Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.08.2018 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 26.06.2001 року позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 10.10.2014 року по справі №668/12958/14-ц шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25.09.2017 року по справі №766/1256/17-ц було вирішено стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.01.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач несе періодичні та постійні додаткові витрати на дитину, у яких відповідач жодної участі не приймає. Так, зокрема, [PERSON] навчається у Дитячій музичній школі №3 м.Херсона з 2013 року і по теперішній час. Позивачем були сплачені кошти за навчання в загальному розмірі 6012,00 грн. Крім того, [PERSON] захоплюється комп`ютерами та комп`ютерними технологіями, у зв`язку з чим, з метою розвитку здібностей дитини, остання з 25.06.2018 року по 06.07.2018 року відвідувала комп`ютерні курси у літньому таборі Херсонської філії комп`ютерної академії «ШАГ». За навчання дитини на комп`ютерних кусах позивачем було сплачено 2600,00 грн. Аби дитина могла розвивати свої здібності позивачем була придбана для доньки вся необхідна комп`ютерна техніка на загальну суму 37058,00 грн. Крім того, [PERSON] є ученицею Херсонського навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» №15 Херсонської міської ради. Необхідними були також додаткові витрати на придбання канцелярського приладдя до нового 2018/2019 навчального року на суму 682,70 грн. Також у Спільної [PERSON] з липня 2017 року виявилися серйозні проблеми зі здоров`ям. Останній був встановлений діагноз - вроджена судинна вада розвитку головного мозку, венозна ангіома правої лобної долі, АВЧ, епісиндром, вегетативна дисфункція, антено-неврологічний синдром, антено-вегетативний синдром, диссомнія. Згідно довідок лікарсько-консультативної комісії КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім.О.С. Лучанського» №71/532 та №71/532а від 06.09.2017 року Спільній [PERSON] рекомендовано індивідуальна форма навчання та звільнення від уроків фізкультури та трудового навчання у школі на 2017-2018 рр. На проведення відповідних медичних досліджень у зв`язку із захворюванням [PERSON] позивачем, як матір`ю останньої, були понесені додаткові витрати на загальну суму 15714 грн. Крім того, оскільки дитини було направлено для походження лікування до медичного закладу, який знаходиться у м.Києві, [PERSON] також були понесені додаткові витрати на дорогу на загальну суму 4035,40 грн. Внаслідок прогресування хвороби у [PERSON] значно погіршився зір, у зв`язку із чим необхідним було проведення діагностики, та проведення корекції зору, зокрема придбання для дитини окулярів, контактних лінз, що в свою чергу є додатковими витратами на дитину в розмірі 19960,00 грн. Крім того, для Спільної [PERSON] необхідним було відвідування стоматолога, внаслідок чого позивачем також були понесені додаткові витрати в сумі 1840 грн., а саме: згідно квитанції до прибуткового касового ордера №191 від 01.09.2017р. - 1800 грн. (лікування у Херсонській міській стоматологічній поліклініці), згідно квитанції до прибуткового касового ордера №192 від 01.09.2017 р. - 7 000 грн. (брикетні системи), згідно квитанції до прибуткового касового ордера №45824 від 06.03.2018 р. - 800 грн. (ретейнер), згідно квитанції до прибуткового касового ордера №45826 від 06.03.2018 р. - 1000 грн. (капи), згідно чеку №0000003539 від 08.08.2018 р. - 240 грн. (ортопантомограмма). Крім того, внаслідок вродженої судинної вади розвитку головного мозку у Спільної [PERSON] є особливості розвитку, а саме у свої 12 років дитина має зріст 1м. 74 см., розмір взуття 41, та змушена купувати одяг та взяття значно більшого розміру аніж її однолітки, що потребує відповідних додаткових витрат на придбання одягу та взуття більшого розміру на загальну суму 31 459,00 грн. Загальна сума понесених позивачем додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] , складає: 6012,00 грн. (витрати на навчання у дитячій музичній школі №3 м.Херсона); 2600 грн. (витрати на заняття на курсах у комп`ютерній академії «ШАГ»); 37058 грн. (витрати на придбання комп`ютерній техніки); 682,70 грн. (витрати на придбання канцелярського приладдя для школи); 15714 грн. (витрати на проведення обстеження головного мозку та аналізів); 4035,40 грн. (витрати на дорогу до м.Києва для проведення діагностики та лікування); 19960 грн. (витрати на офтальмологічні послуги); 10840 грн. (витрати на стоматологічні послуги); 31459 грн. (витрати на придбання одягу та взуття). Всього: 128361,10 грн. Половину вказаних витрат, з урахуванням рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, у порядку визначеному ст.185 СК України, має компенсувати відповідач, як батько дитини, у загальній сумі 64180,55 грн. При цьому відповідач має фінансову можливість утримувати свою доньку, в тому числі і нести додаткові витрати на дитину. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь Ѕ частину понесених додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 64180,55 грн. 19.11.2018 року представник позивача надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму додаткових витрат у розмірі 68681,55 грн., з яких: 64180,55 грн. (сума раніше заявлених позовних витрат) + 155 грн. (оплата Ѕ частини додаткових освітніх послуг за жовтень 2018 р.) + 2272,50 грн. (оплата Ѕ частини вартості навчання у дизайн-ліцеї ХМР за 2018/2019 навчальний рік) + 2073,50 грн. (оплата Ѕ частини вартості придбаного одягу та взуття за жовтень 2018 р.). Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.09.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідач надав до суду відзив, відповідно до якого просив відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в частині стягнення зі [PERSON] Ѕ понесених додаткових витрат в розмірі 56180,55 грн. Як вже зазначено у позовній заяві, за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25.09.2017 року по справі №766/1256/17-ц було видано виконавчий документ про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно довідки-розрахунку №15769 від 27.10.2017 року, виданої Суворовським районним відділом державної виконавчої служби м.Херсона, загальна сума аліментів, що нарахована з січня по жовтень 2017 року склала 10413,91 грн. Вказані аліменти відповідач сплачує регулярно. Заборгованості по аліментам не має. Більш того, відповідач окрім аліментів за виконавчим документом, добровільно надає грошові кошти і в якості оплати витрат на продукти і для придбання одягу. Таким чином, позивач не довела обґрунтованість розміру та необхідність у додатковому придбані одягу та взуття на загальну суму 31459,00 грн., витрати на придбання канцелярського приладдя для школи на загальну суму 682,70 грн., за умови, що позивач щомісяця отримує аліменти на утримання дитини і ці витрати входять до витрат, які покриваються аліментами. Окрім того, в чеках наданих на підтвердження придбання одягу вказано жіночий одяг, сукні, пальто, та інше, тобто не дитячий одяг. Необґрунтованою є також вимога про стягнення з відповідача витрат на придбання комп`ютерної техніки. В позові вказано, що для розвитку здібностей дитини позивачем була придбана необхідна комп`ютерна техніка на загальну суму 37058,00 грн. Однак слід вказати, що по-перше: це не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України, по-друге: жодними доказами не підтверджено необхідність у придбанні цієї техніки і по-третє: ці витрати не узгоджувалися з відповідачем, як і не узгоджувався їх розмір. Щодо витрат на навчання в музикальній школі №3 на загальну суму 6012 грн., то слід вказати, що довідка №80 від 13.07.2018 року, видана [PERSON] у тому, що її донька [PERSON] навчається в Дитячій музичній школі №3 з 2013 року по 2018 рік, за період навчання в якій [PERSON] сплатила грошові кошти у розмірі 6012 грн. Однак, це не є належним доказом сплати додаткових витрат, понесених позивачем, оскільки ці витрати понесла інша особа - [PERSON] , а не позивач. Те саме стосується витрат на проведення медичного обстеження, зокрема витрат на проведення обстеження головного мозку та аналізів, а саме: з квитанції до прибуткового касового ордеру від 28.08.2017 року на сплату 6000 грн. за нічний моніторинг, квитанції №999632 на оплату 724 грн., вбачається, що грошові кошти сплачувала [PERSON] , а не [PERSON] . З чеку №85588 взагалі не зрозуміло ким були сплачені грошові кошти у розмірі 3290 грн. Рахунок № [NUMBER] від 18.08.2017 року на суму 300 грн. не є розрахунковим документом та не підтверджує сплату коштів. В цій частині відповідач визнає витрати понесені на загальну суму 5400 грн., з яких: заказ на аналізи №21789 на суму 1400 грн., чек №104731, акт №ТД0550 на суму 4000 грн. З витрат на стоматологічні послуги, відповідач визнає витрати, на загальну суму 10600 грн., що підтверджені чеками до прибуткового касового ордеру №191 на суму 1800 грн., №192 на суму 7000 грн., № [NUMBER] на суму 800 грн., № [NUMBER] на суму 1000 грн. Щодо витрат на офтальмологічні послуги, то слід вказати наступне: з чеків на оплату 630 грн., 570 грн., 7378 грн., 220 грн., 240 грн. взагалі не зрозуміло ким були сплачені ці кошти і чи були вони сплачені на обстеження [PERSON] . Щодо довідок №4 від 13.07.2018 року, виданої [PERSON] у тому, що ТОВ «Тревісо» протягом 2018 року надавало медичні послуги (консультації офтальмолога) її доньці [PERSON] на суму 550 грн., та довідки №1 від 09.08.2018 року, виданої ФОП [PERSON] на суму 7198 грн., 754 грн. та 400 грн. Вказані довідки не є розрахунковими документами, а тому не підтверджують фактичну сплату грошових коштів. Витрати на дорогу до м.Києва у розмірі 4035,40 грн. також не відносяться до додаткових витрат, а тому не підлягають задоволенню. Щодо стосується витрат на навчання у комп`ютерній академії «ШАГ» на загальну суму 2600 грн., то в даному випадку, якщо виходити з аналізу ст.185 СК України, та правової позиції, яка викладена у Постанові Верховного суду України від 24.02.2016 року, то позивач повинна довести, що навчання в даній академії викликана особливими обставинами (необхідністю у розвитку цих здібностей дитини, наявність талантів та схильність до цього), а не власний вибір позивача. Таким чином, відповідач визнає позовні вимоги на суму 2700,00 грн., в якості компенсації Ѕ понесених додаткових витрат на проведення медичного обстеження та на суму 5300,00 грн. в якості компенсації Ѕ частини понесених додаткових витрат на стоматологічні послуги. Всього на суму 8000,00 грн. В іншій частині заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню. Відповідач надав до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог. Відповідач визнає позовні вимоги в частині компенсації Ѕ понесених додаткових освітніх послуг за жовтень 2018 року у розмірі 155 грн. згідно угоди про додаткові освітні послуги від 15.09.2018 року та на майбутнє сплачувати Ѕ частину додаткових витрат на дитину - [PERSON] , [INFO] , на оплату освітніх послуг у Херсонському фізико-технічному ліцеї Херсонської міської ради при Херсонському національному технічному університеті та Дніпропетровському національному університеті до закінчення навчання. Щодо інших позовних вимог викладених в заяві про збільшення розміру позовних вимог, відповідач їх не визнає. Взагалі необґрунтованою є вимога щодо стягнення з відповідача Ѕ частини витрат на придбання одягу у розмірі 2073,50 грн. за умови, що позивач щомісяця отримує аліменти на утримання дитини і ці витрати входять до витрат, які покриваються аліментами. Крім того, витрати на придбання одягу, не є додатковими витратами. Разом з тим, позивача не довела, що це є саме дитячий одяг, оскільки в квитанції про оплату цього не зазначено і що цей одяг необхідно було придбати з огляду на фізіологічні особливості її розвитку. Що стосується витрат на навчання у дизайн-ліцеї Херсонської міської ради на загальну суму 4545,00 грн., то в даному випадку, якщо виходити з аналізу ст.185 СК України, та правової позиції, яка викладена у Постанові Верховного суду України від 24.02.2016 року у справі №6-1296цс15, то позивач повинна довести, що навчання в даному ліцеї викликана особливими обставинами (необхідністю у розвитку цих здібностей дитини, наявність талантів та схильність до нього), а не власний вибір позивача. Окрім цього, це не обговорювалося та не узгоджувалося з відповідачем, при тому, що обоє батьків мають рівні як обов`язки так і права по відношенню до спільної дитини. Щодо наданої до заяви довідки №80 від 13.07.2018 року, виданої Дитячою музичною школою №3 м.Херсона, то слід вказати, що у відповідності до п.1 Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 2101.2016 №13, це не є розрахунковим документом, а тому не підтверджують фактичну сплату грошових коштів і можуть прийматися до уваги як належний доказ понесених додаткових витрат. Їх відповідач також не визнає. Разом з тим, суд має критично ставитися до цього доказу, оскільки першочергово з позовною заявою позивач надала довідку №80 від 13.07.2018 року, виданої Дитячою музичною школою №3 м.Херсон, [PERSON] , у тому, що її донька [PERSON] навчається в Дитячій музичній школі №3 з 2013 року по 2018 рік, за період навчання в якій [PERSON] сплатила грошові кошти у розмірі 6012 грн. Після заперечень та зауважень відповідача у відзиві на позов, що ці витрати понесла інша особа - [PERSON] , а не позивач - [PERSON] , позивач виправила цю довідку та подала таку саме, де вказано, що саме [PERSON] є платником. Тобто, ці дані є неналежними. До заяви позивачем був доданий лист Херсонської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Херсонського морського порту) від 13.11.2018 року №8/26-01/вих/26, в якому зазначено, що [PERSON] було видано та оформлено посвідчення особи моряка. Однак, слід вказати, що це не є доказом отриманих доходів та його розміру. Це, навіть не є доказом того, що відповідач на сьогоднішній день працює моряком. Таких доказів у позивача не має. [PERSON] на даний час є безробітнім і доходи не отримує. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог з урахуванням збільшення наполягав, просив позов задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність відповідач та його представника, позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву та у відзиві на заяву про збільшення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2001 року по 10.10.2014 року, що підтверджується рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 10.10.2014 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису про народження №644, зробленого 22.06.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25.09.2017 року по справі №766/1256/17-ц стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.01.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Постановою ВП №54983352 від 25.10.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №766/1256/17, виданий 23.10.2017 року Херсонським міським судом Херсонської області, про стягнення зі [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.01.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки-розрахунку від 27.10.2017 року №15769, виданої Суворовським районним відділом державної виконавчої служби м.Херсон, заборгованість [PERSON] за вказаним виконавчим листом станом на 25.10.2017 року складала 10413,91 грн. З листа ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» №1/7 від 02.02.2018 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , за посередництвом ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» був неодноразово працевлаштований на судна іноземних судновласників. З 04.09.2017 року за посередництвом ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» [PERSON] не працевлаштований,для подальшої роботи на судна іноземних судновласників не планує. Згідно листа ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» №1/11 від 22.02.2018 року повідомлено, що останнім роботодавцем з яким [PERSON] укладав трудовий контракт є компанія «Marcrew Schiffahrts GmbH». Згідно листа ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» №1/19 від 03.04.2018 року повідомлено, що [PERSON] , [INFO] , за посередництвом ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» був працевлаштований з 30.04.2017 року по 04.09.2017 року другим помічником капітана на т/х «JSP RIDER». Базова ставка другого помічника капітана на судах іноземних судновласників компанії «Марлоу Навігейшн» (Кіпр), на посаду на яку був працевлаштований [PERSON] , складала 1900 дол.США на місяць. При цьому компанія ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» не є судновласником, надає тільки посередницькі послуги з працевлаштування моряків, і при цьому не має інформації про фактичні доходи моряків. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила відповідний позов. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття. За рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25.09.2017 року по справі №766/1256/17-ц було видано виконавчий документ про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно довідки-розрахунку №15769 від 27.10.2017 року, виданої Суворовським районним відділом державної виконавчої служби м.Херсона, загальна сума аліментів, що нарахована з січня по жовтень 2017 року склала 10413,91 грн. Вказані аліменти відповідач сплачує регулярно. Заборгованості по аліментам не має. Зазначені обставини сторонами не спростовувались. Таким чином, позивач не довела обґрунтованість розміру та необхідність у додатковому придбані одягу та взуття на загальну суму 31459,00 грн., витрати на придбання канцелярського приладдя для школи на загальну суму 682,70 грн., за умови, що позивач щомісяця отримує аліменти на утримання дитини і ці витрати входять до витрат, які покриваються аліментами. Окрім того, в чеках наданих на підтвердження придбання одягу вказано жіночий одяг, сукні, пальто, та інше, тобто не дитячий одяг, а тому їх вартість не підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Щодо витрат понесених за навчання дитини на комп`ютерних курсах позивачем було сплачено 2600,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №ХЕ-431010378 від 05.06.2018 року та квитанцією ТS205874 від 05.06.2018 року. У зв`язку з цим, суд виходить з того, що у батьків рівні обов`язки перед їхньою спільною дитиною щодо її розвитку, у зв`язку із чим суд вважає справедливим стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину оплати за комп`ютерні курси його дочки, а саме в сумі 1300 грн. Щодо витрат на придбання комп`ютерної техніки на загальну суму 37058,00 грн., суд приходить до висновку, що це не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України та позивач не надав докази щодо необхідності у придбанні вказаної техніки, а тому вони не підлягають до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] . Щодо витрат на навчання в музичній школі №3 на загальну суму 6012 грн., суд зазначає, що довідка №80 від 13.07.2018 року видана [PERSON] у тому, що її донька [PERSON] навчається в Дитячій музичній школі №3 з 2013 року по 2018 рік, за період навчання в якій [PERSON] сплатила грошові кошти у розмірі 6012,00 грн. Однак, це не є належним доказом сплати додаткових витрат понесених позивачем, оскільки ці витрати понесла інша особа - [PERSON] , а не позивач - [PERSON] , а тому суд вважає, що вони не підлягають задоволенню. Щодо витрат на проведення медичного обстеження, суд зазначає наступне. Витрати на проведення обстеження головного мозку та аналізів, а саме з квитанції до прибуткового касового ордеру від 28.08.2017 року на сплату 6000 грн. за нічний моніторинг, квитанції №999632 на оплату 724 грн., вбачається, що грошові кошти сплачувала [PERSON] , а не [PERSON] . З чеку №85588 не зрозуміло ким були сплачені грошові кошти у розмірі 3290,00 грн. Рахунок № [NUMBER] від 18.08.2017 року на суму 300 грн. не є розрахунковим документом та не підтверджує сплату коштів, а тому вони не підлягають задоволенню. Витрати на загальну суму 5400,00 грн., з яких: заказ на аналізи №21789 на суму 1400 грн., чек №104731, акт №ТД0550 на суму 4000 грн., в розумінні ст.185 СК України відносяться до додаткових витрат, а тому підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частина в розмірі 2700 грн. Витрати на стоматологічні послуги у розмірі 10600,00 гривень, у зв`язку з визнанням їх відповідачем, що підтверджені чеками до прибуткового касового ордеру №191 на суму 1800, №192 на суму 7000 грн., №45824 на суму 800 грн., №45826 на суму 1000 грн. є додатковими витратами, які документально підтверджені, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 1/2 частина в розмірі 5300 грн. Витрати на коштів у розмірі 300 гривень не підлягають стягненню як додаткові витрати, так як рахунок №1000008304161 від 18.08.2017 року на суму 300 грн. не є розрахунковим документом та не підтверджує сплату цих коштів. Щодо витрат на офтальмологічні послуги, суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки з чеків на оплату 630 грн., 570 грн., 7378 грн., 220 грн., 240 грн., не зрозуміло ким вони були сплачені і що вказані витрати були понесені саме позивачем. Щодо довідок №4 від 13.07.2018 року, виданої [PERSON] у тому, що ТОВ «Тревісо» протягом 2018 року надавало медичні послуги (консультації офтальмолога) її доньці [PERSON] на суму 550 грн., та довідки №1 від 09.08.2018 року, виданої ФОП [PERSON] на суму 7198 грн., 754 грн. та 400 грн., суд зазначає наступне. У відповідно до п.1 Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 21.01.2016 року №13 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 року за №220/28350) визначено форми і зміст розрахункових документів, які повинні видаватися при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту продажу (повернення) товарів, надання послуг. Такими розрахунковими документами є фіскальний касовий чек на товари (послуги), фіскальний касовий чек видачі коштів, розрахункова квитанція, спрощена розрахункова квитанція та фіскальний касовий чек за операціями прийняття та переказу готівкових коштів через ПТКС. Вказані довідки не є розрахунковими документами, а тому не підтверджують фактичну сплату грошових коштів, тому задоволенню не підлягають. Витрати на дорогу до м.Києва у розмірі 4035,40 грн., суд вважає, у відповідності до вимог закону не відноситься до додаткових витрат на дитину, які пов`язані з особливими обставинами, а тому не підлягають задоволенню. Позивач у заяві про збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідача Ѕ частину витрат на придбання одягу у розмірі 2073,50 грн., суд приходить до висновку, що це не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України, також позивач не довела, що це були витрати на придбання одягу дитині, а тому вони не підлягають задоволенню. Що стосується витрат на навчання у дизайн-ліцеї Херсонської міської ради на загальну суму 4545,00 грн., суд виходить з того, що у батьків рівні обов`язки перед їхньою спільною дитиною щодо її розвитку, у зв`язку із чим суд вважає справедливим стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину оплати за навчання у дизайн-ліцеї його дочки, а саме в розмірі 2272,50 грн. Щодо наданої до заяви довідки №80 від 13.07.2018 року, виданої Дитячою музичною школою №3 м.Херсона, то слід вказати, що у відповідності до п.1 Положення «Про форму та зміст розрахункових документів» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 2101.2016 №13, це не є розрахунковим документом, а тому не підтверджують фактичну сплату грошових коштів і не можуть прийматися до уваги як належний доказ понесених додаткових витрат. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову з відповідача 1/2 частини додаткових витрат в сумі 11572,50 грн. понесених позивачем. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі.

Outcome: partial