюджеті сина. За життя [PERSON] вони разом купили шафу для одягу в квартиру, син робив ремонт. Між ними була домовленість: один з них купляє продукти харчування, а інший оплачує комунальні послуги. Син також проживав і в с.Бортятино . Після смерті [PERSON] їм подзвонили з правоохоронних органів, повідомили про смерть, спитали хто він є Нестеров, вони сказали , що знайомий. Вони поїхали та впізнали [PERSON] у моргу. У Львові було дорого ховати, поховали за свої кошти у с.Бортятино. Сімья сина [PERSON] проживає в Республіці Белорусь. Дружина зі Стрия. [PERSON] також проживає у Стрию. Умов для проживання у Львові в спірній квартирі немає. В нього двоє дітей, в спірній квартирі треба ще робити ремонт, тому сина там не проживає. [PERSON] ніколи не казав, що в нього є родина. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її племінник . Після звільнення Нестеров місяць проживав у с. Бортятино, потім проживав у Львові, там жив і [PERSON], зробили разом ремонт. [PERSON] звертався до [PERSON] «дід», той звав його «[PERSON]». Похованням [PERSON] займався племінник [PERSON] [PERSON] проживає в м.Стрий. Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що у позові [PERSON] слід відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У відповідності до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Статтями 1296-1299 ЦК України визначено, що питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 21 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначив, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Судом встановлено, що [PERSON] 31 грудня 2009 року звільнився з Личаківської ВК-30, де відбував покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 27.10.1995 року, що підтверджується копією довідки про звільнення. Згідно до Свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 18 серпня 2011 року, виданого на підставі Наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 18 серпня 2011 року за №1394-Ж-З, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою [ADDRESS], загальна площа квартири 20,8 кв.м. Згідно до довідки БТІ від 3.07.2015 року квартира [ADDRESS] з однієї житлової кімнати, житловою площею 11,6 м2. Згідно до довідки ЛКП «Скнилівок», наданої до нотаріальної контори, [PERSON] був зареєстрований та проживав у [ADDRESS]Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року у віці 70 років про що зроблений актовий запис №124 Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, що підтверджується копіює свідоцтва про смерть. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть за № 12/15 від 28.01.2015 року [PERSON] помер у віці 70 років, причина смерті - нещасний випадок пов'язаний з дією надмірно низької зовнішньої температури. З заявою до прокурора Шевченківського району м.Львова 5.02.2015 року звернувся [PERSON] про видачу тіла [PERSON] З пояснень сторін вбачається, що [PERSON] помер неподалік від свого будинку. Згідно до довідки, виданої виконкомом Довгомостиської сільської ради від 6.07.2015 року за №1116 [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS], займався організацією поховання [PERSON], який похований в с.Бортятин Мостиського району Львівської області. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно Конституції України та Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов'язанні постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами. Суд вважає, що позивач [PERSON] не надав доказів постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім'єю, а відтак підстави для визнання права власності на квартиру відсутні. Пояснення допитаних свідків не можуть бути належним доказом постійного проживання заявника разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини при наявності в паспорті заявника відмітки про реєстрацію його постійного місця проживання в [ADDRESS]. Такий доказ, як заява абонента [PERSON] від 5.01.2012 року про припинення надання послуг доступу до Інтернету не може бути визнана доказом його проживання однією сім'єю з померлим, може тільки свідчити про користування в певний час спірним житлом померлого. Участь позивача у похованні [PERSON], який помер на вулиці від переохолодження , та тіло якого тривалий час знаходилось як безрідний у морзі, також не є доказом проживання однією сім'єю. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Сторона позивача обмежилась лише поясненнями двох свідків, однак інших доказів, які мали підтвердити той факт, що заявник з померлим проживали однією сім'єю, мали спільний побут, взаємні права та обов'язки до часу відкриття спадщини, суду надано не було. Показання допитаних свідків, без наявності інших обьєктивних даних щодо обставин проживання заявника на момент смерті [PERSON], який був для позивача [PERSON] сторонньою людиною, не дають підстав достовірного встановлення цього факту. Суд критично ставиться до пояснень свідків, які є близькими родичами [PERSON] та , крім того, також свідчили, що [PERSON] мав постійне місце проживання у с.Бортятин, а необхідність проживання у Львові пов'язували з його працевлаштуванням, ще до звільнення [PERSON] з місць позбавлення волі, а про смерть [PERSON] взнали після повідомлення телефонним дзвінком від правоохоронних органів. Таким чином вимоги позивача [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до Акту, складеного працівниками ЛКП «Скнилівок» від 19.11.2015 року, на час перевірки, квартира була закрита, зі слів сусідів [PERSON], квартира [NUMBER], та [PERSON] кв. [NUMBER], періодично до квартири, [NUMBER] навідуються невідомі особи. Також, як вбачається з акту, складеного ЛКП «Скнилівок» 13.11.2017 року, під час обстеження в квартирі ніхто не проживає. За довідкою ЛКП «Скнилівок» заборгованість по оплаті за комунальні послуги становить 2195, 20 грн. Згідно ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Частина 3 статті 116 ЖК України визначає, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Оскільки сторона позивача за первісним позовом не заперечувала, щодо користування житлом померлого [PERSON], суд вважає, що [PERSON] підлягає виселенню зі спірної квартири, оскільки користується нею без законних підстав. Вимоги відповідача-позивача Львівської міської ради про виселення [PERSON] зі спірної квартири є підставними та такими, що підлягають задоволенню. За відомостями, наданими Другою Львівською нотаріальної контори, вбачається будь-хто із спадкоємців [PERSON], померлого [INFO] року, з питань прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Суд вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню, спадкоємці, які мають право претендувати на спадщину, відсутні, а тому позов про визнання спадщини відумерлою підлягає задоволенню. Таким чином, суд відмовляє позивачу за первісним позовом [PERSON] у задоволенню позову про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності у повному обсязі та задовольняє вимоги позивача Львівської міської ради за зустрічним позовом про виселення та визнання спадщини відумерлою.

Outcome: approved