Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач 18.12.2014р. звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених грошових коштів в сумі 83724,48грн. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач [PERSON] є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії та перебуває на обліку як одержувач пенсії в управлінні Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі. В листопаді 2009р. управлінням ПФУ в Тисменицькому районі на підставі постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.10.2008р. відповідачу виплачено 83724,48грн. основної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак за наслідками касаційного перегляду Вищий адміністративний суд України 03.10.2012р. скасував постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду, а справу направив на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи Тисменицький районний суд залишив без розгляду позовну заяву [PERSON], оскільки останній фактично відмовився від своїх вимог. Управлінням ПФУ в Тисменицькому районі 09.04.2013р. подано до Тисменицького районного суду позовну заяву про стягнення надміру виплачених грошових коштів, однак 20.06.2013р. судом було винесено ухвалу про закриття провадження у справі, у зв»язку з тим, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства. У липні 2013р. Управління ПФУ звернулося із зазначеним позовом до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, та постановою даного суд від 20.09.2013р. в задоволенні позову відмовлено. А ухвалою Львівського адміністративного апеляційного суду від 11.11.2014р. зазначену постанову скасовано, а провадження у справі закрито. Таким чином, оскільки позов [PERSON] залишено без розгляду, то пенсіонер не має права на отримані згідно із рішенням суду кошти, тобто він незаконно володіє державними коштами в сумі 83724,48грн., які підлягають поверненню. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в сумі 83724,48грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що доводи наведені позивачем в позові є необґрунтованими, а вимоги незаконними та безпідставними, оскільки виплата пенсії в розмірі 83724,48грн. здійснена управлінням ПФУ в Тисменицькому районі на підставі судового рішення, яке набрало законної сили і було обов»язковим для виконання. Вважають, що кошти він, [PERSON], отримав правомірно, оскільки є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому відповідно до чинного законодавства України має право на одержання пенсії по інвалідності, розмір якої повинен визначатися, виходячи із положень Законів України, а не постанов Кабінету Міністрів України. Також зазначили, що позивач не надав суду доказів зловживання з боку пенсіонера чи подання ним недостовірних даних, як це випливає з положення ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Просили в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, визнаний інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. Дана обставина сторонами визнається та не оспорюється, а тому звільняється від доказування. Відповідач [PERSON] в серпні 2008року звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до управління ПФУ в Тисменицькому районі районі про визнання неправомірною відмову в перерахунку пенсії по інвалідності, зобов'язання провести перерахунок пенсії та стягнення з управління ПФУ в Тисменицькому районі на його користь недоплачену за 2005-2007 роки пенсію в розмірі 59726,94 грн. та недораховану державну і додаткову пенсію з січня по червень 2008 року в розмірі 15426,44 грн. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного по даній справі від 03.10.2008р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2009р., позов задоволено частково, визнано неправомірною відмову управління ПФУ в Тисменицькому районі в перерахунку [PERSON] пенсії по інвалідності у відповідності до ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, зобов'язано стягнути з управління ПФУ в Тисменицькому районі в користь [PERSON] недоплачену за 2005-2007 роки пенсію в сумі 69604,24грн. та зобов'язано управління ПФУ в Тисменицькому районі провести перерахунок призначеної [PERSON] державної і додаткової пенсії, у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком: 470грн. станом на 01.01.2008 року, 481грн. станом на 01.04.2008 року, 48грн. станом на 01.07.2008 року та виплатити недораховану державну та додаткову пенсії з січня по червень 2008 року в розмірі 14120,24грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. На виконання рішень судів управління ПФУ в Тисменицькому районі відповідно до довідки №24 від 05.04.2013р. виплатило відповідачу [PERSON] 83724,48 грн. державної та додаткової пенсії (а.с. 36). Однак, за наслідками касаційного оскарження управління ПФУ в Тисменицькому районі рішень судів першої та апеляційної інстанції ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.10.2012р. касаційну скаргу управління ПФУ в Тисменицькому районі задоволено частково, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.10.2008р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2009р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 19-22). Під час нового розгляду даної справи Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області на підставі клопотання [PERSON] про відкликання позову позовну заяву залишено без розгляду. Однак ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2014р. зазначена ухвала скасована і справа направлена на новий судовий розгляд. Ухвалою Тисменицького районного суду від 08.12.2014р. позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду, в зв»язку з повторною неявкою позивача в судове засідання. Дана обставина стала підставою для звернення управління ПФУ в Тисменицькому районі до суду з позовом про стягнення з [PERSON] надміру виплаченої пенсії в розмірі 83724,48 грн., оскільки рішення судів, на виконання яких проводилась така виплата відповідачу скасовані, а позов пенсіонера залишений без розгляду. Згідно із ч.1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Право на соціальний захист віднесене до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. З аналізу наведених вище норм вбачається, що повернення виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає. При цьому, слід зазначити, що виплата [PERSON] пенсії в розмірі 83724,48 грн. була здійснена управлінням ПФУ в Тисменицькому районі на підставі судового рішення, яке набрало законної сили і було обов'язковим до виконання на всій території України. А тому скасування в подальшому рішень судів першої та другої інстанцій з мотивів порушення ними норм процесуального права в частині нез'ясування факту додержання позивачем строків звернення до суду, на підставі яких [PERSON] було виплачено зазначені вище кошти, не може слугувати обставиною, яка свідчить про зловживання даного пенсіонера. Поряд з цим представник позивача в судовому засіданні не надала суду доказів, які би підтвердили факт зловживання з боку відповідача. Відтак, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] надміру виплаченої пенсії в розмірі 83724,48 грн. відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 1166, 1212-1215 ЦК України,

Outcome: dismissed