Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 лютого 2019 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що [INFO] року померла її баба, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]; земельні ділянки площею 0,25 га та 0,0510 га, які розташовані в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 4,46 га, що розташована на території Городище-Пустоварівської сільської ради, Володарського району Київської області. На даний час позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на спадкові земельні ділянки та житловий будинок втрачені, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначені спадкові земельні ділянки та житловий будинок, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач в позовних вимогах просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. По справі встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-22); земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.23); земельна ділянка площею 0,0510 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.24); земельна ділянка площею 4,46 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.25). Позивач [PERSON], [INFO], є онукою померлої [PERSON], що стверджено письмовими доказами в матеріалах справи (а.с.7-9,11). Відповідач [PERSON], [INFO], є сином померлої [PERSON] та батьком позивача [PERSON]. Державний нотаріус Дяченко Л.Є. надала до суду інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, з якої вбачається, що спадкова справа після померлої [INFO] року [PERSON] не заводилась. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у зв'язку з тим, що державні акти на спадкові земельні ділянки та правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок було втрачено, тож приватним нотаріусом Бабак В.С. їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно (а.с.30), тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 26.03.2019 року, на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], право власності не зареєстровано. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved