Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивач 26.04.2019 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати звернення з позовом до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначила, що перебувала у зареєстрованому 16 жовтня 2004 року шлюбі, який на підставі рішення суду було розірвано у 2012 році, від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , який народився [INFO] , що знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, внаслідок чого вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 травня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 12.06.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, в якомі він просив у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з тим, що ним аліменти на утримання дитини сплачуються у добровільному порядку за спільною домовленністю з позивачем, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 16 жовтня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16.10.2004 року. Даний шлюб розірвано на підставі рішення суду від 31.07.2012 року. Позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.09.2006 року. Згідно дублікатів квитанцій ПАТ Приватбанк на рахунок одержувача - [PERSON] сплачувались грошові кошти 29.04.2018 року - 1005,03 грн., 31.05.2018 року - 1005,03 грн., 29.06.2018 року -1005,03 грн., 30.07.2018 року - 1005,03 грн., 31.08.2018 року - 1005,03 грн., 25.09.2018 року - 3417,09 грн., 30.10.2018 року - 1809,05 грн., 30.11.2018 року - 1809,05 грн., 30.12.2018 року - 1809,05 грн., 31.01.2019 року - 1809,05 грн., 31.03.2019 року - 2110,55 грн., 30.04.2019 року - 2110,55 грн., 30.05.2019 року - 2110,55 грн., Відповідач інших утриманців не має, є працездатною людиною, відомостей про тяжкий стан здоров`я, перебування на обліку, наявність хронічних захворювань суду не надано. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання сина, то кошти на його утримання (аліменти) присуджує суд. За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, СК України визначає можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою одержувача аліментів та не пов`язує це з заявою платника аліментів та мінливості його доходу. Матеріали справи не містять доказів наявності передбачених частиною першою статті 184 СК України обставин для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, позивач наполягає саме на стягненні аліментів відповідно до ст. 183 СК України, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у частці від усіх видів його заробітку (доходів). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 26 квітня 2019 р. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 02 липня 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved