Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] в жовтні 2018 року звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, відповідно до якої просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 01 квітня 2017 року. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2018 року, справу передано на розгляд судді Зосименко С.Г. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та позивачу було надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON], у звязку із усуненням позивачем недоліків встановлених ухвалою судді від 26 жовтня 2018 року. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року витребувано з Шостої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON], яка померла 11.11.2009 року та з Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON], яка померла 01.04.2017 року. Розпорядженням керівника апарату Індустріального районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] № 393 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справи» призначено повторний автоматизований розподіл справи 202/6718/18, у звязку з тимчасовим відстороненням судді Зосименко С.Г. від здійснення правосуддя. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2018 року, справу передано на розгляд судді Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 11 листопада 2009 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй за життя майно у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.07.1994 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) № 3/2257-94, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного в реєстрову книгу № 96п за реєстровим № 55. За життя [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено 11 січня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого, [PERSON] на випадок її смерті, належну їй квартиру [ADDRESS], заповідала [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у рівних частках. 09 квітня 2010 року, у передбачений чинним законодавством строк, [PERSON] звернулась до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що заведена спадкова справа № 250/2010, тоді як [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не звертався та спадщину належним чином не прийняв. З метою подальшого оформлення права на спадщину [PERSON] також звернулась КП «ДМБТІ» ДОР та 25.06.2010 року та отримала Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. 01 квітня 2017 року [PERSON] померла та спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], яка доводиться померлій донькою та відповідач [PERSON], з яким померла за життя перебувала у зареєстрованому шлюбі. За життя [PERSON] право власності на спадщину після смерті [PERSON] не оформила. У передбачений чинним законодавством строк [PERSON] звернулась до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], на що отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру та неможливістю отримати дублікат свідоцтва про право власності на житло. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою для захисту порушених прав та інтересів. 30 січня 2019 року на адресу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшов відзив Дніпровської міської ради на позовну заяву [PERSON], відповідно до якого представник відповідача просив відмовити у задоволенні вимог, посилаючись на те, що право позивача з боку Дніпровської міської ради порушено не було. Відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії відповідач вважає обґрунтованою, оскільки за життя [PERSON] не оформила належним чином право власності на квартиру [ADDRESS] та у такому разі спадкоємець після її смерті також не набуває права власності у порядку спадкування. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Суду надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просив судові витрати покласти на позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, натомість спрямував на адресу суду заяву, відповідно до якої просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник Дніпровської міської ради [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] в частині заявлених вимог до Дніпровської міської ради, посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, представників, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 11 листопада 2009 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй за життя майно у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.07.1994 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) № 3/2257-94, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного в реєстрову книгу № 96п за реєстровим № 55. 01 жовтня 2009 року [PERSON] було складено заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], яким вона заповіла [PERSON] належну їй на праві приватної власності жилу квартиру № 58, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ (нині Дніпро), вул.Калинова, буд. 82б (т.1, а.с.157). 09 квітня 2010 року, [PERSON] звернулась до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], на підставі якої заведена спадкова справа № 250/2010. Також для оформлення спадщини [PERSON] отримала у КП «ДМБТІ» ДОР витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.06.2010 року, однак своїх спадкових прав на квартиру так і не оформила. 01 квітня 2017 року [PERSON] померла, про що Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 623, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 734950 (т.1, а.с.10). Після смерті [PERSON] спадкоємцями є позивач [PERSON], яка доводиться померлій донькою, що підтверджено копією свідоцтва про народження позивача серії ГД № 948192 та відповідач [PERSON], з яким померла за життя перебувала у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено копією свідоцтва про одруження серії І-КИ № 039928 (т.1, а.с.9). У передбачений чинним законодавством строк [PERSON] звернулась до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Інший спадкоємець після смерті [PERSON] [PERSON] відмовився від спадщини на користь [PERSON], що підтверджено відповідною заявою про відмову від спадщини від 19 квітня 2017 року, посвідченої державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] (т.1, а.с.98). Відповідно до Постанови\~\~ про відмову\~ у вчиненні нотаріальних дій від 31 січня 2018 року, державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено [PERSON], що діє від імені [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії \~ у видачі\~ свідоцтва про право\~ на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла 01 квітня 2017 року, у звязку із тим, що не\~ подано\~\~ правовстановлюючих документів необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме\~ свідоцтва\~ про право власності\~ на житло від 15 липня 1994 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) № 3/2257-94, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР» та записаного в реєстрову книгу № 96п за реєстровим № 55. Як вбачається із листів КП «ДМБТІ»\~ від 11 жовтня 2017 року № 13884 [PERSON] надано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25 червня 2010 року для оформлення спадщини після [PERSON], але відомості про перехід права власності згідно матеріалів інвентаризаційної справи відсутні. Згідно з листом Департаменту житлового господарства від 14 грудня 2017 року № 3/4-2873 заявник повинен вирішувати питання про видачу дубліката свідоцтва про право власності на квартиру, отриманого при приватизації державного житлового фонду у судовому порядку.\~\~Оформити та видати дублікат свідоцтва про право власності на квартиру № 58 за адресою: вул.Калинова, буд.82б орган приватизації не має можливості у звязку із тим, що від комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради на вказану квартиру надавався витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобовязаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлої 01 квітня 2017 року шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті [PERSON], яка померла 11 листопада 2009 року. В той же час, [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, яким є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) № 3/2257-94, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР» та записане в реєстрову книгу № 96п за реєстровим № 55, який був втрачений спадкодавцем, однак який є обов'язковим для оформлення права на спадщину та видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадщину» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до п.п.4.15, 4.18 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, позивач прийняв спадщину, однак не має можливості її оформити в установленому законодавством порядку та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, який був втрачений спадкодавцем. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст.ст.\~76-83\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом наведені вище обставини, підтверджені доказами, які досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні як законні та такі, що підлягають задоволенню. Питання про судові витрати судом не вирішувалось, оскільки в судовому засіданні представник позивача просив судові витрати покласти на позивача.

Outcome: approved