overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач 27.11.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ 146,39 грн., та судового збору в сумі 243,60 грн . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є споживачем газу та перебуває в договірних відносинах з ПАТ « Полтавагаз» по наданню послуг з газопостачання-згідно чого на даного абонента відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для здійснення оплати та видано розрахункову книжку ( розрахунковий документи) за адресою [ADDRESS]. Відповідно до пунктів 10 та 11 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМ України № 2246 від 9 грудня 1999 року « Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання», розрахунки населення за надані послуги з газопостачання проводяться за фактично діючими цінами на основі фактичних показників лічильника газу. У разі відсутності газового лічильника плата за послуги з газопостачання розраховуються відповідно до встановлених законодавством норм споживання газу. Відповідно до п. 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання розрахунковим періодом для розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до ст. 629 ЦК України визначають, що договір є обов'язковим для виконання сторонам. [PERSON] є споживачем природного газу та перебуває у правовідносинах з ПАТ «Полтавагаз». З січня 2007 року сім'я позивача складається з двох чоловік: [PERSON] та його дружини [PERSON], газового лічильника в квартирі не має. Відповідач як інвалід ІІ групи, відповідно до п.5 ст. 13 ЗУ « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на 100 % знижку оплати комунальних послуг, в тому числі і за користування природним газом. До позовної заяви ПАТ « Полтавагаз» надано розрахунок заборгованості, однак заборгованість розрахована станом на 01 січня 2007 рік, а тому позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач 27.11.2014 року звернувся у суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві послався на те, що з 08.05.1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від подружнього життя у них народилось двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. На протязі останніх п'яти років сімейні стосунки погіршились, що призвело до їх фактичного припинення. Відповідачка постійно перебуває на території Польщі, приїжджає додому лише на декілька днів. Вважає, що їхня сім'я остаточно розпалась, примирення не можливе і просить шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач вказав, що позов підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, а відповідачка повністю визнала заявлені позовні вимоги, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачці відомі та зрозумілі. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків на протязі пяти років, не ведуть спільного сімейного господарства, проживають окремо, а також згідні на розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов є обгрунтованим і таким, що підлягає до задоволення . З врахуванням думки відповідачки та інтересів неповнолітніх дітей, та враховуючи те, що останні фактично проживають із батьком, тому слід визначити його місце проживання разом із позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач 27.11.2014 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 20.08.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають одну малолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Подружнє життя не складалось. Вони проживають окремо. Відповідач обіцяв в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак обіцянки своєї не дотримався. Всі обов'язки по вихованню та утриманню дитини вона несе самостійно. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча його стан здоров'я та матеріальне становище дозволяють йому утримувати дитину. По іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає (а.с.13). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує. Зазначив, що по іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться (а.с.12). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 20.08.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Дитина проживає з позивачем та повністю перебуває на її утримання. Доходів позивача не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте згідно поданої до суду заяви не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі визначеному позивачем (а.с.12). По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не проводяться. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач 27.11.2014 року звернулась до суду з названим позовом , в якому посилалась на те , що 05.03.2005 року вони з відповідачем уклали шлюб . Від спільного проживання мають сина - [PERSON] , [INFO]. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання сина, тому позивач звернулася до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини його доходу ( заробітку ) щомісячно , але не менше 30% прожиткового мінімуму , для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилася подала до суду заяву якою просить суд провести розгляд справи без її участі. Просила суд позов задоволити ( а.с.15). Відповідач в судове засідання не з'явився , на адресу суду надійшла телефонограма якою він просив суд провести розгляд справи без його участі , вимоги позивача визнав ( а.с.14). Ст.197 ЦПК України вказує , що у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд , дослідивши матеріали справи , взявши до уваги позицію учасників судового розгляду викладену у їх письмових заявах вважає , що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що 05.03.2005 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області ( а.с.4). Від спільного проживання сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] ( а.с.3). Довідка видана виконавчим комітетом Володарської селищної ради Київської області № 2140 від 25.11.2014 року вказує , що син - Нікіта перебуває на утриманні [PERSON] ( а.с.7). Сторони добровільної угоди про утримання неповнолітнього сина не досягли. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України , батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначено ст. 182 СК України. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання сина, тому суд кошти на утримання дитини (аліменти) присуджує у частці від доходу ( заробітку) її батька . Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги встановлені судом обставини справи, суд прийшов до наступного висновку: відповідач по справі є працездатного віку , стан здоров'я та його матеріальне становище не перешкоджає йому дбати про дитину, інших утримань з нього не проводиться. Відповідно наведеному [PERSON] зобов'язаний згідно Закону належним чином забезпечувати та утримувати дитину. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. Враховуючи вище викладене, позовна заява визнається судом обґрунтованою і такою, що базується на законі , тому вона підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач 27.11.2015 року звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості в сумі 4800,00 грн. Згідно позову, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі, крім неї, значиться зареєстрованим, відповідачі [PERSON], [PERSON] З 01.01.2007 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» здійснює поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачам. Відповідачі не оплачували надані послуги, допустив виникнення заборгованості за період з 01.11.2011 року по 01.08.2015 року в сумі 4800,00 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачами не погашена, тому просить стягнути її солідарно з відповідачів на користь позивача та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином, причину неявки не повідомили. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача у судовому засіданні не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 162 ЖК України, плата за використання житловим приміщенням в домі (квартирі), що перебуває у громадянина на праві приватної власності, встановлюється згодою сторін. Сплата за комунальні послуги сплачуються, окрім квартирної плати, по ствердженим в встановленому порядку тарифу. Час внесення квартирної плати й плати за комунальні послуги ухвалюються угодою сторін. Згідно ст. 160 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються на рівні з наймачем всіма правами і несуть всі обовязки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність по обовязкам, що випливають з вказаного договору. Судом встановлено, що відповідачі користувалися послугами позивача з поставки теплової енергії та гарячого водопостачання до квартири [ADDRESS] та зобов'язані вчасно вносити плату за користування житлом і комунальними послугами по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Як вбачається з довідки про розрахунок заборгованості, загальна заборгованість відповідачів за період з 01.11.2011 року по 01.08.2015 року складає 4800,00 грн., яку необхідно стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідачів в рівних частках на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати на загальну суму 1218 грн., тобто з кожного по 406 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач 27.11.2015 року звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості в сумі 7075,29 грн. Згідно позову, на відповідача [PERSON] відкритий особовий рахунок на квартиру [ADDRESS]. В вказаній квартирі значиться зареєстрованою відповдіач [PERSON] З 01.01.2007 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» здійснює поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачам. Відповідачі не оплачували надані послуги, допустив виникнення заборгованості за період з 01.11.2012 року по 01.07.2015 року в сумі 7075,29 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачами не погашена, тому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість. Також просить стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином, причину неявки не повідомили. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача у судовому засіданні не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 162 ЖК України, плата за використання житловим приміщенням в домі (квартирі), що перебуває у громадянина на праві приватної власності, встановлюється згодою сторін. Сплата за комунальні послуги сплачуються, окрім квартирної плати, по ствердженим в встановленому порядку тарифу. Час внесення квартирної плати й плати за комунальні послуги ухвалюються угодою сторін. Згідно ст. 160 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються на рівні з наймачем всіма правами і несуть всі обовязки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність по обовязкам, що випливають з вказаного договору. Судом встановлено, що відповідачі користувалися послугами позивача з поставки теплової енергії та гарячого водопостачання до квартири [ADDRESS] та зобов'язані вчасно вносити плату за користування житлом і комунальними послугами по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Як вбачається з довідки про розрахунок заборгованості, загальна заборгованість відповідачів за період з 01.11.2013 року по 01.07.2015 року складає 7075,29 грн., яку необхідно стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати на загальну суму 1218 грн., тобто з кожного по 609 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач 27.11.2017 р. звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, укладеного 20.09.2008 року у виконкомі Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №07. Від шлюбу у сторін дітей немає. Позов обґрунтовується тим, що спільне життя у сторін не склалося, між ними виникають постійні суперечки через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння і повага, шлюбні відносини припинили своє існування, проживають окремо. Подальше спільне життя не можливе. До судового засідання від сторін надійшли письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримує, а відповідач позов визнає. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб, зареєстрований 20.09.2008 року у виконкомі Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №07, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії «І-ЕЛ» №034700. Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом установлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки категорично не мають наміру та наполягають на розлученні. Примирення між сторонами неможливе і здійсненні судом для цього заходи, позитивного результату не надали. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач 27.11.2017 року звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Припинили ведення спільного господарства, мешкають окремо. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та пояснила, що вони з 2007 р. мешкають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливе. Син після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Подав заяву, в якій зазначив, що погоджується на розірвання шлюбу та просив розглядати справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.03.2003 р. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку з укладенням шлюбу позивач змінила своє прізвище [PERSON] на [PERSON]. У судовому засіданні позивач висловила бажання після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved