Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.12.2018р звернувся до суду з дійсним позовом, вказуючи, що між ним та Приватним підприємством НІО Плюс» (надалі - ПрП «НІО Плюс»), відповідачем у справі, в особі засновника [PERSON] , 14 листопада 2016 року був укладений трудовий контракт, згідно якого він ( [PERSON] ) наймається (призначається) на посаду директора. Зазначає, що відповідно до п.29 даного контракту, він діє до 14.11.2026р, а відповідно до п.23 - контракт припиняється зокрема з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом; згідно п.16.1. Статуту ПрП «НІО Плюс» виконавчим органом Підприємства є директор, який призначається Засновником на контрактній основі. Також, вказує, що відповідно до п.п.«в» п.15.2. Статуту відповідача до виключної компетенції Засновника відноситься обрання та відкликання членів виконавчого органу підприємства та ревізійної комісії. Свої вимоги мотивує тим, що в даний час він вирішив звільнитися з посади директора підприємства, у зв`язку з чим, на юридичну адресу підприємства 26.11.2018р він направив заяву про звільнення, яка повернута із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Вважає, що бездіяльність засновника ПрП «НІО Плюс», а саме, не звільнення його, порушує його права. Просить звільнити його з посади директора ПрП «НІО Плюс» на підставі ст.38 КЗпП за власним бажанням з 04.12.2018р. Представник позивача [PERSON] , підтримала позов [PERSON] , просить його задовольнити, надавши в судове засідання заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач - представник ПрП «НІО Плюс», який про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності зі ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з`явився без повідомлення причини неявки. Відзив на позовну заяву, письмові, електронні докази та зустрічний позов до суду не надавав. Суд, згідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 14 листопада 2016 року між ПрП «НІО Плюс» та [PERSON] укладений трудовий контракт, згідно до якого останній наймається (призначається) на посаду директора. Термін дії контракту з 14.11.2016 року по 14.11.2026 року. Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Пунктом 23 Трудового контракту від 14.11.2016р передбачено, що контракт припиняється: а) після закінчення терміну дії контракту; б) за згодою сторін; в) до закінчення строку дії контракту у випадках, передбачених п.п.26, і 27 цього коньракту; г) з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом. Відповідно до п.24 зазначеного Трудового контракту - директор може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном, у тому числів за пропозицією місцевого органу виконавчої влади, до закінчення терміну його дії: а) у разі систематичного невиконання Директором без поважних причин обов`язків, покладених на нього цим контрактом; б) у разі одноразового грубого порушення Директором законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачено штрафи-тошо); в) у разі невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо податків, зборів та обов`язкових платежів, а також невиконання підприємством зобов`язань щзодо виплати заробітної платті працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; г) у разі непогодження з органами, уповноваженими управляти відповідним майном, кошторисів доходів і видатків підприємств; д) у разі несплати реструктурованої податкової заборгованості протягом трьох місяців при наявності вини Директора; е) за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства з питань охорони праці; є) у разі порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті; ж) у разі допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника зокрема у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів. Частиною 1 статті 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Судом встановлено, що [PERSON] 26 листопада 2018 року звертався до засновника ПрП «НІО Плюс» із заявою про розірвання трудового контракту від 14.11.2016р на підставі ст.38 ч.1 КЗпП України, однак, відповіді не отримав. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що на теперішній час трудові відносини фактично не існують, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана з вини роботодавця, а саме ПрП «НІО Плюс». У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та звільнити його з посади директора ПрП «НІО Плюс» на підставі ст.38 КЗпП за власним бажанням з 04.12.2018р.

Outcome: approved