overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач 23 лютого 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2013 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з травня 2015 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2013 року. Шлюб зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції актовий запис за №1188 /а.с.8/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з травня 2015 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач 23 серпня 2018 року звернувся до Малинського районного суду з вимогами до відповідача. З підстав, передбачених ст.391, ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України просить позов задовольнити. В судовому засіданні позов підтримав повністю. Пояснив, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі, починаючи з 25 грудня 1993 року зареєстрований відповідач, який з моменту реєстрації в квартирі не проживає. Оскільки реєстрація відповідача в квартирі позивача створює йому перешкоди у здійснені ним права власності, тому просить визнати його таким, що втратив право користування цим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 391 Цивільного Кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі реєстраційного посвідчення від 10 березня 1993 року [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] ( а.с. 4). В належній позивачу квартирі з 25 грудня 1993 року зареєстрований [PERSON] В судовому засідання на підставі досліджених судом доказів встановлено, що відповідач з моменту реєстрації у квартирі не проживає. Так довідкою депутата Малинської міської ради [PERSON] від 14 вересня 2018 року підтверджується, що [PERSON] з 2000 року за місцем реєстрації - квартира [ADDRESS] не проживає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] також підтвердила, що відповідач з моменту реєстрації в квартирі позивача не проживає. З врахуванням викладеного суд вважає, що поданий позивачем позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач 23 серпня 2018 року звернулась до Малинського районного суду з вимогами до [PERSON] та [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] З підстав, передбачених ст.391, ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України просила позов задовольнити. До початку судового розгляду, позивачем була подана заява про залишення позову в частині вимог до [PERSON] без розгляду. Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року дані вимоги залишено без розгляду. В судове засідання позивач не з'явилась, направила заяву про розгляд справи без її участі , просить вимоги задовольнити. Зазначила, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. В будинку, з 03 квітня 1998 року, зареєстрований відповідач, який з 2002 року в будинку не проживає. Оскільки реєстрація відповідача в будинку позивача створює їй перешкоди у здійснені нею права власності, тому просить визнати його таким, що втратив право користування цим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 391 Цивільного Кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 жовтня 2014 року [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] ( а.с. 4). В належному позивачу будинку з 03 квітня 1998 року зареєстрований [PERSON] В судовому засідання на підставі досліджених судом доказів встановлено, що відповідач з 2002 року у будинку не проживає. Так довідкою депутата Малинської міської ради [PERSON] від 01 червня 2018 року підтверджується, що [PERSON] з 2002 року за місцем реєстрації - будинок [ADDRESS] не проживає. ( а.с.7). З врахуванням викладеного суд вважає, що поданий позивачем позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач 23 січня 2014 року звернувся з вказаною позовною заявою до суду, мотивуючи позов тим, що вони з відповідачкою з 23 липня 1994 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Це їх перший шлюб. Від шлюбу вони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. З самого початку подружнього життя взаємини між ними були нормальними, але поступово стосунки почали погіршуватися, між ними постійно виникають безпричинні сварки, в наслідок чого, він зовсім перестав розуміти свою дружину, а вона його. Останні роки вони проживають окремо, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не прибув, однак надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, на примирення не згідний. В судове засідання відповідачка не прибула, однак надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала, на примирення не згідна. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено: Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (серія [NUMBER]), сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 липня 1994 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області зроблено запис за № 24. Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER]), у сторін знаходиться на утримання неповнолітня донька [PERSON], [INFO] народилася. Між сторонами склалися особисті неприязні відносини, які перешкоджають подальшому сімейному проживанню, на примирення сторони не згідні, а тому збереження сім'ї, в даній ситуації, не представляється за можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім`ю зберегти неможливо, а тому шлюб підлягає розірванню. Питання про заміну прізвища відповідачка не ставила.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач, 23 січня 2014 року, звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини, в якій посилається на те, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2009 року з відповідача було присуджено стягувати аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі по 300 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення нею повноліття. На даний час у позивачки змінилося матеріальне становище, на утримання дитини йдуть значні кошти. Тому, вона звернулася до суду з даним позовом, в якому просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 450 грн.. 00 коп., оскільки відповідач є молодою, здоровою та працездатною людиною, а тому він в змозі сплачувати аліменти в більшому розмірі. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і вказав, що сплачувати аліменти в сумі більшій, ніж 300 грн. на місяць він не має змоги, оскільки ніде не працює, припинив займатися підприємницькою діяльністю, має на утриманні ще одну малолітню дитину.. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до ст.. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що [PERSON] офіційно не працює, перебуває в стані припинення підприємницької діяльності. Крім того, суд бере до уваги наявність у [PERSON] ще однієї малолітньої дитини- [PERSON], [INFO] року народженя. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки слід задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі по 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач 23 січня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті дядька - [PERSON], померлого [INFO]. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що він є спадкоємцем за законом після смерті дядька - [PERSON], померлого [INFO]. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернувся в силу того, що на протязі довгого часу не міг встановити родинні відносини зі спадкодавцем. Ці причини вважає поважними в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено, що [PERSON] помер [INFO] (Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00014858500 від 20 грудня 2014 року відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області). Позивач є спадкоємцем за законом, як племінник спадкодавця (рішення Кодимського районного суду Одеської області від 29 грудня 2014 року (справа №503/2440/14-ц), згідно якого [PERSON] доводиться племінником [PERSON]). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з причин того, що не були встановлені родинні відносини зі спадкодавцем. Відтак, ті обставини, що позивач на протязі довгого проміжку часу не міг встановити родинні відносини зі спадкодавцем, суд визнає поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач 23 січня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO]. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що він є спадкоємцем за законом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO]. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернувся в силу того, що є особою юридчно не освіченим і до того ж перебував у матеріальній скруті. Ці причини вважає поважними в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено, що [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області 15 жовтня 2013 року). Позивач є спадкоємцем за законом, як син спадкодавця (свідоцтво про народження [NUMBER], видане 14 липня 1972 року Кодимським райвідділом ЗАГС Одеської області, згідно якого матір»ю народженого [INFO] [PERSON] є [PERSON]). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з причин юридичної неосвіченості та матеріальної скрути. Відтак, ті обставини, що позивач є особою юридично неосвіченою та матеріально незабезпеченим, суд визнає поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач 23 січня 2015 року звернулась до Малинського районного суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з'явилась, направила заяву про розгляд справи без її участі , позов підтримує повністю. Зазначила , що відповідач офіційно працевлаштований, працює в м. Києві на авіазаводі слюсарем та в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без його участі , з позовом згоден повністю та просить вимоги позивача задовольнити. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Копією свідоцтва про народження дитини підтверджується, що її батьком є відповідач. ( арк.с. 5). Дитини проживає з позивачем. ( арк.6) Будь - яких обставин які б перешкоджали [PERSON] сплачувати аліменти на утримання дитини в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач 23 січня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON], 19 червня 2010 року. Шлюб зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №230. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 19 червня 2010 року. Шлюб був зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №230./а.с.4/ Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO]. /а.с.5/. Встановлено також, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач 23 січня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1997 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з грудня 2014 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1997 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис за № 505 /а.с.7/. Мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з грудня 2014 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу

Outcome: approved