Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Багранюк В.С. пред`явив до суду позов до відповідача Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу - Дзюбановська О.І., у якому просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] , терміном один місяць з дня набрання законної сили рішення суду. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому 1/4 частку квартири [ADDRESS] . 19 серпня 2020 року [PERSON] від імені позивача [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Дзюбановської О.І. щодо зведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Листом №174/01-16 від 19 серпня 2020 року приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Дзюбановська О.І. повідомила, що позивачем було пропущено строк на прийняття спадщини, у зв`язку із чим необхідно звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. В обґрунтування своїх доводів щодо поважності причин пропуску на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, представник позивача вказує на те, що 12 квітня 2002 року було розірвано шлюб між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] . За життя батько позивача [PERSON] надавав згоду на тимчасові поїздки позивача в Іспанію, що підтверджується заявою [PERSON] від 21 лютого 2006 року. 02 квітня 2012 року [PERSON] надав згоду на постійне місце проживання сина [PERSON] в Іспанії, що підтверджується заявою [PERSON] від 02 квітня 2012 року. Таким чином, позивач з 2006 року по 2012 рік тимчасово проживав в Іспанії, а починаючи з 2012 року по даний час проживає в Іспанії на постійній основі, що підтверджується Посвідкою на проживання в Іспанії [NUMBER] , яка востаннє була видана 27 листопада 2019 року. Починаючи з 2006 року по даний час місце проживання позивача є Королівство Іспанія, [ADDRESS] . Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/14 та постанові від 25 березня 2020 у справі № 296/12396/18 висловив свою позицію, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Відтак, починаючи з 2006 року місце тимчасового, а з 2012 року - місце постійного проживання позивача є [ADDRESS] , яке територіально знаходиться на відстані близько 3200 км від місця знаходження спадкового майна (м. Тернопіль, Україна). При цьому, у зв`язку із постійним проживанням позивача у Королівстві Іспанія про смерть свого батька та відкриття спадщини він дізнався лише в лютому 2020 року, однак у зв`язку із світовою пандемією коронавірусної інфекції Covid-19 та значною віддаленістю від місця знаходження спадкового майна не мав можливості прибути до м. Тернопіль та подати заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька. За таких обставин, позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено ним з поважних причин та просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2020 року відкрите провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. 07 жовтня 2020 року від відповідача Тернопільської міської ради надійшов до суду відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача заперечує проти позовних вимог, покликаючись на те, що пропущений строк через перебування за кордоном не завжди є підставою для його поновлення. В постанові ВС від 06 червня 2018 року по справі №592/9058/17-ц суд визначив наступне: звертаючись до суду із даним позовом, позивач не надала належних та допустимих доказів того, що їй не було відомо про смерть її батька, а також доказів того, що її проживання за межами України в указаний період було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини і встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконала свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, представник відповідача вважає, що в матеріалах справи немає доказів перебування позивача за кордоном впродовж шестимісячного строку після смерті батька (копій паспорта Позивача з відмітками про перетин кордону, тощо), а тому, позивачем не доведено поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки наведені обставини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення цих дій. За вказаних обставин просить відмовити у задоволенні позову. 04 грудня 2020 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду, про що постановлено ухвал суду, занесену до протоколу судового засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Багранюк В.С. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. Від третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу - Дзюбановської О.І. надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення покладається на думку суду. Судом установлено: Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 17 грудня 1996 року Міським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , про що складено актовий запис №631 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 16 липня 2019 року повторно видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно відповіді приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Дзюбановської О.І. від 19 серпня 2020 року за вих. №174/01-16 адресованої [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] не був зареєстрований з [PERSON] на момент його смерті та вважається таким, що спадщину не прийняв у встановлений законом строк. Виходячи з вищенаведеного [PERSON] вважається таким, що спадщину не прийняв, для продовження строку для прийняття спадщини йому необхідно звернутися до суду. Також, у вказаній відповіді нотаріусом повідомлено, що спадкова справа після померлого квітні [PERSON] не заведена, жоден із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини чи її відмову не звертався. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07 квітня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської Ради народних депутатів, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Як убачається із матеріалів даної цивільної справи, шлюб між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] розірвано 12 квітня 2002 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 12 квітня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №249. Після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Згідно заяви [PERSON] від 21 лютого 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Ларисою Орестівною та зареєстрованою в реєстрі за №919, [PERSON] надав згоду на тимчасові поїздки в Іспанію його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у супроводі [PERSON] . Також, відповідно до заяви [PERSON] від 02 квітня 2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Чопик О.В. та зареєстрованої в реєстрі за №396, [PERSON] надав згоду на постійне місце проживання в Іспанії його неповнолітньому синові [PERSON] . Як убачається із перекладу довідки, виданої Генеральним Консульством України в Барселоні від 11 січня 2015 року, Генеральне Консульство України в Барселоні засвідчує, що громадянин України [PERSON] , який народився [INFO] в Україні подав документи у Консульське представництво для оформлення закордонного паспорта, у зв`язку із досягненням повноліття. Відповідно до перекладу строкового трудового договору наданого Європейським соціальним фондом Державної служби зайнятості Міністерства праці, міграцій та соціального забезпечення, [PERSON] прийнятий на роботу як офіціант у підприємство «VILOVI SERVICIOS HOSTELEROS SL», що знаходиться у муніципалітеті Торрев`єха, країна - Іспанія. Тривалість договору з 06 липня 2019 року по 05 січня 2020 року. Згідно дозволу на проживання серії У21 450417 від 27 листопада 2019 року, [PERSON] надано дозвіл на проживання за адресою: [ADDRESS] , провінція Аліканте Y0422538-L. Підстава: проживання на довготривалий термін з дозволом на роботу. Відповідно до викладених у позові обставин, у зв`язку із постійним проживанням позивача у Королівстві Іспанія про смерть свого батька та відкриття спадщини він дізнався лише в лютому 2020 року, однак у зв`язку із оголошеною світовою пандемією, спричиненою поширенням коронавірусної інфекції Covid-19 та значною віддаленістю від місця знаходження спадкового майна позивач не мав можливості прибути до м. Тернопіль та подати заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька. Як убачається із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №61365549 від 19 серпня 2020 року, інформація про наявність спадкової справи після померлого [PERSON] у спадковому реєстрі відсутня. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За положеннями пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом установлено, що спадкова справа після померлого у квітні 2019 року [PERSON] не заводилася та спадкове майно ніким не приймалося. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд критично сприймає доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов про те, що позивачем не надано доказів його перебування за кордоном впродовж шестимісячного строку після смерті батька та не доведено поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як такі, що спростовуються наявними у справі письмовими доказами. Так, долучені представником позивача документи, а саме: строковий трудовий договір та довідка, видана Генеральним Консульством України в Барселоні від 11 січня 2015 року підтверджують факт проживання позивача [PERSON] після смерті батька [PERSON] впродовж шестимісячного строку після смерті батька. За вказаних обставин, суд вважає причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини поважними, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення позивачці додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, враховуючи наданні у позові обґрунтування позивача, суд вважає, що причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини є поважними, приймаючи до уваги те, що спадкове майно після померлого [PERSON] ніким не приймалося, з метою захисту прав та інтересів позивача по справі, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та визначити [PERSON] додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] , терміном один місяць з дня набрання законної сили рішення суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved