Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.05.2016 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем 15 вересня 2012 року зареєстрували шлюб. На даний час зареєстровані та мешкають за однією адресою, але фактично будь-які сімейні та подружні стосунки припинені, спільне господарства не ведуть. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних та сімейних відносин дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Питання утримання сина буде вирішуватися окремо. Шлюбні стосунки з відповідачем не склалися з причин того, що в період подружнього життя між ними було відсутнє взаємопорозуміння через різні погляди на сімейне життя. Фактично їх шлюб розпався, рішення про розірвання шлюбу прийнято остаточно, підстави для примирення відсутні, надання строку для примирення недоцільне. Спору про розподіл майна не має. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що з відповідачем з 2010 року проживали в цивільному шлюбі, 15 вересня 2012 року зареєстрували шлюб, від якого 25 березня 2013 року народився син [PERSON]. Відповідач постійно зловживав спиртними напоями, застосував до неї фізичне насилля, декілька разів мала намір розійтися з ним, але намагалася зберегти шлюб. Проте він не змінився, продовжує вживати алкоголь, ніде не працює, дитину не утримує. З квітня 2016 року вони припинили шлюбні стосунки, з травня 2016 року він пішов з сімї та проживає окремо. Вважає, що їх шлюб зберегти вже не можна, вони проживають кожен сам по собі. Відповідач у судове засідання повторно не прибув, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України /а.с. 19, 22/. З урахуванням думки позивачки, яка не заперечує проти розгляду справи без участі відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку відповідно до вимог ст.ст. 224 228 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. У відповідності з вимогами\~ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що\~\~подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. За ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно\~ч.1 ст. 24 СК України\~шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що сторони 15 вересня 2012 року уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області актовий запис № 05 /а.с.5/. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Сторони проживають окремо протягом одного місяця, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спору по розподілу майна, що є спільною власністю подружжя, між ними на даний час не має, дитина знаходиться на утриманні позивачки. Дослідивши докази по справі, враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає, що збереження сімї та подальше сумісне життя за даних обставин є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 551,20 гривень, що підтверджено відповідною квитанцією /а.с.1/.

Outcome: approved