Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.08.2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача про тлумачення заповіту, в якому вказує, що [INFO] померла [PERSON], яка за життя - 06 лютого 2003 року - склала заповіт, в якому належне їй право на земельну частку (пай), яка знаходиться в ВАТ «Красноколядинське», заповіла позивачу [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом і позивач, як спадкоємець, звернулась до нотаріальної контори, де під час перевірки документів було виявлено, що у померлої [PERSON] є Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 869153 від 20.07.2007 року, а в складеному у 2003 році заповіті ця земельна ділянка значиться як земельна частка (пай). Із - за цієї невідповідності позивач не може оформити свої спадкові права, тому просить суд здійснити тлумачення заповіту від 06 лютого 2003 року, і встановити тотожність визначення терміну «земельна частка (пай)», як зазначено в заповіті, та «земельна ділянка», як зазначено в Державному акті на право власності на земельну ділянку, поскільки за своїм походженням дії спадкодавця були направлені на одне і те ж саме майно. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача - Красноколядинської сільської ради - в судове засідання не з'явився, надали до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13 січня 2014 року [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). Згідно копії заповіту від 06.02.2003 року, посвідченого секретарем Красноколядинської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі за № 13, [PERSON] на випадок своєї смерті право на земельну частку (пай), яка знаходиться у ВАТ «Красноколядинське» в кількості 5,4 га заповіла [PERSON] (а.с. 8). Даний заповіт не змінено і не скасовано згідно відмітки секретаря Красноколядинської сільської ради від 10.02.2014 року (а.с.8 зв.) Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 869153 від 20.07.2007 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5, 93 га на території Красноколядинської сільської ради (а.с.7). Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] звернулась у встановлений термін до нотаріальної контори і заведена спадкова справа, що підтверджується повідомленням Талалаївської ДНК від 11.08.2014 року та копією спадкової справи (а.с.17-19). З встановленому в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Відповідно до ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.4 ст. 1236 ЦК України чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. За змістом статей 213, 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене судом після відкриття спадщини; при цьому береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, а також мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, інші обставини, що мають значення для справи. Як вбачається із матеріалів справи, 06 лютого 2003 року Красноколядинською сільською радою було посвідчено заповіт за № 13, згідно якого [PERSON] своє право на земельну частку (пай) заповіла [PERSON] 20 липня 2007 року за життя спадкодавця [PERSON] дане право на земельну частку (пай) було оформлено у право власності на земельну ділянку згідно Державного акту серії ЯГ № 869153, поскільки за змістом п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, є правовстановлюючими документами при видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, оскільки право на земельну частку (пай), що належало [PERSON] в кількості 5,4 умовних кадастрових гектарів, як зазначено в заповіті від 06.02.2003 року, та отриманий нею за життя Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 869153 на земельну ділянку площею 5, 93 га стосуються однієї і тієї ж земельної ділянки, інших земельних ділянок спадкодавець не мала, свій заповіт на користь позивача вона не змінювала й не скасовувала, суд вважає, що воля [PERSON] в її заповіті була спрямована на передачу [PERSON] у спадок саме тієї земельної ділянки, право на отримання якої у приватну власність вона реалізувала за життя шляхом обміну сертифікату на право на земельну частку (пай) на відповідний Державний акт на право власності на земельну ділянку, а тому вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved