Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.05.2015 року звернувся до суду з позовною заявою, що була уточнена, в якій зазначив, що 1.02.2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Від сумісного життя 7.10.2007 року народилась донька [PERSON], яка відповідно до медичного висновку має діагноз на вроджену мязову дистрофію. За рішенням суду шлюб з відповідачкою розірваний 11 березня 2015 року. Відповідачка неналежним чином лікує та доглядає дитину-інваліда та не дозволяє йому приймати належну участь у її вихованні та лікуванні. У звязку з цим він звертався до органу опіки та піклування з питання визначення його участі у спілкуванні з дитиною. Але орган опіки належним чином не задовольнив його вимогу, крім того, відповідачка не виконує встановлений органом опіки та піклування встановлений порядок. Він змушений звернутися до суду з вимогою ухвалити рішення, яким зобовязати відповідачку надати йому можливість спілкуватися з донькою за наступним графіком: щотижня кожний четвер з 18.30 год. четверга до 19.00год. неділі з ночівлею дитини за місцем проживання батька за адресою [ADDRESS]; на день народження дитини 7 жовтня щороку , протягом шести годин з 14.00 год. по 18.00 год у вихідні дня та з 17.год до 20 год. в робочі дні за місцем проживання батька за адресою [ADDRESS]; під час осінніх шкільних канікул щороку з 10 год.00 хв. першого дня канікул протягом чотирьох днів до 18.год.00 хв. останнього дня побачення за місцем проживання батька за адресою [ADDRESS]; під час зимових шкільних канікул щороку з 10 .00год. 1 січня протягом пяти днів до 18.00 год.5 січня почергово через рік - з 10.00год 5 січня протягом пяти днів до 18.00год. 10 січня за місцем проживання батька за адресою [ADDRESS]; під час весняних шкільних канікул щороку з 10.00год. першого дня канікул протягом чотирьох днів до 18.00год останнього дня побачення за місцем проживання батька за адресою [ADDRESS]: під час літніх шкільних канікул щороку з 11.00год. 1 липня по 30 липня включно до 18.00год. останнього дня побачення за місцем проживання батька за адресою [ADDRESS], або за місцем його відпустки. Позивач у судовому засіданні підтвердив викладені обставини у позовній заяві, додав, що має гнучкий графік роботи, тому має можливість спілкування з дитиною. Просив позов задовольнити. Представник позивача підтримала вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечила, мотивуючи свої заперечення тим, що донька [PERSON] інвалід, потребує постійної материнської опіки, дієти, вживання ліків. Тому постійно повинна бути під її наглядом за місцем її постійного проживання . Крім того, шкільну програму дитина освоює вдома, за її місцем проживання приходять вчителі, навчання триває у понеділок та середу з 16.00год. по 17.15 год, вівторок та четвер з 16.00год. по 16.40год. Відповідач має батьків похилого віку, які мешкають окремо від нього в селі, мають господарство. Тому на вихідні відповідач їздить до них, допомагає їм, а донька в той час , знаходячись з ним, залишається без догляду. Також зазначила, що вона не заперечує, щоб він приходив до доньки в будь-який час, однак проти, щоб це відбувалось за її відсутністю. Просила у позові відмовити. Представник третьої особи органу опіки та піклування [PERSON].О., діюча за довіреністю, у судовому засіданні проти позову не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення сторін , дослідивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач знаходились у шлюбі з 1.02.2007 року. Під час сумісного життя 7.10.2007 року народилась донька [PERSON], яка відповідно до медичного висновку №20 від 29 травня 2008 року має діагноз на вроджену мязову дистрофію. За рішенням суду шлюб сторін розірвано 11 березня 2015 року. С пояснень позивача вбачається, що відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з донькою, що не заперечувалось відповідачкою в судовому засіданні. У відповідності до вимог ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно з принципом 2 цієї Декларації дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальних захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 5.05.2015 року, складеного Шевченківською районною адміністрацією, довідки ЛКП «Рясне 402», позивач має всі необхідні умови для спілкування з донькою. Крім того, суд враховує позитивну характеристику позивача за місцем роботи в ПП «ВВП Сервіс». З пояснень позивача він має вихідні з четверга по неділю щомісяця, що не заперечувалось позивачкою. За таких обставин, при наявності рішення органу опіки та піклування 3.12.2014 року за Розпорядженням №799, яким вже встановлено часи спілкування позивача з дитиною кожну суботу з 13.00хв. з ночівлею до неділі 20.00год.; кожну пятницю з 11.00год. до 15.00год, зустрічі проводити у присутності матері [PERSON], суд вважає за доцільним встановити часи виховання та спілкування позивача з донькою без присутності матері [PERSON] щотижня, враховуючи рік дитини, кожної пятниці з 18.00 год. до 19 год.00хв. неділі за місцем його проживання [INFO].

Outcome: partial