Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON], 1929 року народження, звернулась 15 лютого 2017 року в суд з цим позовом, вказуючи, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Ще до оформлення права власності на житловий будинок, у 2002 році, до неї звернулася її онука - [PERSON], 1975 року народження, та попросила зареєструвати місце проживання її та її дітей в її домі на підставі того, що відсутні документи на квартиру, яка дісталася їй після смерті батьків. Вона згодилася. Минув час та вона бажає продати свій будинок та переїхати до дочки, попрохала онуку знятися з реєстраційного обліку, але вона відмовилась. У її будинку відповідачі не мешкають, проживаю у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Реєстрація відповідачів створює їй перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження будинком. Просила ухвалити рішення суду, яким визнати [PERSON], [INFO],, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати орган реєстрації - Борщівську сільську раду Подільського району Одеської області зняти з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]:[PERSON], [INFO],, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] В ході судового розгляду справи представник позивача за довіреністю підтримала позов у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явились без пояснення цьому причин. Заяв про розгляд справи у свою відсутність не надали. Заперечень до позову не представили. У зв'язку з відсутністю у судовому засіданні відповідачів, з урахуванням закінчення передбачених ст.157 ЦПК України строків розгляду цієї справи та за згоди сторони позивача справу розглянуто у відсутність відповідачів у порядку заочного провадження. Представник Борщівської сільської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з'явився, але надав заяву по розгляд справи у його відсутність в якій проти позову не заперечував. Вислухавши пояснення представника позивача за довіреністю [PERSON], її покази у якості свідка, та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею ст. 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Встановлено, що позивач [PERSON], 1929 року народження, є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Подільської районної державної адміністрації Одеської області від 01.02.2017 року. В цьому будинку на постійне місце проживання зареєстровані: [PERSON], [INFO], -з 26.06.2000 року, [PERSON], [INFO], - з 06.08.2004 року, [PERSON], [INFO]. Факт того, що відповідачі у вказаному будинку не проживають підтверджується інформацією Борщівської сільради від 15.02.2017 року №40 Допитана судом у якості свідка [PERSON] показала, що відповідачі з дня прописки у будинку позивача не проживають, а фактично постійно живуть у с-щі Борщі. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов'язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за місцем реєстрації та відповідним судовим захистом прав власника щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном. Таким чином, враховуючи, що відповідачка та її діти не проживають у спірному будинку, проживають за іншою адресою де зобовязані зареєструватись, відповідно реєстрація відповідачів у спірному будинку порушує права позивача на розпорядження та користування будинком, тому позовні вимоги щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним будинком є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимоги зобов'язати орган реєстрації - Борщівську сільську раду Подільського району Одеської області зняти відповідачів з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], то суд бере до уваги таке. Згідно положення статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивач не надала належних доказів тому, що вона зверталась до цього органу із відповідною заявою та наданням документів визначених ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» для зняття відповідачів із реєстрації в її будинку і їй в цьому було відмовлено. Відповідно суд вважає таку вимогу позивача передчасною. Тому підстав для задоволення цієї вимоги позову суд не вбачає. Питання розподілу понесених сторонами судових витрат по справі суд не вирішує, оскільки таких вимог сторони не заявляли.

Outcome: partial