Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 4.04.2017 р. звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстровані, але не проживають його колишня дружина відповідач [PERSON] та повнолітній син [PERSON] Протягом 3-х років відповідачі не проживають в квартирі, не несуть витрати по її утриманню, їхнє місце проживання йому невідоме. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом у квартирі [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, додав, що відповідачі не проживають з квітня 2014 року, їх речей у спірній квартирі немає, шлюб з відповідачкою розірваний за заочним рішенням у 2017 році, також зазначив, що син позивача, відповідач [PERSON], [INFO], одружений та проживає зі своєю сім'єю. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, заперечень суду не надали, у зв'язку з чим у відповідності до ст.224 ЦПК України за згодою представника позивача, суд розглядає справу без присутності відповідачів, постановляючи заочне рішення. Відповідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 -ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4 , №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст..383 ЦК України та ст..150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру №16525-3 від 27 листопада 2000 р., виданого Львівською міською радою за рішенням №1064 від 27.11.2000 р. згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», та крім того на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 12.06.2014 року, виданого державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори після смерті матері позивача- [PERSON], померлої [INFO] Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьком є позивач [PERSON] Згідно до заочного рішення Залізничного районного суду м.Львова від 22 лютого 2017 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] розірвано. Згідно до актів від 22.02.2017 р., 6.03.2017 р., складених комісією ЛКП «Левандівка», вбачається, що відповідачі не проживають в квартирі власника, а саме у квартирі [ADDRESS]. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном. Реєстрація відповідачів, які не є членом сім'ї власника, у квартирі, що належить позивачу на праві власності перешкоджає у реалізації ним права власності у повному обсязі, тому позовні вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право на житло підлягають задоволенню.

Outcome: approved