Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що 05.02.2009 р. між ним та ПАТ «Кредитпромбанк» укладено Кредитний договір № 7426/01/09-НВ, відповідно до якого банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію у національній валюті України в межах загальної суми 1000000,00 гривень строком по 11.01.2021 р. Він належним чином виконував свої зобовязання. У вересні 2013 року, при намаганні здійснити черговий платіж за кредитним договором, дізнався, що залишок суми кредиту необхідно сплачувати на корись ПАТ «Дельта Банк», документів, які підтверджують перехід права вимоги за кредитом йому надано не було. У телефонному режимі дізнався, що має прострочену заборгованість за тілом кредиту та процентами, у зв'язку з чим 05.09.2013 р. направив на адресу ПАТ «Дельта Банк» три заяви в яких просив надати обґрунтовані відповідь щодо підстав виникнення боргу та надати виписку з рахунку. Протягом вересня - жовтня 2013 р., з метою мирного вирішення спірних питань щодо суми боргу, сплатив на користь ПАТ «Дельта Банк» кошти в сумі 56932,19 грн. На його звернення ПАТ «Дельта Банк» не відповів, документів на підтвердження переходу права вимоги не надав, у зв'язку з чим він припинив сплачувати кошти за кредитним договором. У грудні 2014 р. за адресою проживання: [INFO], отримав копію ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.11.2014 р. про відкриття провадження у справі №592/12162/14-ц та позовну заяву з додатками, відповідно до якої ПАТ «Дельта Банк» вимагав стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 876362,12 грн., з яких 682000,00 грн. заборгованість за кредитом та 194362,12 грн. заборгованість за відсотками. З позову стало відомо, що 26.06.2013 р. за договором купівлі-продажу права вимоги новим кредитором зазначено ПАТ «Дельта Банк». Вважає, що договір купівлі-продажу права вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений всупереч діючому законодавству, порушує його права, як споживача фінансових послуг. Він отримав у ПАТ «Кредитпромбанк» кредит на придбання житла для своєї родини, тобто, для особистих потреб, у зв'язку з цим купівля-продаж права вимоги до споживача можлива виключно при наявності його згоди, кредитний договір не передбачав права банку передавати свої права третім особам, укладення договору купівлі-продажу права вимоги призвели до зменшення його гарантій як споживача. Повідомлення про перехід прав та обовязків кредитора та досудову вимогу про дострокове повернення кредиту йому направлено за старою адресою: м. Суми, пр.-т. [PERSON], 11, кв. 104, хоча банку було відомо про зміну місця проживання, він проживав і був зареєстрований у будинку, для придбання якого отримувався кредит; новий кредитор відмовився виконувати свій обов'язок щодо надання споживачу консультаційних послуг з питань виконання кредитного договору (п.3.2.), так як на три письмові звернення від 05.09.2013 р. щодо необхідності надання інформації про підстави нарахування простроченої заборгованості по суті ПАТ «Дельта Банк» так і не відповів. ПАТ «Дельта Банк» у позові заявлено вимоги про стягнення боргу, якого він не має. Кошти в сумі 56932,19 грн., які сплачено на користь ПАТ «Дельта Банк» у вересні-жовтні 2013 р., останнім було безпідставно зараховано на погашення прострочених процентів, хоча, на дату передачі права вимоги до споживача він не мав заборгованості перед ПАТ «Кредитпромбанк». Крім кредитного договору, його дружина, яка одночасно виступає поручителем по кредитному договору - [PERSON], уклала з ПАТ «Кредитпромбанк» два депозитних договори та передала банку спільні кошти подружжя на загальну суму 70000,00 доларів США, одним з яких забезпечувалось виконання позивачем кредитного договору. Кошти з депозитів родині не повернуто. Вказує, що ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» не мали права без його згоди укладати договір купівлі-продажу права вимоги від 26.06.2013 р., в частині що стосується передачі його кредиту, а сам договір призвів до зменшення його гарантій. Просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу права вимоги від 26.06.2013 р., укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» щодо передачі прав та обовязків кредитора за кредитним договором № 7426/01/09-НВ від 05.02.2009 р., укладеним між ним та ПАТ «Кредитпромбанк». У судове засідання позивач та його представник не прибули. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримував і просив задовольнити. Зазначив, що відповідачі без згоди [PERSON], як споживача не могли укладати оспорюваний договір купівлі продажу права вимоги. Позивача про укладення оспорюваного договору не повідомили, його відповіді залишили без реагування, про відступлення права вимоги той випадково дізнався, прийшовши сплачувати черговий платіж до ПАТ «Кредитпромбанк», а йому сказали платити у ПАТ «Дельтабанк». Кредитний договір було забезпечено порукою [PERSON], якій не повернули її депозити. Заборгованості перед ПАТ «Кредитпромбанк» не мав, а до нього ПАТ «Дельтабанк» предявив позов про стягнення неіснуючого боргу і з того часу йому стало відомо про оспорюваний договір. На даний час відповідачі перебувають в стадії ліквідації. У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] позовні вимоги не визнав і в задоволенні позову просив відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивач намагається уникнути відповідальності, у зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором 7426/01/09-НВ від 05.02.2009 р. 26.06.2013 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та АТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого AT «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних та забезпечувальних договорах, а саме, набув статусу нового кредитора, в тому числі і за договорами укладеними з позивачем. Листом від 04.07.2013 р. № 6768/КРК/04072013-0308 позивача було повідомлено про наявність укладеного договору за яким було здійснено відступлення прав вимог за кредитним договором. Договір укладено відповідно до діючого законодавства. Позивач здійснював платежі на користь «Дельтабанк», а потім перестав у звязку з чим до нього було предявлено позов про стягнення заборгованості. Позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом і судом розглянуто спір за участю тих же сторін, одним і тим же предметом і в задоволенні позову відмовлено. Представник ПАТ «Кредитпромбанк» та третя особа [PERSON] у судове засідання повторно не прибули, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Судом встановлено наступні обставини. 05.02.2009 р. між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 7426/01/09-НВ, за умовами якого банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію у національній валюті України в межах загальної суми 1000000 грн. строком по 11.01.2021 р. зі сплатою 17,5% річних на споживчі цілі купівлю нерухомості, а саме житлового будинку, загальною площею 285,9 кв.м. та земельної ділянки, загальною площею 0,10 га (а.с. 4 - 7). 26.06.2013 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] За умовами цього договору ПАТ «Кредитпромбанк» продав (відступив), а ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за Кредитним договором № 7426/01/09-НВ, укладеним 05.02.2009 р. з [PERSON], що підтверджується [PERSON] приймання-передачі прав вимоги до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 р. (а. с. 111 - 115, 116 - 120). Так, з [PERSON] приймання-передачі прав вимоги до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 р. вбачається, що [PERSON] станом на 26.06.2013 р. мав заборгованість по кредитному договору 787036,18 грн., з яких прострочена заборгованість по тілу кредиту 45636,36 грн., відсоткам 96861,53 грн. Зазначені обставини підтверджуються Довідкою ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 121). Листом № 6768/КРК/04072013-0308 від 04.07.2013 р. [PERSON] було направлено повідомлення про відступлення, про укладення вищевказаного договору та перехід у звязку з цим до ПАТ «Дельта Банк» прав кредитора та іпотекодержателя за договорами, укладеними з позивачем, вказано банківські рахунки для сплати за кредитним договором (а.с. 16, 73 -77). 05.09.2013 р. [PERSON] звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з заявами про надання інформації щодо залишку заборгованості за кредитним договором по кредиту, відсоткам дату та суму останнього платежу (а.с. 27 29). На звернення позивача ПАТ «Дельта Банк» надав йому відповідь (а.с. 33, 34). [PERSON] наданого ПАТ «Дельта Банк» розрахунку заборгованості за договором кредиту № 7426/01/09-НВ від 05.02.2009 р. вбачається, що [PERSON] після укладення оспорюваного договору здійснював платежі за кредитним договором на користь ПАТ «Дельта Банк»: 01.09.2013 р., 01.10.2013 р., 01.11.2013 р., 01.07.2014 р., 01.09.2014 р. та 01.10.2014 р. (а.с. 19, 122). 12.08.2014 р. [PERSON] було направлено досудову вимогу про сплату простроченої заборгованості за кредитним договором, а 21.11.2014 р. подано відповідний позов до суду (а.с. 9, 17). 24.07.2015 р. [PERSON] звертався з позовом до ПАТ «Дельта Банк» і просив визнати недійсним договір купівлі-продажу права вимоги від 26.06.2013 р., укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» з тих підстав, що договір порушує публічний порядок та є нікчемним. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.02.2016 р., яке залишено без зміни ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 24.03.2016 р. у задоволенні позову відмовлено (а.с. 61 - 62, 65 - 66). Звертаючись з даним позовом позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу права вимоги від 26.06.2013 р., укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» з підстав, передбачених ч. 1 ст. 203, ст.ст. 627, 512, 656 ЦК України та п. 17 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) зазначеної вимоги є підставою для визнання правочину недійсним (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Виходячи із наведених приписів, позивач, звертаючись до суду із даним позовом та вимагаючи визнати недійсними договір відступлення права вимоги, не будучи стороною за цим договором, зобов'язаний довести, яким чином оспорюваний договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Пунктом 17 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема умови договору про надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов'язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. [PERSON] зі ст.ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. З аналізу наведених норм вбачається, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі. [PERSON] був повідомлений про заміну кредитора за кредитним договором № 7426/01/09-НВ від 05.02.2009 р., укладеним між ним та ПАТ «Кредитпромбанк», оскільки безпосередньо в позові зазначає про сплату ним на користь нового кредитора ПАТ «Дельта Банк» у вересні-жовтні 2013 р. коштів. Зазначена обставина також підтверджується розрахунком заборгованості за договором кредиту № 7426/01/09-НВ від 05.02.2009 р., відповідно до якого [PERSON] після укладення оспорюваного договору здійснював платежі за кредитним договором на користь ПАТ «Дельта Банк»: 01.09.2013 р., 01.10.2013 р., 01.11.2013 р., 01.07.2014 р., 01.09.2014 р. та 01.10.2014 р. Встановлені обставини свідчать, що [PERSON] фактично визнав заміну кредитора. Доказів того, що [PERSON] виконував свій обовязок по кредитному договору первісному кредитору ПАТ «Кредитпромбанк», останній суду не надав. [PERSON] приймання-передачі прав вимоги до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 р. [PERSON] станом на 26.06.2013 р. мав заборгованість по кредитному договору, прострочену заборгованість по тілу кредиту 45636,36 грн., відсоткам 96861,53 грн. Розмір заборгованості за кредитним договором є предметом спору у цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Неповернення депозитів третій особі [PERSON] за договорами банківського вкладу укладеними останньою з ПАТ «Кредитпромбанк» 14.10.2009 р. та 19.10.2009 р. (а.с. 21 - 22, 24 - 25) жодним чином не доводить зменшення гарантій [PERSON], як споживача за кредитним договором № 7426/01/09-НВ від 05.02.2009 р. Отже, твердження позивача про те, що ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк», укладаючи договір купівлі-продажу права вимоги від 26.06.2013 р. щодо передачі прав та обовязків кредитора, зокрема і за кредитним договором № 7426/01/09-НВ від 05.02.2009 р., укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] порушили, відносно останнього Закон України «Про захист прав споживачів», цей договір призвів до зменшення гарантій, що виникли за договором для споживача, не знайшли свого підтвердження. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачі ПАТ «Кредитпромбанк» і ПАТ «Дельта Банк» уклавши 26.06.2013 р. договір купівлі-продажу права вимоги щодо передачі прав та обовязків кредитора, зокрема за кредитним договором № 7426/01/09-НВ від 05.02.2009 р., укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] діяли в межах закону та не порушили прав позивача як споживача. З огляду на встановлені судом факти, надані та оцінені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги від 26.06.2013 р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» щодо передачі прав та обовязків кредитора за кредитним договором № 7426/01/09-НВ від 05.02.2009 р., укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON], а відтак позовні вимоги є необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed