Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Рубан О.О. звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 2000 року по 2015 рік вона перебувала у шлюбі з [PERSON] У період сумісного проживання за спільні кошти вони придбали автомобіль GELLY CK NORMA CBU, який був зареєстрований за відповідачем. Як згодом стало відомо позивачу, в серпні 2015 року, тобто після розірвання шлюбу між ними, відповідач продав зазначений автомобіль, не отримавши на це згоди позивача та навіть не повідомивши її. Автомобіль GELLY CK відповідач продав своєму батькові - [PERSON] , за яким автомобіль зареєстровано згідно даних ЄДР МВС і на даний час. Згідно довідки рахунку ААЕ 303567 від 14 серпня 2015 року вартість автомобіля на момент його відчуження становила 96 280 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 48 140 грн. грошової компенсації вартості Ѕ відчуженого майна - автомобіля GELLY CK NORMA CBU, 2012 року випуску, сірого кольору д.н. [NUMBER] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2018 року позовна заява була залишена без руху, заявнику запропоновано в строк не більше десяти днів з дня вручення копії вказаної ухвали усунути недоліки. Згідно розпорядження від 05 вересня 2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку, зазначена справа передана у провадження судді Сидоренко А.П.(а.с.37,38). 24 жовтня 2018 року представник позивача надала суду документи на виконання ухвали суду від 11 липня 2018 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2018 року відкрито провадження по справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 14 січня 2019 року о 15 год. 00 хв. 14 січня 2019 року від третьої особи [PERSON] надійшла заява про застосування строку позовної давності, в якій зазначає, що шлюб між його сином [PERSON] та [PERSON] був розірваний на підставі заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 червня 2015 року. Дане рішення набрало законної сили 26 червня 2015 року. Позов про стягнення компенсації вартості відчуженого майна в розмірі 48 140 грн. поданий 09 липня 2018 року. З моменту розірвання шлюбу 05 червня 2015 року (набрало законної сили 26 червня 2015 року) до моменту звернення з позовом 09 липня 2018 року пройшло три роки та 11 днів як минув термін позовної давності. 14 січня 2019 року в зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи відкладено до 13 березня 2019 року о 14 год. 00 хв. 13 березня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строку позовної давності, в якій зазначає, що з моменту розірвання шлюбу 05 червня 2015 року, яке набрало законної сили 26 червня 2015 року, до моменту звернення з позовом 09 липня 2018 року пройшло три роки та 11 днів як минув термін позовної давності. 13 березня 2019 року в судовому засіданні оголошено перерву для надання доказів по справі до 15 травня 2019 року 16 год. 00хв. 15 травня 2019 року в судовому засіданні представник відповідача надав відзив на позов, в якому зазначає, що позивачем не надано доказів, що підтверджують факт отримання грошових коштів за проданий автомобіль відповідачем, також позивач не вказує, на що були витрачені кошти. Зазначає, що в 2017 році колишня дружина звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину квартири, та будь-яких вимог щодо стягнення з [PERSON] половини вартості або компенсації за продаж спірного автомобіля не заявлялось. Позивач не вказує, коли саме і у який спосіб їй стало відомо про продаж автомобіля. Переоформлення автомобіля здійснювалось державною установою, в разі порушення порядку у переоформленні автомобіля з одного власника на другого було б відмовлено, в даному випадку дана процедура переоформлення проведена без будь-яких порушень законодавства. Позивач не вказує, за які грошові кошти був придбаний автомобіль. Також зазначає, що в даному випадку ніякого договору купівлі-продажу автомобіля не укладалось і ніяких грошових коштів відповідач [PERSON] від свого батька [PERSON] не отримував. З моменту розірвання шлюбу 05 червня 2015 року (дане рішення набрало законної сили 26 червня 2015 року) до моменту звернення з позовом 09 липня 2018 року пройшло три роки і 11 днів як минув термін позовної давності. Автомобіль не визнано спільною сумісною власністю подружжя і не розділено на частки. Вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, просить в задоволенні позову відмовити. Позивач, відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Суд, вислухавши думку учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 29 вересня 2000 року [PERSON] та [PERSON] вступили в шлюб, який було розірвано відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 червня 2015 року (а.с.7). Згідно з обліковими даними ЄДР МВС автомобіль GEELY CK NORMA CBU, 2012 року випуску у ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Суми, Сумського, Білопільського та Краснопільського районів 11 липня 2012 року зареєстрований за громадянином [PERSON] . 14 серпня 2015 року даний автомобіль перереєстровано за громаднином [PERSON] на підставі довідки-рахунку ААЕ №303567 від 14 серпня 2015 року з указаною вартістю 96280,00 грн. (а.с.60). Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Такі ж положення містяться у статті 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц та від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Згідно з інформацією наданою Територіальним сервісним центром МВС в Сумській області датою реєстрації спірного автомобіля є 11 липня 2012 року. Таким чином, спірний автомобіль набуто відповідачем за час шлюбу з позивачем. Відсутність судового рішення про визнання спірного автомобіля особистою приватною власністю відповідача дають можливість дійти до висновку про відсутність підстав вважати, що згадуваний автомобіль належить виключно відповідачу, оскільки докази на спростування презумпції спільності такого майна, набутого подружжям у шлюбі, відсутні. Згідно встановлених під час судового розгляду обставин спірний автомобіль 14 серпня 2015 року перереєстровано за [PERSON] За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Під час судового розгляду встановлено, що відчуження спірного автомобіля, який є спільною сумісною власністю сторін, [PERSON] проведено без згоди позивача [PERSON] , а тому позивач має право на стягнення грошової компенсації у розмірі Ѕ частини від його вартості. В судовому засіданні представник відповідача не зазначив, з якою метою здійснювалося переоформлення автомобіля відповідачем, проте відсутність письмового договору в даному випадку не спростовує того, що спірне майно вибуло з власності подружжя при відсутності згоди позивача на це. При цьому за нормами п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (в редакції, яка діяла станом на 14 серпня 2015 року) державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, зокрема, довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Також відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що кошти від відчуження автомобіля використані в інтересах сім`ї. Повідомлення представника відповідача, що переоформлення спірного майна відбулося без передачі грошових коштів, свідчать про те, що відповідачем здійснено дії спрямовані на приховування спільного майна подружжя. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] звернулися до суду з заявою про застосування строку позовної давності. Статтями 256-257 та 261 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У частині другій статті 72 СК України та пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15. Під час судового розгляду встановлено, що 31 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, зокрема, крім інших вимог, нею порушувалося питання про виділ відповідачеві автомобіля GEELY CK NORMACBU. З досліджених під час судового розгляду матеріалів цивільної справи № 591/6465/15-ц вбачається, що 10 травня 2016 представником відповідача [PERSON] - [PERSON] повідомлено про те, що вказаний автомобіль на праві власності належить [PERSON] та надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на спірний автомобіль, з якого позивачу стало відомо про те, що власником автомобіля є [PERSON] (справа № 591/6465/15-ц, т. І а.с. 129, 135). Оскільки позивач дізналась про порушення свого права після ознайомлення її представником 01 червня 2016 року з матеріалами цивільної справи (справа № 591/6465/15-ц, т. І а.с. 142), в яких міститься заява представника відповідача про відчуження спірного автомобіля на користь іншої особи, звертаючись 09 липня 2018 року, вона не пропустила строк звернення до суду з вказаним позовом. З огляду на вказане суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь грошової компенсації вартості автомобіля GEELY CK NORMACBU, 2012 року випуску сірого кольору, д.н. [NUMBER] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню понесені [PERSON] судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved