Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач 25.05.2015 р. звернувся до суду з позовом в якому вказав, що квітні 2015 року позивач передала відповідачеві у власність 8000,00 гривень. Відповідач зобов'язався повернути, вказану суму до 01.05.2015 року, про що було складено розписку. Відповідач в зазначений період борг не повернув. Просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 8000,00 гривень та понесені судові витрати по справі, а саме: судовий збір у розмірі 243,60 грн., складання позовної заяви у розмірі 200,00 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився. Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно до розписки від 17.04.2015 року сторони уклали договір позики, згідно якого позивач передав відповідачеві грошові кошти у розмірі 8000 гривень, а відповідач зобов'язався повернути вказану суму до 01.05.2015 року. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов,язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, відповідно ст. 1051 ЦК України, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були одержані позичальником від позикодавця. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що при укладенні договору позики сторонами дотримано вимоги ст. 1047 ЦК України, у порушення умов даного договору відповідач не повернула [PERSON] суму позики у розмірі 8000 грн. до 01.05.2015 року. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] 8000,00 грн. боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення на її користь судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно вимог ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов,язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на правову допомогу. Згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача належить присудити позивачеві судові витрати у виді судового збору у розмірі 243,60 грн., у решті позовних вимог - витрат на правову допомогу необхідно відмовити у зв,язку з відсутністю документального підтвердження його сплати.

Outcome: partial