overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.01.2017р. звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він перебуває вшлюбі з відповідачкою з 06.05.1989 року, від даного шлюбу мають повнолітніх дітей. Мотивуючи тим, що шлюбні відносини між ними припинені більше семи років по тому через несумісність характерів, відсутність спільних інтересів, що вони не намагалися перейматися проблемами один одного, кожен живе окремим життям, спільне господарство не ведеться, протягом останніх семи років вони проживають окремо, але від добровільного розірвання шлюбу через органи РАЦСУ відповідачка ухиляється, позивач просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Сторони в судове засідання не з'явились, направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримав, відповідачка позовні вимоги визнала та просила залишити їй теперішне прізвище. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 06.05.1989 року. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає на протязі семи років, наміру зберігати подружні відносини не має, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б їх інтересам, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги відповідачки щодо залишення за нею присвоєного після укладення шлюбу прізвища підлягають задоволенню. Таким чином, визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.01.2018 року звернувся до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказав, що 09.08.1986 року в Зарізькій сільській раді Оржицького району Полтавській області позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей на даний час сторони не мають, але розірвати шлюб у добровільному порядку відповідач відмовляється. Свій позов [PERSON] мотивує тим, що сімейне життя у нього з відповідачкою не склалося, протягом останніх трьох років сторони не проживають разом. Причиною розпаду сімї\~ стали несхожість характерів, часті сварки та непорозуміння. Посилаючись на вищевикладені обставини [PERSON] просив суд шлюб розірвати. В підготовче засідання позивач [PERSON]М не зявився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу в підготовчому засіданні без його участі. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій вказала, що проти розірвання шлюбу вона не заперечує, просила розглянути справу в підготовчому засіданні без її участі. Після розірвання шлюбу [PERSON] просила залишити їй отримане у шлюбі прізвище «Зіненко». Суд вирішив за можливе провести судове засідання за відсутності\~ учасників судового процесу,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON], 04.02.1982 р.н, яка мешкає в с. Любомирка Подільського району Одеської області, звернулась 27.03.2017 року в суд з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на її користь аліменти на утримування дитини: сина [PERSON], [INFO], у частці від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до повноліття дитини. Підставою цьому зазначала те, що шлюб з відповідачем було розірвано. Матеріальної допомоги на утримання спільної дитини відповідач не надає, хоча має таку можливість, оскільки він працює та має постійних дохід. В ході розгляду справи позивачка уточнила вимоги позову, просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім визнання сторонами обставин цієї справи, вони також підтверджуються наявними письмовими доказами справи Як вбачається з матеріалів справи сторони у справі є батьками малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], який утримується матірю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 27.03.2017 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640,00 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.02.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно. В обґрунтування позову вказала, що із відповідачем вони мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO], хоча в зареєстрованому шлюбі не перебували. Дитина знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому і просить суд стягнути з нього аліменти на неповнолітню дитину. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала в повному обсязі і просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення, але зазначив, що на даний час він не працює. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 04.11.2000 року (а.с.3). Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Талалаївської селищної ради № 148 від 03.02.2014 року (а.с.2). Все наведене свідчить про те, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу утримання дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з вимог ст.181 СК України, якою передбачено стягнення аліментів в частці від доходу. Суд також виходить з того положення, що відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обставини зазначені вище суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки на відповідача законом покладено обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, між тим, як встановлено судом, неповнолітня дочка проживає разом з позивачкою, знаходиться на її повному утриманні, відповідач проживає окремо від дочки, матеріальної допомоги на її утримання позивачці не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст.88 ЦПК України та підпункту 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] , 04.02.2021 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що вона 10.04.2014 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №422. Від спільного проживання в шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між ними. Тривалий час не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, кожен з них живе своїм життям. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити своє прізвище без змін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позовну заяву визнає, згідний на розірвання шлюбу. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.04.2014 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.04.2014 року (а.с.3). Від спільного проживання у сторін є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між сторонами, внаслідок чого сторони не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.03.2021 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві [PERSON] вказала, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. [PERSON] зазначає, що відповідач інших утриманців не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати. Посилаючись на вищевикладені обставини [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03.03.2021 року і до повноліття дитини. В судове засідання 13.04.2021 року позивач [PERSON] не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, повідомила, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання 13.04.2021 року не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, вказав, що позов він визнає в повному обсязі. Суд вирішив за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.05.2016 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 13.01.2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], відповідачем у справі. Свій позов мотивує тим, що шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2013 року по причині втрати взаємоповаги, у звязку з чим з цього часу вони стали проживати окремо та перестали вести спільне господарство. Вважає, що збереження сімї неможливе. Зазначає, що спільних дітей вони не мають, а також не мають спору щодо розподілу майна. У звязку з тим, що відповідач не бажає добровільно розірвати шлюб через органи ДРАЦСу, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] підтримала свої вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, та надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який про слухання справи повідомлений належним чином в порядку ч.2 ст.76 ЦПК України, в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Заперечення проти позовної заяви та клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надавав. Суд, згідно до ст.224 ЦПК України, з урахуванням міркування позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії I-НО № 281152, виданого 13.01.2012 року виконкомом Біленьківської селищної ради м.Краматорська Донецької області, актовий запис №2, вбачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 січня 2012 року. Згідно до позову сторони дітей не мають. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають однією сімєю понад трьох років, живуть окремо, відносини не підтримують, у звязку з чим суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. Зясувавши фактичні відносини подружжя, які спільного господарства не ведуть, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити „Лісьїх.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.05.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши, що з відповідачем по справі перебували у громадянському шлюбі з 2006 року, а у зареєстрованому шлюбі з 09.01.2016 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебували у громадянському шлюбі з 2006 року, а у зареєстрованому шлюбі з 09.01.2016 року (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), який знаходиться на утриманні позивача. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 грн. щомісячно обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.06.2014 року звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачкою 18 серпня 2007 року зареєстрували шлюб. На даний час проживають за однією адресою, але спільне господарство не ведуть, подружні та сімейні стосунки не підтримують, кожен веде самостійний спосіб життя, мають окремі бюджети, шлюб фактично розпався та існує лише формально, стосунки підтримують лише в частині утримання та виховання дитини. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з ним та відповідачкою, утриманням та вихованням займаються спільно. Відновлювати шлюбні стосунки наміру не має. Спір про розподіл майна, придбаного у шлюбі, між ними відсутній, питання про виховання та утримання дитини між ними вирішено. Позивач [PERSON] в судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність та підтримання своїх позовних вимог у повному обсязі /а.с.15, 20/. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони 18 серпня 2007 року уклали шлюб, який зареєстрований Лебединським міським відділом реєстрації актів цивільного стану , актовий запис № 163 /а.с.4/. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.5/, проживають фактично за однією адресою, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведеться. Спору по розподілу майна, придбаного у шлюбі, не має. Питання про утримання дитини буде вирішуватися окремо. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що збереження сім'ї та подальше сумісне життя за даних обставин є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.07.2013р. звернулася до Борівського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що вони з відповідачем [PERSON] 04.07.1998 року зареєстрували шлюб в Борівському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Борівського району Харківської області, актовий запис №24. Від спільного подружжя мають доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. В зв'язку з несумісністю характерів та втрати почуття любові шлюбні стосунки вони припинили, а також перестали вести спільне господарство, вказує на те, що в подальшому спільне життя та збереження сім`ї неможливе, спір про розділ майна не має. Ухвалою Борівського районного суду від 22.07.2013 р. сторонам надався строк для примирення терміном 6 місяців. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтвердила вищевикладене, підтримала свої позовні вимоги про розірвання шлюбу з [PERSON], та вказала, що за наданий судом строк для примирення вони з відповідачем не помирилися. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про те, що не заперечує проти позовних вимог позивача, просить справу розглядали за його відсутності. Тому відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України суд розглядає цивільну справу без участі сторін, тому що «особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності». Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки згідно ч.2 ст.112 СК України «суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення», і було встановлено, що сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, на примирення не згодні. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України «шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду». Крім того, дані факти та відповідні правовідносини підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.3), паспорта та копією картки фізичної особи - платника податків, виданих на ім'я [PERSON] (а.с.4-6), копією свідоцтва про народження [PERSON], з якого вбачається, що її батьком значиться [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с.7), копією свідоцтва про народження [PERSON]., з якого вбачається, що її батьком значиться [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с.7), тому вважаю, що позивач довів свої вимоги про розірвання шлюбу з [PERSON] З урахуванням викладеного,

Outcome: approved