Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], яка проживає у [ADDRESS] звернулась в суд з цим позовом до відповідача, вказуючи, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. За даною адресою зареєстрований на постійне місце проживання її колишній чоловік - [PERSON]. Шлюб між ними розірвано відповідно до рішення Котовського міськрайонного суду від 2010 року. Відповідач в 2010 року забрав власні речі з будинку і не мешкає в будинку більше 3-х років. Реєстрація постійного місця проживання відповідача у будинку перешкоджає їй в отриманні субсидії. При зверненні до начальника Котовського РВ ГУ ДМИ України в Одеській області з заявою про зняття відповідача з реєстрації їй було запропоновано звернутись до суду. Просила суд постановити рішення суду, яким визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засіданні повторно не з'явися. Заяви про розгляд справи у свою відсутність не надав. Заперечень до позову не представив. Сповіщався про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.5 ст.74 ЦПК України. Виклик до суду повернувся із зазначенням «За зазначеною адресою не проживає». Іншими даними про місце перебування чи роботи відповідачки у суд не володіє. Тому згідно абзацу 2 ч. 5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У зв'язку із повторною неявкою у судове засідання відповідача справу розглянуто у його відсутність в порядку заочного розгляду справи. Вислухавши свідка та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Як вбачається з матеріалів справи позивач є одноосібним власником будинку по [ADDRESS] згідно договору дарування від 22.08.1984 року. Відповідно до ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ/майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Він вправі вчиняти відносно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення. Згідно ст. 71 ЖК жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Згідно письмового повідомлення Котовського РВ ГДМС України в Одеській області від 13.03.2015 року №765 відповідач [PERSON], [INFO], є зареєстрований на постійне місце проживання в житловому будинку [ADDRESS]. Факт того, що відповідач на спірній жилплощі не проживає з 1997 року, підтверджується довідкою виданою головою квартального комітету по вул. Комсомольській та показами свідка [PERSON] Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою знаходження будинку позивача є формальною, без наміру фактичного проживання на цій житловій площі. Відповідно відповідач втратив право на користування цим житлом, оскільки не користується ним з 1997 року. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тому позов про втрату відповідачем права на користування житловим приміщенням будинку позивача підлягає задоволенню..

Outcome: approved