Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2016 року звернулась до суду з позовом до обєднаної територіальної громади м. Лиман в особі [PERSON] міської ради Донецької області про визнання за спадкоємцем права забудовника. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує наступними обставинами. 05.12.2013 року в м. Краматорську Донецької області помер чоловік позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, і позивач є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину в порядку ст. ст. 1268-1270 ЦК України. За життя [PERSON] рішенням Краснолиманської міської ради від 20.10.1993 року № 494 було надано право на будівництво гаража на земельній ділянці № 533 по вул. Кірова в м. Красний Лиман Донецької області; 27.10.1993 року районним архітектором Краснолиманського району було надано [PERSON] дозвіл на будівництво такого гаража; до кінця 1994 року чоловік позивача побудував гараж на вказаній земельній ділянці, однак після закінчення будівництва [PERSON] не завершив процедуру реєстрації права власності на вказаний гараж з невідомих позивачеві причин. На теперішній час рішенням [PERSON] міської ради згаданій земельній ділянці присвоєну нову адресу Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна,5д/533. Чоловік позивача за життя на підставі державного акта серії ЯЖ № 800884 від 07.08.2009 року був також власником земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража площею 0,0030 га, розташованої за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), вул. Привокзальна (колишня назва вул. Кірова), 5д/533. Крім того, 14.02.1992 року районним архітектором Краснолиманського району було надано [PERSON] дозвіл на будівництво садового будинку на земельній ділянці № 250 садового товариства «Зелений Сад», м. Красний Лиман; влітку 1993 року чоловік позивача побудував садовий будинок за вказаною адресою, однак після закінчення будівництва не завершив процедуру реєстрації права власності на вказаний будинок з невідомих позивачеві причин. [PERSON] за життя на підставі державного акта серії ЯЖ № 442904 від 26.12.2008 року був також власником земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,1000 га, розташованої за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), садове товариство «Зелений Сад»,250. Позивач зверталась до Краснолиманської державної нотаріальної контори у вересні 2014 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON], а саме гараж та садовий будинок, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючих документів. В грудні 2016 року [PERSON] звернулась до відділу містобудування та архітектури [PERSON] міської ради Донецької області із заявою про введення зазначених будівель гаража та садового будинку в експлуатацію. Проте відділом містобудування та архітектури було відмовлено позивачеві в реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації з тих підстав, що забудовником гаража та будинку був [PERSON], який помер, а отже, і припинилась його цивільна правоздатність. З огляду на це, [PERSON] вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права, вказує на включення до складу спадщини прав забудовника на нерухоме майно та просить визнати за нею таке право як за єдиною спадкоємицею після смерті її чоловіка [PERSON]. Позивач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні не прибула, натомість надала до суду заяву, в якій свої вимоги підтримала повністю та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності (а. с.54). Відповідача [PERSON] міську раду, яка представляє обєднану територіальну громаду, було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом (а.с.50), однак для участі в судовому засіданні представник міської ради не прибув, натомість відповідачем до суду надана заява про розгляд справи за відсутності такого представника (а.с. 51,52); заперечень проти позову відповідачем висунуто не було. З огляду на це, відповідно до ст. 169, ч.2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою. Дослідивши подані позивачем докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО № 352305, виданого 03.08.1972 року Краснолиманським райбюро ЗАГС Донецької області, [PERSON] є чоловіком [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище з «Останіна» на «Бакшеньова»(а. с. 12). 05.12.2013 року [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-НО № 745996, виданим 05.12.2013 року відділом ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області (а. с. 30). За життя [PERSON] було отримано дозвіл на виконання робіт щодо будівництва гаража для автомобіля на земельній ділянці № 533 по вул. Кірова в м. Красний Лиман Донецької області, наданий 27.10.1993 року районним архітектором Краснолиманського району(а. с. 10-11); до кінця 1994 року чоловік позивача побудував гараж на вказаній земельній ділянці, однак не завершив процедуру реєстрації права власності на вказаний гараж з невідомих причин. На теперішній час рішенням [PERSON] міської ради згаданій земельній ділянці присвоєну нову адресу Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), вул. Привокзальна (колишня назва вул. Кірова),5д/533 (рішення виконкому Краснолиманської міської ради від 24.09.2014 року № 267, а.с.13), на будівлю гаража виготовлено технічний паспорт (а.с.18-20). Чоловік позивача за життя на підставі державного акта серії ЯЖ № 800884, виданого Краснолиманською міською радою 07.08.2009 року, був власником земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража площею 0,0030 га, розташованої за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), вул. Привокзальна (колишня назва вул. Кірова), 5д/533 (а.с.44). Позивач 08.09.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на цю земельну ділянку, відомості про зміну права власності внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14-16). Також за життя [PERSON] було отримано дозвіл на виконання робіт щодо будівництва садового будинку на земельній ділянці № 250 садового товариства «Зелений Сад», м. Красний Лиман, наданий 14.02.1992 року районним архітектором Краснолиманського району (а. с. 26-27); влітку 1993 року чоловік позивача побудував садовий будинок за вказаною адресою, однак не завершив процедуру реєстрації права власності на нерухоме майно з невідомих причин; на теперішній час на будівлю садового будинку виготовлено технічний паспорт (а.с.33-37). [PERSON] на підставі державного акта серії ЯЖ № 442904 від 26.12.2008 року був власником земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,1000 га, розташованої за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), садове товариство «Зелений Сад»,250(а.с.45). Позивач 08.09.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка на цю земельну ділянку, відомості про зміну права власності внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.39-41). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно. Померлий заповіту за життя не склав; єдиною спадкоємицею після його смерті є дружина [PERSON]. Інших спадкоємців, які б реалізували право на спадщину після смерті [PERSON], немає, що не заперечується сторонами по справі, підтверджено повідомленням [PERSON] державної нотаріальної контори від 05.01.2017 року № 9/02-14 (а. с.53). [PERSON] зверталась до Краснолиманської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON], а саме гараж та садовий будинок, розташовані в м. Лиман Донецької області, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючих документів(а.с.22-23,42-43). Відмова у вчиненні нотаріальних дій позивачем в судовому чи адміністративному порядку оскаржена не була. В грудні 2016 року [PERSON] звернулась до відділу містобудування та архітектури [PERSON] міської ради Донецької області із заявою про введення зазначених обєктів нерухомого майна в експлуатацію. Проте відділом містобудування та архітектури було відмовлено позивачеві в реєстрації декларації про готовність обєктів до експлуатації з тих підстав, що забудовником нерухомого майна був [PERSON], який помер, а отже, і припинилась його цивільна правоздатність (листи відділу містобудування та архітектури від 14.12.2016 року № 09-50/151, від 14.12.2016 року № 09-50/152, а.с.25,29). Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Ст.1216 ЦК України наголошує, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.ст.269-270,1219 ЦК України право померлого [PERSON] на обєкти нерухомого майна як забудовника не є таким, що нерозривно пов`язане з особою померлого, а отже, входить до складу спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. З огляду на це, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом. На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має, зокрема, той з подружжя, який пережив померлого. Отже, позивач [PERSON] згідно зі ст. 1261 ЦК України віднесена до числа спадкоємців першої черги за законом, на час смерті спадкодавця мешкала разом з ним. Інших спадкоємців за законом, які б реалізували своє право на спадщину, немає, осіб, які б у порядку ст. 1241 ЦК України мали право на обов'язкову частку у спадщині, не встановлено. Судова практика виходить з того, що в разі якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у випадку смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини (п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). У звязку із несвоєчасним вирішенням питання про прийняття гаражу до експлуатація померлим [PERSON] позивач позбавлена можливості на сьогодні оформити свої спадкові права на це майно в органах нотаріату, а отже, її право оспорюється. Оскільки будівництво гаража та садового будинку здійснювалось померлим [PERSON] згідно з чинним на той час законодавством на підставі рішення виконкому місцевої ради, дозволу головного архітектора на виконання робіт з будівництва, то після смерті забудовника до завершення будівництва в порядку спадкування позивач [PERSON] набуває прав та обовязків спадкодавця як забудовника на нерухоме майно. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Outcome: approved