Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.02.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача - Кредитної спілки «Злагода» про повернення вкладу та процентів по ньому, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 51\~904,13 гривень грошового вкладу та процентів по ньому за договором №3731ДВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 29 вересня 2014 року. Позов мотивований тим, що 29.09.2014 року між позивачем та КС «Злагода» було укладено договір №3731ДВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно умов якого вкладником було внесено 40\~000 гривень строком до 29.10.2015 року з процентною ставкою 27,9% річних. Згідно додатку до договору №3731ДВ від 29.09.2014 року Графіку розрахунків, розмір процентів на день закінчення дії договору, яка підлягала до виплати, становить 11\~904,13 гривень. По закінченню дії договору відповідач, незважаючи на неодноразові звернення позивача, не повернув йому суму вкладу та не здійснив виплату процентів. Викладене стало підставою для звернення позивача з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач у своїй заяві не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Спірні правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст.ст. 1058, 1060, 1061 ЦК України, положеннях Законів України «Про кредитні спілки», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів». Згідно п. 1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» кредитні спілки є фінансовими установами, які в належному порядку зареєстровані та надають фінансові послуги. П. 4 ч.1 ст. 4 Закону визначає фінансову послугу, зокрема, як послугу залучення фінансового активу із зобов'язанням щодо наступного його повернення. Водночас ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» визначає кредитну спілку як неприбуткову організацію, засновану фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків її членів. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Стаття 23 Закону регламентує належність внесків (вкладів) на депозитні рахунки та нараховані на них проценти членів кредитної спілки цим же членам цих же вкладів на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1060 ЦК України (в редакції яка діяла станом на час виникнення правовідносин) договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу; проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав; у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 29.09.2014 року між позивачем та КС «Злагода» було укладено договір №3731ДВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно умов якого вкладником було внесено 40\~000 гривень строком до 29.10.2015 року з процентною ставкою 27,5% річних (а.с. 7-10). Згідно з п.3.2.5 договору спілка зобов'язана повернути вкладнику внесок та нараховані проценти у строки, та в розмірах, які передбачені умовами цього договору. Згідно п.3.3.3 договору по закінченню строку дії договору вкладник має право отримати всі належні йому грошові кошти відповідно до умов договору. Внесення позивачем грошових коштів в розмірі 40\~000 гривень на депозитний рахунок за Договором №3731ДВ на виконання умов договору підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с. 6). Згідно додатку до договору №3731ДВ від 29.09.2014 року «Графіку розрахунків», розмір процентів на день закінчення дії договору сума процентів, яка підлягала до виплати, становить 11\~904,13 гривень (а.с.4). Відповідач КС «Злагода» не виконав належним чином своїх зобовязань за вказаними договорами, по завершенню терміну дії договору, не повернув суму внеску за депозитним договором та не сплатив у повному обсязі проценти, що належні до виплати за вказаним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість за Договором № 3731ДВ від 29.09.2014 року у розмірі 51\~904,13 грн., з яких: 40 000 грн. сума внеску, а 11\~904,13 грн. відсотки. Вказана сума не повернута і на день розгляду справи. Доказів щодо протилежного відповідач не надав. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, встановив, що права позивача порушені відповідачем, тому вони підлягають захисту, а позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а відтак з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору в розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved