Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся 11.10.2017 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 28 січня 1999 року померла його матір - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на праві приватної власності нерухоме майно та право, а саме: - житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходився за адресою: Одеська область, Подільський (колишня назва Котовський) район, село Липецьке; - право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «ім. Леніна» с. Липецьке в Котовському районі, Одеської області розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі, яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0543689 зареєстровано Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1178 від 14.03.1998 року. В звязку з тим, що на день смерті його матері - [PERSON], померлої 28 січня 1999 року, він з нею постійно разом проживав в одному житловому будинку, розташованому в с. Липецьке, Подільського (колишня назва Котовського) району, а після її смерті продовжував проживати в вищезазначеному спадковому житловому будинку, вів господарство, підтримував будинок в належному стані, сплачував комунальні послуги, обробляв присадибну земельну ділянку та город, то за законом, він фактично прийняв спадщину, як спадкоємець першої черги, шляхом вступу в оперативне управління та володіння всім спадковим майном. Крім нього, інших спадкоємців першої черги за законом, які б зверталися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті його матері - [PERSON], померлої 28 січня 1999 року, або фактично прийнявших спадщину шляхом вступу в оперативне управління та володіння спадковим майном - не має. Однак, протягом встановленого законом шестимісячного строку з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері - [PERSON], померлої 28 січня 1999 року, до нотаріуса він не звертався та своїх спадкових прав не оформлював. В вересні 2017 року він звернувся до Шостої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його матері - [PERSON], померлої 28 січня 1999 року, як спадкоємець першої черги за законом. Але, в звязку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу на вищезазначене спадкове право - сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0543689, виданий Котовською райдержадміністрацією Одеської області, був втрачений й надати його нотаріусу він не зміг, а також в звязку з тим, що він не зареєстрований за однією ж адресою зі спадкодавцем, то державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори, йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно його матері - [PERSON], померлої 28 січня 1999 року. Одночасно, державним нотаріусом йому було розяснено, що з приводу встановлення юридичного факту та визнання за ним права на спадкове право спадкодавця, як за спадкоємцем першої черги за законом, йому необхідно звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Крім цього, відповідно до інформації наданої йому відділом у Подільському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за вих. № 1798/175-17 від 31.10.2017 року, відповідне до відомостей з документації, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0543689 зареєстровано за гр. [PERSON], про що свідчить запис в Книзі реєстрацг сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1178 від 14.03.1998 року, та 14.05.2003 року в книзі реєстрації сертифікатів зроблено запис щодо переходу права власності на вищезазначену земельну ділянку на ім'я гр. [PERSON] на підставі рішення суду від 26.03.2003 року. Також згідно наявних і Відділі Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі станом на 31.12.2012 року право власності ( користування) на земельну ділянку за даним громадянином не зареєстровано. Відповідно до інформації Котовського міськрайонного суду Одеської області, наданої [PERSON] від 21.11.2017 року, надати копію рішення від 26.03.2003 року щодо визнання права на спадкове майно [PERSON] не вбачається можливим, оскільки за даними алфавітного покажчика за 2003 рік, [PERSON] з повозом про визнання права на спадкове майно у 2003 році до суду не звертався. Крім цього, як йому стало відомо від самого [PERSON], який приходиться йому рідним дядьком ( рідний брат його покійної матері - [PERSON], померлої 28 січня 1999 року, що вищезазначені обставини щодо переходу права власності на вищезазначену земельну ділянку, яка належить моєї матері згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0543689 на його ім'я [PERSON] на підставі рішення суду від 26.03.2003 року є помилковим, оскільки він ніколи з вищезазначеним позовом до суду не звертався, рішення суду від 26.03.2003 року не існує, й він на вищезазначене право на земельну частку (пай) серії ОД № 0543689 після смерті своєї рідної сестри [PERSON], померлої 28 січня 1999 року ніколи не претендував та не претендує й в теперішній час. Також, Постановою Верховної Ради України «Про перейменування деяких населених пунктів» №4468 від 12.05.2016 року, було перейменовано «Котовський район» на «Подільський район». З урахуванням уточнення позову поросив становити факт прийняття ним, [PERSON], спадщини, як спадкоємцем першої черги за законом, після смерті його матері - [PERSON], померлої 28 січня 1999 року, шляхом вступу в оперативне управління та володіння спадковим майном, визнати запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 14.05.2003 року, щодо переходу права за [PERSON] на підставі рішення суду від 26.03.2003 року по Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0543689 зареєстровано Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1178 від 14.03.1998 року належного [PERSON] - помилковим та виключити цей запис з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) та визнати за ним, [PERSON], право на спадкове право його матері - [PERSON], померлої 28 січня 1999 року, в вигляді права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «ім. Леніна» с. Липецьке в Котовському районі, Одеської області розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі, яке належало їй на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0543689, як за спадкоємцем першої черги за законом. В ході судового розгляду справи позивач та його представник за довіреністю [PERSON] на позові наполягали у повному обсязі. Представник Липецької сільської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Заперечень до позову або заяв про розгляд справи за відсутності представника не надавав. [PERSON] в повторне судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність в якій проти позову не заперечував. Також у попередньому судовому засіданні відповідач пояснив, що мабуть мала місце помилка щодо запису переходу до нього права на земельну частку пай сестри, оскільки він ніколи на цю спадщину не претендував. Представник відділу у Подільському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій зазначив, що заперечень до позову не має. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, 28 січня 1999 року у віці 66 років в с. Липецьке Котовського району Одеської області померла [PERSON] (актовий запис №12), що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖД №477666, виданим повторно від 25.01.2017 року. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, зокрема, на право на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «ім. Леніна» села Липецьке в Котовському районі, Одеської області розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі, яке належало їй на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0543689 зареєстровано Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1178 від 14.03.1998 року належного [PERSON] - помилковим та виключити цей запис з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 14.05.2003 року, щодо переходу права за [PERSON] на підставі рішення суду від 26.03.2003 року по Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0543689 зареєстровано Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1178 від 14.03.1998 року належного [PERSON], суд з урахуванням матеріалів справи та пояснень сторін вважає мав місце за помилки, а тому цей запис слід виключити. [PERSON] заповіт не складала, тому успадкування спадщини яка відкрилась після її смерті має здійснюватися за законом. Позивач був сином спадкодавиці [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №502875 від 25.01.2017 року, та відповідно є спадкоємцем першої черги за законом згідно ст.1261 ЦК України. Факт прийняття спадщини позивачем після смерті матері [PERSON] в силу ст. 531 ЦК України (в редакції 1963 року), шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON], які свідчили, що позивач є єдиним спадкоємне першої черги після смерті його матері [PERSON]. Проживав з нею до її смерті, хоронив, а потім вступив у права спадкоємця на її житловий будинок в якому проживав та інше її майно. Обробляв присадибну земельну ділянку та до цього часу володіє будинком. Проте, як свідчить з матеріалів справи позивач позбавлений можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку на спадкове майно, у звязку з втратою оригіналу сертифікату на земельну частку (пай), та необхідністю встановлення у судовому порядку факту прийняття ним спадщини після смерті матері. Про втрату сертифіката на земельну частку (пай) позивач зробив оголошення в газеті «Котовська реклама» №38(727) за 20.09.2017 року. Згідно ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 548 ЦК України (ред. 1963 року) встановлено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК України (ред. 1963 р.) встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в її управління та володіння. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в судовому порядку.

Outcome: approved