Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач, 11 серпня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Управління державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» про виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, згідно останніх уточнень, що Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2012 року були задоволенні позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Укрсиббанк», треті особи: Дніпропетровський РД ПАТ «УкрСиббанк», приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцева І.О. та визнані недійсним договір про надання споживчого кредиту від 14 березня 2007 року укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON]. та договір іпотеки від 14 березня 2007 року укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] . в задоволенні зустрічних позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Бовітон-ЛТД» про стягнення боргу за кредитним договором, було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.03.2013 року, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2012 скасовано, в задоволенні позовних вимог за первісним позовом - відмовлено, а зустрічні позовні вимоги задоволені та з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Бовітон-ЛТД» було солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 3 229 997,01 грн. 18.04.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №ВП №37657852, того ж дня Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні ВП №37657852 був накладений арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON]. 16 січня 2014 року був складений акт опису й арешту майна ВП №37657852, згідно з яким було описано та накладено арешт на будівлю магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину будівлі магазину загальною площею 37,1 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також за [PERSON] визнано право власності на ? частину будівлі магазину загальною площею 37,1 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS].. Просив суд виключити з акту опису й арешту майна №ВП 37657852/В1 від 16 січня 2014 року та звільнити з під арешту належну [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя ? частину будівлі магазину загальною площею 37,1 м2 що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася. Про день місце та час розгляду справи сповіщена належним чином надала суду заяву про розгляд справи у відсутність. В судове засідання відповідач Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Управління державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень не з'явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщені належним чином . Про причини своєї неявки суд не повідомили, письмових заяв не надходило. В судове засідання третя особа Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» не з'явилися. надали суду заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги не підтримали просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, 14.03.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №1112709000, відповідно до якого останній отримав у користування 300 000,00 доларів США, за умови їх повернення в строк до 13.03.2018 року та обов'язковою сплатою процентів за користування кредитними ресурсами та інших платежів встановлених умовами договору. Забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором виступили [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Бовітон-ЛТД», які відповідно до договорів поруки зобов'язалися виступати перед кредитором як солідарні боржники. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.03.2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Бовітом-ЛТД» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Бовітом-ЛТД» заборгованість за кредитним договором в розмірі 3 229 997,01 грн., судовий збір у розмірі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. 18.04.2013 року державним виконавцем Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Управління державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень, на виконання виконавчого листа №2/422/1406/2012 від 12.04.2013 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №37657852 та постанову про арешт майна боржника. 16.01.2014 року виявлене державним виконавцем майно боржника, а саме: будівля магазину, загальною площею 37,1 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS], відповідно до акту державного виконавця було описане та арештоване. 24 липня 2014 року, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області було визнано за [PERSON] право власності на ? частину будівлі магазину загальною площею, 37,1 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на ? частину будівлі магазину загальною площею, 37,1 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS], однак встановлена частина не була виділена в натурі. Як встановлено судом, 25 листопада 2006 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2011 року шлюб між ними було розірвано. Відповідно до абзацу 2 п. 5 Постанови ПВС України від 27 серпня 1986 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» вирішуючи позов одного з подружжя про виключення з опису належної йому частки майна у спільній сумісній власності подружжя, суду необхідно враховувати, що майно нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і у випадку поділу його їх частки визнаються рівними. Згідно п. 7 Постанови судам було розяснено, що в тих випадках, коли предметом позову є частка в спільній сумісній власності на неподільну річ, на яку звертається конфіскація або стягнення на користь організації, питання про виключення цієї речі з опису (при відсутності іншого спільного майна) вирішується відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 7 постанови від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». При цьому суд з урахуванням конкретних обставин може виключити річ з акта опису і стягнути з позивача в дохід держави чи на користь організації грошову компенсацію за частку, що припадає боржнику, або залишити річ в опису, зобов'язавши відповідну державну податкову інспекцію або організацію виплатити позивачу відповідну частину її вартості. Відповідно до ч. 1 ст. 73 СК України, зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведене суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частина 3 ст. 368 ЦК України вказує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31.03.1978 року із змінами та доповненнями «Про застосування законодавства при розгляді судами справ про звільнення майна з арешту (виключення з опису)» суд, вирішуючи позов одного з подружжя про звільнення майна з арешту має враховувати, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними . Відповідно до ст.. 73 Сімейного кодексу України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року було визнано за [PERSON] право власності на ? частину будівлі магазину загальною площею, 37,1 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на ? частину будівлі магазину загальною площею, 37,1 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS], однак встановлена частина не була виділена в натурі. За таких обставин, позовна заява позивача [PERSON] до [PERSON], Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Управління державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» про виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Судові витрати по справі, в порядку ч.1 ст.88 ЦПК України, відшкодуванню позивачу не підлягають, так як в позовних вимогах відмовлено.

Outcome: dismissed