Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою до територіальної громади с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за законом. Посилається на те, що 06.09.2015 року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,9997 га, кадастровий №7321582900:01:004:0009, що розташована на території Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧВ №019584, виданого Заставнівською РДА 21.11.2002 року та житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Наливайка, 32 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. Заповіту померлий [PERSON] не залишив. Вона, а також [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги майна померлого. Проте [PERSON] у передбачений законом строк подала заяву про відмову від прийняття спадщини, після смерті чоловіка [PERSON], померлого 06.09.2015 року, а [PERSON] на спадщину після смерті [PERSON] не претендує, з покійним на момент смерті не проживала з заявою про прийняття спадщини не зверталась. Вказує на те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла, користується всім спадковим майном, звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на частину спадщини, а саме на згадану земельну ділянку отримала свідоцтво, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилися направили суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просили їх задовольнити. Також представник позивача [PERSON] направила суду заяву про залучення до спарви в якості третьої особи доньки спадкодавця [PERSON] померлого 06.0.2015 року [PERSON], [INFO]. Представник відповідача територіальної громади с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Від третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.09.2015 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №151129 від 14.09.2015 року (а.с. 8). Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання - вул. С.Наливайка, 32 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області відкрилась спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,9997 га., кадастровий номер 7321582900:01:004:0009, що розташована на території Веренчанської сільської Заставнівського району Чернівецької області та житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за вказаною адресою. Вказане вбачається із довідки Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1044 від 22.03.2016 року (а.с. 14). За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповіт померлий [PERSON] не вчиняв. Спадкоємцями першої черги його майна за законом є позивач [PERSON], яка є його донькою, дружина [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] Вказане підтверджується довідкою Виконавчого комітету Веренчанської сільської Заставнівського району Чернівецької області від 22.03.2016 року №1043 (а.с. 13). Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що на виконання вказаних вимог закону дружина спадкодавця [PERSON], [INFO], скориставшись своїм правом передбаченим ст. 1273 ЦК України, у строки встановлені ст. 1270 ЦК України подала заяву про відмову від прийняття спадщини, після смерті чоловіка [PERSON] померлого 06.09.2015р., до приватного нотаріуса Заставнівського нотаріального округу [PERSON], яка міститься в матеріалах спадкової справи №32/2016. Вказане вбачається із її заяви, що міститься в матеріалах спадкової справи №32/2016 померлого 06.09.2015 року [PERSON] (а.с. 3 спадкової справи), що досліджена судом. Дочка спадкодавця - [PERSON], [INFO], на спадщину після смерті батька не претендує, з покійним на момент смерті не проживала, до нотаріуса у строки передбачені ст. 1270 ЦК України з заявою про прийняття спадщини не зверталася, що також вбачається із спадкової справи. Крім того, в судове засідання [PERSON] подала заяву в якій вказує, що вона проти задоволення позовних вимог не заперечує. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], померлого 06.09.2015 року. Факт родинних відносин як батька та доньки між спадкодавцем та позивачем підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІ-МИ №352813 (а.с. 15). Позивач, як спадкоємець за законом, спадщину після смерті батька прийняла вчасно, за її заявою було заведено спадкову справу 32/2016 (а.с. 1 спадкової справи). Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України позивач звернулася до приватного нотаріуса Заставнівського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] 21.03.2016 року приватним нотаріусом Заставнівського нотаріального округу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а сааме на згадану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,9997 га., кадастровий номер 7321582900:01:004:0009, що розташована на території Веренчанської сільської Заставнівського району Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину серія НАТ 227194 (а.с. 16) та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №55553919 від 21.03.2016 (а.с. 17). Проте нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Наливайка, 32, с. Веренчанка Заставнівського району, Чернівецької області після смерті батька [PERSON], у звязку з тим що відсутній правовстановлюючий документ, який мав би підтвердити право власності померлого на будинок. що посвідчують право власності на згадане майно за ним, що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.03.2016 року (а.с. 18). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. С.Наливайка, 32 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON] Вказане підтверджується рішенням сесії Веренчанської сільської ради народних депутатів ХVІІІ-а, ХХІ скликання від 24 грудня 1993 року «Про приватизацію земель громадянам сіл Веренчанка та Яблунівка» згідно якого було вирішено приватизувати [PERSON] 0,06 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,30 га. для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 19); актом виносу в натурі границь земельної ділянки і розбивки будівель від 23 березня 1985 року (23), проектом забудови земельної ділянки забудівника від 05 серпня 1985 року (а.с. 22), випискою із рішення №7/184 виконкому Заставнівської районної Ради народних депутатів від 16 липня 1958 р. «Про дозвіл будівництва [перебудови] індивідуального житлового будинку» (а.с. 22), довідкою виконавчого комітету Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 22.03.2016 року №1041, в якій вказано, що згідно із записами земельно-шнурової книги за особовим рахунком №697 рахується домогосподарство [PERSON] по вул. С. Наливайка, 32 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області за яким закріплені земельні ділянки площею 0,56 га., із них 0,06 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Веренчанка по вул. С. Наливайка, 32, та 0,50 га. для ведення особистого селянського господарства (а.с. 21), довідкою виконавчого комітету Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 22.03.2016 №1042 в якій вказано, що згідно із записом по господарської книги за особовим рахунком №0566-1 по вул. Наливайка, 32, в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області зареєстрований житловий будинок, який належав [PERSON], але документи на право власності не видавались. Даний будинок збудований за власні кошти (а.с. 20), копією по господарської книги в якій покійний [PERSON] зазначений як голова господарства (а.с. 24-25). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що оскільки спадкодавець [PERSON] побудував житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований по вул. С.Наливайка, 32 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області на відведеній ділянці, сільська рада зареєструвала його у по господарській книзі, то [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте не оформив право власності на нього належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємицею майна померлого [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (а.с. 11). Згідно зведеного акту (а.с. 12 зворот) та довідки характеристики Заставнівського РБТІ №72 від 21.03.2016 року (а.с.11 зворот) згаданий житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями побудований у 1988 році, їх вартість становить 334732 (триста тридцять чотири тисячі сімсот тридцять дві) гривні 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1258, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved