Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Мазуренко Н.Ю., звернулась до суду з позовом до ГУ ДФС у Кіровоградській області, Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області про зняття арешту з майна, а саме з невизначеного майна, всього майна, належного померлій [PERSON] . В обґрунтування позову вказала, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , з якою позивач проживали разом та були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Її матері належала 1/2 частина будинку [ADDRESS] . В 2017 році позивач звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, однак виявилося, що відповідно до постанови № 4407/7 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.04.2003 року державною виконавчою службою Ленінського району м. Кіровограда при примусовому виконанні двох виконавчих листів № 2-3600/02 від 13.12.2002 року про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 97,04 грн та державного мита в сумі 51 грн. було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] . Зазначила, що арешт житлового будинку порушує право позивача на отримання правовстановлюючого документу та розпорядження нерухомим майном. За таких обставин, просить зняти арешт з майна [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.11.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. 09.01.2020 року представник відповідача ГУ ДФС у Кіровоградській області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позивач не володіє належною інформацією про причину накладення арешту на майно [PERSON] . При цьому, ГУ ДФС у Кіровоградській області не має жодного відношення до постанови № 4407/7 про арешт майна боржника, а тому є неналежним відповідачем у даній справі. За таких обстаивн, просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ГУ ДФС у Кіровоградській області. Представник позивача 06.02.2020 року подала до суду заяву, з якої вбачаться, що вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити та розглядати справу без її участі. Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, правом на подання відзиву на позовну заяву/пояснень щодо позову не скористалися. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим повторно 29.07.2009 року Центральним відділом РАЦС ГУЮ Кіровоградської області (а.с. 11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 16.08.2017 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті ГТУЮ у Кіровоградській області (а.с. 10). Як вбачається з архівної довідки ОКП «КООБТІ» від 28.03.2018 року № 44173, свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.1980 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Водяницькою А.В., зареєстрованого у реєстрі за № 2-80, свідоцтва про право на спадщину від 01.07.1971 року, посвідченого державним нотаріусом І кіровоградської державної нотаріальної контори Костіною О.Г., зареєстрованого у реєстрі за № 2-4326, [PERSON] була співвласником житлового будинку [ADDRESS] , а саме: 1/3 частини на праві спільної часткової та 1/3 на праві спільної сумісної власності з [PERSON] (а.с. 12, 13, 14). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 17.12.2018 року № 149816921, на все майно [PERSON] було накладено обтяження, а саме: - арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження - 8058504, зареєстровано 13.10.2008 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області, підстава обтяження - постанова 4407/7 від 11.04.2003 року, Державна виконавча служба Ленінського району, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник - [PERSON] , архівний номер: 2753136KIROVOGRAD100, архівна дата: 17.04.2003, № реєстру: 184838-1493, внутр. № 5B01D53225F44C316851; - арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження - 8058605, зареєстровано 13.10.2008 реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області, підстава обтяження - постанова 4407/7 від 11.04.2003 року, Державна виконавча служба Ленінського району, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник - [PERSON] , архівний номер: 2753469KIROVOGRAD100, архівна дата: 17.04.2003, № реєстру: 184836-1492, внутр. № 0E01D43225F443313244 (а.с. 17). Згідно постанови державного виконавця Державної виконавчої служби Ленінського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.04.2003 року вих. № 4407/7 при примусовому виконанні двох виконавчих листів № 2-3600/02 від 16.12.2002 року, виданих Ленінським районним судом м. Кіровограда, про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 97,04 грн., а також державного мита в сумі 51 грн. на користь держави було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 15). Як вбачається з листа Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області від 23.04.2018 року № 12394/13-20-28/з виконавчі провадження за якими боржником є [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Стосовно зняття арешту та заборони відчуження будинку [ADDRESS] , що були накладені на підставі постанови Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 11.04.2003 року № 4407/7, то відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, преданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких 1 рік. Тому, підстави винесення постанови про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження встановити неможливо (а.с. 16). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як вбачається з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р. № 5 позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. Оскільки оспроювані арешти були накладені при примусовому виконанні виконавчих листів про стягнення з [PERSON] , зокрема, державного мита в сумі 51 грн. на користь держави, суд вважає, що ГУ ДФС у Кіровоградській області є належним відповідачем у даній справі. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. При цьому, ч. 5 ст. 59 цього Закону встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги, що на виконанні у Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON] , не перебувають, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved