Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.08.2016 р. звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Після збільшення позовних вимог 03.05.2017 р. просив встановити режим спілкування батька з малолітнім сином без присутності та згоди матері у наступні періоди тижня, а саме: з 14 год. пятниці до 14 год. неділі, якщо наступний понеділок є робочим днем, з 14 год. пятниці до 14 год. наступного понеділка, якщо понеділок є неробочим днем. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] 14.03.2017 р. подала до суду зустрічний позов про визначення місця проживання малолітньої дитини з матірю. Ухвалою суду від 28.03.2017 р. обидва позови обєднані в одне провадження. Ухвалою суду від 15.11.2016 р. до участі в розгляді справи залучено орган опіки та піклування Тисменицької РДА в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача за первісним позовом. Збільшений первісний позов [PERSON] обґрунтовував тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження в поглядах на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, виховання дитини. Внаслідок постійних суперечок і сварок вони втратили почуття взаємоповаги та любові. У звязку з неможливістю примирення та збереження сімї просив шлюб розірвати та встановити режим спілкування з малолітнім сином, який залишається проживати з матірю, без присутності та згоди останньої у вихідні дні тижня. Зустрічний позов [PERSON] обґрунтовувала тим, що у неї з малолітнім сином [PERSON], [INFO], дуже хороші стосунки, теплі, сповнені любові, що вони привязані один до одного; вона по роду своєї діяльності, працюючи менеджером у туристичній фірмі, має можливість більше часу проводити із сином. Просила визначити місце проживання малолітнього сина з нею. Позивач за первісним позов свій збільшений позов підтримав і просив його задовольнити, зустрічний позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Позивачка за зустрічним позовом свій позов підтримала і просила його задовольнити, первісний позов визнала, не заперечувала щодо його задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 25 жовтня 2007 р., у шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який є малолітнім. Стосунки, що склались між сторонами, виключають можливість збереження шлюбу. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам малолітнього сина сторін, що мають істотне значення, суд вважає, що шлюб слід розірвати, залишивши позивачці шлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.18 Конвеції ООН про права дитини проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вказаний принцип покладений в основу Закону України «Про охорону дитинства», ч.3 ст.11 якого встановлює, що предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, а ч.1 ст.12 передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 ст.157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч.3 цієї статті той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до вимог ч.1 ст.161 СК України, якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Суд враховує рішення комісії з питань захисту прав дитини Тисменицької РДА від 09.12.2016 р. (а.с.35-36), яка вважає за доцільне визначити місце проживання дитини сторін з матірю. З огляду на те, що сторони дійшли згоди щодо визначення проживання малолітнього сина з матірю та встановлення режиму спілкування батька з дитиною без присутності та згоди матері у наступні періоди тижня, а саме: з 14 год. пятниці до 14 год. неділі, якщо наступний понеділок є робочим днем, з 14 год. пятниці до 14 год. наступного понеділка, якщо понеділок є неробочим днем, суд дійшов висновку про обґрунтованість збільшеного первісного позову та зустрічного позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.18 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р, ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст.ст. 110, 112, 153, 157, 160, 161 СК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved