Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач 15.12.2015 року звернулася в суд з вищевказаним позовом. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 19.09.2012 року між нею та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №910.18186, внаслідок чого вона отримала в цьому банку кредит на купівлю автомобіля. Зазначила, що після цього, 03.09.2015 року, отримала від банку SMS-повідомлення про необхідність сплатити банку штраф у розмірі 4301,31 гривень за те, що вона у порушення умов кредитного договору, ніби-то не надіслала банку договір страхування «КАСКО». Повідомила, що направила банку 17.09.2015 року листа, в якому повідомила про існування чинного договору страхування, про що направила копію поліса цього договору страхування, але в жовтні 2015 року, отримала від банку листа в якому зазначалося про те, що вона повинна все ж таки сплатити штраф банку в розмірі 4301,31 гривень. Посилаючись на свої права споживача, на чинність існуючого укладеного договору страхування, на неправомірність дій відповідача по нарахування їй штрафу, внаслідок чого їй було завдано моральної шкоди, у виді перенесених нервових переживань та душевних страждань, позивач просила суд скасувати нарахований їй відповідачем штраф в розмірі 4301,31 грн., а також просила суд стягнути з ПАТ «Ідея Банк» 5000 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Сторони в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися судом про дату, час і місце судового розгляду справи. Від представника відповідача на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача із запереченням заявлених позовних вимог, з посиланням на факт скасування банком нарахованого штрафу позивачу. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлений позов та, посилаючись на викладені в цьому позові обставини і правові підстави заявлених позовних вимог, просив суд позов задовольнити повністю. У відповідності з вимогами ст.169 ЦПК України, враховуючи заяви сторін, справа розглянута у відсутність позивача та представника відповідача, приймаючи до уваги наявність у справі достатніх фактичних обставин про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Цей висновок суду ґрунтується на наступному: Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, якими передбачено принципи змагальності сторін та обовязок доведеності обставин, кожна сторона повинна довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу позову так і докази в його обгрунтування, так і заперечення позовних вимог. В судовому засіданні за наданими позивачем та його представником доказами встановлено, що 19.09.2012 року між позивачем та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №910.18186, внаслідок чого позивач отримала в цьому банку кредит на купівлю автомобіля. Кредитний договір було забезпечено заставою купленого автомобіля, а також обовязковою умовою кредитного договору було страхування життя позичальника, відповідно до укладеного договору від 19.09.2012 року. Як вбачається з пояснень представника позивача і досліджених в судовому засіданні обставин, 03.09.2015 року позивач отримала від банку SMS-повідомлення про необхідність сплатити банку штраф у розмірі 4301,31 гривень за те, що позивач не надіслала банку договір страхування «КАСКО». 04.09.2015 року позивач направила відповідачу листа, в якому зазначила про отримане від банку SMS-повідомлення, а також послалась на чинність укладеного договору страхування наземного транспортного засобу до 19 вересня 2015 року, в звязку з чим, заявила про безпідставність нарахованого їй банком штрафу та просила його скасувати. В додаток до свого листа, позивач направила банку копію діючого страхового полісу КАСКО. 15.09.2015 року позивач отримала від банку листа, в якому представник банку, посилаючись на наявність у позивача зобовязань, що випливають з кредитних правовідносин, пропонував позивачу подати банку діючий договір КАСКО в акредитованій банком страховій компанії та оплатити до 20.09.2015 року штраф за недотримання умов договору в розмірі 4301,31 гривень. 17.09.2015 року позивач повторно направила банку ще одного листа, в якому повідомила про існування чинного договору страхування, про що направила копії полісів цього договору за 2014-2015 роки, але в жовтні 2015 року, отримала від банку листа в якому зазначалося про те, що позивач повинна все ж таки сплатити штраф в розмірі 4301,31 гривень. З досліджених в судовому засіданні документів також вбачається, що відповідно до §5 п.п. d), е), додатку №2 до кредитного договору №910.18186 від 19.09.2012 року, позивач, як позичальник, була зобовязана забезпечувати безперервність дії страховки КАСКО, полісу обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, договору добровільного страхування життя у акредитованій банком страховій компанії та повідомляти банк про укладення договору шляхом надання копії договорів та квитанцій про сплату страхового платежу, а у випадку невиконання даних умов, банк вправі самостійно та на власний розсуд укладати дані договори, стягнувши із позичальника витрати повязані зі страхуванням, або зараховувати найближчій платіж позичальника за договором у погашення боргу позичальника перед банком за страховим платежем. У разі неподання або несвоєчасного подання позивачем, як позичальником, документів, що підтверджують фінансовий стан позичальника або не подання договору страхування КАСКО, відповідно до умов кредитного договору №910.18186 від 19.09.2012 року, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу в розмірі від 2,5% від початкової суми кредиту за кожний випадок порушення, стягнувши витрати із позичальника. Разом з тим, дослідженні в судовому засіданні обставини свідчать про те, що банком неправомірно було нараховано позивачу, як позичальнику, штраф в розмірі 4301,31 гривні, внаслідок чого банк був вимушений визнати свою помилку і, як вбачається з відповіді банку, що підтверджено представником позивача в судовому засіданні, рішенням керівництва банку від 08.12.2015 року було скасовано нараховані позивачу ці штрафні санкції, про що було повідомлено банком позивачу 16.12.2015 року, а також повідомлено суду у письмовому клопотанні, яке надійшло в судове засідання від представника банку. В звязку з добровільним виконанням відповідачем вимог позивача, ще до подання нею позову до суду, та через мирне врегулювання виниклих спірних між сторонами цього договору правовідносин, зникає необхідність у судовому захисті інтересів позивача у заявлений нею спосіб, а саме у спосіб скасування нарахованого відповідачем штрафу в розмірі 4301,31 гривні, так як відповідач добровільно, самостійно скасував цей нарахований штраф позивачу. Що ж стосується заявлених позовних вимог [PERSON] до відповідача ПАТ «Ідея Банк» про відшкодування моральної шкоди, то ці позовні вимоги також задоволенню не підлягають, як заявлені безпідставно, поскільки відшкодування завданої моральної шкоди можливе тільки у випадках передбачених договором або законом. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, посилається на вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та на порушення його прав, саме, як споживача банківських послуг. Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, але яка була заподіяна небезпечною для життя і здоровя людей продукцією, у випадках передбачених законодавством. Дослідженні же в судовому засіданні умови укладеного між сторонами кредитного договору №910.18186 від 19.09.2012 року, не передбачають підстав та порядку відшкодування такої моральної шкоди сторонам договору. Позивач та його представник в судовому засіданні не послався на норму закону та на умови договору, які регулюють дані правовідносини та які передбачають зобовязання сторін по відшкодуванню моральної шкоди та не надав суду підтверджуючих ці обставини докази. Крім того, позивач не надав суду ніяких належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, що передбачають, як факт наявності таких зобовязань, так і доказів заподіяння йому відповідачем ПАТ «Ідея Банк» моральної шкоди небезпечною для життя і здоровя людей продукцією, у випадках передбачених законодавством, як те передбачено п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» . Законодавством України про захист прав споживачів передбачена можливість відшкодування такої моральної шкоди тільки у випадку її заподіянням життю і здоровю споживача небезпечною для життя і здоровя людей продукцією. Позивач не зазначив обставин заподіяння його життю і здоровю шкоди продукцією, яку відпускав позивачу відповідач по кредитному договору, а тому посилання позивача на перенесені нею нервові переживання і душевні страждання, хвилювання через нарахований банком штраф, на втрачений спокій, суд не може визнати як правову підставу для покладання на відповідача обовязку відшкодувати позивачу цю моральну шкоду, поскільки ці вимоги позивача не ґрунтуються ні на умовах договору, ні на вимогах чинного законодавства. Тому, враховуючи вищевикладене, через безпідставність і недоведеність цієї частини позовних вимог, суд не вбачає також і правових підстав для їх задоволення. На підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи, що позивач, як споживач, звернувся до суду з позовом про захист його прав і був за законом звільнений від сплати судового збору при подачі позову, то з урахуванням відмови у задоволенні позовних вимог, судові витрати по справі, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed