Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач 31.10.2019 р. звернулась до суду з позовом в якому просила визнати відповідача [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та примусово зняти її з реєстрації місця проживання, мотивуючи тим, що вона є власником спірної квартири. Відповідач по справі є її донькою, за вкзаною адресою зареєстрована, але фактично з дня реєстрації та по даний час в зазначеній квартирі не проживала та не з`являлась до цього житла. Вона змушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, що є для неї надмірним тягарем. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.11.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 13.01.2020 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.01.2020 року задоволено клопотання позивача про виклик в судове засідання свідків у зв`язку з чим розгляд справи відкладено. Протокольною ухвалою із занесенням до журналу судового засідання 23.06.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Пізніше, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини не явки суд не повідомляла. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Допитана в судовому засіданні, яке відбулось 23.06.2020 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивачки, відповідачка давно не проживає у спірному житловому будинку, приблизно років 14-16. Їй відомо, що відповідачка проживає у м. Москва, вийшла там заміж, народила дітей. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачці проживати у житлі йому невідомі, речі відповідача у квартирі відсутні. Допитана в судовому засіданні, яке відбулось 23.06.2020 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивачки, відповідачка виїхала до м. Москва, де і проживає, п`ять років її не бачила. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачці проживати у житлі їй невідомі, речі відповідачки у квартирі відсутні. Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши 23.06.2020 року свідків, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом №13173 про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна м. Херсона 30.01.2003 року (арк. справи 8). Згідно довідки виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради №16-21/1041 від 16.04.2019 року, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (арк. справи 11). Відсутність речей відповідачки та її не проживання у спірному житловому приміщенні підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~ майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мала об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їй позивач не чинила, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для її відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідачки за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачкою, дають суду підстави зробити висновок, що відповідачка, не мешкаючи в спірній квартирі більше одного року, без поважних причин, втратила право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню такою в судовому порядку. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 10 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому відповідач додатковому визнанню таким, що підлягає зняттю з реєстраційного обліку не підлягає, тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 05 серпня 2020 року. На\~ підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial