Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач - [PERSON] (88000, [ADDRESS]) звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] (88000, м. [ADDRESS]), третя особа без самостійних вимог - Орган опіки та піклування Ужгородської міської ради (88000, м. Ужгород, пл. Поштова, 3), про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову зазначила наступне: 13 травня 2016 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Углянської сільської ради Тячівського району, про що складено відповідний актовий запис №» 16 та видано свідоцтво про шлюб. У шлюбі у них народилася дитина - [PERSON], [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 1490 від 16.11.2016 року. Однак, як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги. Спільне господарство ними не ведеться декілька місяців. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. На підставі вищенаведеного просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, та визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з нею. Крім того, 16 липня 2018 року позивачем було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, яка була прийнята судом до розгляду разом з первісним позовом. Згідно вказаної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно з подальшою індексацією та залишити їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище Тимофеєва. 18.06.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаною позовною заявою. 25.09.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини до судового розгляду. Позивач - [PERSON] чи її представник в судове засідання не прибули, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, проте подала до суду клопотання про можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідач - [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Подав до суду заяву, у якій зазначив, що позов в частині розірвання шлюбу визнає повністю, щодо розміру аліментів, то за вказаною заявою він готовий сплачувати аліменти у розмірі 1 500,00 грн., тобто зазначив, що позов визнає частково. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради у судове засідання не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте подав до суду клопотання про можливість розгляду справи за його відсутності. Судове засідання у справі було призначене на 14.09.2018 року на 13 год. 40 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є - 24.09.2018 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, 13 травня 2016 року між позивачкою - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований виконкомом Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 16 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. За час перебування в шлюбі, подружжя народило спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між сторонами не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги. Спільне господарство ними не ведеться декілька місяців, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2018 рік для дітей віком до 6 років з 01.07.2018 року становить 1 559 грн. Згідно цього ж закону визначений розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2018 року у розмірі 3 723 грн. Тобто мінімальний розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років складає 779,50 грн., а їх максимальний розмір виходячи із мінімальної заробітної плати складає 2 606,10 грн. З урахуванням викладеного та того факту, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами стан здоров'я та матеріальне становище дитини; не надано жодних відомостей щодо стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, а також часткового визнання ним позову в сумі 1 500,00 грн., суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. (одна тисяча п'ятсот гривень 00 копійок) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно з дня звернення до суду з відповідним позовом, з дня звернення до суду з відповідним позовом - 23.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи наведене, та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що позивач просить суд залишити проживати дитину разом з нею, а відповідач не надав суду жодних заперечень щодо вказаної позовної вимоги, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю - гр. [PERSON], що проживає за адресою [ADDRESS]. Тому в цій частині, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу, та залишити проживати [PERSON] разом з матір'ю. Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України за позовну вимогу щодо розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача на користь позивача, а за позовну вимогу щодо стягнення аліментів судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial