Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 вересня 2014 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що [INFO] померла [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 2,880 га, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 018657. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт на спадкову земельну ділянку втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначену спадкову земельну ділянку, після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Представник відповідача позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.4). 06 березня 2000 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON], все своє майно (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 2,880 га, яка складається із земельної ділянки площею 2,580 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки площею 0,300 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що в сукупності становить земельну ділянку площею 2,880 га, яка розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 018657. Позивач [PERSON], [INFO] є спадкоємцем за заповітом (а.с.5). Приватний нотаріус [PERSON] надав до суду спадкову справу, з матеріалів якої вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на спадкову земельну ділянку не видавалось. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у зв'язку з тим, що державний акт на спадкову земельну ділянку втрачено (а.с.12), що стверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій приватного нотаріуса [PERSON] (а.с.10). Дані обставини перешкоджають позивачу отримати свідоцтво про право власності на спадщину, тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved