Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач 19.10.2017 року звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втратили почуття любові та взаємної поваги. Припинили ведення спільного господарства, мешкають окремо. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити та пояснила, що з відповідаем з січня 2017 р. мешкають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливе. Донька після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Спору щодо майна не має, просила залишити прізвище «[PERSON]» та розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Подав заяву, в якій зазначив, що погоджується на розірвання шлюбу, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить справу розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.06.2012 р. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку з укладенням шлюбу позивач змінила своє прізвище [PERSON] на [PERSON]. У поданій заяві позивач висловила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved