Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач 25 вересня 2020 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилається на те, що з відповідачем мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] та перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15.05.2015. Шлюб було розірвано 06 липня 2018 року, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріально не допомагає, відмовляється добровільно надавати кошти на утримання сина. Відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття. Ухвалою від 07 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлений відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання. У зв`язку з поверненням судової повістки до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», розгляд справи було відкладено та відповідача додатково повідомлено про дату та час слухання справи також в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд вважає, що відповідач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення сторін по справі про час та місце розгляду справи, забезпечивши їм можливість з`явитися до суду і захистити свої права. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Сторони з 15.05.2015 по 06.07.2018 перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб сторін розірвано рішенням суду. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 січня 2011 року сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно акту підтвердження фактичного місця проживання від 21.09.2020 року, дитина проживає разом з позивачем не за місцем реєстрації. Відповідно до довідки виконавчого комітету Солонянської селищної ради про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №25/9 від 21.09.2020 позивач разом з сином значиться зареєстрованою за місцем проживання відповідача. Частина 1 та 2 ст. 141 СК України зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст.181,183 СК України за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного суд вважає, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved