overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач 13 серпня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 02 вересня 2006 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №732. Від шлюбу вони мають доньку: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з липня 2014 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачкою як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 02 вересня 2006 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №732. (а.с.5). Встановлено також, що з липня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя. Судом було надано сторонам строк для примирення тривалістю два місяці. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач 13 серпня 2015 р. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість у сумі 9119,14 грн., мотивуючи порушенням відповідачкою зобовязань за кредитним договором б/н від 12.10.2006 р. Представник позивача в судове засідання не зявився, позов підтримав, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду заяву. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, справу просила розглядати за її відсутності, надала письмові заперечення проти позову, в яких просила у задоволенні позовних вимог відмовити, застосувавши строк позовної давності. У судовому засіданні досліджені докази: копія розрахунку заборгованості; копія заяви; копія умов та правил надання банківських послуг; письмові заперечення проти позову. Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 12 жовтня 2006 р. між сторонами був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3400 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки згідно договору встановлений у 3 роки. Станом на 30.06.2015 р. відповідачкою зобовязання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 9119,14 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 2510,63 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 5698,07 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 410,44 грн. Вказана сума на підставі ст.ст.526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки. Суд не приймає посилання відповідачки на сплив позовної давності, оскільки на підставі ст.264 ч.1 ЦК України позовна давність переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання. З розрахунку заборгованості (а.с. 4-5) вбачається, що відповідачкою періодично здійснювалися проплати за вищевказаним договором після закінчення строку дії картки, остання проплата була здійснена 22.08.2012 р., тобто сплив строку позовної давності був перерваний. Загальний строк позовної давності, що передбачений ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом у межах строку позовної давності. З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач 13 серпня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що вступив в шлюб з [PERSON], 01 вересня 2007 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №645. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Матеріальну допомогу на утримання сина позивач надає добровільно. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаємопорозуміння, в сім'ї виникали конфлікти, у зв'язку з тим, що були різні погляди на обов'язки подружжя, ведення домашнього господарства, витрат сімейного бюджету, виховання та утримання сина. З 24 лютого 2011 року сторони проживають окремо, припиненні шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. У позивача стосунки з іншою жінкою. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачкою, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливі. Майновий спір відсутній. Просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] з'явився, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги визнала та просила задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 01 вересня 2007 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №645/а.с.6/ Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.7), який проживає з відповідачкою. Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, з 24 лютого 2011 року внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивач 13 серпня 2018 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1977 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося через вживання відповідачем алкогольних напоїв. Спільний побут сторонами не ведеться, подружжя тривалий час проживає окремо. Відповідач ухиляється від подачі спільної заяви про розірвання шлюбу в органах РАЦС. В звязку з цим, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], який був зареєстрований Новозбурївською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, актовий запис № 95. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подавала. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 жовтня 1977 року, актовий запис №95. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, з 1996 року як одна сімя не проживають, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не повязані. Таким чином, характер відносин, які склалися, свідчать про повний розпад сімї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки він не бажає підтримувати шлюбні відносини з дружиною та знайти спільну мову в сімейних питаннях. В звязку з цим, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач 13 серпня 2018 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 3103.2012р. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, між ними зникли взаєморозуміння та взаємоповага, тому позивач просить суд розірвати шлюб. В підготовчому судовому засідання представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала, пояснила, що є матір'ю відповідача, а тому, їй відоме бажання доньки розірвати шлюб, також, може підтвердити факт розпаду сім'ї та припинення спільного проживання подружжя. Просила суд відновити дошлюбне прізвище відповідача. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивача, який надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31березня 2012 року, актовий запис № 73. Сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач 13 серпня 2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та досягнення дитиною повноліття. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог, позов визнає. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.11.2018 року сторони зареєстрували шлюб, який на даний час не розірвано, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.10) [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.7). Відповідач уже сплачує аліменти на утримання своєї старшої доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Ленінського районного суду від 28.12.2015 року. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання меншої доньки, яка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Згідно ст. 51 Конституції України,ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням позиції відповідача, який згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України,ст.180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач 13 січня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2008 року. Від сумісного подружнього життя спільних дітей не мають. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з листопада 2013 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2008 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 398 /а.с.6/ Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дівоче. Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачене ч.4 вказаної статті. Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з листопада 2013 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач 13 січня 2015 року звернулась до Малинського районного суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з'явилась, направила заяву про розгляд справи без її участі , позов підтримує повністю. Зазначила , що відповідач офіційно працевлаштований, працює наглядачем кладовища в Службі похоронних послуг « Скорбота » та в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без його участі , з позовом згоден повністю та просить вимоги позивача задовольнити. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Копією свідоцтв про народження дітей підтверджується, що їх батьком є відповідач. ( арк.с. 6,7). Діти проживають з позивачем. ( арк..8) Будь - яких обставин які б перешкоджали [PERSON] сплачувати аліменти на утримання дітей, в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач 13 січня 2015 року звернулася з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що вона є спадкоємцем за законом після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO]. Батько проживав та зареєстрований в с. Будеї, Кодимського району Одеської області. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернулася в силу того, що були втрачені документи, які б підтверджували родинні відносини зі спадкодавцем. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою. З цієї ж причини був пропущений і строк позовної давності. Просить задовольнити позов, поновити строк позовної давності і визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини шість місяців. В судове засідання позивач не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено, що [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Будеївською сільською радою Кодимського району Одеської області 17 червня 2003 року). Позивач є спадкоємцем за законом як дочка спадкодавця (рішення Кодимського районного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року (справа №503/2114/13-ц), згідно якого [PERSON] доводиться рідною дочкою [PERSON]). Відтак, ту обставину, що були втрачені документи, які б підтверджували родинні стосунки між заявницею та спадкодавцем, суд визнає поважною причиною пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. Стосовно вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, то суд прийшов до такого. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною п»ятою статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як убачається з досліджених судом матеріалів справи позивач на протязі певного часу вчиняла дії по пошуку документів, які підтверджували родинні стосунки між нею та спадкодавцем, що потягло за собою несвоєчасне звернення до суду за захистом порушеного права. Зазначені причини несвоєчасного звернення позивача до суду за захистом порушеного права, суд вважає поважними, а тому поновлює строк позовної давності. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved