Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Олександрійської міської ради та [PERSON] , в якому просить визнати за ним права забудовника на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначила, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку по [ADDRESS] , збудованого нею відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва від 05.05.1966 року. [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після своєї матері. Спадщину він прийняв, але постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в правовстановлюючих документах на будинок, адресою будинку є : [ADDRESS] , в той час, як згідно архівної довідки КП «ОМБТІ» та технічного паспорту житловий будинок фактично розташований за адресою : [ADDRESS] . Крім того, право власності за спадкодавцем не було зареєстровано у встановленому законом порядку. Відповідно до Рішення Олександрійської міської ради №583 від 11.10.1966р. та Акту від 02.11.1966р. [PERSON] та її співмешканцю [PERSON] було виділено під забудову земельну ділянку площею 600 кв.метрів по [ADDRESS] , що підтверджується рішенням та Актом. Відповідно до Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 05.05.1967р. , [PERSON] та [PERSON] було надано право збудувати одноповерховий трикімнатний житловий будинок. [PERSON] своїм правом забудовника не скористався, через короткий проміжок часу припинив співмешкати з матір`ю позивача та створив іншу сім`ю. Участі в будівництві він не приймав та долею земельної ділянки не цікавився. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується листом Олександрійського міськрайонного відділу ДРАЦС від 13.04.2020р. Співвідповідачем в даній справі вказаний його син - [PERSON] , який теоретично може бути його правонаступником. Мати позивача , одноособово здійснювала будівництво житлового будинку та остаточно завершила його в 1974 році, що підтверджується технічним паспортом на будинок та довідкою голови квартального комітету. Будівництво здійснювалося відповідно до генплану та проекту, затверджених відділом будівництва та архітектури. По закінченню будівництва 13.09.1974р. мати [PERSON] зареєструвала своє місце проживання в цьому будинку , що підтверджується домовою книгою. При цьому, в період будівництва здійснювалася перенумерація будинків по [ADDRESS] та номер [ADDRESS] змінився на [ADDRESS] і реєстрацію місця проживання спадкодавця здійснено вже за новою адресою : [ADDRESS] , де спадкодавець і проживала до дня своєї смерті. Спроби відшукати рішення, на підставі якого здійснено перенумерацію, позитивного результату не принесли. Архівний відділ Олександрійської міської ради повідомив, що рішення виконкому Олександрійської міської ради за період, що передує 1989 року, передано на зберігання до Державного архіву Кіровоградської області, що підтверджується листом від 06.02.2020р. Державний архів Кіровоградської області надав архівну довідку, відповідно до якої у документах архівного фонду «Олександрійська міська рада народних депутатів та її виконавчий комітет» у протоколах засідання виконавчого комітету за 1967-1973роки рішення про перенумерацію будинків по [ADDRESS] відсутні. Однак, той факт,що перенумерація дійсно мала місце та будинок по [ADDRESS] в більш ранні періоди мав адресу [ADDRESS] підтверджується довідкою №158 від 10.06.2020р. голови квартального комітету №2. На підтвердження факту перенумерації та на підтвердження того, що будинок [ADDRESS] є саме тим будинком, що згідно генплану мав [ADDRESS], свідчить і те, що на сьогоднішній день по задній межі земельна ділянка по [ADDRESS] межує з земельною ділянкою по [ADDRESS] . В той же час згідно генплану 1966 року з земельною ділянко по [ADDRESS] . Це вказує на те, що після 1966 року відбулася перенумерація, яка й привела до «зміщення» ділянок по номерам. Отже, земельна ділянка, виділена спадкодавцю відповідно до Рішення Олександрійської міської ради №583 від 11.10.1966р. та Акту від 02.11.1966р. та земельна ділянка по [ADDRESS] є однією і тою ж самою земельною ділянкою, на якій спадкодавцем здійснено будівництво будинку. Мати позивача належним чином господарювала в будинку та утримувала його, в 1983 році нею було проведено водопровід на подвір`я будинку, що підтверджується Технічними умовами №4072 від 01.11.1983р. Однак,здійснюючи будівництво згідно із законом, спадкодавець за життя не встигла здійснити введення будинку в експлуатацію , в БТІ його не зареєструвала, свідоцтво про право власності не отримала. Тому за захистом своїх спадкових прав [PERSON] вимушений звернутись до суду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та у зв`язку з визнанням відповідачами позову просила ухвалити рішення по суті справи у підготовчому засіданні. [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. У заяві вказав, що усі обставини викладені у позовній заяві [PERSON] відповідають дійсності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити . Представник Олександрійської міської ради Кіровоградської області також до суду не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Заперечень щодо задоволення позову не має. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Враховуючи, що відповідачі позовні вимоги визнали, подавши відповідні заяви, суд у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] ,що підтверджується свідоцтвом про смерть. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 18.11.2019 року в справі №398/2776/19 було вирішено : встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , яка померла [INFO] ; визначити [PERSON] [INFO] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили. Рішення суду 24.12.2019 року набрало законної сили. Спадщину [PERSON] прийняв, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву, однак постановою приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Куліш Л.Г. від 22.05.2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в правовстановлюючих документах на будинок адресою будинку є : [ADDRESS] , в той час, як згідно архівної довідки КП «ОМБТІ» та технічного паспорту житловий будинок фактично розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, право власності спадкодавця не зареєстроване, що унеможливлює видачу витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та видачу свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до Рішення Олександрійської міської ради №583 від 11.10.1966 року та Акту від 02.11.1966 року [PERSON] та [PERSON] було виділено під забудову земельну ділянку площею 600 кв.метрів по [ADDRESS] . Відповідно до Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 05.05.1967року , [PERSON] та [PERSON] було надано право збудувати одноповерховий трикімнатний житловий будинок. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується листом Олександрійського міськрайонного відділу ДРАЦС від 13.04.2020 року. Будівництво житлового будинку та остаточне його збудування було завершено в 1974 році, що підтверджується технічним паспортом на будинок, та довідкою голови квартального комітету. Будівництво здійснювалося відповідно до генплану та проекту, затверджених відділом будівництва та архітектури. По закінченню будівництва 13.09.1974року [PERSON] зареєструвала своє місце проживання в цьому будинку, що підтверджується домовою книгою. В період будівництва здійснювалася перенумерація будинків по [ADDRESS] та номер [ADDRESS] змінився на [ADDRESS] і реєстрацію місця проживання спадкодавця здійснено вже за новою адресою : [ADDRESS] , де [PERSON] і проживала до дня своєї смерті. Той факт, що перенумерація дійсно мала місце та будинок по [ADDRESS] в більш ранні періоди мав адресу [ADDRESS] підтверджується довідкою №158 від 10.06.2020р. голови квартального комітету №2. Факт здійснення будівництва будинку матір`ю позивача одноособово без участі [PERSON] визнано відповідачем [PERSON] , тому він в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Здійснивши будівництво будинку, спадкодавець за життя не встигла здійснити введення будинку в експлуатацію , в БТІ його не зареєструвала, свідоцтво про право власності не отримала. Приймаючи рішення, суд керується наступним. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припиняються внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.3 ст.331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки, як забудовника входять до складу спадщини. Згідно роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі № 24-753/04-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України є неможливим. А тому, у такому випадку необхідно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Із наданих позивачем документів судом встановлено, що на момент смерті у спадкодавця, було наявне право забудовника відносно житлового будинку , який було збудовано нею на відведеній для цього в установленому законом порядку земельній ділянці та відповідно до наданих дозволів на забудову, генплану та проекту. Право забудовника, як майнове право, не припинилося в момент смерті спадкодавця та входить до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . Реалізувати своє право на спадщину позивач може лише в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідачі позовні вимоги визнали та не заперечують проти їх задоволення. Суд приймає визнання відповідачами позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, враховуючи перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивача, суд вважає за можливе захистити їх шляхом визнання за ним права забудовника на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] .

Outcome: approved