Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач 18.06.2012 року звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про стягнення з відповідача коштів в сумі 405 грн. 60 коп. за проведення обстеження головного мозку після завданих тілесних ушкоджень, 193 грн. 90 коп. за проведення судово-медичної експертизи, 539 грн. 15 коп. понесених витрат на придбання ліків та 10 000 грн. компенсації за моральну шкоду. Вимоги мотивує тим, що 06 січня 2012 року по відношенню до неї зі сторони відповідача була проявлена агресивна поведінка та [PERSON] заподіяла їй легкі тілесні ушкодження. У вказаний день вона зі своїм малолітнім сином [PERSON], [INFO], вийшла на прогулянку де у дворі між будинками на вузенькій доріжці зустріла [PERSON] з родиною, що йшли їй на зустріч. Тоді відповідач на її адресу висловлювалася нецензурною лайкою. Після прогулянки, повертаючись з дитиною додому, біля свого під'їзду вона проходила повз [PERSON] якій ввічливо зробила зауваження, щоб вона її більше не ображала та не принижувала її гідність, так як не має на це права. Проте на її слова відповідач відреагувала неадекватно, вийшла їй назустріч з криками, нецензурно висловлюючись з приводу її та членів її родини, погрожуючи зробити так, щоб вона боялася вийти на вулицю і повернути у бік де мешкає [PERSON], погрожувала зіпсувати її репутацію перед сусідами, зводячи на її наклепи, казала, що прикладе зусиль для того, щоб люди почали «плювати у слід». Такі образливі слова та неадекватна поведінка відповідача змусили її звернутися до чоловіка [PERSON], який знаходився поруч, з порадою відвезти відповідача на огляд до лікаря, оскільки здоров'я нервового та психічного стану [PERSON] особисто у неї викликало сумніви. Після цих слів вона несподівано отримала від відповідача удари рукою по голові і обличчю, а другою рукою [PERSON] схопила її за волосся і почала щосили тріпати. Під час нанесення таких побоїв вона лише встигла відштовхнути від себе в сторону дитячий візок з дитиною, щоб не постраждала дитина, та намагалася відштовхнутися від відповідача, проте вирватися з рук [PERSON] не вдалося, тому почала кричати і кликати на допомогу. На крик вибігла її мати [PERSON] та старший син [PERSON], [INFO], і лише після цього відповідач відпустила її. При цьому її маленька дитина дуже кричала і плакала, була дуже переляканою. Схопивши дитину вона побігла додому, а відповідач почала нецензурною лайкою обзивати її стареньку матір. Після конфлікту у неї нестерпно боліла і паморочилася голова, погіршився зір, на обличчі були синці і подряпини, на волоссі запеклася кров. Побачивши її у такому стані після повернення з роботи, її чоловік зателефонував на домашній номер телефону відповідачу з проханням дати пояснення ситуації, що склалася, проте у відповідь почув нецензурну лайку на свою адресу. 07 січня 2012 року через триваючі постійні нестерпні головні болі, головокружіння та нудоту вона звернулася до Міської клінічної лікарні швидкої допомоги. Після обстеження у нейрохірурга їй була надана довідка з діагнозом забій м'яких тканин голови та рекомендовано пройти лікування у хірурга за місцем проживання після закінчення різдвяних свят. За зверненням її було обстежено дільничним терапевтом та направлено на лікування до невропатолога, який призначив лікування і направив на додаткове обстеження на МРТ, за яке вона 12.01.2012 року сплатила 405 грн. 60 коп. В результаті погіршення стану здоров'я протягом січня-лютого 2012 року вона знову змушена була звернутися до лікаря і їй було призначено лікування за діагнозом синдром вегето-судинної дистонії на фоні перенесеної черепно-мозкової травми у вигляді стійкого больового синдрому. Загалом лікування тривало майже два місяці і на ліки вона витратила 539 грн. 15 коп., що підтверджується чеками. 07.01.2012 року вона звернулася до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності. 09 січня 2012 року дільничний міліціонер видав їй направлення на судово-медичну експертизу, яку вона пройшла у цей же день, при цьому сплативши 193 грн. 90 коп. Згідно акту судово-медичного дослідження від 09.01.2012 року їй були завдані легкі тілесні ушкодження. Внаслідок зазначених дій відповідача вона також зазнала моральних страждань. Її малолітній син після її побиття перебував у збудженому стані, постійно без видимих причин плакав, перебував у стані нервового напруження через пережитий стрес, тому вона дитині змушена була давати заспокійливі засоби. Також її мати, літня жінка, пережила сильне душевне потрясіння та гіпертонічний криз. Через пережитий стрес вона втратила грудне молоко, тому після конфлікту з відповідачем змушена була перевести дитину на штучне вигодовування, що негативно вплинуло на її стан та стан дитини і фінансовий стан родини, так як придбання штучних сумішей потребує додаткових матеріальних затрат. Вона також