Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.12.2016 року звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши, що вона з відповідачем є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює в Комунальному підприємстві «Київтранспарксервіс» на посаді паркувальника, в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його доходів, але не нижче 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Позивач [PERSON] надала заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи у її відсутність, проти уухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ст. 169 ЦПК України справу розглянуто за відсутності відповідача, повідомленого належним чином про час та місце судового засідання , стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи Суд, оголосивши заяву позивача, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини: Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної ради України № 789- XII від 27.02.1991 року, держави учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.6) [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матірю [PERSON], яка народилася 31 серпня 2013 року. Відповідно довідки, виданої Ямпільською селищною радою Сумської області від 05.12.2016 року №3554, [PERSON] зареєстрована за адресою: вул. Бондарівка (Куйбишева), 94, смт. Ямпіль, Сумської області разом із донькою [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідач своїх заперечень проти розміру аліментів визначеного позивачем не надав. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved