Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «[PERSON] [PERSON]» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення на свою користь заборгованості за кредитним договором № 014/1932/82/98577 від 21.05.2008 року та суми судового збору за подання позовної заяви. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] акціонерне товариство «[PERSON] [PERSON]» посилається на наступне: Відповідно до кредитного договору №014/1932/82/98577 від 21.05.2008 року Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] [PERSON]» було надано [PERSON] кредит у сумі 105927,00 доларів США строком до 21.05.2018 року із сплатою 14,00% річних, а позивальник зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог ст. 6.1. кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Порушуючи умови кредитного договору, відповідач належним чином не виконує зобов'язання з повернення кредиту та сплати нарахованих процентів на умовах, передбачених договором, а саме не здійснюється щомісячна сплата кредиту. У зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, щодо повернення суми кредиту, сплати нарахованих відсотків за користування кредитом та пені, нарахованої за порушення строків виконання грошових зобов'язань позивачем АТ «[PERSON] [PERSON]» на адресу відповідача 16.01.2015 року направлялася вимога про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, проте вимоги задоволені не були, а заборгованість за кредитним договором погашена не була. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати нарахованих процентів у останнього перед позивачем станом на 24.03.2015 року за кредитним договором №014/1932/82/98577 від 21.05.2008 року утворилась заборгованість у розмірі 88\~423,56 доларів США, що в перерахунку на національну валюту за курсом Національного банку України на дату підготовки розрахунку, склала 2\~059\~194,08 гривень, у томі числі: - сума заборгованості за кредитом 55\~887,49 доларів США (1\~301\~499,15 гривень); - заборгованість по сплаті відсотків 7\~758,11 доларів США (180\~669,66 гривень); - сума пені, нарахована за порушення строку погашення кредиту та відсотків 24\~777,96 доларів США (еквівалент 577\~025,27 гривень). Представник позивача в судове засідання не зявився, 20 липня 2015 року через канцелярію суду надійшла заява представника за довіреністю [PERSON] з проханням слухати справу у їх відсутність, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, клопотання про слухання справи у відсутність або відкладення слухання справи до суду не надходило. За таких обставин на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та за згодою позивача ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд приходить до наступного. 21.05.2008 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/1932/82/98577. У відповідності до умов кредитного договору [PERSON] було надано кредит у сумі 105927,00 доларів США строком до 21.05.2018 року із сплатою 14,00% річних, а позивальник зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором. Надавши відповідачу грошові кошти, відповідно умов кредитного договору, [PERSON] в повному обсязі виконав зобов'язання за кредитним договором. Згідно п.1.3.3 ст. 1 кредитного договору дата погашення щомісячних ануїтет них платежів 21 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту. Відповідно до п.7.2 ст. 7 зазначеного кредитного договору позичальник зобовязується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтет ними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену п.1.3.3 цього договору. Також кредитним договором (п. 3.1.) встановлено, що позичальник зобовязаний сплачувати кредитору проценти за користування кредитом, розмір яких розраховується на основі процентної ставки в розмірі, визначеному п.1.2.1 договору. Відповідно до п.3.3 проценти нараховуються щомісяця на суму кредиту за весь строк користування кредитом, включаючи день надання та день повного погашення кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році. Проценти підлягають сплату позивальником у складі ануїтет них платежів у порядку, визначеному ст. 7 кредитного договору. Відповідно до п.16.3 кредитного договору у випадку порушення відповідачем графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, позивач нараховує позичальнику пеню в розмірі 1% від суму простроченого платежу за кожний день прострочення. Взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та процентів у відповідності кредитного договору позичальник не виконував, у зв'язку з чим у останнього перед позивачем станом на 24.03.2015 року за кредитним договором №014/1932/82/98577 від 21.05.2008 року утворилась заборгованість у розмірі 88\~423,56 доларів США, що в перерахунку на національну валюту за курсом Національного банку України на дату підготовки розрахунку, склала 2\~059\~194,08 гривень, у томі числі: - сума заборгованості за кредитом 55\~887,49 доларів США (1\~301\~499,15 гривень); - заборгованість по сплаті відсотків 7\~758,11 доларів США (180\~669,66 гривень); - сума пені, нарахована за порушення строку погашення кредиту та відсотків 24\~777,96 доларів США (еквівалент 577\~025,27 гривень) (а.с. 23-26). Умовами кредитного договору №014/1932/82/98577 від 21.05.2008 року встановлено, що всі кредити, як і відсотки по них, повинні сплачуватися у тій самій валюті, в якій їх було надано. З огляду на зазначене, приймаючи до уваги умови кредитного договору, яким встановлено, що всі кредити, як і відсотки по них, повинні сплачуватися у тій самій валюті, в якій їх було надано, положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, відповідно до якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, Позичальник або його поручитель, у разі виконання зобов'язань за договором належним чином, мали повернути позику (кредит) у валюті, в якій надано кредит, відповідно до умов договору. Відповідно п.9.1 кредитного договору позивач має право вимагати від відповідача достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів у випадку невиконання умов кредитного договору, тобто зазначений пункт договору містить норму про відповідальність відповідача у вигляді дострокового повернення кредиту, в тому числі й при порушенні зобовязань по щомісячній сплату кредиту та відсотків. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором [PERSON] або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (належне виконання). Ст. 612 ЦК України передбачено, що Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 1050 ЦК України передбачено, що у разі, якщо Позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором передбачений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, водночас також дозволений обіг іноземної валюти, але з дотриманням вимог спеціального законодавства України. Ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтями 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, до яких належать розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» встановлено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. У підтвердження правомірності надання кредиту в іноземній валюті Позивачем надано суду статут Публічного акціонерного товариства «[PERSON] [PERSON]», п.1.3 якого визначено, що у звязку із рішенням Загальних зборів акціонерів Банку, Банк набув статусу банку з іноземним капіталом (а.с.30-32). З огляду на зазначені вище положення законодавчих та нормативних актів, а також наявності у Позивача дозвільних документів на здійснення валютних операцій суд доходить висновку про правомірність надання кредиту в іноземній валюті та обґрунтованості позовних вимог про стягнення боргу в іноземній валюті. В силу ч. ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, врахувавши невиконання Боржником умов кредитного договору, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача суми судового збору за подачу позовної заяви, суд керується ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми судового збору за подання позовної заяви також підлягають задоволенню.

Outcome: approved