Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.11.2015 звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача борг за договором позики від 06 грудня 2014 року в розмірі 135240 гривень, а саме: суму основного боргу 51000 грн. 00 коп., 3 відсотки річних 1052 грн. 14 коп., суму інфляційного збільшення 18\~927 грн. 86 коп., пеню 64260 грн. 00 коп., та судовий збір в розмірі 1352 грн. 40 коп. Посилається на те, що 06 грудня 2014 року між сторонами по справі був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав у борг 51000 грн. 00 коп. строком на 82 дні. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кошти, передбачені договором. Відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав, кошти не повернув. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 51000 грн. Не заперечує факт отримання від [PERSON] коштів в розмірі 51000 гривень в борг та добровільного підписання як договору позики, так і розписки про отримання коштів. Судом встановлено наступне. 06 грудня 2014 року між сторонами по справі був укладений договір безвідсоткової позики, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] позику у розмірі 51000 грн. строком на 82 дні з моменту підписання договору. Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2015 року (а.с.30-33 ). Кошти були передані відповідачу [PERSON], що не заперечується сторонами та підтверджується оригіналом розписки від 06 грудня 2014 року, написаної власноручно [PERSON] (а.с. 34). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Згідно з вимогами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. У разі відмови повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобовязання. Отже, суд вважає, щопозовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 51000 гривень за договором позики підлягають задоволенню, оскільки розмір боргу підтверджується виданою позивачем розпискою, визначений договором та розпискою строк для повернення позики закінчився, а наявність в позивача боргової розписки свідчить про невиконання відповідачем своїх зобовязань. . Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України № 6-369цс15 від 02.09.2015. Відповідно до ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Суд не вбачає підстав відступати від вищевикладеної правової позиції. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та суми інфляційного збільшення підлягають до задоволення. Суд погоджується з розміром даних сум, визначених позивачем, оскільки вони нараховані відповідно до вимог законодавства. Відповідно до п.5.2 договору позики та вимог ст.549 ЦК України порушення будь-яких строків виконання зобовязання однією із сторін тягне за собою обовязок сплати іншій стороні пені в розмірі 0,5 % від суми договору за кожний день прострочення до моменту виконання зобовязань в повному обсязі. Відповідач [PERSON] порушив строки повернення грошових коштів за визначенням позивача [PERSON] станом на 05.11.2015 на 252 дні. 0,5 % від суми позики становить 255 гривень. Отже, розмір пені, яку повинен сплатити відповідач, становить 64260 гривень (255 грн.Х252 дні). Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оцінивши всі докази в їх сукупності, з урахуванням того, що розмір пені значно перевищує суму позики, суд вважає за можливе зменшити її розмір до суми основного боргу 51000 гривень. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 545, 549, 551, 625, 1046, 1047, 1048, 1050 ЦК України,

Outcome: partial