Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 травня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Як вказує позивач у своїй позовній заяві 26 липня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Пирятинського району Полтавської області зареєстровано шлюб між сторонами. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] народження [INFO], який проживає з позивачем. На протязі довгого часу шлюбні відносини припинені, сторони не знаходять взаєморозуміння. Через постійні сварки неможливо забезпечити виховання та розвиток дитини. Просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, указані в позовній заяві, просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений у встановлений законом спосіб. Суд уважає, що особисті пояснення відповідача в судовому засіданні необов'язкові, справа може бути розглянута в його відсутність. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 липня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Пирятинського району Полтавської області, актовий запис № 48 (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] народження [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через постійні сварки, сторони тривалий час разом не проживають. Міри, прийняті судом для збереження сім'ї, виявились безрезультатними. Згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК) кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та їх малолітньої дитині, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Приписами ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), установлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач квитанцією № 11104210-1 від 12.05.2015 сплатив судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп (а.с. 1), який суд уважає необхідним стягнути на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved