Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач 22.07.2015 року звернулась до суду з позовом до державного підприємства «Селидіввугілля», третя особа: Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Селидове Донецької області, про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок смерті працівника, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «України» стався нещасний випадок, внаслідок якого загинув [PERSON], з яким вона проживала однією сім'єю. Вважає, що загибеллю [PERSON] їй спричинено моральну шкоду, так, у зв'язку зі смертю члена її сім'ї вона отримала психологічний стрес, чоловік був опорою у житті, і зараз його дуже не вистачає. Просить стягнути з відповідача на свою користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 250000 грн. Позивач та її представник [PERSON], належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, надали суду заяви з проханням задовольнити позов та розглядати справу без їхньої участі, та не заперечували проти винесення заочного рішення по справі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився. Представник третьої особи - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Селидове у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву в якій просить суд слухати справу у їх відсутність, та винести рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши надані докази та матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ВП «шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля». Згідно згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 21.03.2014 року Виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області, [PERSON] помер [INFO], актовий запис 72. Актом № 4 від 29.04.2014 року про нещасний випадок, пов,язаний з виробництвом за формою Н-1, що стався [INFO] на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» встановлено, що з [PERSON] під час виконання трудових обов'язків стався нещасний випадок, внаслідок якого він помер. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 15.10.2014 року, яке набрало законної сили 24.03.2015 року, було встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO] з [PERSON] на день його смерті - [INFO], за адресою: [ADDRESS]. При вирішенні питання про право [PERSON] на відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Пленум Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У Постанові Верховного Суду України по справі № 6-123 цс12 від 24.10.2012 року, дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, а тому цей закон не регулює правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, завданої його загибеллю в результаті професійного захворювання, отриманого на виробництві, і такі відносини регулюються ст.ст. 1167, 1168 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 335 ЦПК України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про відшкодування моральної шкоди обґрунтована і підлягає частковому задоволенню виходячи з принципів розумності та справедливості. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг душевних страждань [PERSON], їх тривалий характер, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, які вона зазнала у зв'язку з втратою особи, з якою проживала однією сім'єю. Таким чином, з урахуванням вимог п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 30 000 грн., який повинен бути стягнутий з відповідача на користь позивача є розумним та справедливим для відшкодування завданої їй моральної шкоди. На підставі п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial