Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач 26.12.2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, в позовній заяві зазначає, що 17.05.2017 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка отримала від позивача суму грошових коштів у розмірі 394 567,50 грн. Позика в повному обсязі передана відповідачці до підписання даного договору, таким чином підписання договору підтверджує факт передачі позики. Відповідно до умов договору, відповідачка зобов'язана повернути позивачу кошти до 24.05.2017 року, однак станом на подачу позову до суду гроші не повернуті, тобто зобов'язання відповідачка не виконала. Позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 394 567,50 грн. та судові витрати в розмірі 3945,68 грн. Ухвалою суду від 18.01.2018 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 17.04.2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно заяви не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, підтримує заявлені позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, що вбачається з матеріалів справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надала, в зв'язку із чим, причина неявки відповідачки визнана судом неповажною. У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача та дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, внаслідок неявки в судове засідання відповідачки, повідомленої належним чином, причини неявки якої суду не відомі, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 2 п. 1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За матеріалами справи встановлено, що 17.05.2017 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка отримала від позивача суму грошових коштів у розмірі 394 567,50 грн., що підтверджує договір позики №1. Відповідно до договору позики №1 від 17.05.2017 року, грошові кошти передані відповідачці, таким чином підписання договору підтверджує факт передачі позики. Відповідно до умов договору, відповідачка зобов'язана повернути позивачу кошти до 24.05.2017 року, однак зобов'язання відповідачка не виконала та грошові кошти не повернуті. Враховуючи ту обставину, що відповідачка порушила умови договору позики та вищезазначені вимоги цивільного законодавства, дослідивши надані позивачем на підтвердження позовних вимог письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідачки слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 3945,68 грн., що підтверджено платіжним дорученням в матеріалах справи.

Outcome: approved