Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.11.2019 року звернулася до суду з позовом, в якому просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 24.06.2017 року Центральним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 495. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені з липня 2019 року, подальше спільне життя та збереження сім`ї вважає неможливим. В матеріалах справи мається відзив на позов, у якому відповідач просить суд вжити заходів щодо примирення, які не суперечать моральним засадам суспільства. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.11.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу був наданий строк для усунення недоліків заяви. Ухвалою від 13.01.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Також у заяві зазнчив про те, що на теперішній час місце проживання неповнолітньої дитини не визначено та наявний спір щодо цього, дитина періодично мешкає з обома батьками. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 24.06.2017 року Центральним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 495, під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище зі « [PERSON] » на « [PERSON] »\~(свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 24.06.2017 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01 вересня 2017 року). Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 СК України. Згідно ч.2\~ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, які мають суттєве значення. Згідно ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно - шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, а тому розриває їхній шлюб. Частиною 1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем за подання позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн., що відповідає встановленому абз.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону «України «Про судовий збір розміру» на час його сплати. Враховуючи, що в підготовчому засіданні відповідач визнав позов, що стало підставою для ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, інша частина судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved