Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач 20.03.2014 року звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору. При цьому посилається на те, що 12.05.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого останньому було надано кредит у розмірі 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % річних на суму залишку заборгованості. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 27.02.2014 р. становить: 15507,12 грн. - заборгованість за кредитом та відсотками, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 775,36 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути на свою користь вказаний борг та сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримував, просив позов задоволити з підстав, зазначених в ньому. Відповідач в судовому засіданні 09.09.2014 року проти задоволення позову заперечував, просив застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог. Письмові заперечення долучені до матеріалів справи (а.с. 26-27). В судове засідання 15.10.2014 року відповідач не з'явився, направив до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з відрядження. При цьому докази поважності неявки в судове засідання не надав. Враховуючи, що відповідач не надав докази поважності неявки в судове засідання, в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.05.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого останньому було надано кредит у розмірі 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % річних на суму залишку заборгованості. З умовами надання кредиту позичальник ознайомлений (а.с.9,15). Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 27.02.2014 р. становить: 15507,12 грн. - заборгованість за кредитом та відсотками, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 775,36 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується змістом долученого до позову розрахунку заборгованості (а.с. 6-8). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України як наслідок порушення позичальником умов договору - прострочення повернення чергової частини, встановлено право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту ст. 610 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З огляду на викладене, суд встановлює, що відповідач допустив неналежне виконання зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частинами 1,5 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов'язаннями з визначеним строком виконання - зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Зі змісту п. 5.4 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що строк погашення за кредитом відбувається наступним чином: строк погашення відсотків - щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Згідно відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» № 30.1.0./2-10101002/2994 від 09.10.2014 року картка, видана на ім'я відповідача, мала термін дії до 01.07.2008 року. Доказів про те, що відповідачу видавалась нова картка, після закінчення строку дії попередньої, суду не надано, що є обов'язком позивача. Таким чином, суд дійшов висновку, що в зобов'язанні, яке виникло між сторонами, строк його виконання встановлено не пізніше 01.07.2008 року, від якого розпочався перебіг строку позовної давності, в межах якого позивач мав право звернутись до суду за захистом порушеного права. З даним позовом позивач звернувся 20.03.2014 року, тобто з пропуском загального трирічного строку позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в позові. Враховуючи, що строк позовної давності звернення до суду з позовом позивачем пропущений, відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності, суд відмовляє в задоволенні позову у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed