Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.11.2017 р. звернулася\~до суду із зазначеним позовом, в якому просить: визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , - такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє також в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, позивач зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] . Дана квартира неприватизована, складається з трьох кімнат, житловою площею 40,9 кв.м., загальною площею 56,48 кв.м. Разом з нею у даній квартирі також зареєстровані: донька позивача [PERSON] , чоловік доньки [PERSON] , та онуки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Разом з тим, будучи зареєстрованими у квартирі [ADDRESS] , відповідачі в ній не проживають протягом тривалого часу без поважних причин, не сплачують жодних платежів з житлово-комунальних послуг, їх місце проживання позивачу не відоме. Таким чином, позивач вважає, що відповідачі втратили право на користування цим житлом. Наявність реєстрації в квартирі відповідачів, які в ній не проживають, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 16.11.2017 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 01.12.2017 р., відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє також в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , - такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] , посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Представник позивача як на підставу позовних вимог вказав на те, що відповідачі, будучи зареєстрованими у квартирі [ADDRESS] , в ній не проживають протягом тривалого часу без поважних причин, не сплачують жодних платежів з житлово-комунальних послуг, їх місце проживання позивачу не відоме. Наявність реєстрації в квартирі відповідачів, які в ній не проживають, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі. Позивач пояснила, що в 1970 р. вона отримала квартиру [ADDRESS] , в якій зареєстрована та проживає. Разом з нею в у даній квартирі зареєстровані: її донька [PERSON] , чоловік доньки [PERSON] , та онуки. Проте, донька разом з чоловіком та дітьми у квартирі не проживають понад 20 років, не сплачують комунальні послуги, їх місце проживання позивачу не відоме. Також позивач вказала, що відповідачі добровільно залишили житло, перешкод у користуванні квартирою їм не чинили. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували щодо задоволення позову в частині вимог до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В іншій частині вимог до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] , просили відмовити в задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні додатково зазначили, що приблизно в 1999 р. вони залишили житло за адресою: [ADDRESS] , в якому вони зареєстровані разом з дітьми, оскільки виникали конфлікти та суперечки з позивачем [PERSON] . На даний час вони проживають у доньки [PERSON] за адресою: Чернігівська область, Козелецький р-н, с. Крені. Просили суд залишити зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] , неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки вони не мають будь-якого житла, яке б належало їм на праві приватної власності. При цьому зазначили, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] на даний час навчаються в школі №20 м. Києва. Неповнолітня [PERSON] навчається в медичному коледжі в м. Чернігові, [PERSON] навчається в коледжі в Кіровоградській області. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказала на те, що вона заперечує щодо реєстрації неповнолітніх ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) в її будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву від відповідачів до суду не надходило. Представники третіх осіб: Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи третіх осіб було повідомлено належним чином. 14.01.2020 р. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, відповідно до якого Служба у справах дітей заперечує проти задоволення позову та визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з відсутністю власного житла у батьків, та порушення їх прав на користування житлом в разі зняття їх з реєстрації. А тому представник просить при винесенні рішення врахувати інтересів малолітніх дітей. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, пояснення відповідачів, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , з 23.04.1970 р. зареєстрована та проживає у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира неприватизована, складається з трьох кімнат, житловою площею 40,9 кв.м., загальною площею 56,48 кв.м. Позивач є наймачем вказаного житлового приміщення. У квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , окрім позивача зареєстровані: [PERSON] , [INFO] з з 02.09.1982 р. (донька); [PERSON] , [INFO] з 09.07.1992 р. (чоловік дочки (зять); [PERSON] , [INFO] з 17.06.1995 р. (онука); [PERSON] , [INFO] з 04.11.1988 р. (онука); [PERSON] , [INFO] з 16.05.2013 р. (онука); [PERSON] , [INFO] з 16.05.2013 р. (онука); [PERSON] , [INFO] з 29.07.1999 р. (онук); [PERSON] , [INFO] з 24.06.1993 р. (онук); [PERSON] , [INFO] з 08.02.1992 р. (онук); [PERSON] , [INFO] з 16.05.2013 р. (онук); [PERSON] , [INFO] з 16.05.2013 р. (онук). Зазначені обставини підтверджуються даними довідки (Форма №3), виданої структурним підрозділом Центр обслуговування споживачів №2 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» 15.01.2014 р. за № 143, та даними Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва №30559855 від 30.05.2018 р. про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідачі протягом тривалого часу у даній квартирі не проживають, квартирою не цікавляться, квартплату та комунальні послуги не сплачують, їх особистих речей в квартирі немає, реєстрація відповідачів у зазначеній квартирі призводить до додаткових витрат позивача на утримання квартири та сплату комунальних послуг. Згідно із\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи,які спільно проживають,\~пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Положеннями ч. 2 ст. 64 ЖК визначено, що до членів сім`ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. \~Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1)\~призову на\~строкову військову\~службу або\~направлення на\~альтернативну (невійськову)\~службу,\~а також\~призову офіцерів\~із запасу\~на військову\~службу на\~строк до\~трьох років\~-\~протягом усього\~періоду проходження\~зазначеної військової\~служби;\~призову на\~військову службу\~під час\~мобілізації,\~на особливий\~період -\~протягом усього\~періоду проходження\~військової служби,\~а якщо\~під час\~її проходження\~вони отримали\~поранення,\~інше ушкодження\~здоров`я та\~перебувають на\~лікуванні в\~медичних закладах\~або потрапили\~в полон\~чи визнані\~безвісно відсутніми\~-\~на строк\~до дня,\~наступного за\~днем їх\~взяття на\~військовий облік\~у районних\~(міських)\~військових комісаріатах\~після звільнення\~з військової\~служби після\~закінчення ними\~лікування в\~медичних закладах,\~незалежно від\~строку лікування,\~повернення з\~полону,\~скасування рішення\~суду про\~визнання особи\~безвісно відсутньою\~чи ухвалення\~судом рішення\~про оголошення\~особи померлою; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов`язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім`ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , протягом тривалого часу не проживають у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Будь-яких доказів про те, що у відповідачів існують перешкоди у користуванні спірною квартирою суду не надано. Факт не проживання відповідачів в спірній квартирі протягом тривалого періоду часу (більше року) підтверджується актами про непроживання осіб від 24.10.2017 р., від 24.02.2018 р., від 12.05.2018 р., від 10.09.2018 р., складеними мешканцями буд. [ADDRESS] та засвідченим начальником ЖЕД №904 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», а також відповідними довідками ЖЕД №904 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» від 26.10.2017 р., від 26.02.2018 р., від 14.05.2018 р., від 10.09.2018 р., виданими на підставі актів про не проживання. Як вбачається з листа Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.01.2019 р. №108/24-409, родина [PERSON] є багатодітною, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 07.12.2018 р. №108/24-3415, вбачається, що [PERSON] на обліку в управлінні не перебуває. Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.10.2018 р. №260-6160/33, вбачається, що станом на 10.10.2018 р., згідно електронної бази даних, [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на обліку не перебуває, державних соціальних допомог згідно Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» не отримує. Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 04.12.2018 р. №19258/35-10/12, гр. [PERSON] на обліку в управлінні не перебуває та ніяких державних соціальних допомог не отримує. Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.12.2018 р. №105/74/16/59-15441, гр. [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на обліку в управлінні не перебуває та ніяких видів державної соціальної допомоги не отримує, в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги не перебуває. Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 04.12.2018 р. №100/06-13083, вбачається, що гр. [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на обліку в управлінні не перебуває, ніяких виплат на дітей не отримує. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач [PERSON] є її матір`ю, а відповідач [PERSON] є її сестрою. Позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . У даній квартирі також зареєстровані відповідачі. [PERSON] приблизно 20 років тому, забрала дітей та разом з чоловіком виїхала з даної квартири. Їх речей у квартирі, де мешкає позивач, немає. На даний час вони не спілкуються, їх місце проживання не відоме. При цьому, свідок вказала, що відповідач разом з родиною добровільно залишили житло, будь-яких перешкод у користуванні квартирою їй не чинили. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача [PERSON] та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Позивач мешкає в кв. [ADDRESS] вже багато років сама. В даний будинок позивач [PERSON] поселилась в 1963 р. Свідок зазначила, що донька позивача [PERSON] разом з чоловіком та дітьми залишили житло приблизно 10 років тому, причини їй не відомі. Також свідок повідомила, що у квартирі позивача за адресою: [ADDRESS] , вона буває приблизно 2 (два) рази на місяць. Речей відповідачів у квартирі не має. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Свідок зазначила, що донька позивача [PERSON] разом з чоловіком та дітьми залишили житло приблизно 10 років тому, у квартирі їх речей та речей дітей немає. Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2012 р. між гр. [PERSON] (продавець) та гр. [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу будинку, посвідчений приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Афанасьєвою О.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №2121, згідно п.п. 1.1, 1.2 якого продавець [PERSON] передав покупцю [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , а покупець прийняв майно і сплатив за нього обговорену суму. Право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване за [PERSON] в КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради 04.12.2012 р., що підтверджується даними Витягу про державну реєстрацію прав № 36540222 від 04.12.2012 р. та даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №189233147 від 19.11.2019 р. Також, 23.09.2014 р. між гр. [PERSON] (продавець) та гр. [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу будинку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коберником А.М., зареєстрований в реєстрі за №1714, згідно п. 1 якого продавець [PERSON] продав, а покупець [PERSON] купила житловий будинок, загальною площею 50,3 кв.м. (житловою площею 27,5 кв.м.) з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване за [PERSON] 23.09.2014 р., що підтверджується даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27180605 від 23.09.2014 р. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували щодо задоволення позову в частині вимог до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В іншій частині вимог до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] , просили відмовити в задоволенні позову. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині вимог до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Що стосується вимог про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] , суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, виходячи з наступного. Так, [PERSON] народилася [INFO] . Батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 28.09.2012 р. [PERSON] народилася [INFO] . Батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 28.09.2012 р. [PERSON] народився [INFO] . Батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 28.09.2012 р. [PERSON] народився [INFO] . Батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 28.09.2012 р. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім?ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з?ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім?ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як встановлено судом, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проте протягом тривалого періоду часу (більше одного року) за місцем реєстрації не проживають, так як мешкать разом з батьками [PERSON] та [PERSON] . Факт непроживання у спірній квартирі неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, підтверджується матеріалами справи, показами допитаних в судовому засіданні свідків, а також поясненнями самих відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , присутніми в судовому засіданні. Відповідно до частин третьої та четвертої\~статті 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга\~статті 3 СК України). Частиною другою\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до частини другої\~статті 18 Закону України «Про охорону дитинства»\~діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. На підставі зібраних і досліджених судом доказів у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , - про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] , є необґрунтований, оскільки посилання позивача на ту обставину, що неповнолітні внуки протягом тривалого періоду часу (понад один рік), не проживають у спірному житловому приміщенні без поважних причин, оскільки проживають разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] , які залишили спірне житлове приміщення понад 20 років тому та проживають за іншою адресою, неповнолітні внуки зареєстровані в квартирі лише формально, а тому мають бути також визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, не заслуговують на увагу. Так, як встановлено судом батьки неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] та [PERSON] не мають будь-якого житла, яке б належало їм на праві приватної власності. Через свій вік неповнолітні - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не можуть самостійно обирати місце проживання, тому факт їх непроживання у спірній квартирі зумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення дітей права користування житлом, у якому вони зареєстровані. При цьому, права неповнолітніх дітей будуть порушені у разі визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки вони мають право на проживання та користування зазначеною квартирою. Відповідно до частини першої\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Така правова позиція узгоджується з висновками суду касаційної інстанції, викладеними у постановах Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 751/9405/16-ц (провадження № 61-17207св18), від 27 грудня 2018 року у справі № 759/19394/15-ц (провадження № 61-9128св18), від 23.01.2019 року у справі № 428/1531/16-ц (провадження № 61-4633св18, що ухвалені у подібних правовідносинах за аналогічних фактичних обставин. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , - про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] , а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial