Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач 13.12.2017 року звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову відзначила, що сторони від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення аліментів. Втім, відповідач рішення суду не виконує, станом на 26.09.2017 року заборгованість по аліментам становить 82572,50 грн. З народження дитини і по теперішній час відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться долею сина, не бере участь у вихованні та навіть не бачиться з дитиною. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.01.2018 року цивільну справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Справа надійшла до суду та була передана судді Бондарю В.Я. Ухвалою суду від 14.03.2018 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання 11.04.2018 року. У підготовче засідання 11.04.2018 року учасники справи не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 01.06.2018 року. У зв`язку з перебуванням судді Бондаря В.Я. у відпустці підготовче засідання призначене на 01.06.2018 року не відбулося, наступне засідання призначено на 25.07.2018 року. До суду 02.07.2018 року надійшов відзив [PERSON] , згідно якого просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що син сторін є інвалідом та позивачка отримує щомісячну допомогу у розмірі 894 грн. З висновком органу опіки та піклування він не погоджується, адже служба навіть не спілкувалася з батьком. Відповідач не міг брати участь у виховані сина, адже перебував у колонії. Після того, як відповідач відбув покарання в колонії, неодноразово звертався до позивачки з вимогами встановити йому графік зустрічей з сином, втім позивач не надає сина на побачення. У підготовчому засіданні 25.07.2018 року сторонам надано час для усунення недоліків клопотання про витребування доказів, розгляд справи відкладено на 19.10.2018 року. Ухвалою суду від 25.07.2018 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] про визначення способу участі у виховані дитини. До суду 19.10.2018 року надійшла відповідь на відзив [PERSON] , згідно якої відзначає. Що з колонії батько міг спілкуватися по телефону та сплачувати аліменти, оскільки є працездатним, втім в колонії він попрацював лише 2 місяці. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2018 року по справі №522/15038/18 у задоволенні позову [PERSON] про визначення порядку участі у виховані дитини, відмовлено. Після того, як позивач звернулася до правоохоронних органів з приводу заборгованості по аліментам, мати відповідача 29.08.2018 року та 31.08.2018 року виплатила заборгованість по аліментам. Дитина сторін є інвалідом та за рекомендаціями лікарів її необхідно позбавити стресів та уникати спілкування з незнайомими людьми, а відповідач є незнайомцем для сина. В результаті проведених дій у підготовчому засіданні 19.10.2018 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 18.01.2019 року. [PERSON] разом з представником [PERSON] надали до суду 29.12.2018 року заперечення на відповідь на відзив. Відповідач відзначив, що в колонії не міг працювати, у зв`язку з відсутністю робочих місць, як тільки відповідач дізнався про заборгованість по аліментам, то сплатив її. Кошти, що надсилав відповідач позивач спеціально не отримувала, тому вони поштою поверталися. У судовому засіданні 19.01.2019 року представник позивача просив надати час для підготовки клопотання про призначення експертизи, клопотання було задоволено, оголошено перерву до 08.02.2019 року. Ухвалою суду від 08.02.2019 року по справі призначено психолого-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Після повернення справи до Приморського районного суду м. Одеси, ухвалою суду від 15.10.2019 року провадження у справі поновлено, справа призначена до судового розгляду у судовому засіданні на 19.11.2019 року. У судовому засіданні 19.11.2019 року [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити. [PERSON] визнав позовні вимоги, про що написав заяву (т.2 а.с.49), вказав, що наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, враховуючи визнання позову відповідачем, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси (т.1 а.с.8). Шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 355 від 21 травня 2008 року (т.1 а.с.7). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю (т.1 а.с.25, 27). З медичного висновку №56 про дитину-інваліда віком до 16 років Комунальної установи «Міський психіатричний диспансер» від 09.07.2012 року вбачається, що [PERSON] хворіє дитячим аутизмом (т.1 а.с.26). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2008 року в справі №2-7112/08 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку/доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 04.06.2008 року по 07.05.2024 року (т.1 а.с.13-14). [PERSON] 26.01.2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON] в результаті чого змінила прізвище на [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції (т.1 а.с.6). Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13.09.2012 у справі №1522/14923/2012 [PERSON] визнано винним за ст. 164 ч. 1 КК України (злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні), а також по ст. 185 ч. 1 КК України (крадіжка), (т.1 а.с.51-52). Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2015 у справі №522/ 10474/14-к [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 185 ч. 2 КК України. 304 ч. 1 КК України (втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність), та на підставі ст.ст. 70 і 71 КК України призначено йому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки і 1 місяць (т.1 а.с.90-92). 22.08.2017 [PERSON] надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] . Такий дозвіл посвідчений начальником Державної установи «Південна виправна колонія №51» (т.1 а.с.15). [PERSON] навчається в Комунальному закладі «Одеська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №34 І-ІІ ступенів» для дітей з розумовими чи фізичними вадами розвитку. За час навчання поводить себе добре, завжди охайний та вихований. Приводить та забирає шкоди, також відвідує батьківські збори лише мати [PERSON] , що вбачається з характеристики директора КЗ «Одеська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №34 І-ІІ ступенів» від 18.09.2017 року (т.1 а.с.19). Згідно характеристики сусідів [PERSON] , вони за час проживання позивача з дитиною батька дитини ні разу не бачили (т.1 а.с.20). [PERSON] має позитивну характеристику з місця роботи (т.1 а.с.21, 22), також позитивно характеризується з гуртків, які відвідує син (т.1 а.с.23, 24). Позивач має сертифікати про проходження семінарів «Холістичний підхід у наданні реабілітаційних послуг дітям та молоді з інтелектуальною недостатністю, комплексним ураженням», «Основи раннього розвитку: ранній розвиток дитини, порушення розвитку та технологія допомоги», «Поведінкова терапія нетипової поведінки у дітей» (т.1 а.с.94-96). Висновком Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/2303 від 20.11.2017 вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] (т.1 а.с.29-30). З 26.07.2015 по 11.04.2018 позивач відбував покарання в ДУ «Південна виправна колонія Міністерства юстиції України №51». У вказаний період [PERSON] був працевлаштований у майстерні установи та йому нараховувалась заробітна плата, проте доказів того, що позивач у вказаний період надав матеріальну допомогу відповідачу на утримання дитини суду не надано (т.1 а.с.153, 164). Характеристика [PERSON] викладена начальником відділення Арештного дому «Південної виправної колонії управління ДПтС України» безпосередня, під час відбування покарання отримав одне заохочення та одне стягнення (т.1 а.с.118-119). Характеристика сусідів [PERSON] свідчить, що сусіди добре відносяться до відповідача, не бачили його в дворі в алкогольному сп`янінні (т.1 а.с.120-121). Згідно Довідки начальника ВКВСР ПВК-51, у картці обліку побачень, видачі передач, посилок та бандеролей засудженого [PERSON] даних про побачення та отримання від [PERSON] передач, не має (т.1 а.с.158), листування між сторонами також не проводилося (т.1 а.с.160). Станом на 28.09.2018 у позивача відсутня заборгованість по сплаті аліментів, хоча довідка не є доказом надання в добровільному порядку матеріальної допомоги дитині, а свідчить про примусове виконання рішення щодо стягнення аліментів (т.1 а.с.122). Станом на 26.09.2017 року розмір заборгованості по аліментам становив 82 572,50 грн. (т.1 а.с.18). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2018 року у справі №522/15038/18 відмовлено у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи: Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення способу участі батька у виховані дитини (т.1 а.с.160, т.2 а.с.34-38). Постановою Одеського апеляційного суду від 18.06.2019 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2018 року змінено в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позову [PERSON] , в решті рішення залишено без змін (т.2 а.с.39-43). З висновку судово-психіатричних експертів №403 від 20.03.2019 року, висновку судово-психіатричних експертів №231 від 12.06.2019 року та висновку судово-психіатричних експертів №402 від 20.03.2019 року вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] страждає на психічний розлад у вигляді «Дитячого аутизму». Мати - [PERSON] на хронічний стійкий психічний розлад не страждає, у зв`язку з чим її особливості психічного стану, не мають негативного впливу на психічний стан та особливості психічного розвитку малолітнього [PERSON] . Батько - [PERSON] , на хронічний стійкий психічний розлад не страждає, у нього виявлені клінічні ознаки «Психічних і поведінкових розладів внаслідок сполученого вживання опіатів, канабінодів та алкоголю. Синдром залежності, на теперішній час часткова ремісія», що може негативно вплинути на психічний стан та особливості психічного розвитку малолітнього [PERSON] . У зв`язку з тим, що у батька встановлені клінічні ознаки «Психічних і поведінкових розладів внаслідок сполученого вживання опіатів, канабінодів та алкоголю. Синдром залежності, на теперішній час часткова ремісія», до нього може бути застосовано п.4 ч.1 ст. 164 СК України (т.2 а.с.5-23). У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Обов`язок виховувати, ростити дитину - найважливіший обов`язок матері та батька. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такі висновки викладені в Постанові Верховного суду від 13.03.2019 року у справі 631/2406/15-ц. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що [PERSON] не бере участі у виховані дитини, його психологічний стан може негативно вливати на особливості психічного стану дитини, [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки відповідач не виконує батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дитини, не утримує її та не спілкується з нею, а заборгованість по аліментам була сплачена лише під час судового розгляду справи, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить законодавству та інтересам дитини, тож позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved