Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач 29.08.2018 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 03.08.2013 вона з відповідачем по справі зареєструвала шлюб у відділ актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 61. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у них з відповідачем різні погляди на життя, відсутні взаєморозуміння та довіра. Офіційно відповідач не працевлаштований, стабільного доходу не має і, як наслідок матеріально сім'ю не забезпечує. Внаслідок чого у них постійно виникають сварки, що негативно відображається на дитині. Шлюбно-сімейні стосунки припинили у липні 2018 року та проживають окремо. В зв'язку з чим, просить розірвати шлюб, малолітню дочку залишити проживати з нею, судові витрати просить залишити за нею. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, проте через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримує та просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, проте через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 03 серпня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 61. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність у сторін взаєморозуміння та довіри, різні погляди на сімейне життя. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини у липні 2018 року, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, їх шлюб носить лише формальний характер, оскільки вони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати за проханням позивача суд залишає за нею. Враховуючи наведене,

Outcome: approved