Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.05.2018 року звернулася у суд із позовом до відповідача [PERSON] міської ради Львівської області, в якому просить визнати за нею право власності на самочинно збудований гараж № 6 (позначений у технічному паспорті літерою А-1) загальною площею 27,8 кв. м., розташований по вул. Героя Олега Ушневича, 26-в у м. Сколе Львівської області, на власній земельній ділянці. Ухвалою судді від 08.05.2018 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою підготовчого судового засідання від 29.05.2018 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Розгляд справи по суті відбувся 21.08.2018 року, без учасників справи. Позов обґрунтовано тим, що позивачу на праві приватної власності у м. Сколе Львівської області по вул. Героя Олега Ушневича належить земельна ділянка площею 0,0033 га. із цільовим призначенням будівництво індивідуального гаража, надану їй у 2016 році органом місцевого самоврядування у порядку використання свого права на приватизацію під уже збудований гараж. У цьому ж році позивач розпочала використовувати зазначену земельну ділянку за цільовим призначенням, так як ще у 2007 році здійснила будівництво гаража. Відповідну проектну документацію позивач не виготовляла і для отримання декларації про початок проведення будівельних робіт не зверталася, оскільки не знала про необхідність вчинення таких дій. Разом з тим, будівництво гаража було завершене ще у 2007 році, на даний час обєкту присвоєний адресний номер гараж № 6 по вул. Героя Олега Ушневича, 26-в у м. Сколе Львівської області, позивач має намір його експлуатувати, а тому, виходячи з неможливості узаконити самочинне будівництво у позасудовому порядку, вона змушений була звернутися до суду із даним позовом за захистом своїх прав на узаконення самочинно збудованого гаража на відведеній у подальшому для цієї мети земельній ділянці. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не зявилася, хоча була завчасно належно повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, подала суду заяву від 21.08.2018 року, в якій просила проводити розгляд справи по суті без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] міська рада Львівської області явку належним чином уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, хоча була завчасно повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, подала суду клопотання від 21.08.2018 року, в якому просила проводити розгляд справи по суті без участі такого представника. Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Державна архітектурно-будівельна інспекція України явку належним чином уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, хоча була завчасно повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, про причини неявки такого представника суд не повідомила. Належність повідомлення третьої особи підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення судової повістки про виклик від 09.07.2018 року. Письмових пояснень на позовну заяву третьою особою не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Зокрема встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0033 га. по вул. Героя Олега Ушневича у м. Сколе Львівської області, цільове призначення якої будівництво індивідуального гаража, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.12.2016 року, номер запису про право власності 18220354. Зазначена земельна ділянка була надана позивачу 26.10.2016 року [PERSON] міською радою Львівської області рішенням за № 21, внаслідок приватизації, під уже збудований гараж. \~ \~ \~ \~Так, позивачем на відведеній земельній ділянці ще у 2007 році здійснено будівництво гаража загальною площею 27,8 кв. м., котрому у подальшому присвоєно адресний номер 26-в по вул. Героя Олега Ушневича у м. Сколе Львівської області, що стверджується копією технічного паспорта на гараж № 6, виготовленого на замовлення позивача 03.05.2018 року ФОП [PERSON]. \~ \~ \~ \~Встановлено, що у цілому будівництво гаража № 6 по вул. Героя Олега Ушневича, 26-в у м. Сколе Львівської області проходило без отримання на те відповідних дозволів контролюючих служб та погоджень, а також без затвердженого у встановленому законодавством порядку проекту. Таке будівництво здійснювалось господарським способом за власні кошти позивача. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда чи будь-яке інше нерухоме майно, якщо вони будуються або збудовані без належного на те дозволу чи належно затвердженого проекту, вважаються самочинним будівництвом. Проте, відповідно до ч. 3 зазначеної норми право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Як розяснюється у пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2012 року № 3 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (ч. 3 ст. 375 ЦК України). Як встановлено судом, позивач здійснила будівництво гаража на земельній ділянці, що на даний час належить їй на праві приватної власності і була відведена позивачу для вказаної мети, під уже збудоване нерухоме майно. Прав та інтересів інших осіб самочинно збудований гараж не порушує і відповідні докази на спростування зазначених обставин у матеріалах справи відсутні, учасниками справи не надані. \~ \~ \~ \~Більше того, з листа начальника відділу містобудування та архітектури [PERSON] райдержадміністрації Львівської області [PERSON] від 12.07.2018 року за вих. № 228 вбачається, що збудований позивачем гараж у м. Сколе Львівської області по вул. Героя Олега Ушневича, 26-в не порушує вимог ДБН-360-92** у частині архітектурно-планувальних робіт. \~ \~ \~ \~Згідно Звіту про проведення технічного обстеження обєкта гаража № 6 по вул. Героя Олега Ушневича, 26-в у м. Сколе Львівської області, виготовленого на замовлення позивача ФОП [PERSON] 22.05.2018 року, встановлено відповідність зазначеного обєкта вимогам надійності і безпечної експлуатації, можливість здійснення такої експлуатації. \~ \~ \~ \~Враховуючи усе\~вищенаведене,\~суд,\~виходячи з\~положень ч.\~3\~ст.\~376\~ЦК України,\~дійшов висновку\~про те,\~що позов\~слід задовольнити,\~а саме\~за позивачем\~слід визнати\~право власності\~на самочинно\~збудований ним\~гараж №\~6\~(позначений\~у технічному\~паспорті літерою\~А-1)\~загальною площею\~27,8\~кв.\~м.,\~розташований у\~м.\~Сколе Львівської\~області по\~вул.\~Героя Олега\~Ушневича,\~26-в,\~оскільки позивачу\~у встановленому\~порядку надано\~земельну ділянку\~під уже\~збудоване нерухоме\~майно з\~відповідним цільовим\~призначенням і\~таке самочинно\~збудоване нерухоме\~майно велося\~з додержанням\~архітектурних,\~будівельних,\~санітарних,\~екологічних та\~інших норм\~і правил\~згідно із\~законодавством,\~містобудівною та\~проектною документацією. \~ \~ \~ \~Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved