Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] спілки «Хімзавод», [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи позовні вимоги тим, що 04.11.2002 року [PERSON] було укладено з [PERSON] спілкою «Хімзавод» - договір застави нерухомого майна №5592, згідно з яким [PERSON] виступила майновим поручителем [PERSON] за кредитною угодою №00014 від 30.10.2001 року, за якою [PERSON] [PERSON] спілкою «Хімзавод» надано кредит в сумі 15000,00 грн., терміном до 30.10.2003 року. Предметом застави за договором застави нерухомого майна №5592 було нежитлове приміщення (магазин), загальною площею 55,15 кв.м., що складає 30/100 частин житлового будинку літ. «А», що знаходиться в м.Чернівці по вул.Буковинській, 42, що належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення (магазин) від 01.01.2002 року №1104/26, зареєстрованого в ЧКОБТІ 17.01.2002 року в реєстрову книгу №87, стор.392, за реєстровим №363/7563. Договір застави посвідчено [PERSON], нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №5592. 21.04.2008 року приватним нотаріусом Чернівецького МНО [PERSON] вчинено на договорі застави нерухомого майна виконавчий напис на користь КС «Хімзавод». Приватним нотаріусом [PERSON], за заявою стягувача, [PERSON] спілки «Хімзавод, було запропоновано звернути стягнення на нежитлове приміщення (магазин), що складає 30/100 частин житлового будинку, 42, що належить [PERSON] За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги [PERSON] спілки «Хімзавод» у розмірі 306012,58 грн., з яких - по кредиту- 160000,00 грн., по відсотках - 142412,58 грн., страхування нерухомого майна - 3600,00 грн., виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 1396, який було предявлено [PERSON] спілкою «Хімзавод» до виконання у Першотравневий ВДВС Чернівецького МУЮ, яким було призначено проведення прилюдних торгів з реалізації даного майна. Оскільки прилюдні торги не відбулися, майно Першотравневим ВДВС Чернівецького МУЮ передано [PERSON] спілці «Хімзавод» в рахунок погашення боргу, в порядку, передбаченому ст.61 Закону України «Про виконавче провадження». Вважають, що виконавчий напис, вчинений 21.04.2008 року приватним нотаріусом [PERSON], по реєстру № 1396, вчинений із суттєвим порушенням вимог закону і повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, так як вчинений стосовно майна, що знаходилося на той момент і знаходиться в даний час в зареєстрованій іпотеці АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та забезпечує дійсне зобовязання [PERSON] перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Просить позовну заяву задовольнити. Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] не зявилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи, від неї надійшла письмова заява з клопотанням справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і не заперечувала в разі повторної неявки відповідача справу розглянути в заочному порядку. Представник відповідача [PERSON] спілки «Хімзавод», відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи належним чином, відомостей про поважність причини неявки в засідання суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом, належними доказами по справі встановлено, що 04.11.2002 року [PERSON] було укладено з [PERSON] спілкою «Хімзавод» - договір застави нерухомого майна №5592, згідно з яким [PERSON] виступила майновим поручителем [PERSON] за кредитною угодою №00014 від 30.10.2001 року, за якою [PERSON] [PERSON] спілкою «Хімзавод» надано кредит в сумі 15000,00 грн., терміном до 30.10.2003 року. Предметом застави за договором застави нерухомого майна №5592 було нежитлове приміщення (магазин), загальною площею 55,15 кв.м., що складає 30/100 частин житлового будинку літ. «А», що знаходиться в м.Чернівці по вул.Буковинській, 42, що належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення (магазин) від 01.01.2002 року №1104/26, зареєстрованого в ЧКОБТІ 17.01.2002 року в реєстрову книгу №87, стор.392, за реєстровим №363/7563. Договір застави посвідчено [PERSON], нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №5592 (а.с.10-11). Приватним нотаріусом Чернівецького МНО [PERSON] 21.04.2008 року вчинено на договорі застави нерухомого майна виконавчий напис на користь КС «Хімзавод» та запропновано звернути стягнення на нежитлове приміщення (магазин), що складає 30/100 частин житлового будинку, 42, що належить [PERSON] За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна за адресою: [ADDRESS], нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги [PERSON] спілки «Хімзавод» у розмірі 306012,58 грн., з яких - по кредиту- 160000,00 грн., по відсотках - 142412,58 грн., страхування нерухомого майна - 3600,00 грн., виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 1396 (а.с.12). Також, судом встановлено, що 12.04.2007 року виділене в натурі нерухоме майно: торговий зал 2-7 пл.23,6 кв.м., ігровий зал 2-2 пл.12,8 кв.м., коридор 2-3 пл.4,0 кв.м., кухня 2-4 пл.5,6 кв.м., комора 2-5 пл.1,8 кв.м., вбиральня 2-6 пл.0,7 кв.м., ванна 2-7 пл.2,5 кв.м., коридор 2,8 пл.2,9 кв.м., тамбур 2-9 пл.1.25 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Чернівці, вул.Буковинська, 42 стало предметом іпотеки відповідно до умов договору іпотеки №77/07-МК-21, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] (а.с. 13-14). Проте, із виконавчого листа №2/2396/2008, виданого Шевченківським районним судом м.Чернівці 25.09.2008 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором вбачається, що звернено стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, під час дії іпотечного договору, укладеного [PERSON] з [PERSON] акціонерним товариством Банк «Фінанси та Кредит», Першотравневим ВДВС Чернівецького МУЮ було звернуто стягнення на предмет іпотеки, що знаходиться в іпотеці AT «Банк «Фінанси та Кредит», в користь кредитної спілки «Хімзавод». Крім того, Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 29.04.2015 року по справі за позовом [PERSON] акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» до Першотравневого відділу державної виконавчох служби Чернівецького МУЮ м.Чернівці, [PERSON] спілки «Хімзавод» , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] про визнання недійсними прилюдних торгів у задоволення заяви відмовлено. Першотравневим ВДВС Чернівецького МУЮ було призначено проведення прилюдних торгів з реалізації даного майна, але оскільки прилюдні торги не відбулися, майно Першотравневим ВДВС Чернівецького МУЮ передано [PERSON] спілці «Хімзавод» в рахунок погашення боргу, в порядку, передбаченому ст.61 Закону України «Про виконавче провадження». 01.03.2010 року приватним нотаріусом Чернівецького МНО [PERSON] у відповідності до ст.ст.61. 62-1 Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року №68, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 року за №745/4038, на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 16.02.2010 року, так як реалізація нерухомого майна з урахуванням переоцінки не відбулась у звязку з відсутністю купівельного попиту, було видано Свідоцтво про придбання [PERSON] спілкою «Хімзавод» у власність нежитлових приміщень (магазин), загальною площею 55,15 кв.м., що складає 30/100 частин житлового будинку «А», які знаходяться за адресою: м.Чернівці, вул.Буковинська, 42 та належало [PERSON] Приватним нотаріусом [PERSON] було вчинено виконавчий напис щодо майна, яке на момент відчуження перебувало в іпотеці позивача [PERSON] акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит», мало правовий статус виділеного в натурі нерухомого майна та належало [PERSON] на праві приватної власності на підставі правовстановлюючих документів, зокрема: свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення (магазин), виданого Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради №1104/26 від 08.01.2002 року, зареєстрованого в Чернівецькому обласному комунальному бюро технічної інвентаризації 19.03.2007 року, порядковий номер обєкта нерухомого майна 18196397; договору про виділ в натурі часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Чернівецького МНО, 16.03.2007 року за реєстровим №708, зареєстрованого в ЧКОБТІ 19.03.2007 року, порядковий номер обєкта нерухомого майна 18196397 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13922997 від 19.03.2007 року, виданого ЧКОБТІ. В Державному реєстрі іпотек 12.04.2007 року була зареєстрована іпотека позивача [PERSON] акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» на виділене в натурі майно №РПВН 18196397, що підтверджується відповідним Витягом (а.с.17-18). З Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 12.08.2014 року, іпотека в користь [PERSON] спілки «Хімзавод» не зареєстрована в Державному реєстрі іпотек (а.с.75-77). У відповідності до ч.ч.5-6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Однак, незважаючи на наявність зареєстрованого у встановленому порядку обтяження майна іпотекою на користь позивача, без згоди та відома позивача, приватним нотаріусом [PERSON] вчинено виконавчий напис на договорі застави в користь кредитора, вимога якого на передане в іпотеку нерухоме майно жодним чином не була зареєстрована у встановленому законом порядку. Крім того, приватним нотаріусом [PERSON] було порушено порядок вчинення виконавчих написів, передбачений спеціальними нормами законодавства України. Так, відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Проте, безспірність відповідальності боржника перед стягувачем спростовується фактом перебування нерухомого майна в іпотеці позивача [PERSON] акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» на час вчинення виконавчого напису. Як зазначено в п.285 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5 (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису), у разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за даними Державного реєстру іпотек наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів. Пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5 (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) передбачено, що вчинення виконавчого напису за заявою одного з іпотекодержателів здійснюється нотаріусом після спливу десяти днів з дня одержання іншими іпотекодержателями письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі отримання письмової заяви від попереднього іпотекодержателя, який має вищий пріоритет, про припинення звернення стягнення на предмет іпотеки виконавчий напис нотаріусом не вчиняється. Оскільки приватним нотаріусом [PERSON] не було направлено позивачу [PERSON] акціонерному товариству Банк «Фінанси та Кредит» письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а вчинено виконавчий напис без повідомлення зареєстрованого у встановленому порядку іпотекодержателя, чим було порушено норми п.п.283, 285 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5 (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису). Також судом встановлено, що договір застави [PERSON] було укладено з [PERSON] спілкою «Хімзавод» на термін до 30.10.2003 року, тобто термін виконання зобовязання обмежено вказаною датою, відповідно, виконавчий напис вчинено по спливу 5 років з дня виникнення права вимоги за даним договором, що свідчить про порушення приватним нотаріусом [PERSON] ст.88 Закону України «Про нотаріат», згідно з якою нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з ст.89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, але з виконавчого напису неможливо встановити, на яке саме майно слід звернути стягнення, оскільки нотаріус одночасно пропонує звернути стягнення на 30/100 частин житлового будинку літ.»А», що знаходиться в м.Чернівці по вул.Буковинській, 42, та при цьому пропонує задовольнити вимоги [PERSON] спілки за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON] спілка «Хімзавод» безпідставно набула права звернути стягнення на майно, що перебуває в іпотеці позивача [PERSON] акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит», який позбавлений права звернути стягнення на предмет іпотеки. Виконавчий напис, вчинений 21.04.2008 року приватним нотаріусом [PERSON], по реєстру № 1396, вчинений стосовно майна, що знаходилося на той момент і знаходиться в даний час в зареєстрованій іпотеці АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та забезпечує дійсне зобовязання [PERSON] перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.546 ч.1 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися заставою та у відповідності до ст. 590 ч.1 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 2 Закону України «Про заставу» визначаються основні положення про заставу, а частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Згідно ст.ст. 6, 526, 627 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право\~\~врегулювати\~\~у\~\~договорі,\~\~який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.6 ЦК України,\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з\~\~урахуванням\~\~вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.88 ч. 1\~Закону України «Про нотаріат»,\~\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, імя, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк предявлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса згідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат». У відповідності до п. 2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністрерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5,\~вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Згідно положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~ Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідачів [PERSON] спілки «Хімзавод», [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого банком судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням від 28.03.2016 року, в розмірі 1378,00 грн., пропорційно з кожного по\~\~ 689,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved