Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 травня 2017 року звернувся до суду із позовом і просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті 17.08.2006 [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 3,5448 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №244139 від 05.12.2006. Посилається на те, що 17 серпня 2006 року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. Південна, 7 в с. Єрківці Переяслав-Хмельницького району; право на земельну частку (пай) в КСП „імені Горького, Єрковецька сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та грошові вклади. Позивач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом, посвідченим 15 серпня 2006 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] (реєстр № 1-2804), подавши через свого законного представника у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 3,5448 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, так як [PERSON] в заповіті заповіла земельну частку (пай) за сертифікатом серії КВ № 0242812, а позивачем був предявлений правовстановлюючий документ на конкретну земельну ділянку, встановити ідентифікацію спадкового майна, на яке позивач просить видати свідоцтво про право на спадщину , не представляється можливим. Факт належності померлій [PERSON] вищезазначеної земельної ділянки підтверджується копією рішення Переяслав-Хмельницької міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2016 року; листом [PERSON] у Переяслав-Хмельницькому району Головного управління Держгеокадастру у Київської області № 119/114-17 від 24 квітня 2017 року; висновком про експертну грошову оцінку земельної ділянки площею 3,5448 га; копією державного акту на право власності серії ЯГ № 244139 від 05 грудня 2006 року на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5448 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010633200590. Своє право на спадщину позивач підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-ОК № 054473; копією свідоцтва про народження [PERSON] серії І-БК № 472984; копією заповіту, посвідченого 15 серпня 2006 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області (реєстр № 1-2804); копією свого паспорта; копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 15 березня 2017 року на 1/2 частку житлового будинку №7 по вул. Південна в с. Єрківці Переяслав-Хмельницького району Київської області; матеріалами спадкової справи відносно померлої [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Наслідки визнання позову розяснені та зрозумілі. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику в справах про спадкування, особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п.п.9, 10 Розділу VII „Прикінцевих і перехідних положень Закону України „Про Державний земельний кадастр №3613-VI від 07 липня 2011 року „до 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Документи, яким було посвідчено право власності земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим законом, є дійсними. В силу п.17. Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-IIIсертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З копії рішення Переяслав-Хмельницькому міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2016 року вбачається, що відповідно до заповіту, посвідченого 15 серпня 2006 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області (реєстр № 1-2804), складено [PERSON], яка померла 17 серпня 2006 року, [PERSON] успадковує земельну частку (пай) сертифікат КВ № 0242812. [PERSON] у Переяслав-Хмельницькому району Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 119/114-17 від 24 квітня 2017 року свідчить про те, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 07 серпня 1997 року за № 533 зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0242812 на імя [PERSON], члена КСП ім. Горького, Єрковецька сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, площею 3,81 умовних кадастрових гектара. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 244139, виданий 05 грудня 2006 року на імя [PERSON] площею 3,5448 га на території Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010633200590, дійсно видано взамін зазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай). З Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 244139, виданого 05 грудня 2006 року на імя [PERSON], вбачається, що право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,5448 га, що розташована на території Єрковецької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 010633200590, вже після смерті 17 серпня 2006 року [PERSON]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В силу ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.130 ЦПК України, для врегулювання спору до судового розгляду суд зясовує, зокрема, чи визнає позов відповідач. Ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. В силу ч.4 ст.174 цього Кодексу, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 130 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1225, 1233, 1235 ЦК України,

Outcome: approved