Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

позивач 23.05.2018 р. звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 2016 року перебуває у шлюбі з відповідачем, під час якого [INFO] у них народився син - [PERSON]. З кінця 2017 року сімейне життя з чоловіком у неї погіршилося та вона з сином проживає окремо від відповідача, який матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Вона в даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та їй одній вкрай важко нести всі матеріальні витрати на утримання дитини. На підставі наведеного просить позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в, якій зазначила що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності в якій зазначив, що згідний сплачувати аліменти у розмірі, вказаному у позовній заяві. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 28.09.2016 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. За час подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 22.05.2018 року № 819, [PERSON] разом з сином [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає у [ADDRESS]. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може братии участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» - з 01 січня 2018 року встановлений прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи вищенаведені факти та встановлені судом обставини, які мають істотне значення, враховуючи матеріальне та соціальне становище сторін, заяву відповідача про визнання позову, розмір встановленого державою соціального та матеріального забезпечення дітей відповідного віку, з врахуванням того, що утримувати дітей зобов'язані двоє із батьків, як в період спільного життя, так і після розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду з 23.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. З відповідача в користь держави у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 гривень. Крім того, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved