Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 31.08.2016 р. звернулась до суду з позовом до відповідача та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила про розірвання договору підряду № 1205, укладеного 12.05.2016 р., стягнення авансу в сумі 24500 грн., пені в сумі 19141,80 грн., розірвання договору підряду № 0106, укладеного 01.06.2016 р., стягнення авансу в сумі 17000 грн. та пені 12826,0 грн., розірвання договору підряду № 0806, укладеного 08.06.2016 р., стягнення авансу в сумі 20000 грн., пені 15149,20 грн. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 12.05.2016 року між позивачем, як замовником та відповідачем як підрядником, був укладений договір підряду №1205, відповідно до якого підрядник зобов»язувався виготовити з власних матеріалів комплект кухонних меблів. Строк виконання робіт - 34 дні, тобто не пізніше 15.06.2016 р. На виконання умов договору сплачено аванс в розмірі 24500 грн. 01.06.2016 року між позивачем, як замовником та відповідачем як підрядником, був укладений договір підряду №0106, відповідно до якого підрядник зобов»язувався виготовити з власних матеріалів комплект меблів. Строк виконання робіт - 27 днів, тобто не пізніше 29.06.2016р. На виконання умов договору сплачено аванс в розмірі 17000 грн. 08.06.2016 року між позивачем, як замовником та відповідачем як підрядником, був укладений договір підряду № 0806, відповідно до якого підрядник зобов»язувався виготовити з власних матеріалів комплект меблів. Строк виконання робіт - 21 день - тобто не пізніше 29.06.2016 р. На виконання умов договору сплачено аванс в розмірі 20200 грн. Загальна сума коштів, сплачених позивачем складає 61700 грн. Відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання і не повернув сплачену позивачем суму коштів. Пунктом 9.2 договору підряду передбачено, що у випадку прострочення у виготовленні проти строків, зазначених у договорі, підрядник сплачує замовнику штраф від загальної вартості договору в розмірі 0,1% за кожен день прострочення в термін першого тижня та 0,3% за кожен день прострочення за кожен наступний тиждень. Розмір пені за договором № 1205 складає 19141,80 грн., за договором № 0106 складає 12826,00 грн., за договором № 0806 складає 15149,20 грн. Позивач також просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн. та судовий збір. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, враховуючи думку позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. В судовому засіданні встановлено, що 12.05.2016 року між позивачем, як замовником та відповідачем як підрядником, був укладений договір підряду №1205, відповідно до якого підрядник зобов»язувався виготовити з власних матеріалів комплект кухонних меблів. Відповідно до п.2.2 договору вартість замовлення становить 36600 грн. Пунктом 4.1 договору визначено, що виріб повинен бути поставлений впродовж 34 днів, з моменту внесення передоплати замовником. Пунктом 3.2 договору визначено, що замовник повинен перерахувати аванс в сумі 24500 грн. В пункті 11 договору зазначено, що підрядником отримано аванс в розмірі 24500 грн. 12.05.2016 року. 01.06.2016 року між позивачем, як замовником та відповідачем як підрядником, був укладений договір підряду № 0106, відповідно до якого підрядник зобов»язувався виготовити з власних матеріалів комплект меблів. Строк виконання робіт - 27 днів, з моменту внесення передоплати замовником. В пункті 11 договору зазначено, що підрядником отримано аванс в розмірі 17000 грн. 01.06.2016 року. 08.06.2016 року між позивачем, як замовником та відповідачем як підрядником, був укладений договір підряду № 0806, відповідно до якого підрядник зобов»язувався виготовити з власних матеріалів комплект меблів. Строк виконання робіт - 21 день з моменту внесення передоплати замовником. В пункті 11 договору зазначено, що підрядником отримано аванс в розмірі 20200 грн. 08.06.2016 року. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем не доставлено меблі позивачу в строк зазначений в договорі та на день розгляду справи. Відповідно до ст. 852 ЦК України за наявності в роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін в разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Відповідно до ст.653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв»язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов»язання, сплати неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки відповідач не поставив меблі позивачу, затримує поставку меблів більше шести місяців, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання договору та стягнення вартості оплачених меблів в сумі 61700 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 9.2 договору підряду передбачено, що у випадку прострочення у виготовленні проти строків, зазначених у договорі, підрядник сплачує замовнику штраф від загальної вартості договору в розмірі 0,1% за кожен день прострочення в термін першого тижня та 0,3% за кожен день прострочення за кожен наступний тиждень. Відповідно до змісту вказаної норми стягнення неустойки (пені), в разі прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, виступають забезпеченням виконання зобов'язань перед замовником та є своєрідними заходами стимулювання виконавця до належного виконання робіт (надання послуг), передбачених договором. Тому вимоги про відмову від договору, повернення сплачених коштів та стягнення неустойки за кожний день прострочення виконання договору є взаємовиключними. Оскільки позивач порушила питання про розірвання договору № 1205, № 0106, 0806 та повернення сплачених за договором коштів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягення неустойки за прострочку виконання відповідачем умов договору. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п. 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42,56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Статтею 1 вказаного Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. При цьому, слід зазначити, що вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу не є позовними вимогами, а тому, до них не підлягають положення про змагальність сторін, передбачені ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Таким чином, якщо б позовні вимоги позивача були б задоволені судом у повному обсязі, на її користь підлягало б відшкодуванню 6000,00 грн. витрат на правову допомогу в межах фактично понесених витрат та з урахуванням часу, затраченого представником, який діяв на підставі укладеного з позивачкою договору про надання правової допомоги, на подання позовної заяви та участь у судових засіданнях. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір»). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Відтак, враховуючи, що в даній справі неможливо точно визначити вимогу пропорційності розподілу судових витрат, на користь позивача підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача 3000,00 грн. витрат на правову допомогу. Судовий збір в сумі 617,0 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial