Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач - [PERSON] (89425, Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Комсомольська, 25) звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] (89435, Ужгородський район, с. Коритняни, вул. Гагаріна, 23) про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову зазначила наступне: 05.08.2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у виконкомі Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за №19 від 05.08.2006 року та видано свідоцтво про шлюб від 05.08.2006 року серії 1-ФМ №016612. Від цього шлюбу у них народились спільні діти: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження від 26.06.2007 р. серії 1-ФМ№116158, [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження від 02.09.2009 р. серії 1-ФМ №146208. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.11.2017 року у справі № 308/8725/17 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, а дітей залишено проживати з [PERSON] Факт проживання дітей з матірю підтверджується довідкою Баранинської сільської ради. Як зазначає позивач, за період окремого проживання матеріальне забезпечення дітей вона змушена здійснювати самостійно, відповідач жодної участі у забезпеченні дітей всім необхідним не брав. Позивач змушена витрачати власні кошти на сплату комунальних послуг та придбання для малолітніх дочок одягу, взуття, медикаментів, продуктів харчування, відвідування дітьми гуртків та репетиторів, тощо, в результаті чого, її матеріальне становище є вкрай важким. На даний час вона займається вихованням дітей, ніде не працює та не отримує жодних доходів. Вважає, що відповідач, як батько, повинен належним чином виконувати свої батьківські обов'язки щодо створення необхідних умов для всебічного розвитку та виховання дітей, участі у їх матеріальному забезпеченні. Оскільки на даний час між сторонами не досягнуто згоди щодо матеріального утримання дітей, а фінансове становище позивача не дозволяє утримувати їх в повній мірі самостійно, вона змушена звернутися з даним позовом про стягнення аліментів у судовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, подала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутності, у якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Клопотань про відкладення від нього не надходило. Подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позов визначає частково. Судове засідання у справі було призначене на 24.07.2018 року на 13 год. 40 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 27.07.2018 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, 05.08.2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у виконкомі Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за №19 від 05.08.2006 року та видано свідоцтво про шлюб від 05.08.2006 року серії 1-ФМ №016612. Від цього шлюбу у них народились спільні діти: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження від 26.06.2007 р. серії 1-ФМ№116158, [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження від 02.09.2009 р. серії 1-ФМ №146208. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.11.2017 року у справі № 308/8725/17 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, а дітей залишено проживати з [PERSON] Факт проживання дітей з матірю підтверджується довідкою Баранинської сільської ради. За період окремого проживання матеріальне забезпечення дітей позивач змушена здійснювати самостійно, відповідач жодної участі у забезпеченні дітей всім необхідним не брав. Позивач змушена витрачати власні кошти на сплату комунальних послуг та придбання для малолітніх дочок одягу, взуття, медикаментів, продуктів харчування, відвідування дітьми гуртків та репетиторів, тощо, в результаті чого, її матеріальне становище є вкрай важким. На даний час вона займається вихованням дітей, ніде не працює та не отримує жодних доходів. Із ст.\~55\~СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст.\~150\~СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст.\~155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1\~статті 184 СК України\~передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2018 рік\~для дітей віком від 6 до 18 років з 01.07.2018 року становить 1 944 грн. Згідно цього ж закону визначений розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2018 року у розмірі 3723 грн. Тобто мінімальний розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає 972,00 грн., а їх максимальний розмір виходячи із мінімальної заробітної плати складає 2\~606,10 грн. З урахуванням викладеного та того факту, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами стан здоров'я та матеріальне становище дитини; з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, а також часткового визнання ним позову в сумі 1\~300,00 грн., на кожну дитину, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1\~300,00 грн. (одна тисяча триста гривень 00 копійок) на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно з дня звернення до суду з відповідним позовом, з дня звернення до суду з відповідним позовом 26.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Витрати із сплати судового збору у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved