Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 5.01.2017 р. звернувся до суду із позовною заявою, що була уточнена в судовому засіданні, в якій зазначив, що він надав відповідачу 1300 дол. США, про що відповідачем 8.02.2016 року була надана розписка з зазначенням терміну повернення 29.02.2016р. В рахунок коштів відповідач зобовязався виготовити та встановити стіл, дверцята та плінтус з дерева. У розписці відповідач зазначив, що у разі невиконання умов договору зобовязується сплатити 1% від суми заборгованості. Своєю поведінкою відповідач завдав йому моральну шкоду, яку він оцінює 2500грн., оскільки він тривалий час проживав у дискомфорті, постійно нервував та витрачав час на повернення грошей. Просить суд стягнути з відповідача суму боргу 33800 грн., з розрахунку 1дол.США = 26,00грн., та 3% річних від простроченої суми, що становить 1594 , 61грн. Позивач у судове засідання не зявився, про час та розгляд справи був попереджений належним чином, причина неявки суду невідома. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на стягненні коштів у тому розмірі, що визначені в позовній заяві, зазначила, що між сторонами дружні стосунки, відповідач обіцяв віддати кошти позивачу, який сподівався на вирішення спору позасудовим шляхом, однак кошти не повернуті, просила вимоги задовольнити згідно до наданого розрахунку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та розгляд справи був попереджений належним чином, причина неявки суду невідома. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ч.2 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги , кредитор має право вимагати його виконання у будь який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що позивач 8.02.2017 року передав відповідачеві згідно з письмовою розпискою 1300 доларів США ,та згідно до якої відповідач взяв на себе зобовязання повернути зазначену суму до 29.02.2016р., також зазначив в розписці, що зобовязується виготовити та встановити письмовий стіл, дверцята, плінтус на кухні, а в разі невиконання умов договору зобовязується сплатити неустойку в розмірі 1% від суми. У відповідності до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики, який згідно із ст.1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачкою письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст.524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Оскільки судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 1300 доларів США із строком погашення до 29.02.2016р., та не повернув кошти - право вимоги у кредитора виникло з березня 2016року. Відповідно до ст..625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому суд приходить до висновку про стягнення суми боргу разом із стягненням 3% річних від простроченої суми. Суд вважає, що основна сума боргу становить 33800 грн., з розрахунку 1дол.США = 26,00грн.за офіційним курсом Національного банку України на час звернення позивача до суду, про що наполягав представник позивача. Крім того, в уточнених позовних вимогах позивач нарахував 3% річних від простроченої суми у розмірі 1594 , 61грн. з розрахунку 574 дня прострочення. Таким чином, стягненню відповідно до закону підлягає 35394, 61грн.( 33800 грн.+ 1594, 61грн. ) При вирішені спору суд враховує, що відповідач продовжує користуватися коштами позивача, отриманими за договором позики, не виконує свої зобовязання перед позивачем, тим самим порушує його майнові права. Оскільки позивач не наполягав у судовому засіданні на стягненні боргу з урахуванням Офіційного курсу долара, діючого на час винесення рішення (1 дол. = 26,26грн.), та, крім того здійснив розрахунок 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 1594, 61грн., суд задовольнив в цій частині вимоги позивача,

Outcome: partial