не мала змоги нормально доглядати за дітьми та батьками похилого віку, тому біля неї через вищевказаний стан її здоров'я, нехтуючи роботою, змушений був знаходитися її чоловік. Заподіяну відповідачем їй та членам її родини моральну шкоду оцінює у розмірі 10 000 грн. За клопотаннями представника позивача [PERSON] ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2012 року та від 12.03.2014 року провадження у справі зупинялося відповідно до набрання законної сили судового рішення за скаргою приватного обвинувачення [PERSON] про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України та до набрання законної сили судового рішення Дніпровського районного суду м. Києва у кримінальній справі № 755/31921/13-к по обвинуваченню [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 57, 75, 76). У зв'язку з постановленням Дніпровським районним судом м. Києва ухвали від 06 серпня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України для усунення недоліків та виконання вимог кримінального процесуального кодексу України ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року провадження у справі було відновлено (а.с. 79). В судовому засіданні позивач підтримала позов та викладені у ньому обставини. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Попередньо [PERSON] суду надавала заперечення на позов з проханням відмовити у задоволенні вимог, посилаючись на те, що шкода, яку вона завдала тілесними ушкодженнями позивачу не підтверджується матеріалами кримінальної справи та [PERSON] двічі було відмовлено в порушенні кримінальної справи, її провину доведено не було та 06.01.2012 року близько 22 год. 30 хв. через стінку було чутно, як між позивачем та її чоловіком [PERSON] у їх квартирі виникла сварка яка переросла у бійку, справу просила розглядати без її участі (а.с. 26). Також відповідач подавала клопотання з повідомленням про те, що вона не може з'явитися в судове засідання 12.03.2014 року через наявність малолітніх дітей, які часто хворіють. Зазначила, що ні один суд не довів її провину, [PERSON] спланувала конфлікт проти неї та її родини. Вона (відповідач), захищаючи своє життя та здоров'я своїх дітей від нападу агресивної позивача відштовхнула її від себе не давши надалі дряпати обличчя та лякати дітей криком, проте її все одно звинувачують у тому, що вона не робила (а.с. 69). Вислухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. За повідомленням позивача, 06 січня 2012 року близько 13 год. 30 хв. біля будинку [ADDRESS] між нею та відповідачем відбувся конфлікт, ініціатором якого була [PERSON], у результаті якого відповідач, однією рукою схвативши її за коси, іншою рукою нанесла їй удари по голові та обличчю, внаслідок чого їй було завдано тілесні ушкодження. Вказані пояснення суд приймає до уваги, скільки вони підтверджуються матеріалами справи та показами свідків. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була свідком того, що 06.01.2012 року десь о 13 чи 14 годині сторони у справі зустрілись біля під'їзду будинку [ADDRESS], тоді вона почула що, [PERSON] емоційно виражалася, погрожувала, у подальшому відповідач однією рукою схватила [PERSON] за коси, а другою рукою почала позивачу по голові наносити удари, декілька раз била кулаком, ще била долонями. Тоді позивач випустила з рук коляску з дитиною, яка покотилася, при цьому вона (свідок) підбігла та відкотила дитячу коляску до сусіднього п'ятого парадного будинку. Коли [PERSON] почала бити [PERSON] остання стала голосно кричати, щоб та відпустила. Через одну-дві хвилин крику відповідач відпустила позивача і та пішла додому, тоді ж [PERSON] кричала вслід, що ще не закінчила та щоб позивач обережно ходила оглядаючись, бо ще раз може повторитися. Шматок волосся на голові позивача відповідач тоді вирвала, на голові [PERSON] була кров. Після цього конфлікту позивач лікувалася, відвідувала невропатолога. Свідок [PERSON] засвідчила, що позивач її донька, відповідач проживає у сусідньому парадному. У день події вона зі старшим сином [PERSON] була вдома. Почувши крики, вона у вікно побачила, що відповідач тягла [PERSON] за коси та била її по голові. Коли вона (свідок) вибігла з квартири, яка знаходиться на першому поверсі, то [PERSON] відпустила її доньку. Після того [PERSON] забрала меншу дитину та відразу прийшла додому. Коси у позивача були у крові, вона скаржилася на головні болі, на наступний день через погане самопочуття [PERSON] викликали швидку допомогу. Після того позивач лікувалася десь пів року, їй було зле, боліла голова. [PERSON] зверталася до Дніпровського РУ ГУ МВС України із заявою про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності, при цьому дільничним інспектором міліції позивачу 09.01.2012 року було надане направлення № 39/066 для проходження судово-медичного обстеження. Як убачається із Акту судово-медичного дослідження № 151 від 09.01.2012 року та складеного за ним висновку, зі слів [PERSON] та виданого направлення, [PERSON] 06.01.2012 року била [PERSON] кулаками в обличчя, хапала за волосся; описані виявлені при огляді ушкодження у вигляді синця спричинені тупим предметом, крововиливи утворились в результаті травматичної екстракції волосся, давністю можуть відповідати вказаному терміну, тобто 06.01.2012 року, та відносяться до легких тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров'я (а.с. 61, 61 зв.). В постанові про відмову у порушенні кримінальної справи від 23.03.2012 року зазначено, що дільничному інспектору міліції Дніпровського РУ ГУ МВС України надавала пояснення громадянка [PERSON], яка була свідком вищевказаної події, та повідомила, що бачила, як в ході конфлікту громадянка [PERSON] завдала двох ударів в область голови гр. [PERSON] (а.с.14). Згідно довідки від 07.01.2012 року, [PERSON] 07 січня 2012 року о 9 год. 50 хв. зверталася до Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Києва де була оглянута нейрохірургом, при цьому їй було встановлено діагноз забій м'яких тканин голови та рекомендовано лікування у хірурга за місцем проживання (а.с. 101). У медичній картці позивача наявний запис про те, що вона 10.01.2012 року відвідувала терапевта зі скаргами на головну біль, який рекомендував консультацію невропатолога (а.с. 7). Також у медичній картці міститься запис невропатолога про звернення [PERSON] 11.01.2012 року зі скаргами на запаморочення та головну біль через отримані 06.01.2012 року удари по голові, при цьому було призначене лікування та видане направлення на проходження МРТ-дослідження головного мозку (а.с. 8). 03.02.2012 року [PERSON] зверталася до невропатолога за скаргами на головні болі, яким було встановлено діагноз: синдром вегето-судинної дистонії на фоні перенесеної черепно-мозкової травми у виді стійкого больового синдрому (копія запису у медичній карті - а.с. 9). Заперечення відповідача про те, що вона не вчиняла правопорушення по відношенню до позивача та це не доведено матеріалами кримінальної справи суд до уваги прийняти не може, оскільки відсутність кримінальної справи за наявності вищевказаних доказів не спростовує вини [PERSON] у заподіянні позивачу ушкодження здоров'я. Також суд критично відноситься до пояснень відповідача про те, що в день події пізно вечором 06.01.2012 року вона через стінку у своїй квартирі чула, як між позивачем та її чоловіком [PERSON] у квартирі позивача виникла сварка, що переросла у бійку, оскільки дані обставини будь якими доказами не підтверджені та спростовуються показами свідка [PERSON], яка повідомила суду, що квартири сторін у справі знаходяться у різних під'їздах (сусідніх), на різних поверхах та через стінку не межують і спільної стіни не мають, сварок та бійок у їхній сім'ї ніколи не було, чоловік позивача [PERSON] жодного разу не піднімав ні на кого руку. Позивач згідно направлення лікаря здійснювала медичне обстеження головного мозку, при цьому позивачем була оплачена вартість такого обстеження в сумі 405 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги № 121 від 12.01.2012 року (а.с. 8, 10, 15). За рецептами лікарів позивач купувала медикаменти на загальну суму 321 грн. 64 коп., що включає: лизина есцинат - 10,81 грн., афобазол - 30,28 грн., лизин - 114,60 грн., мідокалм - 90,50 грн. та афобазол - 75,45 грн., що підтверджується чеками аптек та наданими суду рецептами (а.с. 8, 9 зв., 15). Відповідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вищезазначеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою витрати на лікування на загальну суму 727 грн. 24 коп., що підтверджено письмовими доказами. У решті майнових вимог слід відмовити, так як вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Суд також вважає, що [PERSON] у зв'язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень відповідачем було завдано моральну шкоду, згідно положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров»я. Враховуючи суть позовних вимог, наслідки заподіяної шкоди, характер та тривалість моральних і фізичних страждань позивача, пережитий психічний стрес, при якому завдано фізичних ушкоджень здоров»ю [PERSON], емоційні та душевні страждання і хвилювання позивача за отримані травми, що призвело до негативних змін та порушення її сталих життєвих зв'язків і способу життя через необхідність докладання додаткових зусиль для лікування, витрачання часу на звернення до лікарів, а в подальшому за юридичною допомогою, до суду за захистом порушених прав, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 4500 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 321 грн. 90 коп., що включає: судовий збір у частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 214,60 грн. та 107,30 грн. у частині моральної шкоди.

Outcome: partial