Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач, 25 квітня 2014 року, звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 1995 р. по 17 квітня 1996 року. Від сумісного подружнього життя мають - доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що відповідач виплачував аліменти на її користь на утримання вказаної дитини в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно відповідно постанови Ленінського районного суд м. Дніпропетровська від 25 лютого 1998 року та до повноліття доньки. Позивач також вказує, [INFO] року їх донька, [PERSON], досягла повноліття, але навчається на 3 курсі денного відділення навчального закладу «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури», та потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідач добровільно не надає допомогу в утриманні дитини, позивач змушена звернутись до суду із даним позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною 23-ох річного віку. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала і пояснила про обставини описані вище, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, зазначив про можливість ним сплачувати аліменти в розмірі 30% мінімального прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. В решті позовних вимог просив відмовити, оскільки він не має ні матеріальної можливості ні бажання утримувати свою рідну доньку. Третя особа у судовому засіданні проти задоволення позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Так, судом встановлені наступні обставини та визначені виниклі відповідно до них правовідносини Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрвоаному шлюбі з з 11 серпня 1995 р. по 17 квітня 1996 року (а.с. 11). Від сумісного подружнього життя мають повнолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. (а.с.5,6, 12). Судом встановлено, що Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 1998 року із [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки - [PERSON], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) такого відповідача, щомісячно, та до досягнення названою дитиною повноліття. У зв'язку із досягненням [PERSON] повноліття, обов'язок відповідача щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини припинився. І з матеріалів даної цивільної справи вбачається, що стягнення по інших виконавчим документам з [PERSON] не проводиться. Сторони таку обставину не спростовували. Судом також встановлено, що [PERSON] навчається на 3 курсі денного відділення навчального закладу 1-го рівня акредитації ДВНЗ «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури». Строк закінчення навчання 30 червня 2015 року (а.с. 7). Задовольняючи позов частково суд виходив з наступного. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України, якщо дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вона продовжує навчатися і що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Зазначене випливає також з Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює на постійній основі на посаді слюсаря-ремонтника на ПАТ «Евраз - ДМЗДМЗ ім.. Петровського», та отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати. Судом також встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, доказів неможливості сплачувати із об'єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, як і не надав доказів перебування в нього на його утриманні будь-яких інших осіб. Судом також встановлено, що [PERSON], [INFO] продовжує навчання та потребує у зв'язку з цим у матеріальній допомоги. Судом також встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, доказів неможливості сплачувати із об'єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, як і не надав доказів перебування в нього на його утриманні будь-яких інших осіб. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний і спроможний надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці. Не бажання відповідача надавати таку матеріальну допомогу не може бути підставою для відмови в задоволенні позову. Стосовно доводів відповідача, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки у розмірі 30% прожиткового мінімуму відповідно до вимог ч.2 ст. 184 СК України, суд зазначає про наступне. Так, частиною 1 статті 6 СК України встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Дитина, на користь якої були стягнуті аліменти, досягла повноліття [INFO]. А тому положення ч.2 ст. 184 СК на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки обмеження мінімального розміру аліментів вказаним розміром у 30% прожиткового мінімуму охоплює правовідносини, що пов'язані виключно із обчисленням аліментів для дітей відповідного віку, а не повнолітніх осіб. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За викладених обставин в їх об'єктивній сукупності, суд вважає, що аліменти слід стягнути у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на користь матері, [PERSON] (і.п.н. [NUMBER]), починаючи з 25 квітня 2014 року. Водночас суд не знаходить підстав для стягнення аліментів до досягнення донькою [PERSON] 23 років, адже відповідно до ч.2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Системний аналіз положень частини 1 та частини 2 ст. 199 СК України дає підстави суду вважати, що аліменти на повнолітню особу стягуються до 23 років або до закінчення навчання, в залежності від того, яка з цих подій наступить першою. Із довідки ДВН «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» від 13.03.2014 року вбачається, що термін закінчення навчання є 20 червня 2015 року, а тому саме по цей час слід стягувати відповідні аліментні платежі. У зв'язку з тим, що позивач в силу вимог Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судових витрат, то в силу ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. на користь держави необхідно стягнути з відповідача у дохід держави. . На підставі викладеного та куруючись ст.ст.180, 182, 183, 191, 299, 200 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215, 367ч.1п.1 ЦПК України, суд,

Outcome: partial