Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.07.2020 звернулася до Вугледарського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилося дві дитини, донька - [PERSON] , 2012 року народження, та син - [PERSON] 2014 року народження. На теперішній час шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, вони мешкають окремо, сімейні стосунки вони не підтримують. Відповідач добровільної згоди на виїзд дитини за кордон чи то на підконтрольну Україні територію надати не може, у зв`язку із відсутністю на території м. Донецька держаних органів України. Аліменти відповідач не сплачує взагалі, дітям не допомагає, участі в їх вихованні не приймає. На теперішній час позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок дітям в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, задля підвищення рівня світогляд дитини, покращення стану їх здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. Крім того, позивач позбавлена можливості вільно пересуватися разом з дитиною та переїхати на підконтрольну територію України, вимушена мешкати на окупованій частині України, чим створюються негативні умови для дітей та небезпека їх життю і здоров`ю. Просить суд надати їй дозвіл, або уповноваженій нею особі на багаторазові тимчасові в`їзди та виїзди неповнолітньому [PERSON] , 2012 року народження, та [PERSON] , 2014 року народження, без згоди та супроводу батька [PERSON] , 1990 року народження, та їх переміщення вздовж лінії зіткнення в межах Донецької та Луганської областей (територія проведення операції Об`єднаних сил, на тимчасово окуповану територію України), в`їзд на неконтрольовану територію України та виїзд з неї, до досягнення ними 16 років, а також дозвіл на багаторазовий виїзд за межі України, а саме до Японії, країни Шенгенської угоди, у період до досягнення 16 років, та на отримання паспорту громадянина Україна, закордонного паспорту. Ухвалою Вугледарського міського суду Дніпропетровської області від 07.08.2020 року цивільну справу передано за підсудністю до Селидівського міського суду Донецької області. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. В тому числі сторони були повідомлені про дату, місце та час розгляду повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ст. 11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції». З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 14.11.2012 року, виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 548, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 3.01.2014 року, виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 548, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22.11.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , було розірвано. Рішення набрало законної сили 26.12.2018 року. Згідно ст. 150 ч. 2 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п.4 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Отже, чинним законодавством не встановлене обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише визначений певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду за відсутності згоди одного з батьків. У разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку і мети виїзду. Виходячи з положень СК України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» і Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Саме така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 712/10623/17. Зважаючи на викладене, суд зазначає, що позивач, звернувшись до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон до ряду країн, не довела суду дійсного наміру на такий тимчасовий виїзд, не надала жодного доказу на підтвердження такої необхідності, зокрема, того, що діти часто хворіють та потребують оздоровлення, в чи того, що позивачем заброньовані відповідні поїздки із зазначенням конкретної країни та часу перебування в ній. Не надано позивачем і доказів звернення до відповідача із проханням надання останнім згоди на виїзд дітей за межі України із визначенням місця прямування, мети поїздки та відповідного часового проміжку перебування в такому місці до подання вказаного позову до суду, а також доказів відмови у наданні дозволу у встановленому законом порядку на виїзд дітей за кордон та не можливості отримати вказаний дозвіл. Оскільки позивач в позовних вимогах не зазначає відповідний часовий проміжок, на який необхідно надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, суд вважає, що позовні вимоги в частині надання малолітнім [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дозволу на багаторазовий виїзд за межі України до Японії, країн Шенгенської зони у період досягнення 16 років, у супроводі матері - [PERSON] , [INFO] , або іншої уповноваженої нею особи, без згоди та супроводу батька дітей - [PERSON] , [INFO] , задоволенню не підлягають. Виходячи з вищевикладеного не підлягають задоволенню і вимоги надання дозволу позивачу або її офіційному представникові без згоди батька оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітніх дітей за межі України до досягнення ними шістнадцяти років - як похідної вимоги від вимоги надання дозволу на виїзд разом з дітьми за кордон без дозволу (згоди) батька дитини. Відповідно до Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України № 456 від 06.06.2019 року для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку, або її законний представник (далі - заявник) подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави; 4) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків (або одного з них), що на момент народження особи перебували(в) у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або в разі, якщо батьки (чи один із батьків) такої особи на момент її народження були (був) іноземцями(ем) або особами(ою) без громадянства, або в разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України; 5) дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 6) довідку про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання особи; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб). У зв`язку з чим, суд також вважає необґрунтованими позовні вимоги [PERSON] в частині надання дозволу позивачу або її офіційному представникові без згоди батька оформлювати на дітей паспорт громадянина України, оскільки згода другого з батьків в даному випадку не потрібна. Відповідно до підпунктів 1 і 4 пункту 12.6 статті 12 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» та абзацу другого частини другої статті 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року № 367 затверджений «Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», згідно якого в`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. Враховуючи вищевикладене та те, що позивач із дітьми мають постійне місце проживання в місті Донецьк, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині надання дозволу малолітнім [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на багаторазові тимчасові в`їзди та виїзди неповнолітньому [PERSON] , 2012 року народження, та [PERSON] , 2014 року народження, без згоди та супроводу батька [PERSON] , 1990 року народження, та їх переміщення вздовж лінії зіткнення в межах Донецької та Луганської областей (територія проведення операції Об`єднаних сил, на тимчасово окуповану територію України), в`їзд на неконтрольовану територію України та виїзд з неї, до досягнення ними 16 років. На підставі викладеного та

Outcome: partial