Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника позивача [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою до територіальної громади с. Василів в особі Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Посилається на те, що 03.04.1999 року в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 49,40 м.кв. та житловою площею 34,10 м.кв., що розташований по вул. Т.Бабича, 3 в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області. Заповіту на дане майно [PERSON] не залишив. Спадкоємцями за законом після його смерті є дружина [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Діти спадкодавця у встановленому законом порядку відмовилися від прийняття спадщини, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], позивач по справі, яка вчасно прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем. Вказує на те, що позивач [PERSON], маючи намір оформити свої спадкові права, звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул.Т.Бабича,3 в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 03.04.1999 року в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області. В судовому засіданні представник поивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обгрунтувавши їх вищенаведеним, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача територіальної громади с. Василів Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши думку представника позивача, заяву представника відповідача, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.04.1999 року помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть І-МИ № 264308 від 04.04.1999 року (а.с.8). У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст.1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання [INFO] відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповіт померлий [PERSON] не вчиняв. Дружина померлого [PERSON], позивач по справі, а також його діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] є спадкоємцями його майна за законом, що підтверджується довідкою Василівської сільської ради №437 (а.с.19). Діти спадкодавця на спадщину не претендують, звернулися до нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини, які містяться в матеріалах спадкової справи №285/2002. Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач [PERSON] проживала із спадкодавцем [PERSON] і вважається такою, що прийняла спадщину, що видно із довідки Василівської сільської ради №378 від 13.03.2017 року (а.с.9). Факт прийняття позивачем спадщини вбачається також і з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №33940836 від 25.05.2017 року (а.с. 25). З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул. Т.Бабича,3, в с.Василів Заставнівського району Чернівецької області позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що видно з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №55/02-31 від 26.05.2017 року (а.с.21). Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по вул. Т.Бабича,3, в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON], котрий помер 03.04.1999 року, що підтверджується довідкою Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області (а.с.19), копією погосподарської книги Василівської сільської ради №1 (а.с. 16-17). В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем виготовлено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с. 10-13). Згідно зведеного акту (а.с. 11) та довідки Заставнівського РБТІ № 91 від 16.03.2017 р. (а.с.22) житловий будинок та господарські споруди, розташовані по вул. Т.Бабича,3, в с.Василів Заставнівського району Чернівецької області, побудовані у 1985 році, їх вартість становить 87\~946 (вісімдесят сім тисяч девятсот сорок шість) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved