Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 квітня 2014 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за заповітом права приватної власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON]. В своєму позові позивач вказала, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.56 га., яка розташована на території Шершенецької сільської ради Кодимського району, та частка в пайовому фонді СТОВ «Маяк» відповідно до майнового сертифікату ОД-ХІІ-ХІХ №000733 у розмірі 3990 грн. Своїм заповітом [PERSON] все належне їй майно заповіла позивачці. У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлої, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку землі та оригіналу державного акту на землю, з цих підстав просила позов задовольнити, розглянувши справу без неї (заява позивача від 08 квітня 2014 року). Представник відповідача - Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання не з'явився, попередньо надавши до суду письмове клопотання за №108 від 23 квітня 2014 року про розгляд справи без нього. Дослідивши позовну заяву позивача та надані сторонами письмові докази, суд вважає необхідним відмовити у його задоволенні з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] відділом ДРАЦС Кодимського району Одеської області, актовий запис про смерть №311. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця,а місцем її відкриття - останнє місце проживання спадкодавця (ч.2 ст.1220, ч.1 ст.1221 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.56 га., яка розташована на території Шершенецької сільської ради Кодимського району і належала їй на підставі державного акту на землю серії ІІІ-ОД №001593, виданого 22 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією, та частка в пайовому фонді КСП-СТОВ «Маяк» (майновий пай) у розмірі 0.001% пайового фонду підприємства, вартістю 3990 грн., яка належала їй відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХІІ-ХІХ №000733, виданого 20 січня 2003 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що 13 листопада 2012 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно, а також все те, що буде їй належати на день смерті, заповіла позивачці [PERSON] У зв'язку з цим на момент відкриття спадщини [PERSON] відповідно до ст.1223 ЦК України спадкоємцем її спадкового майна за заповітом стала позивач [PERSON] Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Така заява має бути подана протягом шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] цих вимог не виконала, зокрема, на момент смерті [PERSON] вона разом з нею в одному помешканні не проживала, що підтверджується довідками Шершенецької с/ради №374 та 375 від 26 березня 2014 року, при цьому, доказів звернення до нотаріуса після відкриття спадщини впродовж встановленого законом шестимісячного строку з заявою про прийняття спадщини померлої не надала, тому відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України вважається такою, що спадщини померлої [PERSON] не прийняла. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. При цьому, захист порушеного права спадкоємця на спадщину в судовому порядку можливий лише за умови відсутності такої можливості в позасудовому порядку. В той же час, будь-яких доказів звернення позивача до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини [PERSON] та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, до суду не надано. Таким чином, спадкоємець, який не прийняв спадщину, не може претендувати на визнання за ним права власності на цю спадщину. Окрім цього, позивачем не доведено неможливості захисту свого порушеного права у позасудовому порядку, зокрема шляхом отримання дубліката втраченого державного акту на землю. Не може бути підставою для задоволення позову і відсутність витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку землі, позаяк відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 Розділу І та п/п.4.20 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, ненадання спадкоємцем нотаріусу витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінки землі та повного витягу з Державного земельного кадастру є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, про що нотаріусом виноситься відповідна постанова. Окрім цього, позивачем взагалі не наведено обставин, які позбавляють її можливості в позасудовому порядку оформити своє право на спадщину [PERSON] у вигляді майнової частки (паю). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.5 Узагальненні про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування (№24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року) вказав, що у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми, зокрема звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, позивач не довела факту неможливості захисту свого права на спадкування спадщини померлої [PERSON] у позасудовому порядку, зокрема, шляхом отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом. До того ж, як вбачається з матеріалів справи, право позивача на вказане спадкове майно ніким не оспорюється. Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вказав, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відтак, не підтверджена належними доказами відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, є підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed