overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивач 16.07.2018 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повнолітнього віку. В підготовче судове засідання позивач не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що сторони 09 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб у виконкомі Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської області, актовий запис № 4. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина з моменту народження проживає із позивачем та перебуває на повному її утриманні. Між сторонами, на момент подачі позову не досягнуто згоди з приводу сталого матеріального утримання та виховання дитини. На даний час, в позивача відсутня можливість надати суду докази щодо наявності у відповідача надавати матеріальну допомогу. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей і при ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., так як позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач 16.07.2018 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачкою не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. Від даного шлюбу дітей немають. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимги визнав в повному обсязі. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2\~ст.247 ЦПК України.\~ \~ \~ \~ Суд,\~розглянувши надані\~документи і\~матеріали,\~з'ясувавши\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~оцінивши докази,\~які мають\~значення для\~розгляду справи\~і вирішення\~спору по\~суті,\~дійшов висновку,\~що позов\~підлягає задоволенню,\~з огляду\~на наступне.\~ \~ \~ \~ В результаті відносин, які склалися в сімї, позивач прийшов до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згоден. В звязку з цим, суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач 16.07.2018 року звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1987 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, причиною цього стало зловживання відповідачем алкогольними напоями, внаслідок чого в сім'ї постійно виникали сварки та скандали, які унеможливлювали їх спільне проживання. Внаслідок зазначеного сторони з 2008 року спільно не проживають та не підтримують подружніх відносин, за цей час вона зрозуміла, що їх шлюб існує формально. На примирення не згідна, тому просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, та зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю і не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, повторно не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позов. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, суд в порядку ст.ст. 247, 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи ставлення сторін до заявленого позову, проаналізувавши обставини та матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Таке рішення обґрунтовується встановленими судом обставинами, а саме: сторони 30.09.1987 року зареєстрували шлюб у Зубрянській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 22, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб [NUMBER], яке видане 30.09.1987 року. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони з 2008 року спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також з відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 704,80 грн. понесених ним судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач 16.07.20 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 16.06.15 р.. За час шлюбу у сторін народилась одна спільна дитина - син [PERSON] , 16 р. н.. Зазначає, що сімейне життя сторін поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Шлюб існує формально. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 14.08.20 р.. Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем отримано під розпис 22.08.20 р.. За станом на 14.09.20 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подала. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони не проживають спільно, мають спільну неповнолітню дитину, але позивач не бажає збереження свого шлюбу, відповідач не подала до суду відзиву на позовну заяву чи іншу заяву по суті спору, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як стверджується свідоцтвом про шлюб повторним, виданим 14.07.20 р. Ковельським МРВ ДРАЦС Західного МРУ МЮ (м. Львів), сторони уклали між собою шлюб 16.06.15 р., актовий запис № 13. Та обставина, що у сторін є на даний час вказана вище спільна неповнолітня дитина, стверджується копією свідоцтва про народження останньої. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітньої дитини, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі в сумі, понесені позивачем, слід стягнути на його користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач 16.08.2016 року звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Підставою для позову вважає те, що 02.06.2012 року вона із відповідачем вперше зареєструвала шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, зроблено запис за №21. Через сварки, непорозуміння, їхні взаємовідносини із відповідачем ускладнились, сумісне проживання та збереження шлюбу є не можливим. Вони практично не спілкуються, спільно не проживають 2 роки. Відповідач у добровільному порядку через органи ВДРАЦС розірвати шлюб відмовляється. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу прізвище залишити «Ялинчук». У судове засідання позивач не з»явилася, просить справу розглядати у її відсутність, у зв»язку із зайнятістю на роботі, позов підтримала повністю, просить його задоволити, про, що подала заяву (а.с.5). Заперечень проти ухвалення заочного рішення не подала. У судові засіданя відповідач двічі не з»явився, про прични неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Поскільки від відповідача ненадійшло будь-яких заяв, суд вважає, що є підстави для розгляду справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення у відповідності до ст.ст.224-226 ЦПК України. Розгляд справи судом проведено без фіксації технічними засобами на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки, шлюб носить формальний характер, сторони не бажають примиритися та спільно проживати. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати стягнути із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач 16.08.2018 звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Підставою звернення до суду з позовом вважає, що 30.01.2018 вона із [PERSON] зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO], яка проживає із нею та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Монастирищенської міської ради №3754 від 09.08.2018. Шлюб не розірваний, спільного господарства з відповідачем не ведуть, проживають в різних містах. У добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу дитині не надає. Вона не має можливості самостійно утримувати дитину, дитині потрібні кошти для придбання одягу, продуктів харчування, належного відпочинку тощо. Вона підтверджує, що нею не подано позову до цього ж відповідача з тим самим предметом, з тих самих підстав. Просить стягнути із відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задоволити. Наслідки визнання відповідачем позову їй зрозумілі. У судовому засіданні відповідач позов визнав, про що подав письмову заяву. Наслідки визнання ним позову йому зрозумілі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України розмір аліментів становить на двох дітей-однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць на підставі ст.430 ЦПК України. Судові витрати підлягають стягненню із відповідача на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач 16.09.2013 року звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 27.12.2011 року між Публічним акціонерним банком «Дельта Банк», та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано суму кредиту 4499,00 грн. зі сплатою визначених сторонами відсотків за користування кредитними коштами та на умовах повернення у строки, встановлені умовами зобов'язання. У зв'язку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 25.07.2013 року утворилась заборгованість в сумі 4850,11 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 4050,11 грн., відсотки в сумі 768,28 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказаний розмір заборгованості, відшкодувати судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. В позовній заяві позивач просить розглядати справу у відсутності його представника, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 27.12.2011 року між Публічним акціонерним банком «Дельта Банк та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу надано суму кредиту 4499 грн. зі сплатою встановленого сторонами розміру відсотків за користування кредитними коштами на рівні 36,5 % річних, на умовах повернення у строк до 26.12.2013 року. У зв'язку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків станом на 25.07.2013 року утворилась заборгованість в сумі 4850,11 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 4050,11 грн., відсотки в сумі 768,28 грн. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами по справі (а.с. 5-18). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач 16.09.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 23.06.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Дочка проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує державну допомогу при народженні дитини. Інших доходів не має. Її доходів не вистачає на забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Місце роботи відповідача та розмір його доходу їй не відомі. Відповідач немає інших дітей та інших осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку. По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не проводяться. Просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.18). У заяві уточнила позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. На уточнених позовних вимогах наполягає. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття не заперечує (а.с.19). Зазначив, що аліменти нікому не платить. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 23.06.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6,11). Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Доходів позивача не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте згідно поданої до суду заяви відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі, визначеному позивачем (а.с.19). По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не проводяться. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач 16.09.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з листопада 2011 року почала зустрічатись з відповідачем. З грудня 2011 року вони почали проживати з відповідачем разом. 28.03.2013 року у них народився син [PERSON]. Вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Їй матеріально важко утримувати сина самостійно. Відповідач працює неофіційно, заробітну плату отримує, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Однак в добровільному порядку відповідач такої допомоги не надає. По іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.11). Відповідач у судове засідання двічі (10.11.2015 року о 14.00 год., 22.12.2015 року о 14.00 год.) не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення (а.с.15), про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності, як і заперечень на позов, суду не надав. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. 28.03.2013 року народився [PERSON], у свідоцтві про народження якого Серія І-КИ № 436242, видане виконкомом Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області 04.04.2013 року (а.с.3), батьком дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON] (а.с.3). Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебувають. Дитина проживає з позивачем (а.с.6), перебуває на її утриманні. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Доходів позивача не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач 16.09.2015 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги визнав повному обсязі. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. В результаті відносин, які склалися в сім'ї, позивач прийшла до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згодна. В зв'язку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін.

Outcome: approved