Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач 11 вересня 2014 року звернувся до суду з позовом, в якому згідно уточнень вказав, що він є власником легкового автомобіля марки «BMW», модель 520, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС № 063982, виданого РЕВ-6 МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 31.08.2007 року. 15.11.2011 року позивач передав вказаний автомобіль в користування відповідачу, що було обумовлено попередніми усними домовленостями з приводу можливості в майбутньому укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу. Фактично автомобіль було передано відповідачу на обмежений термін, до моменту досягнення домовленостей про укладання договору купівлі-продажу. Автомобіль було передано безкоштовно, що повязувалося з добрими стосунками між ними, які були обумовлені наявністю спільних друзів. З метою надання можливості користування спірним транспортним засобом, та в подальшому, в разі укладання угоди про відчуження автомобіля, на ім`я відповідача 15.11.2011 року була видана довіреність, посвідчена державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] Після отримання в користування автомобіля відповідач почав ухилятись від перемовин з приводу укладання в майбутньому договору купівлі-продажу. До теперішнього часу автомобіль позивачу не повернуто та останній 22 квітня 2013 року своєю заявою скасував довіреність, попередньо видану на ім`я відповідача, про що в Єдиному реєстрі довіреностей було здійснено відповідний запис за реєстровим № 36883396. Позивач просив витребувати\~ від [PERSON]\~ на користь\~ [PERSON] автомобіль марки «BMW» модель 520, 1998 року випуску, реєстраційний номер\~ АЕ 2747ВТ, яким [PERSON] заволодів без відповідної правової підстави. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення в повному обсязі. Суду пояснили, що на момент укладання довіреності відповідач повністю розрахувався з позивачем за вказаний автомобіль та сплатив суму в розмірі 11\~800 доларів США, що у послугувало для оформлення довіреності на його ім`я на розпорядження транспортним засобом. Таким чином, відповідачем були виконані всі умови щодо придбання спірного автомобіля. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що автомобіль марки «BMW», модель 520, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС № 063982, виданого РЕВ-6 МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 31.08.2007 року (а.с.5). Отже, позивач [PERSON] є власником вищезазначеного автомобіля. Відповідно до ч. 1. ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України визначений зміст права власності - власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно статті 319 ЦК України власник, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 400 ЦК України визначено, що недобросовісний володілець зобовязаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обовязку заінтересована особа має право предявити позов про витребування цього майна. Однак, всупереч вищенаведеним нормам права, позивач [PERSON] позбавлений права за своєю волею володіти, користуватися та в повній мірі розпоряджатися належним йому транспортним засобом. Зазначений висновок суду ґрунтується на наступному. Як вбачається з довіреності від 15 листопада 2011 року [PERSON] уповноважив, нотаріально посвідченою довіреністю, з правом передоручення третім особам, до 15 листопада 2016 року, [PERSON] користуватися (експлуатувати), обміняти, заставити, здати в найм (оренду), продати за ціну та на умовах на свій розсуд належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АЕС № 063982, виданого РЕВ-6 МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 31.08.2007 року автомобіль марки «BMW», модель 520, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Дана довіреність зареєстрована у реєстрі за № 3-2181 (а.с.6). Згідно з витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей вищезазначена довіреність скасована (а.с.7,8), що відповідає вимогам ч. 1 ст. 249 ЦК України, яка говорить про те, що особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною На виконання вимоги ч. 2 ст. 249 ЦК України, яка зазначає, що особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими булу надана довіреність. Позивачем були направлені повідомлення про скасування даної довіреності. Таким чином, приймаючи до уваги, що надана позивачем відповідачу довіреність скасована, суд доходить до висновку, що в теперішній час автомобіль, який позивач просить витребувати від відповідача, перебуває у відповідача без будь-якої правової підстави. Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Отже, приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини справи, а саме - факт належності автомобіля марки «BMW», модель 520, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], позивачу [PERSON], факт перебування зазначеного автомобіля в незаконному володінні та користуванні відповідача [PERSON]та виходячи з вимог ч. 1 ст. 387 ЦК України, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та витребувати\~ від [PERSON]\~ на користь\~ [PERSON] автомобіль марки «BMW» модель 520, 1998 року випуску, реєстраційний номер\~ АЕ 2747ВТ. Щодо інших позовних вимог, а саме, вказаний автомобіль, яким [PERSON] заволодів без відповідної правової підстави, зазначені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки останній заволодів спірним транспортним засобом, на підставі належним чином посвідченої довіреності. Разом з тим, заперечення відповідача, щодо виконання всіх умов щодо придбання спірного автомобіля є неспроможними, оскільки позивач є актуальним власником спірного транспортного засобу. В судовому засіданні не доведений той факт, що [PERSON]ухилявся від нотаріального оформлення угоди. Крім того, відповідач не звертався до суду з відповідною позовною заявою, якщо його права порушені. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON], однак до його свідчень суд ставиться критично, оскільки з приводу предмета спору, свідок обґрунтованих пояснень не надав. Враховуюче вищевикладене та аналізуючи здобуті у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: approved