Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач 19.09.2018 року звернулась до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON]Р-о., предметом якої є стягнення з нього аліментів на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісяця, починаючи з дня подання заяви і до досягнення сином повноліття. Як на підставу позову позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який було розірвано 16 червня 2010 року, від шлюбу мають малолітнього сина, який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач у судове засідання викликалась, але не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Надала згоду на ухвалення заочного рішення /а.с.23/. Відповідач у судове засідання викликався, але не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 11.02.2019 року, тобто не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання /а.с.26/. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі /а.с.5/. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини /а.с.6/ та відповідачем не оспорюється. Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає. Встановленим у судовому засіданні фактам відповідають правовідносини з аліментних обовязків батьків по утриманню своїх дітей. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у\~ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Як слідує з положень ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у визначеному позивачем розмірі у твердій грошовій сумі 2000 гривень, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору,\~згідно з ч.6\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved