Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.05.2015 р. звернувся до суду із вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення 2 105 000,00 грн. боргу, посилаючись на те, що 26.11.2014 р. між ними було укладено договір про наміри, за умовами якого взяв на себе зобов'язання забезпечити позитивний результат розгляду на засіданні секції Науково-технічної ради Мінрегіону України «Містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів та виробів» питання про погодження відхилень ДБН при будівництві багатоквартирного житлового будинку з мансардою та вбудованими приміщеннями за адресою: м. Київ, вул. М.Соловцова, 2Б, відповідач зобов'язався передати йому 100 000,00 доларів США, й для забезпечення виконання умов договору грошові кошти у зазначеному розмірі були покладені у банківській сейф КБ «Преміум», за домовленістю між ними строк виконання зобов'язання був визначений 5.12.2014 р., у разі невиконання своїх зобов'язань у цей строк йому надавався ще один календарний місяць для виконання обов'язку, та 30.12.2014 р. він виконав зобов'язання повністю та надав підтвердження цього відповідачу. Заперечуючи, відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати на підставі п.5 ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України недійсним договір про наміри від 26.11.2014 р., посилаючись на те, що, дійсно, 26.11.2014 р. між ними було укладено договір, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання забезпечити позитивний результат розгляду на засіданні секції Науково-технічної ради Мінрегіону України «Містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів та виробів» питання про погодження відхилень ДБН при будівництві багатоквартирного житлового будинку з мансардою та вбудованими приміщеннями за адресою: м. Київ, вул. М.Соловцова, 2Б, для забезпечення своїх намірів та на виконання умов договору він передав [PERSON] 32 000 доларів США, або кошти у сумі 675 200,00 грн., як авансовий платіж, та поклав 100 000,00 доларів США у банківський сейф КБ «Преміум», тим самим повністю забезпечивши покладені на [PERSON] зобов'язання. 5.12.2014 р. [PERSON] не виконав умови договору, посилаючись на обмаль часу, тоді він зрозумів, що відповідач навіть не намагався виконати свої зобов'язання, оскільки не звертався до нього за довіреністю, яку мав би отримати, не витребовував жодних документів та матеріалів, які б могли допомогли у процесі захисту його інтересів на засіданні секції, тим самим не прагнув реального настання правових наслідків, обумовлених договором, тому договір суперечить нормам ЦК України. Відповідач [PERSON] на підставі ст.216 ЦК України просить зобов'язати [PERSON] повернути 32 000,00 доларів США авансового платежу, або кошти у сумі 675 200,00 грн., визнати [PERSON] винною стороною, зобов'язавши останнього відшкодувати збитки у подвійному розмірі, а саме: 32 000,00 доларів США, або кошти у сумі 675 200,00 грн., відшкодувати 50 000,00 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON], посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, зустрічні вимоги [PERSON] не визнав з тих же підстав. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала зустрічні вимоги [PERSON], посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві, позовні вимоги [PERSON] не визнала, посилаючись на безпідставність його вимог. Суд, вивчивши надані докази, вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідка [PERSON], вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Встановлено, що 26.11.2014 р. між позивачем [PERSON] (продавець), та відповідачем [PERSON] (покупець) було укладено договір про наміри, яким покупець передав, а продавець отримав 32 000,00 доларів США для виконання обов'язку, викладеного в п.2 договору (п.1 договору), й прийняв на себе зобов'язання в строк до 28.11.2014 р., включно, забезпечити позитивний результат розгляду на секції Науково-технічної ради Мінрегіону України «Містобудування та архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів та виробів» питання про погодження відхилень ДБН при будівництві багатоквартирного житлового будинку з мансардою та вбудованими приміщеннями за адресою: м. Київ, вул. М.Соловцова, 2Б (п.2 договору); за домовленістю сторін у договорі визначено, що у випадку невиконання продавцем обов'язку в строк до 28.11.2014 р., включно, даний строк автоматично продовжується до 5.12.2014 р., включно, (п.3 договору), та продавець має один календарний місяць для виконання обов'язку (п.6 договору). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Посилання відповідача [PERSON] в зустрічній позовній заяві, його представника [PERSON] в судовому засіданні на ті обставини, що [PERSON] начебто немає ніякого відношення до отримання рішення та не міг мати через відсутність законних підстав бути представником [PERSON] в компетентних органах, на підтвердження чого за клопотанням представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні було допитано свідка [PERSON], суд не приймає до уваги та до показів свідка [PERSON] ставиться критично, оскільки умовами укладеного договору не передбачено ані порядку, ані способи його виконання, ані необхідності отримання будь-яких додаткових документів, зокрема, довіреності, тобто угодою не передбачено порядку досягнення необхідного [PERSON] результату, й головною метою укладеної угоди є: отримання результату, при цьому [PERSON] обумовлений договором результат досягнув, виконавши взяті на себе зобов'язання в строки, передбачені договором, тому у суду відсутні підстави для визнання договору про наміри від 26.11.2014 р. недійсним, відсутні підстави для задоволення інших вимог зустрічного позову [PERSON], в судовому засіданні не надано жодного доказу, що зазначена угода суперечить нормам ЦК України. В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження факту заподіяння [PERSON] моральних чи фізичних страждань, заподіяних будь-якими діями відповідача [PERSON], тому в задоволенні вимог про відшкодування 50 000,00 грн. моральної шкоди слід також відмовити. При цьому в судовому засіданні встановлено, що в період дії договору про наміри [PERSON] не дотримувалася його умов; станом на 30.12.2014 р. має заборгованість перед [PERSON] у сумі 68 000,00 доларів США, або 100 000,00 - 32 000,00, що за курсом Нацбанку України еквівалентно 1 072 261,81 грн. Суд, враховуючи викладене, знаходить позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, в судовому засіданні доведеними, при цьому, враховуючи передачу позивачу грошових коштів у сумі 32 000,00 доларів США, або авансового платежу, на його користь слід стягнути 68 000,00 доларів США, що за курсом Нацбанку України станом на 30.12.2014 р. еквівалентно 1 072 261,81 грн. На підставі ст.88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені судові витрати [PERSON] у розмірі 3 654,00 грн. На підставі ст.ст.215,216,525,526,533,610,629 ЦК України,

Outcome: partial