Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 лютого 2018 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що в вересні 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем, мають сина [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя не склалося, з квітня 2017 року проживають окремо, син знаходиться на її утриманні. Просила суд розірвати зареєстрований 13 вересня 2014 року з відповідачем шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно. Ухвалою від 27 лютого 2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання на 22 березня 2018 року. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу, вважає неможливим збереження сімї. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засідання визнав позовні вимоги, також просив суд розірвати шлюб та не заперечував щодо стягнення аліментів у відповідному розмірі. Інші заяви та клопотання учасниками справи не подавалися. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до норм ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 200 ЦПК України, з задоволенням позовних вимог [PERSON] Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 13 вересня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та одержувача, враховуючи повне визнання відповідачем позову, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з визначенням аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 804 грн. 80 коп. та на користь держави розмір недоплаченого судового збору за розгляд справи судом в сумі 604 грн. 80 коп.

Outcome: approved