Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.11.2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, через постійні сварки. Припинили ведення спільного господарства, мешкають окремо. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність за участі його представника, позовні вимоги підтримав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та пояснила, що сторони півтора роки мешкають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливе. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Позивач надає кошти на утримання дитини та дружини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність за участі її представника. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та зазначив, що відповідач погоджується на розірвання шлюбу, сторони півтора роки мешкають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливе. Після розірвання шлюбу син буде проживати з відповідачем. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.04.2013 р. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved