Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що з 26 липня 2014 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 23 лютого 2017 року між ними розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Однак з моменту народження дитини відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає, на її пропозиції прийти до дитини не реагує, не цікавиться, за які кошти живе його дитина, стан здоров'я сина, всі питання щодо виховання та утримання сина вирішуються нею самостійно. Зазначене свідчить про ухилення відповідача від виховання дитини, свідомого нехтування своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків, тому просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо сина [PERSON], [INFO] року народження. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON]. Сторони в подальшому при розгляді справи написали заяви від 14.12.2017 про закінчення розгляду справи за їхньої відсутності. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради [PERSON] не заперечувала проти позову з підстав, викладених у висновку виконкому. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, [PERSON] з 26 липня 2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. (а.с.11 - копія свідоцтва про шлюб), який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року між ними розірвано (а.с.15 - копія рішення суду). Сторони батьками малолітнього [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року стягнуто з [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від щомісячного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина (а.с. 14 - копія рішення суду). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року стягнуто з [PERSON] на утримання дружини аліменти в розмірі ? частки доходу (заробітку) до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 13 - копія рішення суду). Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов'язань по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 13.12.2017 р. № 8/22-2178 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], виконком вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] р.н. В обґрунтування висновку зазначено, що [PERSON] за інформацією Криворізького міського центру соціальних служб від 19.10.2017 р. та в телефонній розмові з працівниками служби у справах дітей не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, відмовився прибути на засідання комісії для надання пояснень з цього приводу. Наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, свідомої зневаги своїми обов'язками, тому враховуючи викладене суд вважає встановленим, що [PERSON] не займається вихованням дитини, не забезпечує сина матеріально, не виявляє щодо нього батьківського піклування, не турбуються про його духовний розвиток, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Таким чином, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Крім того, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнав повністю, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає що вимоги позивача підлягають задоволенню Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки ухвалою суду від 10 серпня 2017 року позивач звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved