Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] в поданій до суду позовній заяві просить стягнути на її користь з відповідачів [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями померлої [PERSON], кошти, витрачені на поховання, в сумі 6\~405 грн. 80 коп. і посилається на те, що 15 серпня 2015 року помер [PERSON], який був її рідним дядьком. Вона оплатила всі витрати на поховання, а саме: на організацію та проведення поховання в сумі 942 грн.; на обслуговування поминального обіду в сумі 2\~350 грн.; домовину, хреста, простині, покривала, набір ритуальних речей в сумі 2\~409 грн. Діти померлого відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], на поховання батька матеріальної допомоги не надавали. На день смерті [PERSON] проживав за адресою: [INFO]. м. Шепетівка Хмельницької області. Згідно рішення Шепетівського міськрайонного суду від 01.03.2016 року у порядку спадкування було визнано за [PERSON] [PERSON] та [PERSON] [PERSON] право власності за кожним по ? частині житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями, що знаходиться в м. Шепетівка, провулок Судилківський, 15, та по ? частині земельної ділянки площею 0,087 га, призначеної для обслуговування житлового вказаного житлового будинку за вказаною адресою. Вона неодноразово зверталась до відповідачів, щоб вони відшкодували їй понесені нею витрати на поховання, але вони відмовились. \~Вважає, що останні зобов'язані відповідно до ч.1\~ст. 1232 ЦК України\~відшкодувати їй витрати, які були зроблені на поховання. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свій позов, посилаючись на обставини, вказані у позовній заяві, при цьому уточнила позовні вимоги у сторону зменшення суми витрат, яку вона просить стягнути з відповідачів, а саме - 5\~701 грн. та судові витрати в сумі 704 грн. Відповідачі та їх представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог. 13.03.2018 року відповідачі надали до суду відзив на позов, в якому зазначили, що позовна заява є необґрунтованою і не підлягає до задоволення, оскільки витрати, які понесла позивач, не підтверджені належними доказами і не відповідають вимогами закону. Крім того, від діда відповідачів [PERSON] позивачу надавались кошти в сумі 500 грн. Вислухав сторони, представника відповідачів, заслухав свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 15 серпня 2015 року помер [PERSON], який був батьком відповідачів та рідним дядьком позивача. Позивач [PERSON] організувала поховання [PERSON], що відповідачі не заперечували в судовому засіданні. Як вбачається з пояснень сторін, матеріалів справи, 30.05.2015 року померла баба відповідачів [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями, земельною ділянкою за адресою: м. Шепетівка, пров. Судилківський,15, які вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON]. Однак не встигла оформити свої спадкові права на земельну ділянку, яка призначена для обслуговування вказаного житлового будинку, та не отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом, 30 травня 2015 року померла. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після її смерті був її син [PERSON] - батько відповідачів, який помер 15.08.2015 року. Оскільки її син зловживав спиртними напоями, то за життя [PERSON] [PERSON] склала заповіт на імя [PERSON] з умовою, що в разі смерті сина [PERSON], [PERSON] переоформить спадщину на онуків. Після смерті [PERSON] [PERSON], який помер15.08.2015 року, тобто через три місяці після смерті його матері [PERSON], яка померла 30.05.2015 року, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за заповітом, а [PERSON] [PERSON] та [PERSON] 09.09.2015 року у звязку із тим, що вони є спадкоємцями в порядку трансмісії після смерті баби, звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті батька та баби. Однак в нотаріальному порядку оформити спадщину їм було відмовлено у звязку із відсутністю оригінала документа, що підтверджує право власності на земельну ділянку, на якій розташований спадковий будинок. З наведених підстав мати відповідачів [PERSON] в інтересах останніх звернулась до суду з позовом до Шепетівської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування (справа 688/1057/16-ц, № 2688/290/16). Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 01 березня 2016 року по вищевказаній цивільній справі позов був задоволено, встановлені вказані дійсні обставини і за висновком суду в порядку ст.ст.1261, 1276, 1268 ЦК України [PERSON] та [PERSON], які на день смерті баби, батька і розгляду справи про визнання права власності на майно в порядку спадкування, були неповнолітніми, визнані такими, що, як спадкоємці за законом першої черги після смерті батька [PERSON], який, як спадкоємець першої черги після смерті своєї матері [PERSON], помер до спливу встановленого законом шестимісячного строку на прийняття спадщини, в порядку ст. 1273 ЦК України прийняли спадщину після смерті свого батька і крім того, прийняли спадщину шляхом подачі в нотаріальну контору відповідних заяв 09.09.2015 року після відмови від прийняття спадщини за заповітом [PERSON]; визнано за [PERSON] [PERSON] та [PERSON] [PERSON] право власності за кожним по ? частині житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями, що знаходиться в м. Шепетівка, провулок Судилківський, 15, та по ? частині земельної ділянки площею 0,087 га, призначеної для обслуговування житлового вказаного житлового будинку за вказаною адресою. Таким чином, рішенням суду встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкової трансмісії є спадкоємцями після смерті батька та баби. Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З наведеного, суд не бере до уваги твердження представника відповідачів [PERSON] про те, що позивач не має юридичних підстав звертатись до суду з даним позовом до відповідачів, оскільки останні є спадкоємцями після смерті баби, а не батька. Як визнано сторонами та підтверджено показаннями допитаних в судовому засіданні свідків та наданими позивачем письмовими доказами, похованням [PERSON] займалася позивач [PERSON], яка понесла витрати на поховання дядька. На підтвердження зазначених витрат позивачем було надано: договір замовлення № 485 від 15.08.2015 року на організацію та проведення поховання на суму 942 грн.; накладну № 24 від 17.08.2015 року на покупку домовини, хреста,простині, покривала, набір ритуальних речей в сумі 2\~409 грн., накладну № 37 від 17.08.2015 року на оплату поминального обіду в день проведення похорон на суму 2 350 грн. Відповідно до\~ст. 1232 ЦК України\~спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. Як розяснено в пункті 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Відповідно до положень\~ ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» \~похованням померлого є комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Відповідно до наданих позивачем документів (накладних, договору-замовлення) від 17.08.2015 року, 15.08.2015 року та 15.08.2015 року (а.с.7-9), виданих на імя [PERSON] вбачається, що саме позивач організувала поховання батька відповідачів [PERSON], у зв'язку з чим понесла витрати на ритуальні послуги у сумі 5 701,70 грн. Отже, докази, надані позивачкою на підтвердження понесених нею витрат на поховання [PERSON], являються письмовими доказами, які відповідають вимогам ст.ст.\~76-79,\~95 ЦПК України, і суд на підставі\~ст. 89 ЦПК України\~оцінює їх як належні, допустимі і достовірні докази.\~\~\~\~ Проаналізувавши документи, якими підтверджується факт понесених позивачем витрат на поховання [PERSON], суд вважає такі витрати позивача розумними. Разом з тим, суд вважає, що відповідачами не доведено факту здійснення будь-яких витрат на поховання [PERSON], оскільки вони не підтверджені належним чином, а тому суд не бере до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON] На підставі ст. 1232 ЦК України,

Outcome: approved