Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач 27.05.2016р. звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 18.01.2010 року на будинковолодіння №169 по вулиці без назви в с.Горбачі Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 90.3 м.кв., житловою 63.0 м.кв., допоміжною 27.3 м.кв. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що його батьками були [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження позивача, видане сільською радою с.Горбачі Пустомитівського району 17.06.1959 р. актовий запис від 17.06.1959р. №16. Мати позивача [PERSON] за свого життя у нотаріальному порядку у Дмитрівській сільській раді Пустомитівського району 12.09.1994р. склала заповіт на ім»я позивача, станом на даний час цей заповіт не змінений і не скасований, про що є запис уповноваженої особи на тексті заповіту. Спадкове майно складається із будинковолодіння №169 в с.Горбачі Пустомитівського району Львівської області по вулиці без назви. Про цей факт свідчить довідка Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 30.03.2016р. №317, а також технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 05.03.2010 року. Згідно довідки Дмитрівської сільської ради від 30.03.2016р. №317 позивач зареєстрований і постійно проживає в будинку, що рахується за його матірю, на день її смерті і по даний час продовжує проживати в ньому. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Однак через те що мати за свого життя не встигла оформити та отримати правовстановлюючого документу на належне ій нерухоме майно позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інших спадкоємців за заповітом чи за законом на спадкове майно матері немає. У відведений строк позивач не отримав документу про право на спадщину, а тому не виключено, що такого спору немає, але згідно ст.386 ЦК України звертається із цим позовом до суду, так як наявність субєктивного права в нього не підтверджено. Даний позов підлягає до розгляду за правилами судового провадження ще і через те, що у зв»язку з відсутностю правовстановлюючого документу на будинок позивач не має законних підстав для звернення до нотаріальної контори на предмет отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки згідно п.4.15 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами тільки після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Однак згідно ч.3 ст.1296 ЦК України «Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину». Позивач в судове засідання не явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Відповідачка, рідна сестра позивача [PERSON], в судове засідання не зявилася, подала заяву в якій зазначила, що не заперечує проти пряйняття спадщини рідним братом за заповітом після смерті іхньої матері, справу просить слухати у її відсутності. При ухвалення рішення суд керувався тим, що згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у шестимісячний строк для прийняття спадщин позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Згідно ст.ст.328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. А ст.3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось.

Outcome: approved