Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.06.2016 року звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 10 листопада 2004 року у віці 87 років в с. Добрянське Великописарівського району Сумської області за місцем свого постійного проживання померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,139 га, що розташована у межах Добрянської сільської ради Великописарівського райну Сумської області. Після її смерті вона являється спадкоємцем за заповітом, складеним 21.11.1991 року та посвідченим секретарем Добрянської сільської ради, реєстровий номер 38, заповіт не змінювався та не відмінявся. Вона звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено в оформленні спадщини за заповітом у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини та відсутністю оригіналу правоустановчого документу на земельну ділянку, тому їй рекомендовано звернутися до суду для поновлення спадкових прав та їх оформлення. На даний час спадщина ні ким не прийнята, відумерлою не визнавалася. Отримати дублікат державного акту на померлу особу неможливо. Тому визнати право власності за нею на дане майно можливо лише у судовому порядку. Крім того, прохає визнати поважними причини пропуску строку звернення для прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності /а.с.8/ у судове засідання надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі /а.с.33/. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі /а.с.32/. Представник третьої особи [PERSON], що діє на підставі довіреності /а.с.34/ у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд з урахуванням думки представника третьої особи вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 10 листопада 2004 року в с. Добрянське Великописарівського району Сумської області у віці 87 років, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.9/. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,139 га, яка розташована в межах території Добрянської сільської ради Великописарівського району Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належать померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ № 029635, вартість земельної ділянки становить 51 275 гривень /а.с.12-19, 35/. Позивач є спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON] 21.11.1991 року та посвідченим Добрянською сільською радою, реєстровий номер 38, який не змінювався та не відмінявся /а.с.10- 11/. Відповідно до довідки Добрянської сільської ради [PERSON], померла 10.11.2004 проживала та була зареєстрована одна в [INFO]. Заповіт посвідчений сільською радою від її імені 21.11.1991 року за № 38 не змінювався і не відмінявся /а.с.22/. Оригінал державного акту на право приватної власності на землю втрачений, про що міститься відповідне оголошення у місцевій газеті /а.с.20-21/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її, якщо протягом 6-ти місяців не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, спадкоємець, який протягом 6-ти місяців не подавав заяву про прийняття спадщини вважається таким, що не прийняв її. Проте ч.3 ст. 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлої 10.11.2004 року, позивачка є спадкоємцем за заповітом, строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин. На даний час спадщина ніким не прийнята. Оформити спадщину в нотаріальному порядку неможливо в звязку з відсутністю оригіналу державного акту на право приватної власності на землю. Тому право власності за спадкоємцем на спадкове майно визнається лише у судовому порядку.

Outcome: approved