Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

позивач, [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 91500, вчинений 31.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованості в розмірі 12792 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 04.07.2019 у позивача було заблоковано мобільний телефон. Після розблокування на її номер мобільного телефону через деякий час почали надходити смс-повідомлення щодо заборгованості по кредиту. Вважаючи вказані дії шахрайськими, позивач 15.03.2021 звернулась із заявою до працівників поліції та після чого змінила номер телефону. Втім, за місцем роботи позивача 10.03.2021 надійшла постанова приватного виконавця Клименка Р.В., згідно якої були звернуто стягнення на заробітну плату позивача у розмірі відрахувань - 20% заробітної плати до виплати боргу у розмірі 14740,20 грн. Постанова приватного виконавця була винесена у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису № 91500, вчиненого 31.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з позивача на користь відповідача суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 12792 грн. Вважає, що виконавчий напис не є безспірним, оскільки кредитний договір позивач з відповідачем не укладала. Оригінал кредитного договору, який повинен бути нотаріально посвідчений відсутній, тому була порушена процедура вчинення виконавчого напису. Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представником відповідача зазначено, що між сторонами 04.07.2019 було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-345037, відповідно до умов якого відповідач надав позивачу кредитні кошти у сумі 4830 грн., на строк 30 днів, тобто до 03.08.2019, зі сплатою процентів за користування кредитом в день 2%. Загальна вартість кредиту становить 7728 грн. Договір містить всі істотні умови та був укладений дистанційно, шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Підписання договору відбувалось з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що передбачено діючим законодавством. Станом на дату складання виконавчого напису внаслідок неналежного виконання зобов`язання позивача, заборгованість за кредитним договором становила 11592 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинений згідно вимог діючого законодавства, на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості за укладеним з позивачем кредитним договором. Просив відмовити позивачу у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою суду від 01.04.2021 забезпечено позов [PERSON] , шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 91500, вчиненого приватним нотаріусом Горай О.С. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші». Ухвалою судді від 19 квітня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано у приватного нотаріуса Горая О.С., належним чином завірену копію виконавчого напису № 91500 від 31.10.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованості в сумі 12792 грн., та витребувано у приватного виконавця Клименка Р.В. належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 64093009 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованості в сумі 12792 грн. Позивач та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, останній звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі та участі позивача, в якому також вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав вказаних у позові. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від приватного виконавця Клименка Р.В. на виконання ухвали судді від 19.04.2021 надійшли витребувані матеріали. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. 31.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 91500 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Качай Гроші» заборгованості за кредитним договором 00-345037 від 04 липня 2019 року, за період з 04.08.2019 по 21.10.2020, у загальному розмірі 11592 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 4830 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6762 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату в розмірі 1200 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом становить 12792 грн. Як вбачається з копії виконавчого напису та копії кредитного договору, виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору № 00345037 від 04.07.2019, який був укладений між сторонами 04 липня 2019 року, дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи. При цьому, судом встановлено, що кредитний договір не було нотаріально посвідчено. На підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. № 91500 від 31 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В., 12 січня 2021 року відкрито виконавче провадження № 64093009, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження. Згідно копії постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. у виконавчому провадженні ВП № 64093009, 03.03.2021 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , яка отримує дохід у Відділі освіти м. Новогродівка. Здійснено відрахування із доходів боржника у розмірі 20 відсотків на користь стягувача в рахунок погашення боргу у розмірі 12792 грн., витрат приватного виконавця на проведення виконавчих дій у розмірі 669 грн., основної винагороди приватного виконавця у розмірі 1279,20 грн. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 61-84цс19). З тексту оспорюваного виконавчого напису від 31 жовтня 2020 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 31 жовтня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/200084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № 00-345037, укладеного між сторонами. Приймаючи до уваги те, що позивач заперечує щодо наявності у неї як заборгованості за кредитним договором, так і факт укладення кредитного договору з відповідача, а отже, зазначена у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, суд приходить до висновку, що виконавчий напис нотаріуса здійснено з порушенням чинного законодавства, оскільки приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 31 жовтня 2020 року застосував не чинні норми законодавства, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. За викладених обставин суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень.

Outcome: approved