Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені якої діє представник адвокат Медвідь Є.М. звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до Мелітопольської міської ради Запорізької області про зняття арешту з майна, в якому просить зняти арешт з Ѕ частини житлового будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [INFO] на праві приватної власності, який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.10.2010 року відділом державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час у позивача виникла необхідність привести всі документи у відповідність з метою безперешкодного розпорядження своїм майном, тому вона отримала інформацію з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.01.2020 року, відповідно до якої встановлено, що відділом державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.10.2020 року б/н, реєстраційний номер обтяження 10357587, а саме на 1/2 частину належного позивачу житлового будинку. Позивач звернулась до Мелітопольського МВ ДВС з відповідним запитом, на що отримала відповідь про те, що на примусовому виконанні у відділі станом на 14.11.2019 року відсутні виконавчі документи відносно неї, також було повідомлено, що відсутня будь яка інформація щодо даного виконавчого листа. У зв`язку з тим, що зазначене обтяження порушує права позивача, вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача адвоката Медвідя Є.М. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання представник відповідача - Мелітопольської міської ради Запорізької області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить особистий підпис уповноваженої особи в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказі за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає, що представник відповідача вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки, відзив на позовну заяву не подав, позивач не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення, тому суд, з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У судове засідання представник третьої особи Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не з`явився, від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутністю, просить прийняти рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяви представника позивача та представника третьої особи про слухання справи за їх відсутності та, в зв`язку з неявкою представника відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Згідно з ч. 1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з вимог ст.ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~ Відповідно до\~ст.76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.\~ За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.41\~Конституції України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю ніхто не може протиправно позбавити право власності. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку 20.04.2000 року та договору дарування є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~інформації з\~Державного реєстру\~ речових\~прав не\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.01.2020 року, відділом державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції 13.10.2010 року була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від б/н, реєстраційний номер обтяження 10357587, а саме на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до листа Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 14.11.2019 року, на примусовому виконанні у відділі виконавчої служби станом на 14.11.2019 року виконавчі документи відносно [PERSON] відсутні (а.с.5). Відповідно до інформації, отриманої при пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 04.02.2021 року, станом на 04.02.2021 року у Мелітопольському МР ВДВС Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відсутні не завершені виконавчі провадження, в яких боржником є [PERSON] . Відповідно до правил ч.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Таким чином, судом встановлено, що позивач є законним власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на 1/2 частинку вказаного житлового будинку накладено арешт, однак документи, на підставі яких такий арешт було накладено відсутні, жодних інших відкритих чи не завершених виконавчих провадження, в яких боржником є [PERSON] , немає, документів, на підставі яких можливо було б зняти арешт в позасудовому порядку також немає. Отже, позивач не може вільно розпоряджатись майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. На підставі вищевикладеного, оскільки наявність арешту на майно чинить перешкоди позивачу на розпорядження своїм майном, на сьогодні відсутні відкриті чи незавершені виконавчі провадження відносно позивача, а отже на даний час відсутні підстави для подальшого накладення арешту, а тому суд приходить до висновку про правомірність заявлених позовних вимог і задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved