Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 жовтня 2017 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. У належному йому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який ніколи не проживав у будинку, участі у витратах на його утримання не бере, а його реєстрація є перешкодою у належному йому праві володіння, користування та розпорядження будинком. Уточнивши вимоги позову від 17.10.2017 року, просив ухвалити рішення суду, яким визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні підтримав вимоги позову та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON], [INFO], який зареєстрований на постійне місце поживання за адресою: [ADDRESS], у судове засідання не з'явився. Повідомлявся про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.7 ст.128 ЦПК України. Виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «За зазначеною адресою не проживає». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом виклику через офіційний веб-сайт Котовського міськрайонного суду Одеської області. Крім того, відповідачу направлялися судові повістки за вказаною позивачем адресою фактичного місця мешкання: [ADDRESS]. Виклик на судове засідання відповідачем було отримано, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні (а.с.29). При таких обставинах суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, тому справу розглянуто у його, відповідача, відсутність. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 січня 2007 року, справа №2-196/2007 року. В цьому будинку на постійне місце проживання зареєстрований з 03.02.2017 року відповідач [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 71 ЖК жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Факт того, що відповідач у вказаному будинку не проживає підтверджується довідкою виконкому Борщівської сільської ради Подільського району Одеської області №1189 від 26.09.2017 року. Також вказаний факт підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON], який є сином позивача, суду показав, що його батько формально зареєстрував відповідача у своєму будинку. Він часто навідує батька, та відповідача ніколи не бачив. Відповідач не є членом їх родини, у будинку ніколи не мешкав та не мешкає. Свідок [PERSON], яка є дружиною свідка [PERSON], суду показала, що відповідач не є членом їх родини, та вона ніколи його не бачила. Відповідач ніколи не мешкав та не мешкає у будинку позивача. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов'язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратив право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користування вказаним будинком та переселився на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved