Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач 19.05.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1,2), який уточнював (а.с.55-57), та остаточно просив: встановити порядок користування квартирою № 15 в будинку № 144-б по вулиці К.Лібкнехта в м. Нікополь Дніпропетровської області наступним чином: виділити йому у користування кімнату площею 11,0 кв.м., виділити відповідачу у користування кімнату площею 16,8 кв.м., кухню, ванну кімнату, коридор, вбудовану шафу та балкон - залишити у спільному користуванні; вселити його у квартиру [ADDRESS]; зобовязати відповідача та членів його сімї не чинити йому перешкод у користуванні квартирою № 15 в будинку № 144-б по вулиці К.Лібкнехта в м. Нікополь Дніпропетровської області, а саме надати йому ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS]; стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати. В обґрунтування вимог посилається на наступні обставини. Йому на праві приватної спільної часткової власності на підставі Свідоцтва від 09.10.2013 року, виданого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1450, належить 1/2 частка квартири [ADDRESS]. Інша 1/2 частка квартири [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON]. Квартира складається з: 2-х кімнат житловою площею 27,8 кв.м., у тому числі 1-а кімната 16,8 кв.м., 2-а кімната 11,0 кв.м., кухні площею 6,2 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., коридору 6,5 кв.м., вбудованої шафи 2,1 кв.м., балкону площею 0,7 кв.м. Загальна площа квартири складає 46,0 кв.м. З моменту виникнення у нього права власності на вказану частку квартири - з 09.10.2013 року та до теперішнього часу йому, як власнику частини квартири, відповідач та треті особи перешкоджають у користуванні вказаною частиною квартири. Протягом зазначеного періоду він неодноразово приходив до спірної квартири, намагався до неї зайти, однак відповідач та невідомі йому треті особи не відчиняли йому двері, не реагували на його звернення з приводу допуску в квартиру та надання йому ключів від вхідних дверей квартири. На всі його пропозиції щодо встановлення умов користування квартирою відповідач не відреагував, не намагався створити умови користування та визначити порядок спільного користування квартирою. У квітні 2015 року після безрезультатного чергового намагання потрапити до квартири та отримати ключі від вхідних дверей квартири, він був змушений звернутись до правоохоронних органів з заявою про перешкоджання йому, як власнику частини квартири, однак отримав відповідь щодо наявності цивільно-правових правовідносин. Від представника позивача до суду 31.05.2016 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.60). У судовому засіданні 16.11.2015 року представник позивача суду пояснив, що 16.04.2015 року він з позивачем намагались потрапити до квартири. Двері відкрила дружина сина відповідача, яка сказала, що буде викликати міліцію. Згодом зявився її чоловік. Вони погодились на виклик міліції. Приїхав дільничний, взяв пояснення у відповідача, позивача та пояснив, що дані правовідносини відносяться до компетенції суду. Даних щодо сина відповідача, його дружини та малолітньої дитини, у позивача та його представника немає, тому їх у позові не було зазначено. Позивач у судовому засіданні 16.11.2015 року (а.с.26,27 журнал судового засідання) позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що віє є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Інша 1/2 частина належить відповідачу. Вказав, що дав у борг відповідачу грошові кошти, які вона не віддала. Він звертався до суду про стягнення боргу і рішенням суду з відповідача було стягнуто суму боргу. На виконання рішення суду у його власність перейшла 1/2 частина спірної квартири. У відповідача була матір, з якою вона проживала у спірній квартирі. Потім матір померла, а відповідач спадщину після її смерті не оформила. В спірній квартирі проживає син відповідача, який у вказаній квартирі не зареєстрований та проживає там не законно. Він пропонував відповідачу та її сину придбати їм пів будинку або дати гроші, однак вони відмовились. Відповідач відмовляється викупити у нього-позивача належну йому 1/2 частину квартири. Він має намір користуватись та розпоряджатись належною йому 1/2 частиною квартири, однак відповідач перешкоджає йому у цьому, не пускає його у квартиру, не дають ключі від квартири. Весною 2015 року він знову намагався потрапити до квартири, однак відповідач його не пустила, був конфлікт, він викликав дільничного. Відповідач жодного разу у неодноразово призначені судові засідання не зявлялась. Також відповідач не зявилась і у судове засідання, призначене на 14.00 год. 31.05.2016 року не зявилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за місцем реєстрації (а.с.9). До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 31.05.2016 року о 14.00 год., як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с.59). Тому судова повістка у відповідності до ч.5 ст.74, ч.1 ст.77 ЦПК України, вважається доставленою. Суд, розглянув справу заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно відповіді КП «НМБТІ» від 13.07.2015 року № 1068 (а.с.14), станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] порівно на підставі свідоцтва про право власності від 17.12.1993 року. Судом встановлено, що 1/2 частка квартири [ADDRESS] належить позивачу - [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва від 09.10.2013 року, виданого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1450 (а.с.4,5,16,18,24,25,50,51). Свідоцтво від 09.10.2013 року було видане відповідно до статті 62 Закону України «По виконавче провадження», на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції [PERSON] 19.08.2013 року, оскільки майно, а саме: 1/2 частка квартири [ADDRESS], не реалізовано/торги не відбулися і стягувач [PERSON], виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Комітетом комунальної власності Нікопольської міської ради 17.12.1993 року. Згідно актового запису про смерть № 2247 від 13.12.2003 року (а.с.42), [PERSON] померла 12.12.2003 року. Згідно довідки від 05.02.2016 року, виданої ТОВ «КК «ДомКом Нікополь» (а.с.54), у спірній квартирі зареєстровані: відповідач по справі - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач, як співвласник спірної квартири, має намір володіти, користуватись та розпоряджатися належною йому частиною квартири, однак відповідач йому в цьому перешкоджає, а саме: не надає йому ключі від вхідних дверей, не пускає його у квартиру, що підтверджується матеріалами справи (а.с.32-37) та поясненнями позивача та його представника. З приводу зазначених обставин позивач звертався до Нікопольського МВ (з обслуговування міста Нікополь та Нікопольського району) ГУ МВС України в Дніпропетровській області (а.с.6), було проведено перевірку (а.с.6,32-37), однак ознаки кримінального правопорушення у діях [PERSON] були відсутні. Тому, позивачу було рекомендовано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства. Суд вважає доведеним ту обставину, що відповідач протиправно перешкоджає позивачу, який є власником 1/2 частки спірної квартири, користуватись вказаною квартирою. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне вселити позивача в квартиру [ADDRESS]; зобовязати відповідача не чинити позивачу перешкод у користуванні 1/2 часткою квартири [ADDRESS] та зобовязати відповідача надати позивачу ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS]. Вимоги позову в частині зобовязання членів сімї відповідача не чинити позивачу перешкоди у користуванні спірною квартирою задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не зазначено цих осіб (членів сімї), не зазначено їх як відповідачів по справі, відносно них жодних даних позивачем не зазначено та клопотань заявлено не було. Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами відсутня домовленість про порядок володіння та користування спірною квартирою. З наданих позивачем та його представником пояснень вбачається, що між сторонами склались недоброзичливі відносини, між ними наявний конфлікт. З матеріалів справи вбачається, що загальна площа спірної двохкімнатної квартири складає 46,0 кв.м., опис: 1-а кімната 16,8 кв.м., 2-а кімната 11,0 кв.м., кухня 6,2 кв.м., ванна кімната 2,7 кв.м., коридор 6,5 кв.м., вбудована шафа 2,1 кв.м., балкон 0,7 кв.м. (а.с.4,5). З огляду на те, що між сторонами склались неприязні відносини, відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні належною йому 1/2 частиною квартири, суд вважає за необхідне встановити порядок користування спірною квартирою таким чином: -виділити позивачу (за його згодою) у користування 2-у кімнату площею 11,0 кв.м.; -виділити відповідачу у користування 1-у кімнату площею 16,8 кв.м.; -кухню площею 6,2 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м., коридор площею 6,5 кв.м., вбудовану шафу площею 2,1 кв.м. - залишити у загальному користуванні. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.3). На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial