Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач 25.04.2017 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, та просить визнати за нею право власності на житловий будинок №149 по вул. Шевченка в с. Семенівка, Пустомитіського району Львівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.10.2016 року померла її мати [PERSON], до складу спадкової маси після смерті якої увійшло право власності на вказаний житловий будинок. Своїм майном на випадок смерті мати не розпорядилася, а тому спадкування її майна відбувається за законом почергово. Вона являється єдиним спадкоємцем першої черги майна матері, оскільки її батько [PERSON] помер 13.10.2000 року, задовго до смерті матері, а її рідний брат [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, про що 10.05.2017 року подав відповідну заяву. 21.04.2017 року вона звернулася до нотаріуса із заявою прийняття спадщини, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, які видані на імя померлої. З цих підстав просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на зазначений будинок. У судове засідання позивач не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що при прийнятті рішення покладається на суд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у їх відсутності та на підставі наявних у справі даних і доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.10.2016 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІСГ № 447032, виданим [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядилася, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після її смерті відбувається за законом почергово. У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як стверджується свідоцтвом про народження серії VI-УР№154785 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-СГ № 344837 від 02.06.1985 року, позивач [PERSON] народилася 20.08.1959 року, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON], та яка у звязку з реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка «Ардель». Чоловік спадкодавця та батько позивача, [PERSON], помер 13.10.2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 179773 від 16.10.200 року та копією свідоцтва про одруження від 04.10.1988 року. Як стверджується копією свідоцтва про народження серії V-УР№ 0671526 від 17.10.1963 року, брат позивача [PERSON], [INFO], відмовитися від прийняття спадщини після смерті матері про що 10.03.2017 року подав приватному нотаріусу Пустомитівського районного нотаріального округу [PERSON] відповідну заяву. Як вбачається з довідки № 261 від 13.03.2017 року, виданої [PERSON] сільською радою, [PERSON] до дня смерті 16.10.2016 року, проживала та була зареєстрована в [INFO], по вул. Шевченка. Вказаний житловий будинок згідно погосподарських книг на день смерті [PERSON] , рахувався за нею. Разом з [PERSON] на день її смерті була зареєстрована і проживала та проживає на даний час її дочка, [PERSON] З технічного паспорту на житловий будинок №149 в с. Семенівка, Пустомитівського району Львівської області, складеного 16.10.2015 року слідує, що за даною адресою знаходиться збудований у 1970 житловий будинок, загальною площею 75,7 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., допоміжною площею 38, 5 кв.м., який складається з А-1 житлового будинку, а-1 веренда, Б сарай, В вбиральня, № 1, 2, 5 хвіртки, № 3, № 4 огорожа, К колодязь. Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], проживала у [INFO] та являлася власником житлового будинку № 149 по вул. Шевченка з приналежними до нього господарськими будівлями, яка при житті не оформила за собою права власності на дане нерухоме майно, так яка померла 16.10.2016 року. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 10.03.2017 року [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свої матері [PERSON], однак постановою нотаріуса від 22.04.2017 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на імя померлої на житловий будинок. Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом майна померлої [PERSON], яка прийняла в порядку спадкування належний померлій житловий будинок з господарськими будівлями, тобто набула права власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за відсутності правовстановлюючих документів таке. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, з врахуванням наведеного вище, враховуючи те, що позивач, у визначений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та вважається такою, що прийняли спадщину, фактично набула право власності на спадкове майно, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved