Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] (в особі представника - адвоката Демидко І.В.) звернулася до суду з позовом в якому просить визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом із нею. Вимоги позову обґрунтовує тим, що 21 лютого 2015 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. [INFO] від шлюбу народилась спільна з відповідачем дитина - донька [PERSON] . 14 вересня 2020 року рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області шлюб було розірвано. Фактичні шлюбні відносини вони припинили 01 лютого 2020 року. Після припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачем і по теперішній час дитина мешкає разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Дитина відвідує заклад дошкільної освіти № 25 «Ромашка» з 02.03.2020. Відповідач добровільно надає кошти на утримання дитини, спору з цього питання не існує. Для виховання та розвитку дитини створені всі належні умови. Вона піклується про стан здоров`я дитини, її фізичний та духовний розвиток, забезпечує її харчуванням, одягом та всім необхідним за віком дитини. Відповідач має можливість вільно зустрічатися та спілкуватися з донькою, приймає активну участь у її вихованні. Метою звернення до суду із вимогою щодо визначення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , є вирішення питання щодо можливості її вільного виїзду з дитиною за межі України, шляхом надсилання відповідачу рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, як того вимагає ч. 5 ст. 157 СК України, без додаткового звернення до відповідача та особистого спілкування з ним із проханням щоразу надати дозвіл на виїзд із дитиною за кордон. В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.84), представник третьої особи надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради (а.с.78). Відповідач належно повідомлений про розгляд справи, причини неявки суду не повідомив (а.с.36,48,59,70). За таких обставин суд розглядає справу за правилами заочного провадження, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 21 лютого 2015 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 84, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Згідно з свідоцтвом про народження батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Бердянськ Запорізької області є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.7). Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14.09.2020 розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 21.02.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 84 (а.с.13-17). За відомостями Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради, з 03.07.2018 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.18) З 02.02.2020 малолітня [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад дошкільної освіти № 25 «Ромашка», що підтверджується довідкою Комунального дошкільного навчального закладу загального розвитку (ясла-садок) № 25 «Ромашка» (а.с.9). Згідно характеристики з місця проживання, наданої головою ОСББ «Соло» [PERSON] , на [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] мешкає за вказаною адресою з 2010 року. За період мешкання скарг, заяв, вимог до [PERSON] як в письмовій, так і в усній формі не надходило. [PERSON] має дочку віком 5 років. За місцем проживання характеризується з позитивного боку. У побуті завжди ввічлива, тактовна, працелюбна. Доброзичлива мати, приділяє багато часу дитині, чуйна та уважна. Конфліктних ситуацій з сусідами і жителями сусідніх будинків зафіксовано не було, скарг на [PERSON] не надходило. Із сусідами підтримує добрі взаємини, вони характеризують її, як людину чесну, об`єктивну і законослухняну. Всі рахунки і внески сплачує в повному розмірі і вчасно (а.с.10). Згідно довідки № 1 від 18.01.2021, наданої ПП «Приморськ-Теплоенергія», [PERSON] працює у ПП «Приморськ-Теплоенергія» з 15.01.2021 за основним місцем роботи на посаді бухгалтеру з окладом 7 317 грн. (а.с.61). Орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради надав суду висновок про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , згідно якого вважав доцільним визначити місце проживання дитини з матір`ю. З висновку вбачається, що органом опіки та піклування встановлено, що батьки дитини перебували у шлюбі, який на теперішній час розірвано. Після розлучення дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , в матері створено належні матеріально-побутові умови для перебування дитини, матір повністю здійснює виховання дитини, доглядає доньку, утримує її, піклується її здоров`ям, навчанням, бере участь у духовному та фізичному розвиткові. У ході бесіди малолітня [PERSON] розповіла, що проживає разом з мамою, батько поїхав до Арабських Еміратів, на Новий рік батько передав їй самокат, вона сумує за батьком, часто дзвонить йому. У ході бесіди матір розповіла, що у зв`язку з тим, що [PERSON] відсутній у країні, неможливо взяти у нього дозвіл на виїзд дитини за кордон. Тому вона вирішила звернутися до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини. За допомогою електронної пошти батько дитини [PERSON] був завчасно повідомлений про час та місце проведення комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Бердянської міської ради. У своїй відповіді на запрошення він повідомив, що з`явитися на засідання комісії не зможе, оскільки відсутній в Україні та не заперечує проти проживання дитини з матір`ю (а.с.80-81). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з ч. 2, ч. 8, ч. 9 та ч. 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди, насамперед, суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»). Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Нормами ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради надав суду висновок про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , згідно якого вважав доцільним визначити місце проживання дитини з матір`ю. Підстав для не згоди з даним висновком у суду відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає, що взяття до уваги зазначеного висновку, як доказу, являється доцільним з огляду на предмет спору між сторонами, а саме для об`єктивного та справедливого вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини. При цьому, суд, визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а також що в інтересах дитини є турбота та підтримка і з боку матері, і з боку батька, виходить із першочергового значення та оцінки саме найкращих інтересів дитини, враховуючи обставини спору. Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved