Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач 13.03.2018 року звернувся до суду\~ з позовом до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позову зазначено, що 28.09.2017 року о 17 год. 05 хв. [PERSON] в м. Одесі кут вул. Катерининської та вул. Базарна, керуючи автомобілем [NUMBER], при проїзді регульованого перехрестя не виконав вимогу сигналу світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Дані обставини встановлені постановою Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2017 року. Вказаною постановою відповідача визнано винним у іч синені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Позивач користувався автомобілем [NUMBER] правомірно на підставі генеральної довіреності від 11.10.2017 року за реєстровим № 475 посвідченим приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] та відповідно до якої [PERSON] уповноважив позивача розпоряджатися, управляти належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії СХМ 376035 транспортний засіб марки «Сітроен», модель СЗ , 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 28.12.2017 року складеного ПАТ « Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» розмір матеріального збитку спричиненого внаслідок пошкодження автомобіля [NUMBER] склад 202\~850 грн. Суму страхового відшкодування, з вираховуванням франшизи, у розмірі 99\~000 грн. було сплачено [PERSON] вищевказаною страховою компанією. Таким чином, для повного відшкодування завданої шкоди [PERSON] повинен сплатити на користь позивача 103\~850 ( 202\~850 99\~000 = 103\~850). Ухвалою суду від 20.07.2018 року позовна заява [PERSON] була залишена без руху, позивачу надано 10-деннй термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків, ухвалою суду від 23.04.2018 року провадження по справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін з проведенням підготовчого засідання на 15.05.2018 року. У підготовчому засіданні 15.05.2018 року відкладено розгляд справи на 22.06.2018 року, у звязку з неявкою позивача. Через канцелярію суду, 12.06.2018 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено що власником автомобілю [NUMBER] є [PERSON] тому спричинення шкоди внаслідок ДТП [PERSON] не доведено. Та просив провести судову-транспортну експертизу для оцінки вартості автомобіля [NUMBER] та залучити у якості третьої особи [PERSON] Протокольною ухвалою суду від 22.06.2018 року було залучено у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та закрито підготовче засідання, призначено розгляд справи по суті на 04.04.2018 року. У судовому засіданні 04.07.2018 року було відкладено розгляд справи на 27.09.2018 року. Через канцелярію суду 26.07.2018 року представником відповідача було подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач у своєму відзиві просив провести судову-транспортну експертизу для визначення питання про розмір збитку спричиненого пошкодженням автомобіля необхідні спеціальні знання. Однак позивач з цим твердженням не погоджується, оскільки, вже проводилась оцінка автомобіля [NUMBER] з залученням аварійного комісара, який має спеціальні знання для її проведення. На підставі чого був складений розрахунок страхового відшкодування від 28.12.2017 року ПАТ «Національною Акціонерною Страховою Компанією «Оранта», який складає 202\~850 грн. Через канцелярію суду 31.07.2018 року від представника відповідача надійшли заперечення, в яких зазначено, що визначення розміру спричиненої шкоди при розгляді спору можливо виключно шляхом проведення експертного дослідження. У судовому засіданні 27.09.2018 року відкладено розгляд справи на 30.11.2018 року, у звязку з подачею представника відповідача заяви про відкладення розгляду справи. Через канцелярію суду від 25.10.2018 року від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій просив: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральних збитків у розмірі 198\~736 грн. 83 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати за проведення автотоварознавчого дослідження; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 1038 грн. Також представником відповідача було подано висновок експертного автотоварознавчого дослідження. Через канцелярію суду 27.11.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому зазначено, що суд не призначав спеціалістом у справі [PERSON], для здійснення експертного автотоварознавчого дослідження, а тому витрати на його залучення не можуть входити до переліку судових витрат. У судовому засіданні 30.11.2018 року оголошено перерву на 28.01.2019 року для підготовки промови у судових дебатах. Протокольною ухвалою суду від 30.11.2018 року відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви та вирішено питання про поновлення процесуальних строків та долучено висновок експертного дослідження до матеріалів справи. Представник відповідача визнав позов в частині виплати відшкодування матеріальної школи в розмірі 57\~017, 33 грн. У судове засідання 28.01.2019 року учасники справи не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно з ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 28.09.2017 року о 17 год. 05 хв. [PERSON] в м. Одесі кут вул. Катерининської та вул. Базарна, керуючи автомобілем [NUMBER], при проїзді регульованого перехрестя не виконав вимогу сигналу світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2017 року визнано винним [PERSON] у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 320 грн. Відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. [PERSON] користувався автомобілем [NUMBER] правомірно на підставі генеральної довіреності від 11.10.2017 року за реєстровим № 475 посвідченим приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] та відповідно до якої [PERSON] уповноважив позивача розпоряджатися, управляти належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії СХМ 376035 транспортний засіб марки «Сітроен», модель СЗ, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «Національною Акціонерною Страховою Компанією «Оранта» зі страховим лімітом 100000,00 грн., яке згідно з Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 99\~000,00 грн., що підтверджується розрахунком страхового відшкодування від 28.12.2017 року. Отже, позивач, просить стягнути з відповідача різницю між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням, що складає 103 850 грн. Виходячи з вимог ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9\~постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обовязок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, обовязок винної особи, відповідальність якої застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можлива лише у разі, коли розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. З урахуванням вищевикладеного, суд бере до уваги визанння позову відповадачем в частині виплати відшкодування в розмірі 57\~017,33 грн. та зважаючи на не заперечення представником позивача даного розміру відшкодування, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON]. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], та стягнення з [PERSON] на його користь різниці між фактичною вартістю відновлювальних робіт та виплаченим страховим відшкодуванням, що складає 57017,33 грн. [PERSON] просить стягнути з [PERSON] судові витрати, повязані з розглядом справи, що складаються з судового збору у розмірі 1038 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Outcome: partial