Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.04.2019 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи вимоги тим, що відповідач ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків відносно їх сина [PERSON] , [INFO] . Відповідача вихованням та утриманням дитини не займається, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, їх життя та здоров`я м не піклується, матеріальної допомоги на дітей не надає. Зазначила, що на теперішній час вона самостійно виховує спільну з відповідачем дитину. За місцем її мешкання створено належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Селидове Донецької області, батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08.04.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28.05.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить суд задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування Селидівської міської ради - Кожушкова А.Р. в судовому засіданні зазначила, що згідно висновку № 02-23/5-2088 від 31.11.2018 року, орган опіки та піклування Селидівської міської ради визнав за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Селидове Донецької області, батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з чим, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 20.10.2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.10.2012 року, актовий запис № 112. Після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 12.04.2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 73. Згідно рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11.09.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 23.07.2014 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 24.06.2014 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно довідки № 44317866 від 01.10.2018 року, виданої Селидівським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] станом на 01.10.2018 року складає 38 966 грн. 10 коп. Відповідно до довідки № 17 від 08.10.2018 року, виданої закладом дошкільної освіти Комунальної форми власності (Ясла-садок) № 44 «Пролісок», [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує ЗДО № 44 «Пролісок» з 18.05.2015 року по теперішній час. Згідно характеристики виданої закладом дошкільної освіти Комунальної форми власності (Ясла-садок) № 44 «Пролісок», [PERSON] , [INFO] , відвідує вищевказаний заклад. Хлопчик комунікабельний, веселий, доброзичливий, любить грати в рухливі ігри, малювати та із задоволенням веде бесіду. Дитина завжди охайно одітий, слідкує за своїм зовнішнім виглядом. До закладу дитину завжди приводить мати чи бабуся. Батьківські збори завжди відвідує мати. Батько дитини в житті групи та закладу участі не приймає. Відповідно до побутової характеристики, виданої ОСББ «Центральна, 110 м. Селидове», за час проживання за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] зарекомендувала себе з позитивного боку. Скарг відносно сусідів на неї не надходило, веде нормальний образ життя, спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживає. Виховує сина [PERSON] , [INFO] . Батько дитини участі у вихованні не приймає. Згідно акту про проживання від 27.09.2018 року, виданої ОСББ «Центральна, 110 м. Селидове», [PERSON] мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом із неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , з лютого 2016 року. Відповідно висновку Органу опіки та піклування Селидівської міської ради № 02-23/5-2088 від 31.11.2018 року, визнано за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Селидове Донецької області, батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 06.04.2019 року, виданого Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.04.2019 року, актовий запис № 23. Після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно « [PERSON] ». Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що вона є хрещеною матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідача вона знає з дитинства, оскільки вони проживали по сусідству. З позивачем вона познайомилася 2011 року, тобто до того як вони відповідачем одружилися та не проживали разом. Після того як вони одружилися у них народилася дитини і вони деякий час проживали разом у шлюбі. Після розірвання шлюбу [PERSON] деякий час намагався хоча б інколи відвідувати дитину, поздоровити з днем народження, хоча і проживав недалеко від позивача. Фінансова допомога відповідачем не надавалася. Приблизно три роки тому відповідач виїхав з міста Селидове і взагалі перестав цікавитися життям дитини, відвідувати його, надавати будь-яку допомогу. Періодично відповідач відвідує батьків за місцем свого мешкання за адресою: [ADDRESS] . Однак дитину не відвідує та допомоги в її вихованні позивачу не надає. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З метою захисту найвищих інтересів дітей, для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд вважає, що позов про позбавлення відповідачів батьківських прав відповідача [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що відповідач протягом тривалого часу не займаються вихованням дітей, не цікавиться їх життям та станом здоров`я, не спілкується з ними, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. На підставі викладеного, враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved