Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач 24.11.2017 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на земельні ділянки, пославшись на те, що 14.01.2015 року померла її мати [PERSON], до складу спадкової маси після смерті якої увійшло право власності на земельні ділянки площею 0,0837 га, 1,5062 га та 0,5110 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та які знаходяться на території Миколаївської сільської ради. На день смерті матері вона постійно проживала разом з нею, не відмовлялась від спадщини, тому вважає себе такою, яка фактично прийняла спадщину на вказані земельні ділянки, але не в змозі оформити за собою право власності в порядку спадкування через нотаріуса, так як втрачено оригінал державного акту на право власності на згадані земельні ділянки.З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Представник відповідача - Миколаївської сільської ради Пустомитівського району в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до вимог ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутності учасників справи, за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 14.01.2015 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІСГ №376136. До складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшло право власності на три земельні ділянки, розташовані на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею0,0837 га, 1,5062 га та 0,5110 га, які належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серіїIII- ЛВ № 076508 від 10.04.2002 року. За життя [PERSON] розпорядилась своєю власністю на випадок смерті, склавши 21.01.2010 року заповіт, за яким все своє мано заповіла [PERSON], позивачу по справі. Тому спадкування відбувається за заповітом, відповідно до ст.ст.1223,1233 ЦК України Як стверджується свідоцтвом про народження серії ЭК №416299 від 28.03.1957 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ №315144 від 08.11.1975 року, позивач [PERSON] народилася 09.08.1955 року, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON], та яка у звязку з реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище «Іванюк» на прізвище чоловіка «Савка». Як вбачається з довідки №75 від 01.03.2017 року, виданої Миколаївською сільською радою, [PERSON]. до дня смерті- 14.01.2015р., проживала в [INFO], разом з якоюна день її смерті проживала її дочка [PERSON] Згідно відмітки в паспорті позивача [PERSON], така з 18.03.2014р. значиться зареєстрованою в [INFO]. 07.12.2017р. в газеті «Голос народу» №50 було дано оголошення про те, що втрачений Державний акт на право власності на землю серіїIII- ЛВ № 076508 від 10.04.2002 року, що належав [PERSON] вважати недійсним. Згідно ст.ст. 1216,1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що позивач постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про відмову від неї не заявляла, тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , але на даний час не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно державного акта, був втрачений спадкодавцем та не може бути відновлений. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З врахуванням встановленого суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved