Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

Позивач 30 жовтня 2019 року звернувся в суд із позовом до [PERSON] про спонукання до укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська, посилаючись на те, що відповідно до містобудівних умов та обмеження для проектування об`єкта будівництва від 04 липня 2019 року за № 115-31.2.1-01 [PERSON] є замовником реконструкції квартири [ADDRESS] під нежитлове приміщення з облаштуванням окремого входу з дорученням частини приміщення загального користування (коридору) на [ADDRESS] , [ADDRESS] . Фінансовим управлінням здійснено розрахунок розміру пайового внеску, підготовлено проект договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста та разом з пропозицією № 412/16.5-15/18в направлено замовнику будівництва для підписання. Однак договір підписаний не був. Позивач вважає, що відповідач зобов`язана укласти даний договір. Просить постановити рішення, яким визнати укладеним договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Івано-Франківська в редакції фінансового управління. У строк встановлений судом ухвалою відповідач відзив на позов не подала, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в судове засідання призначене для розгляду справи 30 січня 2020 року не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судові засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись у зв`язку із закінченням строку зберігання. Причину неявки суду не повідомила. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, у письмовій заяві клопотав про розгляд справи без його участі. Просив суд про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Наказом Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради № 46 від 04 липня 2019 року затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва [PERSON] для реконструкції квартири [ADDRESS] під нежитлове приміщення з облаштуванням окремого входу з дорученням частини приміщення загального користування (коридору) на [ADDRESS] (а.с.8-9). У жовтні 2019 року Фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надіслало [PERSON] для розгляду та підписання 2 примірники проекту договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста (а.с.10-12). Згідно додатку до договору та довідки-розрахунку, розмір пайової участі складає 4\~667 грн. 10 коп. (а.с.14). Захист цивільних прав та інтересів, що встановлений договором або законом передбачений ст. 16 ЦК України. А саме, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає спосіб захисту цивільних прав та інтересів як визнання права. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Крім того, згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 627, 630 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт. За змістом ст. 1 Закону № 3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності» замовником є фізична або юридична особа, що має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала у встановленому законодавством порядку відповідну заяву. Відповідно до частин 2, 3 статті 40 Закону № 3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. За змістом статей 2, 10 Закону № 3038- VІ «Про регулювання містобудівної діяльності», статей 4, 9 Закону № 687-ХІV «Про архітектурну діяльність» під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови. Отже, реконструкція, здійснена відповідачем, охоплюється законодавчим визначення забудови, а виходячи із наведених положень законодавства, відповідач є замовником. Ухилення відповідача від укладення договору про пайову участь є порушенням зобов`язання, прямо передбаченого чинним законодавством. Невиконання такого зобов`язання не звільняє відповідачів від обов`язку укласти договір про пайову участь, у тому числі при проведені реконструкції нерухомого майна. Такою відмовою відповідачів порушує права та інтереси територіальної громади міста Івано-Франківська на отримання коштів пайової участі на розвиток створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Івано-Франківська. Згідно з ч. 9 ст. 40 Закону № 3038-VІ договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором. Відповідно до ч. 5 ст. 40 цього Закону величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Відповідачем не надано суду жодних документальних доказів про вжиття ним заходів з метою виконання обов`язку щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 22.03.2017 у справі № 3-1553гс16 (908/312/16) за змістом ст. 2, 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VІ, ст. 4, 9 Закону України «Про архітектурну діяльності» № 687-ХІУ під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови. Отже, реконструкція, здійснена відповідачем, охоплюється законодавчим визначення забудови, а виходячи із наведених положень законодавства, відповідач є замовником. Саме на замовника покладено обов`язок укладення договору про пайову участь та сплати відповідних коштів. Висновок судів про те, що реконструкція наявної будівлі без забудови нової земельної ділянки звільняє замовника від укладення договору про пайову участь, а також від перерахування коштів пайової участі, є помилковим. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір в розмірі 1 921 грн., оскільки позивачем документально підтверджено понесення таких витрат. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 11, 81, 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України, ст. 4 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»

Outcome: approved