Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач 22 січня 2018 року\~ звернулася до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно.\~ На підставі розпорядження голови Радомишльського районного суду Житомирської області №160 від 20.08.2018 року, цивільна справа №289/116/18 була передана на розгляд до Малинського районного суду Житомирської області, як до найбільш територіально наближеного. В позовній заяві [PERSON] зазначила, що 09.12.2013 року у віці 86 років в с.Лутівка Радомишльського району Житомирської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №221753, виданого 12.12.2013 року виконкомом Лутівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала позивачу земельні ділянки, загальною площею 3,26га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №734832, і взагалі все те, що буде належати на день смерті своїм внукам: [PERSON] та [PERSON]. Заповіт на день смерті заповідача не змінений і не скасований. 03.06.2014 року позивач звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. За результатами звернення [PERSON], нотаріус відкрив спадкову справу №86/2014. Рідний брат позивача [PERSON] подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] Дана заява перебуває в матеріалах спадкової справи №86/2014. Тому єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач. Також [PERSON] звернулася до відділу Держгеокадастру у Радомишльському районі Житомирської області з метою отримання витягу з Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок, які їй заповідала [PERSON] 31.03.2017 року позивач отримала витяг з ДЗК і їй стало відомо, що 07.10.2013 року Радомишльською державною нотаріальною конторою зареєстроване право власності на земельну ділянку, площею 3,1288га, з кадастровим номером 1825010100:03:000:0033 за [PERSON]. І на даний час дана земельна ділянка орендується ПП «Верлоцьке» з 04.07.2017 року. На підставі цього 23.11.2017 року приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, кадастровий номер 1825010100:03:000:0033 та рекомендовано звернутися до суду. [PERSON]\~у позовній\~заяві просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 3,13га з кадастровим номером 1825010100:03:000:0033, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Радомишльської міської ради, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №734832, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010422000131, виданого 18.04.2006 року Радомишльською райдержадміністрацією Житомирської області та Радомишльським райвідділом земельних ресурсів на підставі розпорядження №25 від 21.02.2005 року голови Радомишльської РДА Житомирської області, в якому зазначені межі земельної ділянки; визнати право власності на земельну ділянку, площею 0,13га з кадастровим номером 1825010100:09:000:0018, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Радомишльської міської ради, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №734832, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010422000131, виданого 18.04.2006 року Радомишльською райдержадміністрацією Житомирської області та Радомишльським райвідділом земельних ресурсів на підставі розпорядження №25 від 21.02.2005 року голови Радомишльської РДА Житомирської області, в якому зазначені межі земельної ділянки. В судове\~засідання зявилися\~представники позивача [PERSON] та [PERSON], які позовні вимоги [PERSON] підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася,\~24.10.2018\~року подала\~через канцелярію\~суду заяву\~про розгляд\~справи без\~її участі,\~у прийнятті\~рішення поклаається\~на розсуд\~суду.\~У відзиві\~ на\~позовну заяву\~зазначила,\~що 08.12.2008\~року її\~чоловік (на\~даний час\~вже померлий)\~[PERSON] отримав\~Свідоцтво про\~право на\~спадщину та\~успадкував земельну\~частку (пай)\~на підставі\~Сертифікату серії\~ЖТ №0045905,\~виданого Радомишльською\~РДА 20.12.1996\~року.\~На підставі\~даного Свідоцтва\~було замовлено\~Технічну документацію\~із землеустрою\~щодо виготовлення\~та присвоєння\~кадастрового номера.\~Після виготовлення\~технічної документації\~[PERSON] отримав\~Державний акт\~на землю\~серії ЯМ\~№085978\~на земельну\~ділянку,\~площею 3,1288га\~з кадастровим\~номером 1825010100:03:000:0033.\~У своєму\~відгуку [PERSON]\~просить суд\~скасувати запис\~про державну\~реєстрацію права\~власності на\~земельну ділянку\~кадастровий номер\~1825010100:03:000:0033\~за [PERSON];\~зобовязати ГУ\~Держгеокадастру у\~Житомирській області\~виправити допущену\~помилку шляхом\~присвоєння нового\~кадастрового номера\~земельній ділянці,\~яка належить\~[PERSON] та\~надати [PERSON]\~з ДЗК\~з новим\~кадастровим номером,\~Протоколом виправлення\~за рахунок\~Держземгеокадастру.\~Відповідач просить\~суд при\~ухваленні рішення\~врахувати вищевикладене. До даного відгуку [PERSON] долучила у якості доказів відомості про земельну ділянку, копію Свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 10420853 від 07.10.2013 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії серії ЯМ №085978, копію Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ПП «Верлоцьке» в особі [PERSON] в судове засідання також не зявився, 24.10.2018 року подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти позовних вимог [PERSON] не заперечив.\~ \~ Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області в особі [PERSON] в судове засідання не зявився, 23.10.2018 року подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. \~ Судом встановлено, що 09 грудня 2013 року в с. Лутівка Радомишльського району Житомирської області у віці 86 років померла бабуся позивача [PERSON], про що 12.12.2013 року зроблено відповідний актовий запис про смерть №24 та видано свідоцтво про смерть серії І-ТП №221753 (а.с.10). За життя [PERSON] заповідала усе належне їй майно своїм онукам [PERSON] та [PERSON], в тому числі і на земельні ділянки, загальною площею 3,26га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які згідно Державного акту на право власності на землю серії ЯБ №734832, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010422000131 від 18.04.2006 року, належали на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується заповітом від 2007 року, що міститься в матеріалах справи (а.с.11). Так, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №734832, [PERSON] на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 21 лютого 2005 року №25 стала власником земельної ділянки, площею 3,26га, яка розташована на території Радомишльської міської ради, цільове призначення землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (а.с.16). Таким чином, даній земельній ділянці були присвоєні два кадастрові номери 1825010100:03:000:0033 та 1825010100:09:000:0018. Згідно довідки сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» №72, виданої 2017 року, відповідно до списку під №403 за гр. [PERSON] рахується земельна ділянка, загальною площею 3,26га, в тому числі рілля, площею 3,13га за кадастровим номером 1825010100:03:000:0033 та кормові угіддя, площею 0,13га за кадастровим номером 1825010100:09:000:0018 (а.с.20). Згідно Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 19.07.2017 року, субєктом права власності на земельну ділянку кадастровий номер 1825010100:03:000:0033, площею 3,1288га, є [PERSON]. Дата реєстрації права 07.10.2013 року (а.с.22). На підставі звернення спадкоємців після смерті [PERSON] було відкрито спадкову справу №86/2014, номер у Спадковому реєстрі 56152788, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.21,40). Після смерті бабусі позивач звернулася до приватного нотаріуса Радомишльської районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку кадастровий номер 1825010100:03:000:0033. Відповідно до п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Листом приватного нотаріуса від 23.11.2017 року №01-16/756 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вище зазначену земельну ділянку у звязку із наявністю у витягу з ДЗК НВ-1803631452017 від 31.03.2017 року даних про субєкта власності на земельну ділянку кадастровий номер 1825010100:03:000:0033, в особі [PERSON] (а.с.23). Витягом з ДЗК НВ-1804868072018 від 12.02.2018 року, виданого кадастровим реєстратором [PERSON], підтверджується той факт, що земельна ділянка кадастровий номер 1825010100:03:000:0033, площею 3,1288га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Радомишльської міської ради, перебуває у приватній власності гр. [PERSON], а також з 04.07.2017 року передана в оренду ПП «Верлоцьке» терміном на 7 років (а.с.53-56). Також в матеріалах справи міститься копія технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку гр. [PERSON], власнику сертифіката на земельну частку (пай) із земель колективної власності реформованого ПКСП «Нива» на території Верлоцької сільської ради та Радомишльської міської ради, кадастрові номери земельних ділянок 1825010100:09:000:0018, 1825010100:03:000:0033 (а.с.59). Відповідно до довідки №300 від 20.07.2018 року, виданої Верлоцьким старостинським округом Радомишлььскої міської ради, земельна ділянка (пай) за №22/25, площею 3,17га із земель реформованого КСП «Нива» Верлоцької сільської ради (на даний час Верлоцького старостинського округу) Радомишльського району Житомирської області нікому не надавалася, не передавалася, рахується як не витребуваний пай (а.с.130). Дослідивши обставини справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, померла [PERSON] була власником земельної ділянки загальною площею 3,26 га, в тому числі рілля, кадастровий номер 1825010100:03:000:0033, площею 3,13 га. Право власності на дану земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] 18.04.2006 року. Проте, 07 жовтня 2013 року під ідентичним кадастровим номером було зареєстровано земельну ділянку, належну [PERSON], що підтверджується Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 19.07.2017 року. Площа вказаної земельної ділянки стаовить 3,1288га. Отже, площі земельних ділянок під одним і тим же кадастровим номером, та належних на праві власності [PERSON] [PERSON] [PERSON], є різними. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що 07 жовтня 2013 року при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, належної [PERSON], органами Держеокадастру, було помилково присвоєно земельній ділянці кадастровий номер, під яким вже була зареєстрована земельна ділянка, належна померлій [PERSON] Коли позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, останнім було відмовлено з тих підстав, що у графі власник земельної ділянки зазначено [PERSON], тобто, що вказана земельна ділянка належить іншому власнику, та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Проте, як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є власником іншої, відмінної за площею, земельної ділянки, аніж тієї, яку успадкувала позивач після смерті бабуся [PERSON] Дані обставини справи сторонами не заперечуються, підтверджуються матеріалами справи, тому на підставі статті 82 ЦПК України, визнаються судом достовірними. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Як зазначила представник відповідача у відзиві, необхідно скасувати запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 1825010100:03:000:0033 за [PERSON]; зобовязати ГУ Держгеокадастру у Житомирській області виправити допущену помилку шляхом присвоєння нового кадастрового номера земельній ділянці, яка належить [PERSON] та надати [PERSON] з ДЗК з новим кадастровим номером. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року передбачено, що внесення відомостей до ДЗК і надання таких відомостей здійснюється державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Приписом ч.1 ст.37 даного нормативно-правового акту встановлено, що у разі виявлення фізичною чи юридичною особою у витязі, довідці з ДЗК, викопіюванні з картографічних матеріалів ДЗК технічної помилки, допущеної органом, що здійснює ведення ДЗК, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей ДЗК інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, то орган, що здійснює ведення ДЗК, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб. Фактично, відповідач [PERSON] жодним чином не порушила та не оспорює право власності позивачки на земельну ділянку, яка входить до складу спадщини після смерті [PERSON] Тобто, перешкодою для позивача для оформлення спадщини на земельну ділянку загальною площею 3,26 га, в тому числі рілля, кадастровий номер 1825010100:03:000:0033, є помилкове присвоєння у жовтні 2013 року вже існуючого кадастрового номеру іншій земельній ділянці, яка належить відповідачу по справі. Отже, на даний момент право позивачки на спадкове майно, відповідачем не порушене та не оспорюється. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не наділений повноваженнями згідно чинного законодавства вийти за межі позовних вимог при розгляді справ позовного провадження. У даному випадку позивач розпорядилася своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, однак, невірно вибрала спосіб захисту свого права. Враховуючи той факт, що позивачем обраний невірний спосіб захисту порушеного права, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed