Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з 18.05.2003 року по 10.02.2011 року перебувала із відповідачем у шлюбі, від якого 14.05.2004 року народився син [PERSON] та 23.06.2006 року дочка [PERSON], діти в даний час проживають з нею. Рішенням Сторожинецького районного суду з відповідача на утримання дітей стягнуто аліменти в розмірі по 250 гривень в місяць, однак вказаних грошей не вистачає для утримання дітей. Відповідач на збільшення аліментів не погоджується, хоча має дохід, він є інвалідом третьої групи та отримує пенсію, тому, як вважає позивач має можливість сплачувати аліменти у частині від отриманої пенсії. Позивач просила змінити порядок стягнення аліментів та стягувати з відповідача на утримання дітей аліменти у частині від отримуваного доходу у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 1/2 частини прожиткового мінімуму, встановлено для дітей відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] направили письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направивши письмове заперечення на позов. Від представника відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутності. В запереченні на позов відповідач просив відмовити у задоволенні позову, так як не вбачає підстав для зміни виду та розміру аліментів, посилаючись на те, що у позивачки з моменту ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, матеріальний стан покращився, її витрати зросли, що підтвердується копією договору про сплату пайових внесків. А його майновий стан навпаки - погіршився, погіршився і стан його здоров'я, тому вважає позицію позивача хибною. Дослідивши письмові докази по справі судом встановлено фактичні обставини справи і відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що згідно Свідоцтв про народження (а.с. 4-5) виданих виконкомом Комарівської сільської ради, матірю [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] є позивач, а батьком - відповідач, який у відповідності до ст.180 СК України, проживаючи окремо від сімї, зобов'язаний утримувати дітей до досягнення нею повноліття, нарівні із матірю. Рішенням Сторожинецького районного суду від 10.01.2011 року по справі №2-48/11 стягнуто із відповідача [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей сторін, аліменти в розмірі по 250 гривень на кожну дитину щомісяця. Відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оцінивши наявні обставини і докази, які свідчать про зміну матеріального становища, що є підставою для зміни визначеного судом розміру аліментів, суд знаходить, що така зміна є можливою і необхідною. Із рішення Сторожинецького районного суду від 10.01.2011 року, вбачається, що судом встановлені певні обставини, які слугували підставою для визначення розміру аліментів до стягнення із [PERSON], а саме судом враховано, що відповідач ніде не працював, тому аліменти визначались в твердій громовій сумі. Відповідач в даний час має постійний дохід, отримує пенсію, що є зміною його матеріального становища, вказане свідчить про законодавчо можливий перегляд раніше визначеного розміру аліментів. Статтею182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність майна, витрати платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достанім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Всі вказані в ст.182 СК України обставини судом враховуються та крім цього суд бере до уваги, що статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2017 рік встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років, в сумі 1777 гривень Діти відповідача перебувають саме в такому віці, а відповідно мають право на матеріальне забезпечення саме в такому розмірі, яке їм зобовязані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, її батьки. Тобто, обовязок забезпечення дітям, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму, лежить в рівній мірі як на батькові так і на матері дітей, виходячи з чого, суд знаходить запрошений позивачем розмір аліментів, справедливим і можливим до стягнення із відповідача. Суд вважає, що в даному випадку розмір аліментів має складатися із половини прожиткового мінімуму дитини і такий розмір аліментів в сукупності із обовязком матері по утриманню дитини буде забезпечувати встановлений Законом прожитковий мінімум дітям сторін. Суд вважає, що підстав для стягнення із відповідача аліментів в меншому розмірі ніж законодавчо визначений розмір, немає. При цьому саме інвалідність відповідача сприяє стягненню з нього половини прожиткових мінімумів визначених для його дітей законом. На думку суду, прожитковий мінімум не може бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей сторін, але з огляду на стан здоров'я відповідача витрати на дітей можуть бути обмежені мінімальними їх потребами. Суд при цьому враховує також і доводи відповідача щодо витрат матері дітей. І знаходить, що такі доводи є законодачо не врегульованими по відношенню до стягувача аліментів, однак матеріальний стан матері, в якійсь мірі буде компенсувати дітям недостатність матеріального утримання зі сторони батька. Заперечення ж відповідача щодо неможливості взагалі сплачувати аліменти у визначеному Законом розмірі, на думку суду є не обгрунтовані, оскільки відповідач являючись молодою людиною і маючи обовязок на утримання своїх дітей, має можливість це робити але ухиляється посилаючись на видумані підстави. Судові витрати суд покладає на відповідача, у звязку з тим, що діти проживають з матірю, а у відповідача не встановлені будь-які інші грошові чи аліментні обовязки.

Outcome: approved