overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 червня 2019 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що шлюбні стосунки фактично припинені з квітня 2019 року. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 20 лютого 2015 року шлюб. Ухвалою від 18 червня 2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання на 08 липня 2019 року. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в поданій до суду заяві зазначив, що позов визнає. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до норм ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 200 ЦПК України, з задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 20 лютого 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 червня 2020 року звернулась в суд з цим позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували 29 червня 2016 року у Саратському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №73. Свої вимоги мотивувала тим, що життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. На даний час вони сімейні відносини не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сім`ї та примирення є не можливим. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Просила розглянути справу у її відсутність та залишити після розірвання шлюбупрізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 червня 2016 року у Саратському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №73. Від шлюбу мають трьох малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Згідно з ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім`ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 червня 2020 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що протягом останніх років стосунки розладилися, фактично сім`я припинили своє існування. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 23 жовтня 2015 року шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 червня 2020 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 23 жовтня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] 18 червня 2021 року пред`явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 24 травня 2017 року. \~ \~ \~ \~У обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилався на те, що з 24 травня 2017 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів Головного територіального управління юстиції у Львівській області за актовим записом № 1056. У шлюбі дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені. Вважає, що сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу суперечить його інтересам, збереження сім`ї є неможливим, а тому просить розірвати шлюб із відповідачем. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позов з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності відповідача. \~ \~ \~ \~Вислухавши вступне слово позивача та його представника, дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. \~ \~ \~ \~Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 24 травня 2017 року (арк. справи 5). Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. \~ \~ \~ \~У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.112 цього Кодексу\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Сторони по суті визнали, що вони припинили подружні відносини та спільного господарства не ведуть, неповнолітніх дітей не мають. \~ \~ \~ \~ \~Отже, визнання відповідачем позову в окремій письмовій заяві не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.02.2014 року звернулась до районного суду з позовом до відповідача і прохала стягнути з нього борг по оплаті праці в сумі 6228,00грн і моральну шкоду за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 620грн. При цьому вказувала, що працює у відповідача секретарем згідно наказу №119-П від 12.11.2001 року. З травня 2013року по лютий 2014року їй не регулярно виплачувалась заробітна плата, через що утворилась заборгованість по оплаті праці в сумі 6228,00грн. В судове засідання позивач [PERSON] направила заяву, в якій прохала справу розглядати без її участі, наполягала на задоволенні вимог. Представник відповідача в судове засідання не з»явився про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив листа, в якому прохав справу розглядати без представника, заперечував проти відшкодування моральної шкоди. Суд, вивчивши надані сторонами докази і їх правові позиції, вважає можливим розглянути справу на підставі наданих доказів без участі сторін і фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач наказом №119-П від 12.11.2001 року прийнята на роботу на підприємство барменом кафе - бару і з 13.11.2013 року переведена секретарем на ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання». Із наданої відповідачем довідки вбачається, що заборгованість по заробітній платі становить 6228,00 грн. Відповідно до ст.115 КЗпП України відповідач обов»язаний виплачувати заробітну плату працівнику двічі протягом місяців. Дані вимоги закону відповідач не виконав, через що утворилась заборгованість, яку не виплачено позивачу, а тому його вимога підлягає задоволенню в частині стягнення боргу по заробітній платі. Суд вважає порушеними права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача боргу по зарплаті в сумі 6228,00грн. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Посилаючись на спричинення моральної шкоди невиплатою заробітної плати, позивач не надала суду доказів, що свідчать про її розмір, характер і настання негативних наслідків, а тому її вимога про стягнення моральної шкоди не знайшла свого підтвердження при судовому розгляді справи і задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,6грн, від сплати яких звільнений позивач. З урахуванням викладеного ст.ст. 115, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.02.2014 року звернулась до районного суду з позовом до відповідача і прохала стягнути з нього на її користь борг по оплаті праці в сумі 8457грн і 845грн моральної шкоди, спричиненої затримкою виплати заробітної плати. При цьому вказувала, що працює у відповідача старшим інспектором з кадрів згідно наказу №183-П від 26.09.2008 року. З травня 2013року по лютий 2014року заробітна плата виплачувалась її нерегулярно, через що утворилась заборгованість в сумі 8457,00 грн. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримувала і наполягала на його задоволенні. В судове засідання направила заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив листа, в якому прохав справу розглядати без представника і зменшити суму стягнення на 600грн, виплачених позивачу за платіжною відомістю № 19 21.02.2014року. Суд, вивчивши надані сторонами докази і їх правові позиції, вважає можливим розглянути справу на підставі наданих доказів без участі сторін і фіксування процесу технічними засобами в порядку ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач наказом № 183-П від 26.09. 2008 року прийнята на посаду інженера - технолога ВГТ, в даний час працює старшим інспектором відділу кадрів ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання». Із наданої відповідачем довідки № 145 від 13.02.2014року вбачається, що заборгованість по заробітній платі позивачу становить 8457,00 грн. Після звернення до суду позивача їй відповідно платіжній відомості № 19 проведена виплата 600грн заробітної плати 21.02.2014року. Відповідно до ст.115 КЗпП України відповідач обов»язаний виплачувати заробітну плату працівнику не рідше двох разів протягом місяця. Дані вимоги закону відповідач не виконав, через що утворилась заборгованість, яку не виплачено позивачу при звільненні, а тому його вимога підлягає задоволенню в частині стягнення боргу по заробітній платі. Суд вважає порушеними права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача боргу по зарплаті в сумі 7857,00грн з урахуванням проведених у лютому 2014року виплат. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Посилаючись на спричинення моральної шкоди невиплатою заробітної плати, позивач не надала суду доказів, що свідчать про її розмір, характер і настання негативних наслідків, а тому її вимога про стягнення моральної шкоди не знайшла свого підтвердження при судовому розгляді справи і задоволенню не підлягає. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового зборув сумі 243,6грн, від сплати яких звільнений позивач.. З урахуванням викладеного ст.ст. 115, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.02.2015р. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2324880200:01:015:0025, розміром 4,4057 га, яка знаходиться на території Борисівської сільської ради Приморського району Запорізької області та посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 160981. В суд сторони не прибули, надіслали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивач на позові наполягає; представник відповідача та представники третіх осіб проти позову не заперечують. Тому суд розглядає справу без участі сторін та без технічної фіксації, за правилами ст.130, 174 ЦПК України в попередньому засіданні. Позов обґрунтовано тим, що при зверненні позивачем до нотконтори для оформлення спадщини після смерті [PERSON], було відмовлено через припущення помилки в написанні номеру Державного акту в заповіті. Вивчивши докази по справі суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. За свідоцтвом про смерть [PERSON] померла [INFO]. в с.Лозанівка Приморського району Запорізької області (а.с. 4). 04.03.2008р. секретарем Партизанської сільської ради Приморського району Запорізької області Бабак Н.О. було посвідчено заповіт, яким [PERSON] заповіла Державний акт на право власності на земельні ділянки ЗП № 159864 та ЗП № 9160981 [PERSON], а житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами [ADDRESS] - [PERSON] (а.с. 5). Державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 160981 площею 4,4057 га та серії ЗП № 159884 площею 0,1728 га, розташовані на території Борисівської сільської ради видано [PERSON] 12.04.2007р. (а.с. 7,8). Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, на земельну ділянку за кадастровим номером 2324880200:01:015:0025 відсутня інформація про заборону відчуження (16-17). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З викладеного вбачається, що дійсно позивач є спадкоємцем [PERSON] Дійсно в заповіті, посвідченого 04.03.2008р. секретарем Партизанської сільської ради Приморського району Запорізької області Бабак Н.О. допущено помилку та вказано номери Державних актів ЗП № 159864 та ЗП № 9160981, що позбавляє позивача оформити спадщину нотаріально та дає право на визнання його в судовому порядку. Суду поданими документами доведено про наявність на час смерті у [PERSON] права власності на вказані земельні ділянки, то ж позов можливо задовольнити. Питання про повернення судового збору не висунуто, тому судом не розглядається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.02.2015 р. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення сімейно-шлюбних відносин, втрату взаємних почуттів та зловживання відповідачем спиртними напоями. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що прохає розірвати шлюб, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями. Відповідач не заперечував проти його задоволення, однак пояснив, що прохає розірвати шлюб через несумісність характерів. Заслухавши пояснення сторін, думку адвокатів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що 22 березня 2006 року позивачка з відповідачем уклали шлюб, свідоцтво про шлюб видане виконкомом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, серія [NUMBER], актовий запис № 19. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, відновлювати які не бажають. Фактично сімя розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Примирення між подружжям не можливе, тому суд вважає необхідним шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.02.2021 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що стосунки припинилися з жовтня 2019 року, зникло почуття любові, кожен веде власне господарство, проживає окремо один від одного. Просила розірвати зареєстрований 25.08.2007 шлюб з відповідачем [PERSON] . Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.02.2021 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] 02.03.2021 звернулася з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в поданій до суду 02.03.2021 заяві зазначив, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 25 серпня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 908 грн.

Outcome: approved