Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач 18 серпня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-5). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Банком «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] укладено кредитний договір за № 014/08-МК/06, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 25 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування в розмірі 33% річних, строком користування до 03 липня 2009 року. В якості забезпечення кредитних зобов'язань між позивачем та [PERSON] 04 липня 2008 року було укладено договір поруки № 014/08/02-МК/06, а також було укладено договір поруки за № 014/08/01-МК/06 між позивачем та [PERSON]. Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконали, допустили прострочення повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем. Рішенням суду від 16.06.2010 року солідарно стягнуто із співвідповідачів суму заборгованості, що утворилась станом на 14.08.2009 року у розмірі 20 422,46 грн. Правовідносини сторін по кредитному договору №014/08-МК/06 від 04.07.2008 року, який забезпечений договорами поруки № 014/08/02-МК/06 та № 014/08/01-МК/06 від 04.07.2008 року, не припинені, а тому не звільняє співвідповідачів від відповідальності за неналежне виконання грошового зобов'язання, оскільки належним чином не було виконано. У зв'язку із чим, станом на 07.08.2014 року заборгованість за кредитним договором №014/08-МК/06 від 04.07.2008 року становить 11 919,21 грн., з якої: строкова заборгованість по основному боргу кредиту - 0,00 грн.; прострочена заборгованість по основному боргу кредиту - 0,00 грн.; строкова заборгованість по відсоткам - 0,00 грн.; прострочена заборгованість по відсоткам - 2 557,77 грн.; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам (за період з 07.08.2013 року по 07.08.2014 року) - 9 361,44 грн. Оскільки відповідачі добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажають, позивач змушений був звернутись до суду і просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 014/08-МК/06 від 04 липня 2008 року та судові витрати по справі. Заочним рішенням суду від 10 листопада 2014 року позов задоволено у повному обсязі (а.с.82-84). Не погодившись із заочним розглядом справи співвідповідачка [PERSON] подала до суду заяву про перегляд заочного рішення (а.с.98-99). Ухвалою суду від 24 грудня 2014 року скасовано заочне рішення суду від 10.11.2014 року та призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с.103). У судовому засіданні позивач в особі свого представника за довіреністю - Препелиці\~Ю.В., позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити у повному обсязі. Співвідповідачка - [PERSON] в особі свого представника за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала. Позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Співвідповідачі - [PERSON]., [PERSON], у судове засідання не з'явились. Про день, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки в судове засідання не повідомляли. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надсилали. Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні, повний текст складений 05 лютого 2015 року. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 04 липня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір за № 014/08-МК/06, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 25 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 33% річних, строком користування до 03 липня 2009 року (а.с.6-7). Між позивачем та [PERSON] 04 липня 2008 року було укладено договір поруки № 014/08/02-МК/06, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов'язань за кредитним договором № 014/0/-МК/06 від 04 липня 2008 року (а.с.9-10). Також, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 04 липня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 014/08/01-МК/06, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов'язань за кредитним договором № 014/08-МК/06 від 04 липня 2008 року (а.с.11-12). Позивач умови кредитного договору виконав належним чином, грошові кошти надав, про що свідчить заява на видачу готівки №267139 від 04.07.2008 року (а.с.13). Згідно ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У зв'язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, за [PERSON] утворилась заборгованість, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Заочним рішенням суду від 16.06.2010 року солідарно стягнуто із [PERSON], [PERSON], [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 014/08-МК/06 від 04.07.2008 року в розмірі 20 422,46 грн. (а.с.42-43). Постановою державного виконавця від 29.08.2011 року закрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 20 746,69 грн., у зв'язку із виконанням його у повному обсязі (а.с.44). Однак, кредитні правовідносини між сторонами припинені не були, і в порушення умов кредитного договору, відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконали, допустили прострочення повернення сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого за ними станом на станом на 07.08.2014 року утворилась заборгованість в сумі 11 919,21 грн., з якої: строкова заборгованість по основному боргу кредиту - 0,00 грн.; прострочена заборгованість по основному боргу кредиту - 0,00 грн.; строкова заборгованість по відсоткам - 0,00 грн.; прострочена заборгованість по відсоткам - 2 557,77 грн.; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам (за період з 07.08.2013 року по 07.08.2014 року) - 9 361,44 грн. (а.с.14-16). Про наявність заборгованості співвідповідачі повідомлялись вимогами про дострокове повернення кредитних коштів (а.с.17,18,19). За змістом ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання. Згідно статті 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Так, у відповідності до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника, боржник і поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Згідно з ч.4 ст.559 ЦПК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що обставини на які Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» посилався, як на підставу своїх позовних вимог є законними та обґрунтованими, внаслідок чого із [PERSON] на його користь необхідно стягнути у судовому порядку суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 919,21 грн., а у частині позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] слід відмовити, у зв'язку із незаконністю та необґрунтованістю позовних вимог, так як позивачем пропущено встановлений законом строк для пред'явлення вимоги до поручителів щодо виконання зобов'язання за договорами поруки № 014/08/02-МК/06 від 04.07.2008 року та № 014/08/01-МК/06 від 04.07.2008 року, що витікають з кредитного договору №014/08-МК/06 від 04.07.2008 року, у зв'язку із чим порука вважається припиненою відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості в розмірі 11 919,21 грн., а в частині позовних вимог до [PERSON], [PERSON] відмовити. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір, і його вимоги задоволені, з відповідачів належить стягнути в рівних частках, на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial