Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 травня 2016 року звернулась до суду з позовом, на обґрунтування якого зазначила, що 02 травня 2015 року помер її батько [PERSON] Після його смерті залишилась земельна ділянка площею 1,6080 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Журавської сільської ради. Спадкодавець залишив заповіт на імя позивача, яка подала заяву про прийняття спадщини, але нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва, адже втрачені правовстановлюючі документи на спадкове майно. Оскільки позивач позбавлена можливості вирішити спір у позасудовому порядку, вимушена була звернутись до суду, та просила, визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,6080 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Журавської сільської ради в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не зявились, про день місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, подали письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача Журавської сільської ради не зявився. Про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку розгляду справи від сільського голови Журавської сільської ради надійшла заява, про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд дослідивши матеріали справи, робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини. 02 травня 2015 року помер [PERSON] (а.с. 7). Після його смерті залишилась спадщина земельна ділянка, площею 1,6080 га, що розташована на території Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ЧН №154145, виданого на підставі розпорядження Варвинської райдержадміністрації від 22.12.2003 року №540, кадастровий номер 7421182000:03:000:0527. Позивач 09 вересня 2015 року подала заяву до Варвинської РДНК про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Згідно до копії заповіту (а.с.16), посвідченого 07 вересня 2009 року [PERSON], [INFO] все своє майно заповів [PERSON], [INFO] У відповідності до довідки із спадкового реєстру №43898529 вказаний заповіт є чинним. 12 листопада 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку (а.с.11). Про втрату державного акту на право власності на спірну ділянку позивачем було подано відповідне оголошення в газеті «Слово Варвинщини» (а.с. 12). У відповідності до довідки, виданої 09.09.2015 року виконавчим комітетом Журавської сільської ради [PERSON] проживав на день смерті за адресою с.Журавка, вул.\~Лохвицька, 16 - один. Згідно до копії спадкової справи інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Наведені обставини на думку суду мали місце, та підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. Із наведених обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір, щодо спадкування позивачем права на земельну ділянку після смерті її батька. Умови, порядок та черговість спадкування передбачені положеннями Цивільного Кодексу України. Так, ст. 1216 ЦК України визначає спадкуванням, як перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України, про що зазначено у ч.ч. 1,2 ст. 1223 згадуваного Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ст.ст. 1269, 1270 ЦК України. Згідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Як вбачається із ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Аналізуючи наведені правові норми, правовідносини та обставини справи суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача. Так, обґрунтованими є твердження позивача, що вона [PERSON] є спадкоємицею за заповітом померлого 02 травня 2015 року спадкодавця [PERSON] У встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Крім позивача інших осіб, які звертались з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] судом не встановлено, спадкоємиць проживав один. Згодом, позивач подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримала нотаріальну відмову про неможливість оформлення спадкових прав у звязку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності на земельну ділянку. Належність спадкодавцю права на відповідну земельну ділянку підтверджується наявними у справі доказами, та підлягає включенню до спадкової маси та відповідно спадкуванню. Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги наявність у позивача права вирішення спору щодо визнання права власності на земельну ділянку у судовому порядку, факт неможливості на даний час отримання дублікату правовстановлюючих документів, відповідну відмову державного нотаріусу у вчиненні нотаріальної дії. Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved