Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодування посилаючись на те, що [INFO] року відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого його дружина [PERSON] отримала тілесні ушкодження, що спричинили її смерть. Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13.05.2014 року водія автомобіля [NUMBER], [PERSON] визнано винною у вчиненні ДТП. Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1187065 відповідальність [PERSON] застраховано у ПАТ «HACK «Оранта», тому ним було подано заяву про виплату страхового відшкодування та ряд інших документів страховику, однак страховик відмовив йому в отриманні відшкодування шкоди з посиланням на те, що згідно з вироком суду водій добровільно відшкодував завдані збитки, а тому відсутні підстави для здійснення страхової виплати. Вказані твердження страховика є безпідставними, оскільки у вироку суду не вказано за що і в яких межах винна особа відшкодувала завдані збитки. Вина застрахованої за вказаним полісом особи визнана судом, тому ДТП, що сталося [INFO] року, відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є страховим випадком, внаслідок якого у відповідача настає обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування. Смерть потерпілої [PERSON] сталася внаслідок тілесних ушкоджень, що є причиною ДТП, у вигляді набряку та набухання головного мозку, спричиненого відкритим переломом кісток склепіння та основи черепа з розвитком під оболонкових крововиливів та забоєм речовини головного мозку. Пунктом 27.1. ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Смерть [PERSON] сталася [INFO] року, тобто того ж дня, коли відбулося ДТП, на її утриманні на момент смерті знаходились двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] та донька [PERSON]. Передчасна смерть [PERSON] стала важкою психологічною травмою для її рідних та близьких, зокрема і на малолітню доньку, яка погано почала спати, порушився її нормальний спосіб життя, донька постійно плаче, спогади про матір травмують дитячу психіку, дитина стала замкнутою, їй важко стало навчатися та планувати своє майбутнє. А тому просив визнати подію, що мала місце [INFO] року страховим випадком відповідно до полісу №АС/1187065 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стягнути з відповідачана користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 58464 грн. та покласти на відповідача всі витрати, пов'язані з розглядом справи. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала і в своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] 22 січня 2014 року біля 15.30 години керувала технічно справним автомобілем [NUMBER], та рухаючись в сторону м. Чернівці, в районі 101 км + 250 м. автомобільної дороги сполученням «Верховина - Усть-Путила - Вижниця - Сторожинець - Чернівці», порушила вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрала в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не справилася з керуванням автомобіля, виїхала на зустрічну смугу руху з подальшим виїздом за межі проїзної частини дороги, в результаті чого автомобіль перекинувся, а пасажир автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді набряку та набухання речовини головного мозку, спричиненого відкритим переломом кісток склепіння та основи черепа з розвитком підоболонкових крововиливів та забоєм речовини головного мозку, від чого в подальшому померла. Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13.05.2014 року (а.с.11-12) [PERSON] - водія автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Sport» визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Відповідно до полісу АС/1187065 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.14) забезпечено відповідальність будь-якої особи, яка за законних підставах керує транспортним засобом марки «Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. [NUMBER], страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - сто тисяч гривень. Строк дії полісу страхування - з 08 квітня 2013 року по 07 квітня 2014 року. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Суд вважає, що подія, яка мала місце [INFO] року відповідно до полісу № АС/1187065 та ст. 6 вказаного Закону - є страховим випадком, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Статтею 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. На момент смерті у потерпілої [PERSON] було двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON] та син [PERSON], а також батько [PERSON] та мати [PERSON], які досягли пенсійного віку. Батьком дитини [PERSON] є позивач [PERSON] На момент вчинення ДТП позивач в шлюбі з [PERSON] не перебував, що підтвердив представник позивача в судовому засіданні. Позивачем до страховика подано заяву про виплату страхового відшкодування, однак листом відповідача №09-02-09/2952 від 10.07.2014 року відмовлено [PERSON] в отриманні відшкодування шкоди з посиланням на те, що згідно з вироком суду водій добровільно відшкодував завдані збитки, у НАСК «Оранта» відсутні правові підстави для здійснення страхової виплати в даному випадку (а.с.10). Суд вважає, що посилання відповідача в своєму листі на вирок суду щодо добровільного відшкодування збитків є безпідставним, оскільки у вироку суду не зазначено будь-яких сум щодо розміру відшкодованих потерпілим збитків і кому саме була відшкодована така шкода. Відповідно до п. 27.1, п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик здійснює відшкодування шкоди кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Згідно з п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлою становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку становив 1218 грн. Отже, загальний розмір страхового відшкодування всім утриманцям померлої [PERSON] не може бути меншим ніж 43848 грн. (36*1218 грн. = 43848 грн.) та загальний розмір моральної шкоди всім утриманцям померлої [PERSON] не може бути меншим ніж 14616 грн. (12*1218 грн. = 14616 грн.). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, суд вважає, що необхідно визнати подію, що мала місце [INFO] року страховим випадком, та стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 14616 грн. (43848 грн. + 14616 грн. = 58464 грн. /4 утриманців = 14616 грн.), задовольнивши частково позовні вимоги. Також, враховуючи розмір задоволеного позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір відповідно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 176,20 грн., оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial