Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач 12.04.2021 звернувся до суду із вказаною позовною заявою, за змістом якої просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі -ДТП) 12\~137,35 гривень, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 1\~500,00 гривень. За змістом позовної заяви, 06.09.2020 о 20 год. 24 хв. за адресою Запорізька область Бердянський район, с. Осипенко, вул. Вишнева, біля будинку 3, сталася ДТП. Так, [PERSON] , керуючи мотоблоком Forte H3D 14-1054, без номеру, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб ЗАЗ DAEWOO, д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В подальшому з`ясовано, що відповідач перебував у стані алкогольного сп`яніння. Так, постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.01.2020 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. Матеріальні збитки, завдані транспортному засобу, належному позивачу, в позасудовому порядку не відшкодовані. Крім того, як зазначає позивач, він не отримував й страхового відшкодування, оскільки мотоблок, яким керував відповідач, не є транспортним засобом, а позивач на час ДТП застрахував у встановленому законом порядку лише відповідальність перед третіми особами за завдану шкоду. Проте, внаслідок ДТП у автомобіля ЗАЗ DAEWOO, д/н [NUMBER] , пошкоджено обліцовку заднього бампера, панель заднього правого ліхтаря, заднє праве крило, задні праві двері, поріг правий. Відповідно до висновку спеціаліста-автотоварознавця вартість відновлювальних робіт згідно зі звітом №6 від 05.02.2021 становить 12\~137,35 гривень. На підставі наведеного, з підстав, передбачених ст. 1187 ЦК України, позивач просить задовольнити позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди. Ухвалою суду від 18.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження, визначено дату, час і місце проведення судового розгляду по суті, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Визначено відповідачу 15-денний строк із дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Ухвалою суду від 26.08.2021 прийнято позовну заяву із уточненим обгрунтуванням до розгляду, підстави та предмет позовних вимог залишені без змін. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності клопотань сторін. Позивач відповідно до заяви, вх.№ від 10.11.2021 просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини, викладені в позовній заяві, на задоволенні позову наполягає, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує в разі відсутності належним чином повідомленого відповідача. Під час розгляду цивільної справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, передбаченим ч.4 ст.174 ЦПК України, поважних причин його ненадання не повідомив, тому, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, судом під час проведення судового засідання 10.11.2021 постановлено вирішувати справу за наявними матеріалами. Копія позовної заяви із додатками отримана відповідачем 21.08.2021.. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку, шляхом смс-інформування та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що підтверджено відповідними доказами у справі, про причини своєї неявки суд не повідомив. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.. Судом встановлено, що відповідно до засвідченої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ЗАЗ DAEWOO, р/н [NUMBER] , зеленого кольору, 2003 р.в., серії [NUMBER] , вказаний транспортний засіб з 03.09.2016 зареєстрований на праві власності за [PERSON] (ТСЦ №2344). Відповідно до постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.11.2020, яка набрала законної сили 01.12.2020, у справі №310/6500/20, пр.3/310/3231/20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/93151218), 06.09.2020 року о 20 год. 24 хв. за адресою: Запорізька область Бердянський район с. Осипенко вул. Вишнева біля будинку 3, [PERSON] керував мотоблоком Forte H3D 14-1054 без номеру, скоїв ДТП з автомобілем ЗАЗ-DAEWOO, д/н [NUMBER] , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою Drager Alcotest ARBL0703 результат тесту склав (1,64 %), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП України. Крім того, 06.09.2020 року о 20 год. 24 хв. за адресою Запорізька область Бердянський район с. Осипенко вул. Вишнева біля будинку 3, [PERSON] керуючи мотоблоком Forte H3D 14-1054 без номеру, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб ЗАЗ DAEWOO, д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих не має, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП України. Так, відповідно до даної постанови суду (матеріали вказаної справи про адміністративне правопорушення також витребувані судом для розгляду справи) [PERSON] визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП і, враховуючи положення ст.36 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами. Відповідно до даних звіту №06 автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості збитку, завданого власнику КТЗ, за результами проведення автотоварознавчого дослідження ЗАЗ DAEWOO, д/н [NUMBER] , проведеного спеціалістом-автотоварознавцем Бакумом О.Д. (сертифікат Фонду Державного майна України №31/20), складеного 05.02.2021, вартість матерільного збитку, нанесеного власнику вказаного автомобіля після ДТП, яке мало місце 06.09.2020, на день ДТП, з урахуванням ПДВ, становить 12\~137,35 гривень. Копія звіту з додатками, а також свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 23.09.2002, додана до позовної заяви та досліджена судом під час її розгляду. Відповідно до наданих письмових доказів, за результами дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення №310/6500/20, встановлено, що мотоблок Forte H3D14-1054 належить [PERSON] , не має державного номерного знака. Внаслідок ДТП у мотоблока пошкодження відсутні (схема місця ДТП від 06.09.2020). За матеріалами даної справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як й власника мотоблока, не зареєстрована. Відповідальність позивача [PERSON] на час ДТП застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, згідно з п.1.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.У цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу. Мотоблок є універсальним мобільним енергетичний засіб на базі одновісного шасі, різновидом малогабаритного трактора. Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України, затвердженим Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування. Мотоблок є засобом, який приводиться в рух мускульною силою та двигуном для обробки землі, на ньому немає обладнання для перевезення людей і (або) вантажу, кермового колеса та місця для водія. Проте, за матеріалами справи про адміністративне правопорушення видно, що мотоблок, яким керував [PERSON] , є переобладнаним, для перевезення вантажу та людей, але в будь-якому разі у переліку транспортних засобів не передбачений. Судом встановлено, що вартість проведеного дослідження дорівнює 1\~500,00 гривень, підтверджена засвідченою копією квитанції до прибуткового касового ордера ФОП [PERSON] від 05.02.2021, яка наявна у справі. При розгляді справи суд виходить з таких норм чинного законодавства. Предметом позову є матеріально-правова вимога власника транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП, до винуватця ДТП, цивільно-правова відповідальність якого не застрахована, у розмірі, що відповідає вартості відновлювального ремонту належного [PERSON] транспортного засобу та компенсації за проведення оцінки вартості ремонту. Підставою для звернення до суду стала неможливість відшкодування завданої матеріальної шкоди та компенсації за проведення оцінки вартості ремонту в позасудовому порядку. Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства. Згідно з п.1,3 ч.2, 3, 6 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) шкоди та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. За нормою ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Розглядаючи вимоги про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, суд виходить з такого. За нормою ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до норм ст.1187, 1188 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», встановлено що, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст.1192 ЦК України. Так, згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як передбачено ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, враховуючи ч.6 ст.82 ЦПК України, фактичні обставини, встановлені постановою у справі про адміністративне правопорушення від 20.11.2020, суд вважає доведеною вину відповідача у спричиненні матеріальних збитків позивачу, як володільцю транспортного засобу, із яким відбулось зіткнення в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху. Наявності непереборної сили або умислу потерпілого у даній справі з боку відповідача не доведено. Тому, враховуючи що сума, заявлена позивачем до стягнення, - 12\~137,35 гривень, є підтвердженою звітом реальною вартістю робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (автівки), суд вважає доведеними позовні вимоги [PERSON] . Так само підлягає стягненню з відповідача й вартість автотоварознавчого дослідження, що складає 1\~500,00 гривень, що є реальними збитками, необхідними для визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Дослідивши надані позивачем на підтвердження позовних вимог письмові докази, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання, як розподілити між сторонами судові витрати. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 гривень підлягають стягненню на користь [PERSON] з відповідача, оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved