Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач 30.03.2021 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи, де зазначив, що у період з 01.10.2014 р. по 31.07.2021 р. надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , які відповідачами не сплачені на суму 25813,42 грн. П.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно. За позовом позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання в сумі 25813,42 грн. та судові витрати. Ухвалою від 06 травня 2021 р. відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 10.06.2021 р. здіснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання на 30.08.2021 р. 30.08.2021 р. судове засідання відкладено на 28.10.2021 р. через зайнятість судді в іншому провадженні. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та письмових поясненнях (а.с.48-49). Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях на уточнену позовну заяву (а.с.37-40, 62-65). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд розглянув справу за відсутності відповідача [PERSON] на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з п. 2.2 статуту Концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року № 99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 205\~ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3). Встановлено, що позивач у період з 01.10.2014 р. по 31.07.2021 р. надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартість яких не сплачена на суму 25813,42 грн. Вищевикладене підтверджується розрахунком заборгованості за період з 01.10.2014 р. по 31.07.2021 р., інформацією з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР щодо реєстрації місця проживання відповідачів. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення. Статтею 64 ЖК України\~передбачено, що наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобовязаннями, пов`язаними з найманням житла. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21.07.2005\~р.\~№ 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст.\~530\~ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги Концерну «МТМ» законними та обґрунтованими. Відмовляючи в задоволенні заяви представника відповідачів про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд виходив з наступного. Позивач, звернувшись 30.03.2021 р. до суду з даним позовом (а.с.9), просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.10.2014 р. по 31.07.2021 р. Дійсно, в силу вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. В силу вимог ст. 267 ч. ч. 3,4 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача просила суд застосувати строк позовної давності. Проте, зі змісту розрахунку заборгованості відповідачів перед Концерном «МТМ» (а.с.5-6, 55) із стовпця «сплачено» вбачається, що відповідачі з березня 2015 року по червень 2020 р. здійснювали часткові погашення заборгованості, які перевищують суми нарахування за поточний місяць, що свідчить про визнання відповідачами боргу перед позивачем та що, в силу вимог ст. 264 ч.1 ЦК України, перериває перебіг позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ст. 264 ч. 3 ЦК України). Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що в даному випадку заява представника відповідачів про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості відповідачами у згадані вище періоди здійснювалися на користь Концерну «МТМ» сплата за опалення та гаряче водопостачання. Як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог представник відповідачів посилалась також на фактичне не проживання відповідача [PERSON] . Такі доводи представника суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне. Відносини між споживачами та виконавцями послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630. Згідно п.21 Правил - у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення з розрахунку за 1 кв.м. (куб.метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяць, який є розрахунковим. П.29 Правил передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової згоди та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з тимчасового місця проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). У п.6 ч.1 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду) зазначено, що споживач житлово-комунальних послуг має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому КМУ. За ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В процесі розгляду справи відповідачами не надано доказів, що [PERSON] чи інші користувачі приміщення у встановленому Законом порядку, звертались до позивача з приводу відсутності споживача за місцем реєстрації. Зазначене дає підстави суду для задоволення позову у повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved