Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 квітня 2014 року звернувсь з названим позовом до суду, в якому вказав, що він уклав з відповідачем договір позики. В установлені строки відповідач [PERSON] борг не повернув. Відповідно до розрахунку сума боргу складає 6171 гривня 35 копійок. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення та відсотки річних від простроченої суми в розмірі 6171 гривня 35 копійок та судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок. Позивач подав до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги, посилаючись на обставини які викладенні в позовній заяві, просив суд розглядати справу без його участі та вказав, що у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся двічі належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток. Заперечень щодо позову до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що сторони уклали договір позики, згідно якого [PERSON] позичив [PERSON] 6000 гривень на термін до 20.10.2013 року (а.с.6). По закінченню строку згідно договору позики відповідач [PERSON] борг не повернув, тому позивач [PERSON] змушений звернутися до суду для вирішення питання про повернення боргу в судовому порядку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 610 ЦК України вказує, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Ст. 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи інтереси сторін, обставини по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, тому необхідно стягнути з [PERSON] грошові кошти на користь [PERSON] в сумі 6171 гривня 35 копійок та судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved