Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач 12.11.2018 року звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.1), який уточнювала (а.с.11,12), посилаючись на наступні обставини. Вона 15.10.2008 року уклала шлюб з відповідачем, від якого мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, погляди на сімейне життя, неможливість знайти взаєморозуміння, часті сімейні конфлікти. Шлюбні відносини припинені вже більше року, неодноразові спроби примирення не принесли жодних результатів. Вважає, що збереження шлюбу неможливе, сімя розпалась. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Майновий спір відсутній. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Межуєва». На підставі наведеного, просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 19.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження, проведення якого призначено на 20.02.2019 року о 09:30 год.(а.с.15,16). Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.19). На позовних вимогах наполягає. Зазначила, що шлюбні відносини припинені з жовтня місяця 2017 року. Майновий спір, буде вирішуватись окремо, дитина залишиться проживати разом з нею. Прізвище просила залишити «Межуєва». Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.20). Вказав, що проти розірвання шлюбу не заперечує, шлюбні відносини припинені з травня місяця 2018 року, майновий спір відсутній, дитина залишиться проживати з позивачем. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 15.10.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.6). Шлюбно-сімейні відносини, за посиланням позивача, припинені з жовтня місяця 2017 року, за посиланням відповідача - з травня місяця 2018 року. Причиною цього стали відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Почуття любові між сторонами втрачено. Спільне господарство ними не ведеться. Спір про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, за посиланнями позивача - буде вирішуватись окремо. Примирення між сторонами неможливе. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача на свою користь судового збору у розмірі 751 грн. 40 коп. підлягають часткового задоволення з огляду на наступне. Як вбачається з квитанції №0.0.1180555811.1 від 09.11.2018 року [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 736 грн. 40 коп. (а.с.2). Згідно ч.2ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 12.11.2018 року (момент подачі позовної заяви), розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1762 грн. 00 коп., тому сума судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу складала 704 грн. 80 коп. (1762,00*0,4=704,80). У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved