Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 жовтня 2017 року звернулась до Київського районного суду міста [PERSON] з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «[PERSON] Аваль», треті особи: Київський відділ державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області, Малиновський відділ державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області, про звільнення майна з-під арешту, який до відкриття провадження по справі уточнювала та згідно з останньою редакцією позову просить суд: - зняти арешт з рухомого майна, яке належить [PERSON], накладений постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 червня 2014 року, винесеної в рамках виконавчого провадження №43826069, шляхом виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна Запису № 1, зареєстрований 08 липня 2014 року о 12:10:00 за № 14438952; - зняти арешт з рухомого майна, яке належить [PERSON], накладений постановою Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13 червня 2016 року, винесеної в рамках виконавчого провадження №48842717, шляхом виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна Запису 2, зареєстрований 23 липня 2016 року о 13:14:46 за № 15909561; - зняти арешт з нерухомого майна, яке належить [PERSON], накладений постановою Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13 червня 2016 року, винесеної в рамках виконавчого провадження № 48842717, шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про заборону відчуження всього нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження 18480103; зареєстрованого 04 січня 2017 року о 16:00:23. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Приморського районного суду міста [PERSON] від 16 травня 2011 року по цивільній справі №2-178/11 позовні вимоги [PERSON] акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» в особі Одеської обласної дирекції AT «[PERSON] Аваль» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/79729/74/77753 від 05.07.2007 року в сумі 1300733 грн. 24 коп., судові витрати в сумі 1700,00 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн., що разом складає 1302433 гривні 24 копійки. На виконання вказаного рішення суду, Приморським районним судом міста [PERSON] були видані виконавчі листи у тому числі про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/79729/74/77753 від 05.07.2007 року в сумі 1300733 грн. 24 коп., судові витрати в сумі 1700,00 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн., що разом складає 1302433 гривні 24 копійки. На підставі вказаного виконавчого листа, 07.09.2015 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48842717. В рамках вказаного виконавчого провадження ВП №48842717, 13.06.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та оголошено заборону на відчуження всього майна, що належить [PERSON]. Як стверджує позивачка, на підставі вказаної постанови 23.07.2016 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за реєстровим №15909561, запис №2, зареєстровано обтяження арешт рухомого майна, яке належить [PERSON]. Також, на підставі вказаної постанови державного виконавця від 13.06.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 04.01.2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано запис про обтяження №18480103, вид обтяження - арешт нерухомого майна, яке належить на праві власності [PERSON]. Одночасно, 13.06.2016 року державним виконавцем в рамках виконавчого провадження ВП №48842717 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», якою виконавчий лист №2-178/11, виданий 13.05.2015 року Приморським районним судом міста [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь АТ «[PERSON] Аваль» заборгованості в сумі 1302553 гривні 24 копійки, повернуто стягувачеві. Позивач посилається на те, що згідно частини 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчих дій, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. У звязку з чим, державний виконавець під час вирішення питання про повернення виконавчого листа №2-178/11, виданого 13.05.2015 року Приморським районним судом м. Одеси, повинен був також вирішити питання про зняття арешту, накладеного на майно [PERSON], на підставі постанови від 13.06.2016 року. Проте, як посилається позивачка, в порушення наведених приписів частини 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, не вирішив питання щодо скасування вказаного арешту та не вилучив з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис № 2 та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 18480103, зареєстровані на підставі постанови державного виконавця від 13.06.2016 року. Крім того, позивачка також посилається, що запис про обтяження №18480103 було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 04.01.2017 року, тобто через півроку після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 13.06.2016 року. У звязку з чим, позивачка стверджує, що наявність зареєстрованих вказаних обтяжень порушує її права на користування своєю власністю, а тому просить суд звільнити з-під арешту усе рухоме та нерухоме майно, належне їй на праві власності, який накладений на підставі постанови державного виконавця від 13.06.2016 року, винесеної в рамках виконавчого провадження ВП №48842717, шляхом вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису № 2 та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження № 18480103. Крім того, позивач зазначила, що на день звернення з цим позовом до суду, ПАТ «[PERSON] Аваль» будь-яких матеріальних вимог за кредитним договором №014/79729/74/77753 від 05 липня 2007 року до неї не має, у звязку з чим відпала необхідність в примусовому виконанні рішення Приморського районного суду міста [PERSON] від 16 травня 2011 року по цивільній справі №2-178/11, на підставі якого були видані виконавчі листи на підставі яких було відкрито виконавче провадження ВП №48842717, в рамках якого в свою чергу було винесено постанову від 13.06.2016 року, якою накладено арешт на усе рухоме та нерухоме майно належне [PERSON] Також позивачка стверджує, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною 27.06.2014 року головним державним виконавцем першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] в рамках виконавчого провадження №43826069 з примусового виконання виконавчого листа № 2-178/11, виданого 13.03.2012 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ООД AT «[PERSON] Аваль» грошової суми у розмірі 1302433 гривні 24 копійки було накладено арешт на все майно, що належить боржнику: [PERSON], та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. На підставі вказаної постанови, 08.07.2014 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за реєстровим №14438952, запис №1, зареєстровано обтяження арешт рухомого майна, яке належить [PERSON], з зазначенням ідентифікаційного номеру належного [PERSON] У звязку з чим, позивач стверджує, що до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було помилково внесено відомості про обтяження майна [PERSON] відповідно до постанови державного виконавця від 27.06.2014 року, якою було накладено арешт та заборону відчуження майна щодо іншої особи. Крім того, як зазначено позивачкою, 26.06.2015 року головним державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою закінчено виконавче провадження ВП №43826069, з примусового виконання виконавчого листа №2-178/11, виданого 13.03.2012 року Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» грошової суми у розмірі 1302433 гривні 24 копійки, у звязку з чим, на підставі положень частини 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен був зняти арешт, накладений постановою від 27.06.2014 року. На підставі вищевикладеного, позивач зазначає, що накладені арешти на все рухоме та нерухоме майно належне [PERSON], на підставі постанов винесених в рамках виконавчих проваджень №43826069 та №48842717, порушують її права щодо вільного користування, володіння та розпорядження належним їй на праві власності майном, у звязку з чим вона була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу на підставі вказаного позову було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 13.10.2017 року на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання. 30.11.2017 року судом було ухвалено закінчити проведення попереднього судового засідання та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Київського районного суду міста [PERSON] від 30.11.2017 року витребувано з Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області належним чином завірені: копію постанови про арешт майна боржника від 27 червня 2014 року по виконавчому провадженню ВП №43826069 та копію постанови про закінчення вказаного виконавчого провадження; та витребувано з Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області та Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області належним чином завірені: копію постанови про арешт майна боржника від 13 червня 2016 року по виконавчому провадженню ВП №48842717 та копію постанови про повернення вказаного виконавчого провадження. Надалі на адресу суду з Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області надійшла належним чином завірена копія виконавчого провадження ВП №48842717 з примусового виконання виконавчого листа №2-178/11, виданого 13.05.2015 року Приморським районним судом міста [PERSON], про стягнення з [PERSON] на користь АТ «[PERSON] Аваль» грошових коштів в сумі 1302553 гривні 24 копійки. Також 14.02.2018 року, на виконання ухвали суду від 30.11.2017 року, до суду з Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області надійшли витребувані документи, а саме належним чином завірені: копія постанови про арешт майна боржника від 27 червня 2014 року винесена в рамках виконавчого провадження ВП №43826069 та копія постанови про закінчення вказаного виконавчого провадження. В судовому засіданні 14.02.2018 року представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» в судове засідання не зявився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява від представника відповідача від 27.11.2017 року за вхід №44828, в якій представник відповідача просить суд розгляд справи провести за його відсутності (а.с.36). У вказаній заяві представник відповідача зазначив, що у ПАТ «[PERSON] Аваль» відсутні будь-які матеріальні вимоги до [PERSON], пов'язані з виконанням зобов'язань за кредитним договором № 014/79729/74/77753 від 05 липня 2007 року, оскільки відсутні зобов'язання перед банком. Рішення Приморського районного суду міста [PERSON] від 16 травня 2011 року по справі №2-178/11 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованості за кредитним договором №014/79729/74/77753 від 05 липня 2007 року в сумі 1300733 гривні 24 копійки, судових витрат в сумі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн. - не підлягає примусовому виконанню. На підставі чого представник відповідача зазначив, що заходи забезпечення виконання рішення Приморського районного суду міста [PERSON] від 16 травня 2011 року по справі №2-178/11, вжиті в рамках виконавчих проваджень №43826069 та №48842717, у вигляді арештів рухомого та нерухомого майна [PERSON], накладених постановою першого Малиновського ВДВС ОМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №43826069 від 27.06.2014 року та постановою Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні №48842717 від 13.06.2016 року, втратили свою актуальність. У зв'язку з чим, ПАТ «[PERSON] Аваль» не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.\~ Представники третіх осіб: Київського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області та Малиновського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не зявились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. З'ясувавши думку представника позивача, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності представника відповідача та представників третіх осіб. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі наявні документи в матеріалах справи, суд вважає позов [PERSON] підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суду міста [PERSON] на розгляді перебувала цивільна справа №2-178/11 за позовом [PERSON] акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» в особі Одеської обласної дирекції AT «[PERSON] Аваль» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. За наслідком розгляду вказаної справи, 16 травня 2011 року Приморським районним судом міста [PERSON] ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» в особі Одеської обласної дирекції AT «[PERSON] Аваль» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/79729/74/77753 від 05.07.2007 року в сумі 1300733 грн. 24 коп., судові витрати в сумі 1700,00 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн., що разом складає 1302433 гривні 24 копійки. На виконання вказаного рішення суду, 13.05.2015 року Приморським районним судом міста [PERSON] було видано дублікат виконавчого листа №2-178/11 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» грошової суми у розмірі 1302553 гривні 24 копійки. 07.09.2015 року старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48842717 з примусового виконання виконавчого листа №2-178/11, виданого 13.05.2015 року Приморським районним судом міста [PERSON], про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» грошової суми у розмірі 1302553 гривні 24 копійки. В рамках вказаного виконавчого провадження, 13 червня 2016 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та оголошено заборону на відчуження всього майна, що належить [PERSON]. Судом встановлено, що на підставі вказаної постанови від 13.06.2016 року, 23.07.2016 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за реєстровим №15909561, запис №2, зареєстровано обтяження арешт рухомого майна, яке належить [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №52895075 від 19.07.2017 року (а.с.5). Також на підставі вказаної постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13 червня 2016 року, винесеної в рамках виконавчого провадження ВП №48842717, 04 січня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано запис про обтяження №18480103, вид обтяження - арешт нерухомого майна, яке належить на праві власності [PERSON]. 13 червня 2016 року державним виконавцем в рамках виконавчого провадження ВП №48842717 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», якою виконавчий лист №2-178/11, виданий 13 травня 2015 року Приморським районним судом міста [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь АТ «[PERSON] Аваль» грошових коштів в сумі 1302553 гривні 24 копійки, повернуто стягувачеві. Суд зазначає, що у відповідності до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла станом на час вчинення вказаних виконавчих дій, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Згідно з ч.1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. З матеріалів виконавчого провадження ВП №48842717, надісланих до суду на виконання ухвали суду від 30.11.2017 року про витребування доказів, вбачається, що 13 червня 2016 року державним виконавцем під час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, не вирішувалось питання щодо скасування арешту на усе майно належне боржникові [PERSON], накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13 червня 2016 року, винесеної в рамках виконавчого провадження ВП №48842717. Так позивач посилається, що вказані обтяження у вигляді арешту накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13 червня 2016 року, винесеної в рамках виконавчого провадження ВП №48842717, позбавляють її як власника належним чином здійснювати свої права щодо користування, володіння та розпорядження належним їй на праві власності майном. Відповідно до положень\~ст. 41 Конституції України\~та ст. 1 Протоколу №1 до\~Європейської Конвенції з прав людини\~1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна. На підставі вищевикладеного, оскільки судом встановлено, що державним виконавцем в рамках виконавчого провадження ВП №48842717 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, під час винесення якої державним виконавцем не вирішено питання щодо скасування арешту накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13 червня 2016 року, винесеної в рамках цього виконавчого провадження ВП №48842717, суд дійшов висновку, що наявність заборон у вигляді арешту на усе майно належне [PERSON], накладених на підставі вказаної постанови, позбавляє можливість позивачці належним чином здійснювати свої права щодо вільного користування, розпорядження та володіння належним їй на праві власності рухомим та нерухомим майном. Крім того, судом враховується, що стягувачем за вказаним виконавчим листом ПАТ «[PERSON] Аваль» у заяві поданій до суду 27 листопада 2017 року за вхід №44828 повідомлено та визнано, що у ПАТ «[PERSON] Аваль» відсутні будь-які матеріальні вимоги до [PERSON], пов'язані з виконанням зобов'язань за кредитним договором № 014/79729/74/77753 від 05 липня 2007 року, оскільки відсутні зобов'язання перед банком. Також зазначено, що рішення Приморського районного суду міста [PERSON] від 16 травня 2011 року по справі №2-178/11 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованості за кредитним договором №014/79729/74/77753 від 05 липня 2007 року в сумі 1300733 гривні 24 копійки, судових витрат в сумі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн. - не підлягає примусовому виконанню. ПАТ «[PERSON] Аваль» зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], що визнається судом, як визнання відповідачем позовних вимог. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі вище встановлених судом обставин, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, судом встановлено, що необхідність у заходах забезпечення виконання рішення Приморського районного суду міста [PERSON] від 16.05.2011 року по справі №2-178/11, вжитих в рамках виконавчого провадження №48842717, шляхом накладення арешту на усе рухоме та нерухоме майно належне [PERSON], на підставі постанови від 13 червня 2016 року, відпали, у звязку з чим, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині звільнення з-під арешту усе рухоме майно належне [PERSON], номер запису про обтяження №15909561, та звільнення з-під арешту усе нерухоме майно належне [PERSON], номер запису про обтяження №18480103, накладені на підставі постанови Київського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.06.2016 року, винесеної в рамках виконавчого провадження ВП №48842717, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову в частині вимог про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису №18480103 про накладення арешту на нерухоме майно належне [PERSON], та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису №2, зареєстрованого 23.07.2016 року за №15909561, про накладення арешту на усе рухоме майно належне [PERSON], оскільки заявлені вимоги в цій частині є передчасними та позивачем не надано рішення відповідного органу про відмову у виключенні запису про накладення арешту, що підтверджує наявність порушених прав позивача. Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Суд вважає за необхідне одночасно з ухваленням рішення по справі вирішити питання щодо порядку його виконання, встановивши, що рішення суду, у разі набрання ним законної сили, є підставою для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису №18480103 про накладення арешту на нерухоме майно належне [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], накладений на підставі постанови Київського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.06.2016 року постановлену в рамках виконавчого провадження ВП №48842717, та є підставою для виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису №2, зареєстрованого 23.07.2016 року за №15909561, про накладення арешту на усе рухоме майно належне [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], накладений на підставі постанови Київського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.06.2016 року постановлену в рамках виконавчого провадження ВП №48842717. Щодо позовних вимог позивача в частині зняття арешту з рухомого майна, належного [PERSON], яке накладено на підставі постанови Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 червня 2014 року, винесеної в рамках виконавчого провадження №43826069, шляхом виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна Запису № 1, зареєстрований 08 липня 2014 року о 12:10:00 за № 14438952, суд зазначає наступне. Позивач в обґрунтування позовних вимог в цій частині посилається на те, що 08.07.2014 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за реєстровим №14438952, запис №1, зареєстровано обтяження арешт рухомого майна, яке належить [PERSON], з зазначенням ідентифікаційного номеру належного [PERSON] У звязку з чим, позивач стверджує, що до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було помилково внесено відомості про обтяження майна [PERSON] відповідно до постанови державного виконавця від 27.06.2014 року, якою було накладено арешт та заборону відчуження майна щодо іншої особи. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З наданих до суду документів судом встановлено, що 13 березня 2012 року Приморським районним судом міста [PERSON] видано також виконавчий лист №2-178/11 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» грошових коштів в сумі 1302433 гривні 24 копійки. На підставі вказаного виконавчого листа головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №43826069. 27.06.2014 року головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження ВП №43826069, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON]. Згідно з наданого до суду витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №52895075 від 19.07.2017 року судом встановлено, що на підставі вказаної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.06.2014 року, 08.07.2014 року за реєстраційним №14438952 зареєстровано обтяження, запис №1, вид обтяження арешт рухомого майна, у відношенні [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с.5). У відповідності до ч. 3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 5,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивач в підтвердження порушень її прав щодо наявності вказаного запису про обтяження у вигляді арешту, в якому міститься ідентифікаційний номер виданий на її імя, посилається саме на вказаний витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №52895075 від 19.07.2017 року. З наявної в матеріалах цивільної справи довіреності від 10.08.2017 року, виданої [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за №471, вбачається, що приватним нотаріусом посвідчено особисті данні громадянки [PERSON], а також належність їй ідентифікаційного номеру [NUMBER]. У звязку з чим, судом встановлено, що дійсно у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься запис №1, вид обтяження публічне обтяження, тип обтяження арешт рухомого майна, зареєстроване 08.07.2014 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.06.2014 року ВП №43826069, у відношенні [PERSON], в якому помилково зазначено ідентифікаційний номер належній [PERSON]. Однак, суд не вбачає підстав для звільнення з-під арешту рухоме майно, накладене постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 червня 2014 року, винесеної в рамках виконавчого провадження №43826069 , шляхом виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна Запису № 1, зареєстрованого 08 липня 2014 року о 12:10:00 за № 14438952, оскільки, як встановлено судом, вказаний запис про обтяження, внесений на підставі зареєстрованого обтяження арешту рухомого майна на підставі вказаної постанови державного виконавця від 27.06.2014 року, яка винесена в рамках виконавчого провадження ВП №43826069 у відношенні боржника [PERSON]. У звязку з чим, суд зазначає, що наявність у внесеному запису №1 помилки, а саме у невірному зазначенні ідентифікаційного номеру боржника, не підтверджує належність вказаного обтяження саме [PERSON] та не може бути підставою для звільнення з-під арешту усього майна, накладеного на підставі постанови Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 червня 2014 року, у відношенні іншого боржника. Крім того суд зазначає, що внесення відомостей до Державного реєстру обтяжень рухомого майна передбачено Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України\~від 05 липня 2004 року за № 830. У відповідності до п.10-15 вказаного Порядку передбачено, що запис про обтяження рухомого майна вноситься до Реєстру в день прийняття заяви. Датою державної реєстрації обтяження рухомого майна вважається дата та час внесення запису до Реєстру. Про внесення до Реєстру запису про обтяження рухомого майна реєстратор видає обтяжувачу чи уповноваженій ним особі примірник витягу. Другий примірник витягу реєстратор протягом п'яти днів надсилає боржнику. У разі виявлення у витягу помилки, допущеної реєстратором, обтяжувач чи уповноважена ним особа письмово повідомляють у п'ятиденний строк про це реєстратора, який перевіряє відповідність відомостей Реєстру інформації, наведеній у заяві про обтяження рухомого майна. Якщо факт невідповідності підтверджено, реєстратор безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення. У разі виявлення у витягу помилки, допущеної з вини обтяжувача чи уповноваженої ним особи, вони можуть звернутися до реєстратора із заявою про внесення змін до запису. У разі виявлення боржником у витягу помилки він письмово повідомляє у п'ятиденний строк обтяжувача чи реєстратора. Реєстратор після отримання заяви від боржника про допущення помилки перевіряє відповідність відомостей Реєстру інформації, наведеній у заяві, та у разі підтвердження такого факту виправляє помилку і повідомляє обтяжувача та боржника про внесення змін до запису. Якщо помилка допущена з вини обтяжувача, реєстратор повідомляє обтяжувача про необхідність внесення змін до запису. Обтяжувач чи уповноважена ним особа протягом двох робочих днів з дня отримання від боржника заяви про допущення у витягу помилки з вини реєстратора повинен письмово повідомити про це реєстратора чи звернутися до нього із заявою про виправлення допущеної помилки у Реєстрі. Позивачем до суду не надано доказів звернення до обтяжувача Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (на цей час Малиновський відділ державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області) з відповідною заявою про виправлення допущеної помилки у Реєстрі. На підставі вищевикладеного, суд вважає вимоги [PERSON] в частині зняття арешту з рухомого майна, яке належить [PERSON], накладеного на підставі постанови Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 червня 2014 року, винесеної в рамках виконавчого провадження №43826069, шляхом виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна Запису № 1, зареєстрований 08 липня 2014 року о 12:10:00 за № 14438952, безпідставними та необґрунтованими, у звязку з чим задоволенню не підлягають. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем у позові не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у звязку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial