Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач 13.04.20121 звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02 вересня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва (актовий запис № 1025), посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння і розходження поглядів на сімейні відносини, ведення спільного господарства. Від шлюбу мають повнолітніх дітей, які проживають окремо. Як зазначає позивач, сімейне життя не склалося, стосунки між ними почали погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин., а тому збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Ухвалою суду від 22.04.2021 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач 23.06.2021 подала заяву про надання строку для примирення шість місяців. Ухвалою суду від 25.06.2021 року сторонам було надано строк на примирення три місяці. 08.09.2021 позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам, сторони тривалий час мешкають окремо, не ведуть спільне господарство. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02 вересня 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва (актовий запис № 1025), що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Як встановлено в судовому засіданні, примирення між сторонами не досягнуто. Так, позивач у відповіді на відзив, поданої до суду 08.09.2021 року, наполягав на розірванні шлюбу з відповідачем, зазначив про те, що примирення між сторонами не можливе. Таким чином, суд вважає, що причини, на підставі яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved