Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 листопада 2015 року звернулась до суду з названим позовом, в якому зазначила, що з відповідачем вона 18 жовтня 2003 року уклала шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 11 березня 2013 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано та з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей. Позивач зазначила, що дитина [PERSON], [INFO] хворіє тяжким захворюванням, а саме, «дитячий церебральний параліч», у зв'язку з чим дитині присвоєно інвалідність, і вона в період з листопада 2013 року витрачала великі суми грошей на проходження курсу лікування та програми реабілітації дитини-інваліда та супутніх медичних послуг. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати в розмірі 12702,56 гривні. Позивач подала заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити без її участі та вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач позовні вимоги визнав частково на суму 5537 гривень. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. По справі встановлено, що позивач з відповідачем перебували в шлюбі з 18 жовтня 2003 року до 11 березня 2013 року. 11 березня 2013 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано та з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей (а.с.14-16). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.12-13). Діти проживають разом з позивачем і знаходиться на її утриманні (а.с.17). Відповідно до медичного висновку від 20.08.2009 року дитині [PERSON], [INFO] встановлено діагноз «дитячий церебральний параліч» (а.с.18). Відповідач знає про стан здоров'я сина. Позивач зазначила, що вона в період з листопада 2013 року витрачала великі суми грошей на проходження курсу лікування та програми реабілітації дитини-інваліда та супутніх медичних послуг, а саме, купівля підгузків для дитини інваліда, купівля спеціальної коляски для дитини-інваліда, аванс за лікування дитини інваліда у ТЗОВ «Міжнародна клініка відновного лікування», квитки на потяг до м. Трускавець де розташована ТЗОВ «Міжнародна клініка відновного лікування», купівля медичних препаратів, оплата вартості лікування в ТЗОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» та оплата житла у м. Трускавець під час проходження дитиною-інвалідом реабілітації, всього на загальну суму 12702,56 гривні. Ст. 185 СК України вказує, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, ї хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що позивач понесла додаткові витрати пов'язані з хворобою дитини (а.с.33-43). Відповідач надав до суду свої заперечення в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково на суму 5537 гривень, мотивуючи тим, що сплачував деякі кошти на дитину та не погоджується з ціною позову, яку зазначила [PERSON] . Виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, суд прийшов до переконання, що визначаючи суму, яку необхідно стягнути з відповідача слід врахувати, що відповідач не відмовляється нести додаткові витрати на дитину та сплатив частину витрат, враховуючи всі встановлені обставини справи, що мають істотне значення, суд визначає що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину, пов'язані із її хворобою в сумі 9702 гривні 56 копійок, виходячи з того, що встановлено в судовому засіданні, що відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 08.03.2014 року [PERSON] понесла витрати в сумі 3000 гривень за оренду житла (а.с.39). Відповідно до квитків на потяг, [PERSON] 07.03.2014 року відбула з м. Трускавець та прибула до м. Києва 08.03.2014 року (а.с.40), тому понесення додаткових витрат на суму 3000 гривень на оренду житла не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, враховуючи, що доказів про незабезпечення житлом в ТЗОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» в м. Трускавець при проведенні лікування дитини-інваліда [PERSON], [INFO] або відсутність житла, що є потребою у додатковому винайманні житла, позивачем не надано та в судовому засіданні не досліджувалось. Щодо заперечення відповідачем суми додаткових витрат, які понесені на купівлю коляски в сумі 7800 гривень, не підтверджено доказами та відповідачем не спростовано. Придбання коляски підтверджено видатковою накладною № РН-0000011 від 17.02.2014 року на суму 7800 гривень (а.с.37). Окрім того, відповідно до листа № 37/17-10489 від 28.11.2014 року Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ведення в управлінні обліку забезпечення дітей інвалідів та з вадами розвитку технычними та іншими засобами реабілітації не відноситься до компетенції Управління (а.с.155-156), а також згідно висновку оперуповноваженого ВДСБЕЗ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві капітана міліції Порхун Є.М. від 03.12.2014 року, зазначено, що перевіркою встановлено, що [PERSON] придбала спеціальну коляску «Maclaren major elite» вартістю 7800 гривень, яка на даний час знаходиться за місцем проживання [PERSON] та використовується за призначенням (а.с.168). Тож додаткові витрати на лікування дитини підтверджуються письмовими доказами, які приєднані та досліджені в судовому засіданні. Тому, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме, сума позову додаткових витрат 12907 гривень 56 копійок - 3000 гривень = 9702 гривні 56 копійок.

Outcome: partial