overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 грудня 2015 року звернулася до Київського районного суду м. Полтави з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилалася на те, що [INFO] помер її син [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. Вказувала, що є спадкоємцем майна померлого, але у встановлені законом строки не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Посилаючись на норми ч. 3 ст. 1272 ЦК України просила суд визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання свого представника для участі в справі не направив, будучи повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. [INFO] [PERSON] помер. Оскільки позивач [PERSON] є матір'ю померлого [PERSON], вона в силу норм ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем його майна. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 червня 2010 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Строки для прийняття спадщини встановлено ст. 1270 ЦК України, згідно якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом та не оспорюється позивачем [PERSON], що вона, будучи спадкоємцем майна померлого [PERSON], у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернулася. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд в силу норм ст. 1272 ЦК України, має дослідити та встановити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. На підставі викладеного, враховуючи наявність поважних причин пропуску позивачем термінів звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне визначити позивачу [PERSON] додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] терміном три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

позивач [PERSON] 30 жовтня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 20.02.1999 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають непорозуміння. Між сторонами втрачено почуття поваги та любові. Сторони не ведуть спільного господарства, не мешкають разом з Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб . Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписка, заяву про відкладення розгляду справи не надав, поважність причин неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.02.1999 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис № 39 (а.с 5 ). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають непорозуміння. Між сторонами втрачено почуття поваги та любові. Сторони не ведуть спільного господарства, не мешкають разом. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони шлюбні відносини припинили у жовтні 2015 року. Неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, позов задоволено в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 жовтня 2018 року звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона являється власником житлового будинку і господарських будівель в м. Полонне, по вул. Садова, 155, Хмельницької області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 грудня 2010 року виданого Полонською державною нотаріальною конторою. В даному будинку зареєстрований відповідач, який являвся чоловіком дочки позивача [PERSON], шлюб між якими розірвано 05.03.2018 року. З вересня 2016 року відповідач не проживає в даному будинку, не спілкується, будь-яких звязків з ними не підтримує, витрати по утриманню будинку не несе. Тому просила позов задовольнити. 26 листопада 2018 року ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками відповідач отримав. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири/будинку право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 грудня 2010 року виданого Полонською державною нотаріальною конторою, [PERSON] являється власником житлового будинку з відповідними господарськими спорудами під №155 по вул. Садовій в м. Полонному, Хмельницької області, зареєстрований за позивачем у бюро технічної інвентаризації 16 серпня 2011 року номер запису 3641 в книзі: 31. Відповідно до записів у домовій книзі, вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки,\~наявність реєстрації\~місця проживання\~відповідача в\~житлі [PERSON]\~ створює для\~неї перешкоди\~у користуванні\~цим житлом,\~тому,\~відповідно до\~ст.391\~ЦК України,\~ її права, \~як власника,\~підлягають захисту\~шляхом визнання\~[PERSON]\~таким,\~що втратив\~право на\~користування житловим\~приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 квітня 2014 р. звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила , що 18 травня 1985 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем вони припинили з січня 2014 року. Вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином судовими повістками, про що в справі є розписки, заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 18 травня 1985 року, про що зроблено актовий запис № 274 місто Дружківка міським відділом запису актів громадянського стану Донецької області (а.с. 10 ). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що спільне життя сторін не склалось, в зв'язку з тим, що між ними виникли непорозуміння, відсутні спільні інтереси, що привело до повного взаємного відчуження. Шлюбні відношення між сторонами припинені у січні 2014 року, шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 квітня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 квітня 2003 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них не склалося, оскільки вони не зійшлися характерами. У них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та згода щодо подружнього життя, через що виникали сімейні сварки. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу не можливе і суперечить її інтересам, інтересам відповідача та їх дитини. Суперечки щодо поділу майна не має, рішення про утримання дитини між ними досягнуто. Після розірвання шлюбу місце проживання малолітньої дитини просила визначити з нею, не надавати строк для примирення, залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON]. в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, погоджується на розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір'ю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 квітня 2003 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, вони втратили почуття любові один до одного, тривалий час подружніх стосунків не підтримують, просили суд не призначати їм строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Через різні погляди на шлюб і сім'ю, неодноразові сварки та непорозуміння сторони фактично припинили сімейні стосунки та тривалий час разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами, місце проживання дитини за домовленістю сторін суд визначає з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 квітня 2015 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що стратила право користування жилим приміщенням. Посилався на те, що є власником квартири [ADDRESS], відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі, хоча не проживає. В поданій до суду позовній заяві просив суд визнати [PERSON] такою, що стратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань до суду не подавала. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31 грудня 2009 року є власником квартири № 19 про провулку Латишева, 15 в м. Полтаві. Також встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно з заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2015 року. Відповідач [PERSON] знаходиться на реєстраційному обліку в квартирі [ADDRESS], хоча не проживає з травня 2014 року. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України також передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідач [PERSON] в спірному житловому приміщення не проживає понад один рік. Реєстрація відповідача [PERSON] в житловому приміщенні, яке належить на праві власності позивачу [PERSON], порушує права позивача. Тому суд приходить до висновку, що порушене право підлягає захистові. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 квітня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначала, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Просила суд розірвати укладений з відповідачем шлюб. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач в судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги та не заперечував щодо їх задоволення, також вважає неможливим подальше спільне життя та збереження шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 08 квітня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам позивача та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сімї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

позивач [PERSON] 30 квітня 2020 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що воза з відповідачем перебувала у шлюбних відносинах, шлюб було зареєстровано 31 серпня 2019 року, в теперішній час нею подана позовна заява про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось. Діти мешкають разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з`явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, на позовних вимогах наполягає з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. З огляду на таке, суд, вважає за можливе відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін, без фіксації судового процесу, на підставі наявних у суду доказів. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 квітня 2020 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрату почуттів один до одного. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 4 жовтня 2003 року шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 квітня 2020 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 4 жовтня 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 липня 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що з 09 жовтня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], народження 29 жовтня 2011 року. Спільне життя подружжя не склалось у звязку з непорозуміннями та сварками, утратою взаємних почуттів, що призвело до припинення спільного проживання в травні 2012 року. На даний час позивач проживає з іншою жінкою, із якою має намір зареєструвати шлюб, у звязку з цим уважає, що збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам кожного із сторін, а тому просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений у встановлений законом спосіб. Суд уважає, що особисті пояснення відповідача в судовому засіданні необовязкові, справа може бути розглянута в його відсутність на підставі наявних в ній доказів. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 09 жовтня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1221 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] народження 29 жовтня 2011 року (а.с. 6). Спільне життя між сторонами не склалось у звязку з непорозуміннями та сварками, утратою взаємних почуттів, що призвело до припинення в травні 2012 року спільного проживання. На даний час у позивача склалась нова сімя, він наполягає на розірванні шлюбу. Міри, прийняті судом для збереження сімї, виявились безрезультатними. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сімї суперечитиме інтересам обох сторін, інтересам їх дитини. Приписами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, установлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved