Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач 12.12.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.03.2011 року, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.11.2014 року. Від шлюбу вони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. 29.10.2016 року вона уклала шлюб з [PERSON] після чого їй присвоєно прізвище «Колосова». Дитина перебуває на її повному утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини не систематично (то 4-го числа місяця, то до 7-го, то до 11-го, а іноді після нагадування), розмір допомоги є нижчим від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. ЇЇ доходів не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним. Зазначила, що дитина є хворобливою, перебуває на обліку у КЗ «Нікопольський протитуберкульозний диспансер» з приводу віражу туберкульозної інфекції, підвищеної реакції Манту, часто хворіє на застудні захворювання, ГРВІ, ларингіт, страждає на ацетономічний синдром, через що мінімум двічі на рік потребує стаціонарного лікування. Дитина потребує дієтичного харчування, санаторного режиму догляду, додаткового лікування. Відповідач працює на ТОВ «[PERSON] ТЬЮБ», регулярно отримує заробітну плату, має можливість надавати матеріальну допомогу. Крім того, він щомісячно отримує дохід у вигляді відсотків з депозитного рахунку, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк». Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає (а.с.34). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с.35). У заяві вказав, що згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини. Крім того, 20.03.2017 року від відповідача до суду надійшли заперечення на позовну заяву з додатками (а.с.17-33). В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що він регулярно, в першій декаді кожного місяця, надає матеріальну допомогу на утримання дитини шляхом перерахування на картковий рахунок позивача № 43233555300191111 грошові кошти у розмірі 1300 грн., на підтвердження чого є копії чеків. Він неодноразово намагався домовитись з позивачем з приводу врегулювання питання про проведення платежів через бухгалтерію підприємства, однак це не принесло позитивного результату. Окрім цього, позивач систематично перешкоджає йому в спілкуванні з дитиною, у прийнятті участі у її вихованні. З приводу цього він звернувся до органу опіки і піклування. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 14.12.2016 року № 920 було визначено спосіб участі його у вихованні та спілкуванні з сином. Однак позивач і надалі перешкоджає йому в цьому. Незважаючи на це, за проханням позивача, коли дитині був потрібний терміновий догляд через загострення хвороби, він неодноразово приходив на поміч і залишався на лікарняному по догляду за дитиною. Позивач працює провідним спеціалістом відділу методології в ТОВ «ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА», розмір її середньомісячної заробітної плати перевищує його заробіток. Крім цього, вона володіє житловим будинком № 32 по вулиці Кустанайська в м. Нікополь, який здає в оренду і отримує щомісячний прибуток (в грошовому еквіваленті). Зазначив, що не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак не має змоги сплачувати матеріальну допомогу у розмірі, визначеному позивачем. Зазначив, що має хронічні хвороби, які потребують систематичного прийому лікарських засобів і контролю стану здоровя, та має непрацездатних батьків (пенсіонери), які також потребують догляду і матеріальної допомоги. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184\~цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.03.2011 року, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.11.2014 року, яке набуло чинності 29.11.2014 року (а.с.6,7). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). 29.10.2016 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого їй було присвоєно прізвище «Колосова» (а.с.5). Дитина проживає з позивачем, перебуває на її утриманні. Доходів позивача не вистачає на забезпечення дитини всім необхідним. Як вбачається з наданих відповідачем копії квитанцій (а.с.20-24), відповідач періодично здійснює грошові перекази на імя позивача. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 14.12.2016 року № 920 за заявою [PERSON] було визначено спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON], [INFO], через зустрічі щосуботи з 10 години до 18 години, та два тижні під час відпустки батька з метою оздоровлення дитини (а.с.19). Посилання відповідача на те, що позивач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною та у прийнятті участі у її вихованні, - суд не може покласти в основу рішення при вирішенні питання щодо стягнення аліментів, так як ці обставини не мають значення при вирішенні даного спору. Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, як на підставу для зменшення розміру аліментів, - суд до уваги не приймає, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин всупереч положень ч.3 ст.10 ЦПК України відповідачем надано не було. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.28-33), відповідач страждає на варикозну хворобу нижніх кінцівок, у вязку з чим потребує постійного лікування. З матеріалів справи вбачається, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але не регулярно (а.с.20-24), проте згідно наданої до суду заяви (а.с.35) проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини не заперечує. Посилання позивача на те, що дитина є хворобливою, перебуває на обліку у КЗ «Нікопольський протитуберкульозний диспансер» з приводу віражу туберкульозної інфекції, підвищеної реакції Манту, часто хворіє на застудні захворювання, ГРВІ, ларингіт, страждає на ацетономічний синдром, через що мінімум двічі на рік потребує стаціонарного лікування, потребує дієтичного харчування, санаторного режиму догляду, додаткового лікування - документального підтвердження в судовому засіданні не знайшло. Окрім цього, такі обставини не впливають на визначення розміру аліментів, а при їх доведеності є підставою для стягання додаткових коштів на дитину, про що подається відповідний позов. Всупереч положень ч.3 ст.10 ЦПК України, сторони доказів на підтвердження розміру їх заробітку не надали. При визначенні розміру аліментів, суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в меншому розмірі, ніж просить позивача, а саме в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею повноліття, що буде відповідати діючому законодавству. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial