Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.10.2016 року звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія Новокар» про захист прав споживачів, вказавши на підтвердження своїх вимог, що 25 серпня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір майнового лізингу № 001315 на придбання ним автомобіля марки DAEWOO MATIZ. Сторони погодили ціну автомобіля в розмірі 178 000 грн., його комплектацію, що підтверджується додатками до договору № 1,3. При підписанні договору представник відповідача, [PERSON] запевнила позивача, що він підписує договір лізингу автомобіля і після внесення суми першочергового внеску та підписання договору він отримає свій автомобіль. В той же день позивач оплатив перший внесок в розмірі 39000 грн., що підтверджується квитанцією від 25.08.2016 року. Після того, як позивач звернувся до відповідача з вимогою передати йому автомобіль, останній відмовився це зробити, посилаючись на те, що у обраному ним автомобілі було виявлено дефект коробки передач. Позивачу було запропоновано замість цього автомобіля придбати аналогічний автомобіль, але в іншій комплектації та за більшу суму. Позивач не розраховував на збільшення вартості автомобіля, тому він відмовився від цієї пропозиції і просив повернути йому перший внесок в розмірі 20%, який він вже зробив. На що представник відповідача повідомив, що його внесок 20% вартості автомобіля це не внесок за автомобіль, а вартість фінансування, тобто вартість укладання договору, і якщо позивач відмовляється від договору цей внесок не повертається. Крім цього представник відповідача повідомив, що позивач повинен сплатити ще 50% вартості автомобіля і тальки після цього він отримає автомобіль. Позивач вважає, що відповідач веде нечесну підприємницьку діяльність, вводить в оману покупців. Під час укладання договору представники відповідача надають неправдиву інформацію, чим вводять в оману покупців. Підприємницька практика може бути такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається, або надається у нечіткій, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. В даному випадку відповідач запевнив позивача, що автомобіль, який він йому пропонує знаходиться у його власності, а виявилось, що фактично цього автомобіля у відповідача немає, крім цього його запевнили, що він підписує договір лізингу, і перший платіж є відшкодуванням 20% вартості автомобіля, а фактично ці кошти є платою за організацію та оформлення договору. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Транспортна компанія Новокар» у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, у справі є розписки, тому, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача обгрунтовані і підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 25 серпня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір майнового лізингу № 001315 (а.с.6-16) на придбання ним автомобіля марки DAEWOO MATIZ. Сторони погодили ціну автомобіля в розмірі 178 000 грн., його комплектацію, що підтверджується додатками до договору № 1,3 (а.с.17-19). При підписанні договору представник відповідача, [PERSON] запевнила позивача, що він підписує договір лізингу автомобіля і після внесення суми першочергового внеску та підписання договору він отримає свій автомобіль. В той же день позивач оплатив перший внесок в розмірі 39000 грн., що підтверджується квитанцією від 25.08.2016 року (а.с.20). Після того, як позивач звернувся до відповідача з вимогою передати йому автомобіль, останній відмовився це зробити, посилаючись на те, що у обраному ним автомобілі було виявлено дефект коробки передач. Позивачу було запропоновано замість цього автомобіля придбати аналогічний автомобіль, але в іншій комплектації та за більшу суму. Позивач не розраховував на збільшення вартості автомобіля, тому він відмовився від цієї пропозиції і просив повернути йому перший внесок в розмірі 20%, який він вже зробив. На що представник відповідача повідомив, що його внесок 20% вартості автомобіля це не внесок за автомобіль, а вартість фінансування, тобто вартість укладання договору, і якщо позивач відмовляється від договору цей внесок не повертається. Крім цього представник відповідача повідомив, що позивач повинен сплатити ще 50% вартості автомобіля і тальки після цього він отримає автомобіль. Позивач вважає, що відповідач веде нечесну підприємницьку діяльність, вводить в оману покупців. Під час укладання договору представники відповідача надають неправдиву інформацію, чим вводять в оману покупців. Підприємницька практика може бути такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається, або надається у нечіткій, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. В даному випадку відповідач запевнив позивача, що автомобіль, який він йому пропонує знаходиться у його власності, а виявилось, що фактично цього автомобіля у відповідача немає, крім цього його запевнили, що він підписує договір лізингу, і перший платіж є відшкодуванням 20% вартості автомобіля, а фактично ці кошти є платою за організацію та оформлення договору. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст. 2015 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 цього кодексу. У статтях 18, 19 Закону № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» передбачено підстави для визнання договору недійсним: укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами наведений у ч. 3 ст. 18 Закону № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 4 зазначеної статті цей перелік не є вичерпним. Поняття «нечесна підприємницька практика» включає в себе будь-яку підприємницьку діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим чи іншим чесним звичаям та впливає, або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. Згідно п.2 ч.1 ст. 19, ч.2 ст. 19 Закону нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Outcome: approved