Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із зазначеним позовом, який згодом було уточнено (а.с.45-48). В обґрунтування вимог зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . 27.03.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано за рішенням суду. В подальшому позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться фізичним та духовним розвитком доньки, не піклується про стан її здоровя? не приймає участь в утриманні дитини. Вихованням та утриманням неповнолітньої [PERSON] , [INFO] займається матір. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2011 року з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно. Визначенні за рішенням суду аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, відповідач з у добровільному та порядку не сплачує, має заборгованість, крім того, визначений за рішенням суду розмір аліментів позивач вважає замалим у зв`язку із інфляцією та зростом цін. За таких підстав, в позові просить позивачка позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та збільшити розмір аліментів визначений рішенням з твердої грошової суми 600 гривень на 3000 гривень. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду, а також за заявою представника позивача позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів залишено без розгляду. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлений вчасно та належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 22.11.2021 року. Представники третіх осіб Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району та Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району у судове засідання не зявилися, заяв та клопотань від них не надходило. Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Нововоронцовської селищної ради Бериславського району Херсонської області у судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що 13.09.2008 року Осокорівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області було зареєстровано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис № 06, який за рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2012 року розірвано (а.с.10). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 8). Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2011 року з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно (а.с.9). Сторони проживають окремо одне від одного з 2011 року. 23.01.2021 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зареєстровано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис № 14. Після укладення шлюбу змінено прізвище позивача на « [PERSON] » (а.с.13). Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться фізичним та духовним розвитком доньки, не піклується про стан її здоровя? не приймає участь в утриманні дитини. Доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дитини: [PERSON] , [INFO] підтверджується висновком Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Нововоронцовської селищної ради Бериславського району Херсонської області щодо позбавлення батьківських прав № 02-21/486 від 01.10.2021 (а.с. 71-72). Про відсутність зацікавленості відповідача у піклуванні про власну дитину та у її вихованні свідчать наступні письмові докази. Так, згідно із змісту довідки № 75 виданої Запорізькою гімназією № 85 Запорізької міської ради від 15.04.2021 року вбачається, що [PERSON] самостійно виховує доньку [PERSON] , [INFO] . Батько [PERSON] участі у вихованні дитини не бере (протягом навчання дитини у закладі з вчителями та класним керівником зв`язок не підтримував, після занять дитину ніколи не забирав) (а.с.12) Визначенні за рішенням суду аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини, відповідач у добровільному та порядку не сплачує Відповідно до розрахунку заборгованості виданого державним виконавцем відділу державної виконавчої Новоронцовського районного управління юстиції сукупний розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів з жовтня 2018 року по квітень 2021 року складає 66100 грн. 00 коп. (а.с.15). У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Згідно зі ст.164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно вимог ст.ст. 150, 155, 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток та утримувати своїх неповнолітніх дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Крім того, відповідно до ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини

Outcome: partial