Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON], 15 листопада 2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ спадкового майна та визнання права власності на нього після смерті батька [PERSON], померлого 17 грудня 2011 року. В судовому засіданні представник позивача (на підставі угоди), посилався на те, що 17 грудня 2011 року, після смерті батька позивача [PERSON], відкрилась спадщина, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами №43 по вулиці Червоноармійській (в теперішній час Армійська) в місті Кодимі Одеської області. За життя спадкоємець не розпорядився належним йому майном на випадок своєї смерті та не склав заповіт. Спадкоємцями з законом першої черги залишились того дочка - позивач [PERSON] та дружина відповідач по справі [PERSON]. До дня смерті спадкодавець був зареєстрований та проживав в місті Одесі. Позивач та відповідач спадщину прийняли, звернувшись у встановлений законом строк до державної нотаріальної контори в місті Одесі за місцем відкриття спадщини. Після звернення позивача до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, була отримана відмова, з посиланням на те, що відповідач, яка також прийняла спадщину, має намір одноособово оформити спадщину. При цьому остання заволоділа оригіналами всіх правовстановлюючих документів на спадкове майно. В теперішній час позивач перебуває з відповідачем в неприязних стосунках. Намагання [PERSON] добровільно врегулювати спір, залишились марними. Відповідно до статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця є рівними. Зазначені обставини і змусили позивача звернутись до суду за захистом свого права. Просить поділити спадкове майно після смерті [PERSON] - житловий будинок №43 з надвірними спорудами по вулиці Червоноармійській ( в теперішній час Армійська) в місті Кодимі Одеської області між [PERSON] та [PERSON], визнавши за кожною, в порядку спадкування за законом, право власності на ? частину житлового будинку №43 з надвірними спорудами по вулиці Червоноармійській ( в теперішній час Армійська). Відповідач та її представник (на підставі довіреності), в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись при цьому на те, що спірне майно не може ділитися на рівні частки, оскільки, вона, як дружина спадкодавця має право на половину спільного майна з померлим, а поділу підлягає лише частина майна, яка належала померлому [PERSON]. Вислухавши вимоги представника позивача, заперечення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов повинен бути задоволеним в повному обсязі з таких підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно статті 1278 ч.1 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Судом установлено наступне. 17 грудня 2011 року помер [PERSON], що вбачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії І-ЖД №285296, видане 17 грудня 2011 року Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №3026 (а.с.6). Відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами №43 по вулиці Червоноармійській у місті Кодимі Одеської області, власником якого є [PERSON], що вбачається з дослідженого в судовому засіданні Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19813976, виданого 07 серпня 2008 року Кодимським районним бюро технічної інвентаризації Одеської області (а.с.7). Спадкоємцями першої черги за законом стали сторони по справі: позивач [PERSON] - як дочка померлого (свідоцтво про народження серії І-ЖД №299587, видане райбюро ЗАГС Київського району міста Одеси, згідно якого батьком народженої 25 листопада 1971 року [PERSON] є [PERSON], актовий запис №148 (а.с.14); свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №377353, видане 22 серпня 1992 року Одеським палацом урочистих подій, згідно якого після укладення шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєно прізвище «Жардан», актовий запис №1192 (а.с.15), а відповідач [PERSON] як дружина померлого (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД №128611, видане Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №189 (а.с.56). Використовуючи своє право спадкоємця за законом, позивач [PERSON], звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відмову, оскільки виник спір щодо розмірів часток у спадщині з іншим спадкоємцем відповідачем [PERSON] (Постанова державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори від 20 лютого 2016 року)(а.с.18). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» розяснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] і відносячись критично до заперечень відповідача [PERSON], суд виходив з такого. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тобто, частки як позивача так і відповідача у спадщині, що відкрилась, є рівними ( ч.1 ст.1278 ЦК України). Не погоджуючись з цим, відповідач посилається на те, що вона як дружина спадкодавця, має право на половину спільно нажитого майна подружжя і, в цьому випадку поділу підлягає половина майна, що належала [PERSON]. Така позиція відповідача, на думку суду є хибною з огляду на те, що спірне майно (житловий будинок з надвірними спорудами №43 по вулиці Червоноармійській в місті Кодимі) ще у 2006 році було придбане спадкодавцем у власність, про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19813976, виданий 07 серпня 2008 року Кодимським районним бюро технічної інвентаризації Одеської області (а.с.7), а шлюб між [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований лише 05 червня 2010 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ЖД №128611, видане Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №189 (а.с.56). Тобто, спірне майно не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з вище викладеного, суд прийшов до висновку про можливість здійснити поділ спадкового майна після смерті [PERSON] таким чином: виділити [PERSON], визнавши за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку №43 по вулиці Армійській (Червоноармійській) в місті Кодимі Одеської області; виділити [PERSON], визнавши за нею в порядку спадкування за законом право власності на ? частину житлового будинку №43 по вулиці Армійській (Червоноармійській) в місті Кодимі Одеської області. На підставі ст. 55 Конституції України, ст.ст. 1278, 1273 ЦК України,

Outcome: approved