Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне\~товариство «Страхова\~група «ТАС»\~(ПАТ\~«Страхова група\~«ТАС»)предявив в суд позов до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, в якому, просить стягнути з останнього 50'000 грн. та 1'600 грн. судового збору. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що 25 липня 2016 року о 21 год. 00 хв. по вул. Незалежності у с. Ігровиця, відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі автомобіля, яким керував [PERSON] «ВАЗ 21099», р.н. [NUMBER], та транспортного засобу «Volvo», р.н. [NUMBER]. Останній зазнав механічних пошкоджень. Позивач відшкодував власнику автомобіля «Volvo» 50'000 грн. страхового відшкодування. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2016 року, винним у ДТП був визнаний відповідач, котрий керував автомобілем у стані алкогольного спяніння, що відповідно до абзацу «а» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дає право регресної вимоги до [PERSON] Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, забезпечивши явку свого представника [PERSON], котра проти задоволення позову заперечила, з мотивів, викладених у відзиві, де зазначено, що докази вини [PERSON] у вчиненні ДТП відсутні. Постанова суду, на яку посилається позивач, змінена постановою апеляційного суду Тернопільської області відповідно до якої закрито провадження у справі в частині визнання відповідача винним у вчиненні ДТП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, вважає за необхідне зазначити наступне: 25 вересня 2015 року між ПАТ «Страхова\~група «ТАС»та [PERSON] було укладено поліс № АІ/8687298 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно із якого забезпеченено транспортний засіб марки «ВАЗ 21099» , реєстаційний номер [NUMBER]. 07 червня 2017 року на підставі заяви про страхове відшкодування ТОВ «Інтеграл», зазначеній юридичній особі на ремонт транспортного засобу марки «Вольво» р.н.з 09707ТА, ПАТ «Страхова група ТАС» здійснено страхове відшкодування у розмірі 50,0 тис грн.., що підтверджується платіжним дорученням №21636. Пунктами 1, 2, 3 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Підпунктом 38.1.1 «а» пункту 38.1 статті 38 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, одним із ключових елементів, котрий наділяє страховика правом на подання регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу, є факт спричинення ним дорожньо-транспортної, а тому ця обставина входить до предмету доказування у даній справі. У позовній заяві позивач зазначає, що 25 липня 2016 року о 21 год. по вул. Незалежності в с. Ігровиця відбулась дорожньо-транспортна (ДТП) за участі забезпеченого автомобіля «ВАЗ 21099», р.н. [NUMBER], та транспортного засобу «Volvo», р.н. [NUMBER]. Винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON] На підтвердження вини останнього у ДТП позивач надає суду єдиний доказ - постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2016 року. Як вбачається з змісту вказаної постанови, відповідача визнано винним у тому, що він 25 липня 2016 року о 21 год. 00 хв., керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», р.н. [NUMBER], в с. Ігровиця по вул. Незалежності, Тернопільського району Тернопільської області, в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.9. (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), а також, [PERSON] не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним та допустив зіткнення з транспортним засобом автопоїзд марки «Volvo», р.н. [NUMBER] з напівпричепом марки «Kogel» реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що був припаркований на лівому узбіччі в напрямку м. Тернополя, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. Проте, зазначене судове рішення суду першої інстанції змінено постановою апеляційного суду Тернопільської області від 26 вересня 2017 року, яка набрала законної сили, відповідно до якої вирішено вважати [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП. У частині притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП постанову суду першої інстанції скасовано, а провадження закрито на підставі пункту 1 ст. 247 КУпАП (відсутність події і складу адміністративного правопорушення). Таким чином, посилання позивача на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2016 року, як на підставу вини відповідача у вчиненні ДТП є безпідставним. Інших доказів, котрі б підтверджували вину [PERSON] у вчиненні ДТП позивачем не надано, та ним вона заперечується, а тому зазначену обставину суд вважає такою, що недоведена ним. Відповідно до частини 2 ст. 12 та частину 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Інші документи в яких містяться посилання на вину відповідача у вчиненні ДТП, як то заява про страхове відшкодування від 19 квітня 2017 року та страховий акт № 11359/28/2017 від 25 травня 2017 року суд не бере до уваги та не вважає їх такими, що доводять вину відповідача у вчиненні даної ДТП за участю застрахованого транспортного засобу. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Крім цього, суд зазначає, що наявність зазначеної постанови суду, якою відповідача визнано винним лише у порушенні ним вимог пункту 2.9. (а) Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є недостатнім для стягнення із нього суми страхового відшкодування відповідно до підпункту 38.1.1. «а» пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки зазначеною нормою Закону передбачено існування двох підстав для такого стягнення, а саме 1) спричинення особою дорожньо-транспортної пригоди та 2) керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Outcome: dismissed