Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач 12.06.2018 року звернулася до суду із названою позовною заявою, вказуючи, що 23.10.2015 року вона уклала шлюб з [PERSON]. У шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Останнім часом сімейне життя між ними погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В даний час вони проживають окремо. Батько доньки ухиляється від добровільного утримання дитини, не бере участі у її житті та вихованні. Вказуючи, що вона самостійно не має можливості забезпечити повністю усім необхідним доньку та посилаючись на ст.ст. 77, 180, 181 СК України, ст.ст. 150, 180-184, 430 ЦПК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 18.06.2018 року по цивільній справі № 364/668/18 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом за зареєстрованим місцем його проживання згідно положень ч.ч. 7, 8 ст.128 ЦПК України. Відзиву на позовну заяву не надіслав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін не надав. Разом із тим на адресу суду від нього 24.07.2018 року надійшла письмова заява, якою він повідомляє суд про визнання позовних вимог та не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача аліментів у розмірі 2500,00 грн. З огляду на вказане суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача та відповідача, які викладені у відповідних письмових заявах, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, із змісту позовної заяви та із матеріалів справи встановлено, що сторони 23 жовтня 2015 року сторони уклали між собою шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження, зроблено актовий запис за № 105 (а.с.5). У шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO] ( а.с.6). В позовній заяві позивач зазначає, що донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із тих міркувань, що непорушним конституційним правом неповнолітньої дитини є право на утримання батьками до досягнення нею повноліття. Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов'язок передбачено в ст. 180 Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 Сімейного кодексу України, вказує, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини визначені ст. 182 СК України та положення ч.2 - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі ч.1 ст.184 СК України. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць у відповідності з п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Враховуючи, що дитина проживає спільно з позивачем, яка об'єктивно несе більші витрати та постійно нею опікується, беручи до уваги наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої [PERSON] належить визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн, щомісячно, починаючи з часу пред'явлення позовної заяви до суду, до досягнення дитиною повноліття проти чого не заперечує відповідач [PERSON], надавши до суду відповідну заяву ( а.с.18). Відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі, визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved