overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 6.06.2014 р. звернувся до суду і просить зобов'язати публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» належно розглянути його заяви від 7.03.3014 р. та від 14.05.2014 р. і надати повну відповідь, зобов'язати відповідача здійснити комплекс заходів щодо його працевлаштування, стягнути компенсацію моральної шкоди у розмірі 10000 грн., посилаючись на те, що відповідно до опублікованої на сайті http/rabota.ua/ua/company1037/vacancy5297883 інформації про наявність вакансії «експерт зі стягнення проблемної заборгованості» 7.03.2014 р. надіслав відповідачу заяву про прийняття на роботу, у зв'язку з відсутністю відповіді 11.04.2014 р. звернувся до прокуратури, яка скерувала його звернення для розгляду відповідачу; листом відповідача від 30.04.2014 р. йому повідомлено, що для укладення трудового договору необхідно подати документи, передбачені ст.24 КЗпП України. Він, погодившись із такими зауваженнями, заявою від 14.05.2014 р. попросив надіслати йому проект трудового договору, станом на 3.06.2014 р. такого проекту не отримав, не було вчинено інших дій з його працевлаштування. У зв'язку з порушенням законних прав на працю йому завдано моральних страждань, протиправна поведінка відповідача вимагає додаткових зусиль для організації життя. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні представник відповідача публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» Сопун О.Є просила відмовити в задоволенні позову [PERSON], посилаючись на безпідставність його вимог. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Позивач [PERSON], звертаючись до суду за захистом своїх прав про зобов'язання відповідача публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» належно розглянути його заяви від 7.03.3014 р. та 14.05.2014 р. і надати повну відповідь, в позовній заяві стверджує, що відповідачем не надано належної та повної відповіді на такі його заяви, в обґрунтування свої вимог надав суду копії наступних документів: заяв від 7.03.2014 р. на адресу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», якою позивач [PERSON], повідомивши свій номер телефону, що 5.03.2014 р. банком опубліковано інформацію про наявність вакансії, направив відповідачу резюме, просив прийняти на роботу на посаду експерт зі стягнення проблемної заборгованості; скарги від 11.04.2014 р. на адресу прокурора (прокуратури) Галицького району м. Львова, якою позивач [PERSON], повідомивши, що 7.03.3014 р. звернувся до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» із заявою (копію якої додав), що станом на 11.04.2014 р. відповіді не отримав, посилаючись на ст.20 Закону України «Про звернення громадян», оскільки, на його думку, наявне порушення щодо строку розгляду заяви, просив здійснити заходи реагування; листа прокурора Галицького району м. Львова №01/15р-14 від 18.04.2014 р., яким прокурор,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 7.07.2017 року звернувся до суду з позовом , що був уточнений , в якому зазначив , що в 1983 році після закінчення навчання в училищі він був зачислений на роботу столяром в підрозділ тресту «Львівоблсільбуд», який був згодом перейменований на ВАТ «Добробут». В 1987 році за рішенням адміністрації та профкому він вселився та зареєструвався в гуртожитку по вул. Садовій 25 м. , який був на балансі тресту «Львівоблсільбуд», а 12 серпня 2002 р. рішенням адміністрації та профкому ВАТ «Добробуд» йому було виділено закріплену на той час за ним кімнату [ADDRESS]. Як видно з пункту «б» спільного рішення керівництво ВАТ «Добробуд» зобов'язалось просити адміністрацію фірми закріпити за ним вказане житлове приміщення. Він був зареєстрований в зазначеній кімнаті .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 7.09.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що знаходиться у шлюбі з відповідачем з 2 вересня 1995 року, від сумісного життя має повнолітню доньку [PERSON], [INFO] Подружні стосунки припинені з лютого 2009 року. Має намір створити нову сімю. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження родини з відповідачкою неможливо. Спору про спільне майно не має. Просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої вимоги, підтвердив викладені в позовній заяві обставини, просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги , просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечила . Просила його задовольнити. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі , дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 2 вересня 1995 року, що був зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації цивільного стану Головного управління юстиції, актовий запис №1780. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від сумісного життя неповнолітніх дітей не мають. При розгляді справи суд зясував фактичні взаємини позивача та відповідача, бере до уваги той факт, що між сторонами подружні стосунки припинені з лютого 2009 року . Зазначена обставина підтверджується ствердженнями сторін. Суд враховує категоричне небажання сторін подальшого спільного життя. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, збереження родини за таких умов неможливо, укладений між сторонами шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 7 квітня 2020 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який уточнила в поданій до суду 21 квітня 2020 року заяві. Позовна заява обґрунтована тим, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 06.04.2013 шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2020 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала вимоги своєї позовної заяв, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи (а.с. 27), про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 6 квітня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 7 серпня 2020 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що протягом останніх 2 років сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з липня 2019 року. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 27 квітня 2013 року шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 7 серпня 2020 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 27 серпня 2020 року. В судове засідання з розгляду справи по суті позивач [PERSON] не зявилася, але звернулася з заявою про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 27 квітня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 8.09.2014 р. звернулася до суду і просить шлюб з відповідачем розірвати, посилаючись на те, що спільне життя із [PERSON] не склалося, довгий час вони не підтримують подружніх стосунків, не мають спільного бюджету. В судовому засіданні позивач [PERSON], її представник [PERSON] підтримали вимоги позову, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги [PERSON], зробивши про це усну заяву. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 29.04.1984 р., зазначена обставина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 29.04.1984 р. Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених м. Києва. Суд, вивчивши позовну заяву, вислухавши учасників судового розгляду, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що сторони не підтримують сімейні стосунки, не бажають їх відновлювати, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача [PERSON], що має істотне значення, тому шлюб може бути розірваний. При цьому суд також враховує визнання [PERSON] позову [PERSON], ту обставину, що визнання позову відповідачем у справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 8.11.2016 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що він проживає в [ADDRESS], квартира знаходиться у комунальній власності. Відповідач [PERSON] його колишня дружина, яка зареєстрована в квартирі, однак не проживає в спірній квартирі з лютого 2016 року. Їх шлюб розірваний за рішенням суду 22.10.2013 року. Йому як пенсіонеру важко сплачувати комунальні послуги з урахуванням її реєстрації. Просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилою площею квартири [ADDRESS], оскільки не проживає у спірній квартирі більш, ніж 6 місяців без поважних причин. Позивач у судовому засіданні підтримав свої вимоги, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві. Просив задовольнити вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, заперечень суду не надав, позивач не заперечував проти винесення заочного рішення, у зв'язку з чим у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Так в судовому засіданні встановлено, що місце проживання відповідача зареєстровано в [ADDRESS], що знаходиться у комунальній власності та підтверджується довідкою ЛКП «Сяйво» від 7.02.2017р., актами ЛКП «Сяйво», ксерокопією паспорта відповідачка, відомостями з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС. Згідно довідки ЛКП «Сяйво» квартира [ADDRESS] складається з 1 кімнати, жилою площею 19,00 кв.м., загальною - 30,7 кв.м., основним квартиронаймачем є позивач. Як вбачається з заочного рішення Залізничного районного суду м.Львова від 22.10.2013 року шлюб між сторонами розірваний. Актами обстеження від 5.02.2016 р., 12.08.2016 р., 19.10.2016 р., складеними ЛКП «Сяйво», відповідач в спірній квартирі не проживає. Згідно ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім протягом шести місяців. Суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що в спірній квартирі [ADDRESS] відповідачка не проживає більше 6-ти місяців без поважних причин, а тому відповідно до ст. 72 ЖК України її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 8.11.2016 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що він проживає в [INFO], квартира знаходиться у комунальній власності. Відповідач [PERSON] його колишня дружина, яка зареєстрована в квартирі , однак не проживає в спірній квартирі з лютого 2016 року. Їх шлюб розірваний за рішенням суду 22.10.2013 року. Йому як пенсіонеру важко сплачувати комунальні послуги з урахуванням її реєстрації. Просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилою площею квартири [ADDRESS] , оскільки не проживає у спірній квартирі більш, ніж 6 місяців без поважних причин. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав свої вимоги, підтвердив обставини , викладені у позовній заяві, додав, що колишня дружина фактично проживає за кордоном , там працює, комунальні послуги не сплачує. Просив задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] та її представник у судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення позивача , дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Так в судовому засіданні встановлено, що місце проживання відповідача зареєстровано в [INFO], що знаходиться у комунальній власності та підтверджується довідкою ЛКП «Сяйво» від 7.02.2017р., актами ЛКП «Сяйво», ксерокопією паспорта відповідачка, відомостями з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС. Згідно довідки ЛКП «Сяйво» квартира [ADDRESS] складається з 1 кімнати, жилою площею 19,00 кв.м., загальною 30,7 кв.м., основним квартиронаймачем є позивач. Як вбачається з заочного рішення Залізничного районного суду м.Львова від 22.10.2013 року шлюб між сторонами розірваний. Актами обстеження від 5.02.2016 р., 12.08.2016 р., 19.10.2016 р., складеними ЛКП «Сяйво», відповідачка в спірній квартирі не проживає. Згідно до наданих позивачем квитанцій вбачається, що саме він сплачує комунальні послуги за квартиру. Згідно ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім протягом шести місяців. Суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що в спірній квартирі [ADDRESS] відповідачка не проживає більше 6-ти місяців без поважних причин, а тому відповідно до ст. 72 ЖК України її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Крім того, суд не бере до уваги медичні довідки, надані відповідачкою, в яких визначене місце її проживання -квартира [ADDRESS], оскільки вони датовані 13.02.2017 р., тобто після звернення позивача до суду з зазначеним позовом. Крім того, суд також враховує, що будь-яких доказів, як б спростовували доводи позивача про її непроживання в спірній квартирі з лютого 2016 року по день звернення до суду, відповідачкою не надано. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 8 січня 2020 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, наявність сварок, які вчиняє відповідач. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 19 листопада 2005 року шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 8 січня 2020 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2020 року закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання з розгляду справи по суті позивач [PERSON] не зявилася, але звернулася з заявою про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 19 листопада 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 9.09.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що знаходиться у шлюбі з відповідачем з 29 липня 1989 року. Від сумісного життя має сина [PERSON], [INFO]. Протягом останніх 6 років з відповідачкою проживає погано. Вона вчиняє сварки, принижує його честь та гідність. Він неодноразово звертався до суду з позовом про розірвання шлюбу, однак під тиском та впливом відповідачки забирав заяви. Він неодноразово примирявся з відповідачкою, уклав на її імя договір дарування ? частки належній їй квартири. Однак після чергової сварки він пішов з дому. Наміру продовжувати спільне життя з відповідачкою не має. Проживає окремо від неї. Збереження шлюбу вважає недоцільним і таким, що суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просив задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та розгляд справи була попереджена належним чином, причина неявки суду невідома. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 29 липня 1989 року, що зареєстрований Відділом актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради , актовий запис №275. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб. При розгляді справи суд зясував фактичні взаємини позивача та відповідача, бере до уваги той факт, що між сторонами подружні стосунки припинені, спільне господарство сторонами не ведеться, сторони проживають окремо один від одного, подружні стосунки неодноразово припинялись та поновлювались в інтересах сімї , Позивач висловився категоричне про своє небажання проживати з відповідачкою, вважає подальше збереження сімї неможливим. Тому суд приходить до висновку , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, збереження родини за таких умов неможливо, укладений між сторонами шлюб слід розірвати.

Outcome: approved