Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач 12.06. 2018 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2007 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. 26.09.2015 року мати дітей [PERSON] померла. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2016 року відповідач позбавлений батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Рішенням виконавчого комітету Новокодацької районної у м. Дніпропетровську ради від 20.05.2016 року позивача призначено піклувальником неповнолітніх дітей. З 22.08.2016 року стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO], припинено у звязку з досягненням дитиною повноліття. На утримання [PERSON] аліменти стягуються в розмірі 1/6 частини заробітку. Відповідач ухиляється від сплати аліментів. Витрати на утримання дитини збільшились, збільшився і прожитковий мінімум на утримання дитини. Позивач просила суд збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2018 року відстрочено [PERSON] сплату судового збору в розмірі 704,80 грн. до ухвалення судового рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позивач письмово просила справу розглядати справу без її участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2007 року були стягнуті аліменти на дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно. Мати дітей [PERSON] померла 26.09.2015 року (а.с. 15). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2016 року позбавлено відповідача відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7-9). Рішенням виконавчого комітету Новокодацької районної у місті Дніпропетровську ради від 20.05.2016 року № 220 призначено [PERSON] піклувальником над неповнолітніми: [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 11-12). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2017 року замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) [PERSON] по цивільній справі про стягнення аліментів з [PERSON] правонаступником [PERSON] (а.с. 14). На теперішній час стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO], припинено у звязку з досягненням дитиною повноліття. На утримання [PERSON] аліменти стягуються в розмірі 1/6 частини заробітку. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ці ж самі положення закріплено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням встановлених обставин і вимог статей 12, 81 ЦПК України, дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з того, що позивач не довела обставин, на які посилалась як на обґрунтування своїх вимог, які б давали підстави вважати, що матеріальний стан відповідача змінився та його доходи є значно вищими від тих, які були на час ухвалення рішення про стягнення аліментів. Згідно ч. 2 ст. 136 ЦПК України, якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. Оскільки на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2018 року позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed