Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.11.2019р звернувся до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 22 червня 2013 року він знаходиться у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , відповідачкою у справі, від шлюбу з якою спільних дітей не має. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Зазначає, що протягом двох місяців він проживає окремо від дружини і вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються досить тривалий час, а спроби примирення між ними як подружжям в минулому не принесли жодних результатів. Майнових претензій один до одного не мають. Вказує, що продовжувати такі шлюбні відносини він ( [PERSON] ) не бажає, окрім того, він вирішив офіційно оформити свої відносини з дружиною, а саме, розірвати шлюб, в якому він на сьогодні юридично перебуває. Вважає, що час для примирення не потрібен. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. [PERSON] , представник позивача, вимоги позову [PERSON] , підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Згідно заяви відповідачки [PERSON] , посвідченої 06.11.2019р приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соловйовою К.Г., відповідачка не заперечує проти задоволення позовних вимог, на розірвання шлюбу згодна, та просить розглядати справу у її відсутність. Просить своє прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON] . Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , складеного та виданого 22.06.2013р у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, убачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 червня 2013 року, актовий запит №333. Згідно позову, від шлюбу сторони спільних дітей не мають. З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримав свій позов, а відповідачка його повністю визнала. Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. У відповідності до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони у справі не проживають однією сім`єю, живуть окремо, відносини не підтримують, спільним побутом не пов`язані, обидва бажають розірвати шлюб, у зв`язку з чим суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. З`ясувавши фактичні відносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки за її клопотанням залишити теж саме - « [PERSON] ». Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідачка до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову характеру, тобто 384,20грн. Решта 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову в сумі 384,20грн, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved