Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач 17.01.2018 звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.10.1995, мають спільних дітей - доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне життя між ними почало поступово погіршуватися, у них різні погляди на подружнє життя та сім'ю, проживають окремо, фактично родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 19.01.2018 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні. За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючи на обставини, викладені у позові, зазначив, що вони з відповідачем тривалий час проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Відповідач в підготовчому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, зазначила суду, що дійсно вони з позивачем проживають окремо та не ведуть спільного господарства з квітня 2016 року, спільне життя між ними не склалося, а тому вона не заперечує проти розірвання даного шлюбу в судовому порядку. Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв'язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 28.10.1995 було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації акті громадянського стану Ватутінського району м.Києва за а/з №1604, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Сторони мають спільних неповнолітніх дітей - доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 14, 15). Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення сторін, вони не підтримують подружніх відносин з квітня 2016 року, тривалий час проживають окремо один від одного, та не ведуть спільного господарства. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.ст. 141-142 ЦПК України судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає відшкодуванню на користь позивача, з яких: 352,40 грн. - стягненню з відповідача та 352,40 грн. - поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved