Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач 25.09.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 35882,39 грн., що виникла за кредитним договором № BL281 від 28.09.2007 року. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між ним та відповідачем 28.09.2007 року було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL281 відповідно до умов якого, позичальник отримав кредит в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 10000,0 доларів США. 28.09.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № BL281-К/1 до генерального договору про надання кредитних послуг № BL281 від 29.09.2007 року, відповідно до додаткової угоди позивач зобов'язання надати відповідачу кредитні кошти у сумі 10000,0 доларів США. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язався погасити кредит, сплати проценти за користування на умовах та в порядку визначеному договором. З метою погашення заборгованості за додатковою угодою BL281-К/1 до генерального договору про надання кредитних послуг № BL281 від 29.09.2007 року між позивачем та відповідачем, 19.10.2011 року укладено кредитний договір № BL281/1 згідно з яким, відповідач отримав кредит у розмірі 41678,99 грн. строком до 01.10.2016 року. Даним договором сторони погодили проценти за користування кредитом, а саме у період з 19.10.2011 року по 30.09.2012 року включно - 7% річних, у період з 01.10.2012 року по 30.09.2013 року включно - 12% річних, у період з 01.10.2013 року - 25 % річних. Також сторони погодили, що за користування кредитом понад строк кредитування встановлюється наступна процентна ставка: у період з 19.10.2011 року по 30.09.2012 року включно - 14% річних, у період з 01.10.2012 року по 30.09.2013 року включно - 24% річних, у період з 01.10.2013 року - 50 % річних. 20.10.2011 року між позивачем та відповідачем підписано угоду про припинення зобов'язань за кредитним договором № BL281/1 від 19.10.2011 року, відповідно до якої у випадку неналежного виконання зобов'язань позичальником за цією угодою та/або непогашення позичальником платежу (розмір та порядок сплати якого визначений п. 2.1 цієї угоди) в межах періоду календарного місяця, в якому визначено дату погашення такого платежу, то починаючи з першого календарного дня наступного календарного місяця, автоматично втрачають свою чинність умови п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2,4 пункту 2 цієї угоди, а інші умови цієї угоди та основного договору втратять свою чинність протягом строку дії основного договору, а позичальник зобов'язується виконувати свої зобов'язання за основним договором в повному обсязі та на умовах та в порядку, визначених основним договором та угодою Однак, в порушення умов договору, позичальник систематично не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання. 18.07.2014 року на адресу відповідача було направлено вимогу дострокового погашення кредиту. Проте, зазначені вимоги банку не були задоволені, в зв'язку з чим банк змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судовому засіданні 27.11.2014 року представник позивача Соколовська Я.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Судом встановлено, що між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] 28.09.2007 року було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL281 відповідно до умов якого, позичальник отримав кредит в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 10000,0 доларів США (а.с. 4-10). 28.09.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № BL281-К/1 до генерального договору про надання кредитних послуг № BL281 від 29.09.2007 року, відповідно до додаткової угоди позивач зобов'язання надати відповідачу кредитні кошти у сумі 10000,0 доларів США (а.с.11-13). Відповідно до умов договору позичальник зобов'язався погасити кредит, сплати проценти за користування на умовах та в порядку визначеному договором. З метою погашення заборгованості за додатковою угодою BL281-К/1 до генерального договору про надання кредитних послуг № BL281 від 29.09.2007 року між позивачем та відповідачем, 19.10.2011 року укладено кредитний договір № BL281/1 згідно з яким, відповідач отримав кредит у розмірі 41678,99 грн. строком до 01.10.2016 року (а.с. 16-25). Даним договором, сторони погодили проценти за користування кредитом, а саме у період з 19.10.2011 року по 30.09.2012 року включно - 7% річних, у період з 01.10.2012 року по 30.09.2013 року включно - 12% річних, у період з 01.10.2013 року - 25 % річних. Також сторони погодили, що за користування кредитом понад строк кредитування встановлюється наступна процентна ставка: у період з 19.10.2011 року по 30.09.2012 року включно - 14% річних, у період з 01.10.2012 року по 30.09.2013 року включно - 24% річних, у період з 01.10.2013 року - 50 % річних. 20.10.2011 року між позивачем та відповідачем підписано угоду про припинення зобов'язань за кредитним договором № BL281/1 від 19.10.2011 року, відповідно до якої у випадку неналежного виконання зобов'язань позичальником за цією угодою та/або непогашення позичальником платежу (розмір та порядок сплати якого визначений п. 2.1 цієї угоди) в межах періоду календарного місяця, в якому визначено дату погашення такого платежу, то починаючи з першого календарного дня наступного календарного місяця, автоматично втрачають свою чинність умови п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2,4 пункту 2 цієї угоди, а інші умови цієї угоди та основного договору втратять свою чинність протягом строку дії основного договору, а позичальник зобов'язується виконувати свої зобов'язання за основним договором в повному обсязі та на умовах та в порядку, визначених основним договором та угодою (а.с.28-30). Судом встановлено, що Банк виконав повністю свої зобов'язання, у відповідності до умов кредитного договору та надав відповідачу кредит у сумі 41678,99 грн. (а.с. 43), а останній не виконав свої зобов'язання перед Банком за укладеними угодами. 18.07.2014 року на адресу відповідача було направлено вимогу дострокового погашення кредиту (а.с.52, 53, 54). Таким чином, уклавши з позивачем зазначений кредитний договір та угоду про припинення зобов'язань за кредитним договором № BL281/1 від 19.10.2011 року, отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. Судом встановлено, що позивач звертався до відповідачів з вимогою про оплату заборгованості та попереджав про наслідки невиконання умов зазначеного договору, однак відповідачами кошти не були повернуті. Отже, уклавши з позивачем зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 27.08.2014 року існує у розмірі 35882,39 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 28023,96 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 6071,88 грн.; заборгованість по підвищеним відсоткам за користування кредитом - 1786,55 грн. (а.с. 51). Враховуючи зазначені обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими, а отже такими, які слід задовольнити. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 358,82 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення № 1780/19 від 16.09.2014 року (а.с.3). На підставі викладеного та

Outcome: approved