Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач 29.01.2018 р. звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 24 квітня 2015 р. близько 10 год. 30 хв. відповідач [PERSON], перед виїздом не забезпечивши технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, виїхав з території ДП «Надвірнянське лісове господарство», що по вул. Соборна в м. Надвірна Надвірнянського району Івано-Франківської області, та, керуючи автомобілем [NUMBER], направився до м. Івано-Франківська, рухаючись зі швидкістю 60 км/год. по правій смузі руху. Під час руху в с. Березівка Тисменицького району Івано-Франківської області у керованого обвинуваченим автомобіля в результаті внесення змін у конструкцію кріплення колеса автомобіля, що не відповідає вимогам інструкції заводу-виробника, відбулось заклинювання та руйнування зовнішнього конічного підшипника маточника колеса через наявність підвищеного осьового люфту, що призвело до пошкодження елементів кріплення маточника на цапфі поворотного кулака та відокремлення маточини разом з колесом від поворотного кулака під час руху автомобіля, внаслідок чого від автомобіля від'єдналось ліве переднє колесо, яке викотилось на зустрічну смугу руху. У цей час по зустрічній смузі рухався автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON], у ліву передню частину якого потрапило від'єднане від керованого обвинуваченим автомобіля колесо, яке після удару змінило напрям руху та викотилось на зустрічну смугу руху, де вдарилось у передню праву частину автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по своїх смузі руху, у салоні автомобіля перебували пасажири [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У результаті допущених обвинуваченим порушень вимог п.п. 2.3 а), 31.1, 31.3 а) Правил дорожнього руху України сталася ДТП, внаслідок якої потерпіла [PERSON] отримала тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент спричинення. Відповідач [PERSON] вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09.08.2017 р. засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Позивач визнаний потерпілим у даному кримінальному провадженні. Внаслідок злочинних дій обвинуваченого автомобіль позивача марки «PEUGEOT 307» реєстраційний номер [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження. Вартість спричиненого позивачу матеріального збитку склала 52579,52 грн. (різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП - 121459,52 грн. та вартістю транспортного засобу після ДТП - 68880 грн.), з якого ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодувала позивачу 50000 грн. у межах ліміту цивільно-правової відповідальності. Решту матеріальної шкоди у 2579,52 грн. просив стягнути з відповідача - ДП «Надвірнянське лісове господарство», яке є власником джерела підвищеної небезпеки та у відповідності з вимогами ст.1172 ЦК України відшкодовує шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Крім того, внаслідок ДТП позивачу заподіяна моральна шкода, що полягає у перенесенні великого стресу, моральних страждань внаслідок протиправної поведінки відповідача щодо нього і фізичного знищення його автомобіля, порушення звичного способу життя, яку він оцінює у 30000 грн. Просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку вказану суму на відшкодування моральної шкоди, 10000 грн. витрат на правову допомогу, 704,80 грн. сплаченого судового збору. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали і просили його задовольнити. Представник відповідача - ДП «Надвірнянське лісове господарство» та відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнали частково. Погодились з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди; вимоги про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу визнали на половину заявлених сум. Проти часткового задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, не повідомив суду про причини неявки. Вислухавши сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09.08.2017 р. відповідач [PERSON] засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. У рамках даного кримінального провадження позивач був визнаний потерпілим. Внаслідок ДТП, яка мала місце 24.04.2015 р. з вини відповідача [PERSON], належний позивачу на праві власності автомобіль [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження, він вважається фізично знищеним. Вартість спричиненого позивачу матеріального збитку склала 52579,52 грн. (різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП - 121459,52 грн. та вартістю транспортного засобу після ДТП - 68880 грн.), з якого ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодувала позивачу 50000 грн. Вказаних обставин відповідачі не заперечували. Судом встановлено, що злочинними діями відповідача [PERSON] позивачу завдана також моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього та у зв'язку із фізичним знищенням належного йому на праві власності автомобіля. Виходячи з вимог розумності і справедливості, з урахуванням характеру вчиненого злочину, глибини душевних страждань позивача, враховуючи позицію сторони відповідача щодо часткового визнання даної позовної вимоги, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у 15000 грн. Таким чином, з відповідача - ДП «Надвірнянське лісове господарство», яке є власником джерела підвищеної небезпеки та у відповідності з вимогами ст.1172 ЦК України відшкодовує шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, слід стягнути у користь позивача 2579,52 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вимога про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн., на підтвердження якої позивач надав квитанцію від 06.10.2015 р., до задоволення не підлягає. При цьому суд враховує, що вказані витрати на правову допомогу понесені позивачем як потерпілим у рамках кримінального провадження, тому питання щодо стягнення вказаних процесуальних витрат мало б вирішуватись при ухваленні обвинувального вироку суду у порядку ст.124 КПК України. У рамках даної цивільної справи позивач не заявив витрат на професійну правничу допомогу відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України. З відповідача - ДП «Надвірнянське лісове господарство» слід стягнути у користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі наведеного, відповідно до вимог ст.ст. 23, 1166, 1167, 1172, 1188 ЦК України,

Outcome: partial