Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] , 11.12.2020 року звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 18 серпня 2018 року, між ним та [PERSON] зареєстрований шлюб. Спільних дітей від шлюбу немає. Майнового спору в сторін не виникає. Сторони\~ припинили спільно проживати та вести господарство. Життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, в зв`язку із чим позивач прохає суд даний шлюб розірвати. Позивач, [PERSON] , при поданні позову до суду прохав розглянути справу у його відсутність. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] .\~ Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, 18 серпня 2018 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ), [INFO] у Горішньоплавнівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 190 (а. с. 4). Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх не мають наміру. Спору про спільне майно у сторін не має. Спільні неповнолітні діти відсутні. В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням думки відповідача, після розірвання шлюбу її слід надалі іменувати прізвищем [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були понесені судові витрати при зверненні\~ до\~ суду,\~ що\~ підтверджується\~ квитанцією\~ про\~ сплату судового збору № N0MK53511M від 10.12.2020 року в розмірі 840,80 гривень\~ (а. с. 1). Таким чином, оскільки розгляд справи по суті станом на 09.02.2021 року не розпочато, з урахуванням суми сплаченого при поданні позовної заяви судового збору в розмірі 840,80 грн., позивачу підлягає поверненню 50% вказаної суми з державного бюджету, тобто 420,40 грн., а інші 50 відсотків підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved