Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач 30 березня 2016 року звернулася до суду з даним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 01 квітня 2014 року державним нотаріусом Пологівського нотаріального округу [PERSON] була посвідчена довіреність, якою [PERSON] уповноважила її, позивача, здавати в оренду, визначати на власний розсуд умови, ціну та строк договору оренди належної їй, [PERSON], на праві власності земельної ділянки площею 5,50 га, розташованої на території Пологівської міської ради, отримувати належну їй орендну плату у грошовій, натуральній чи відробіткових формах у будь-яких сумах чи будь-яких розмірах, передбачених договором оренди земельної ділянки. Перед посвідченням зазначеної довіреності [PERSON] звернулася до неї, [PERSON], з проханням дати їй в борг 4 тис. грн. у звязку з навчанням сина, натомість вона передасть їй, позивачу, в управління свій земельний пай, який знаходиться в оренді у ТОВ «Романкови і К», на 2014-2015 роки, і вона, [PERSON], повинна буде отримувати орендну плату грошима в натуральній формі на суму боргу. З пропозицією [PERSON] вона, позивач, погодилася. У тому ж 2014 році після посвідчення довіреності вона, позивач, отримала від [PERSON] дві розписки про отримання нею від неї, позивача, 4 тис. грн..за отримання її земельного паю в управління. Проте відповідачка орендну плату в 2014-2015 роках отримала особисто, тому їй, позивачу, отримувати було вже нічого. Коли вона звернулася в правління товариства, то їй там повідомили, що вона забрала орендну плату на перед, в тому числі за 2016 рік. Тоді вона звернулася до [PERSON] за розясненням, та сказала, що мала намір продати їй, позивачу, пай, але на це вона, позивач, їй відповіла, що землю сільськогосподарського призначення не можна продавати і тому у нотаріуса оформлена була саме довіреність, а не договір відчуження. Вона, позивач, залишилася без 4 тис. грн., які вона сплатила відповідачці, і без натуральної та грошової оплати за оренду паїв, натомість відповідачка отримала від неї, [PERSON], і 4 тис. грн.., і вибрала орендну плату за три роки. По суті відповідачка є шахрайкою, але притягувати її до кримінальної відповідальності у неї, позивача, бажання нема. Вона, позивач, зверталася до відділення поліції у м.Пологи, у неї дільничний інспектор відбирав відповідну заяву, проте їй було повідомлено, що з боку [PERSON] ніякого криміналу нема. Просила постановити судове рішення, яким стягнути з [PERSON] на свою користь 4 тис. грн. на відшкодування завданої їй, позивачу, майнової шкоди невиконанням договору від 01 квітня 2014 року, а також 551,20 грн. судового збору і 400 грн. на правову допомогу. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги з зазначених у позові підстав, просила задовольнити їх у повному обсязі. При цьому суду пояснила, що у 2015 році вона зверталася до СФГ «Романцови і «К», де їй бухгалтер повідомила, що [PERSON] за оренду належного їй земельного паю вибрала грошову оренду за 2014-2016 роки. У серпні 2014 року вона, позивач, вдома у [PERSON] забрала 19 мішків з зерном пшениці, вагу мішків і загальну вагу пшениці вона не може назвати. Приблизно у вересні 2014 року у ТОВ «Романцови і «К» вона, позивач, отримала 120 кг кукурудзи, 45 кг соняшникової олії, за це розписалася [PERSON], вона, [PERSON], не розписувалася, але зазначену продукцію забрала собі. За 2015 рік вона не грошей, не сільгосппродукції за оренду земельного паю не отримувала, у 2016 році теж. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги до неї [PERSON] визнала частково. При цьому суду пояснила, що вона дійсно брала в борг у [PERSON] у 2014 році 4 тис. грн. у звязку зі скрутним матеріальним становищем, яке склалося на той час в її родині. Проте, вона частково виконала взяті на себе довіреністю від 01 квітня 2014 року зобовязання, бо [PERSON] забрала натуроплату за оренду земельного паю, який належить їй, [PERSON]. Вона домовлялася з [PERSON] про те, що та буде забирати лише натуроплату, а не гроші за оренду землі, і тому вона, відповідач, вважала, що саме про це йдеться і в довіреності. За 2015 рік вона не згодна нічого відшкодовувати позивачці, бо пай коштує в грошовому вираженні 7689 грн., а позивач позичила їй всього 4 тис. грн., крім того, з неї, [PERSON], відрахували ще й податку 1268,69 грн.. Тому вона згодна виплати позивачці різницю між 4 тис. грн. і вартістю натуроплати за 2014 рік. Вважає, що підстав законних для стягнення з неї на користь позивача судового збору і витрат на правовому допомогу нема. Суд, вислухав у судовому засіданні сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, поряд з іншими, є договори та інші правовідносини. Згідно ч.5 ст.12 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Ш-ЗП №025024 є власницею земельної ділянки площею 5,50 га, яка розташована на території Пологівської міської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7). З копії договору оренди земельної ділянки на а.с.8 і акту приймання-передачі обєкту оренди встановлено, що належну їй земельну ділянку [PERSON] здає в оренду ТОВ «Романцови і К». З копій розписок на а.с.5-6, оригінали яких суд оглянув в ході судового розгляду справи, судом встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] отримала від [PERSON], а [PERSON] передала [PERSON] «1000. грн. за земельний пай серії Ш-ЗП №025024» і «3000 грн. за земельний пай серії Ш-ЗП №025024». При цьому суд відзначає, що зазначені розписки не містять дат їх складення, умов і строків повернення боргу. Згідно довіреності від 01 квітня 2014 року [PERSON] уповноважила згідно усного договору [PERSON] здавати в оренду, визначати на власний розсуд умови, ціну та строк договору оренди належної їй, [PERSON], на праві власності земельної ділянки площею 5,50 га, розташованої на території Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Ш-ЗП №025024, виданого Пологівською районною державною адміністрацією Ради народних депутатів Запорізької області 04 лютого 2002 року; отримувати належну їй, [PERSON], орендну плату у грошовій, натуральній чи відробітковій формах у будь-яких сумах чи будь-яких розмірах, передбачених договором оренди земельної ділянки; у разі потреби використовувати вищезазначену земельну ділянку за її цільовим призначенням, тобто для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Довіреність видана строком на два роки без права передоручення згідно усної домовленості між [PERSON] і [PERSON]. З тексту довіреності вбачається, що вона прочитана [PERSON], зміст довіреності їй зрозумілий, відповідає її волі і підписана довіреність нею особисто (а.с.4). З висновку про результати розгляду звернення [PERSON] від 22 березня 2016 року інспектора Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області, погодженого начальником відділу Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області, судом встановлено, що [PERSON] не виконала свої зобовязання за довіреністю від 01 квітня 2014 року, у звязку з чим [PERSON] зверталася до відділу поліції з заявою про притягнення останньої до кримінальної відповідальності у звязку з тим, що [PERSON] не повертає їй, [PERSON], 1 тис. грн. готівки і 1 тону зерна пшениці за їхньою усною домовленістю. Згідно висновку посадової особи відділу поліції, який жодною стороною у справі не оскаржений на даний час, між [PERSON] і [PERSON] була усна домовленість про те, що [PERSON] за 3 тис. грн. на рік віддає у користування [PERSON] належну їй, [PERSON], земельну ділянку площею 5,50 га. За це [PERSON] буде отримувати продукцію, яку [PERSON] отримує за рахунок оренди паю. В квітні 2014 року [PERSON] заплатила [PERSON] 3 тис. грн.. Після цього в кінці 2014 року [PERSON] привезла їй пшеницю, але не дві тони, які видавало ТОВ «Романцови і К» за договорами оренди земельних ділянок, а 1 тону. При цьому [PERSON] пообіцяла [PERSON] віддати їй 3 тони пшениці у 2015 році, на що остання погодилася. У 2015 році [PERSON] заплатила [PERSON] 1 тис. грн. і вони домовилися, що після того, як остання поверне 3 тони пшениці, то [PERSON] доплатить [PERSON] ще 2 тис. грн.. Проте, цю домовленість [PERSON] не виконала, пославшись на те, що її земельна ділянка з-за невиконання кредитних зобовязань перед банком арештована і тому вона не може повернути ні пшеницю, не гроші. За висновком посадової особи відділу поліції в діях [PERSON] не міститься складу кримінального правопорушення, [PERSON] запропоновано звернутися до суду з цивільним позовом (а.с.32). Згідно довідки ТОВ «Романцови і К» від 20 липня 2016 року за договором оренди земельної ділянки №040827600078 від 30 травня 2008 року, укладеного між ТОВ «Романцови і К» та [PERSON], [PERSON] за 2014 рік отримала 5710,40 грн. готівкою, сплативши 556,50 грн. податку, отримала 588 кг пшениці на суму 705,60 грн., 45 кг соняшникової олії на суму 267,50 грн. і 120 кг кукурудзи на суму 180 грн., а за 2015 рік 5969,60 грн. готівкою і 45 кг соняшникової олії на суму 450,71 грн. (а.с.42). [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона дійсно отримала гроші готівкою від ТОВ «Романцови і К» за оренду землі за 2014 і 2015 роки, за 2014 рік вона натуроплату не отримувала, а забрала її вартість грошима. Соняшникову олію в 2015 році вона отримала в натурі. Проаналізував добуті в судовому засіданні докази і дав їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі була усна домовленість про те, що [PERSON] протягом 2014-2015 років буде отримувати раз на рік від [PERSON] гроші в сумі 3 тис. грн., за що [PERSON] буде віддавати [PERSON] натуроплату, яку буде отримувати від ТОВ «Романцови і К» згідно договору оренди земельної ділянки. З метою скріплення цієї усної домовленості сторони у справі звернулися до держнотконтори, де [PERSON] від свого імені уповноважила [PERSON] розпоряджатися протягом 2014-2015 років належною їй земельною ділянкою за певних умов. Умови довіреності і умови усної домовленості суттєво розбігаються між собою. Умови усної домовленості відображені у висновку посадової особи відділу поліції, який сторонами у справі не оскаржувався. Згідно висновку посадової особи відділу поліції [PERSON] мала претензії до [PERSON] щодо неповернення їй 1 тони зерна пшениці і 1 тис. грн., в позові до суду [PERSON] має претензії до [PERSON] з приводу того, що [PERSON] не повернула їй ні 4 тис. грн.., які нібито зайняла у квітні 2014 року, ні виконала умови довіреності від 01 квітня 2014 року, оскільки вона, позивач, отримала від відповідача лише частину натуроплати за договором оренди земельної ділянки, в той час як суму орендної плати за 2014-2015 роки вона взагалі не отримала і не отримала натуроплату за 2015 рік. Суд приходить до висновку, що у звязку з неналежним виконанням зобовязань за усною домовленістю і за довіреністю від 01 квітня 2014 року відповідач повинна сплатити позивачу 1 тис. грн.., яку вона отримала від [PERSON] в рахунок оплати за усною домовленістю готівкою і які не повернула [PERSON], а також вартість 1 тони пшениці 1200 грн. (згідно довідки ТОВ «Романцови і К» на а.с.42), бо інших доказів вартості 1 тони пшениці сторони після розяснення їм в судовому засіданні положень ст.ст.10-11 ЦПК України суду не надали. Задовольняючи позовні вимоги позивача частково в зазначеному розмірі, суд виходить з того, що при винесенні висновку 22 березня 2016 року обставини, які були встановлені між сторонами, жодна з них не оспорювала. Як на належний доказ суд не може послатися при вирішенні даної справи на розписки між сторонами у справі, бо, по-перше, вони не мають дат їх складання, по-друге, розписки не містять даних про те, що складені вони саме на виконання умов довіреності від 01 квітня 2014 року між [PERSON] і [PERSON], по-третє, вони не містять даних про умови і строк повернення боргу. Суд за правилами ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати зі сплати судового збору 551,20 грн. згідно квитанції на а.с.1. У задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь 400 грн. витрат на правову допомогу суд відмовляє, оскільки згідно ч.1 ст.84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Outcome: partial