Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач 12.11.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачем вони проживають окремо, останній, коштів на її утримання не надає. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, у розмірі 860 гривень на місяць, інших доходів не має, ніякими пільгами не користується, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батька дитини. В зв'язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі по 1500 гривень, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. 12.02.2019 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У визначений в ухвалі суду строк відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Прохав справу розглядати за його відсутності. Згідно ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстровану шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим Сосонівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 04 листопада 2014 року, актова запис 02 (а.с.8). Від даного шлюбу є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області 21 жовтня 2016 року (а.с.9). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач не працює, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини у розмірі 860 грн. (а.с.11). Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із частинами 2, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатним, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, інвалідом не являється, на хронічні захворювання не страждає, інших утриманців або інших аліментних зобов'язань не має, що не заперечувалось ним. У зв'язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Отже, виходячи з принципу справедливості, розумності, з урахуванням потреб дружини та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 704,80 гривень на користь держави.

Outcome: approved