Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі за довіреністю [PERSON], звернулась 26.11.2014 року в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], вказуючи, що перебувала в шлюбі з [PERSON] до 11 грудня 2001 року. Свідоцтва про розірвання шлюбу додається. Від шлюбу у них є дитина [PERSON], [INFO] Дитина постійно проживає з нею та її батьками. 20 листопада 2012 року вона придбала частину нерухомого майна - 1/2 частини трикімнатної квартири [ADDRESS] Право власності згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно належить їй [PERSON]. Вона зареєстрована за вказаною адресою з 02 серпня 1999 року. Відповідач [PERSON] з 03 серпня 2004 року. За період сумісного проживання відповідач в веденні господарства участі не приймав, постійно був відсутній, з дитиною в лікуванні допомагати відмовлявся, участь в вихованні не приймав. З кінця 2004 року відповідач за вказаною адресою реєстрації не з'являвся, дитину не навідував, аліменти не сплачує. Всі обов'язки, що випливають з договорів комунального обслуговування житлового приміщення, покладені тільки на неї. [PERSON] не є власником та співвласником [ADDRESS] Самовільно відповідач знятися з реєстрації за вказаною адресою відмовляється. На теперішній час перебування відповідача невідомо. Таким чином, скасування реєстрації можна домогтися тільки в судовому порядку. Просила суд постановити рішення, яким визнати[PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Котовський РВ ГДМС України в Одеській області зняти його з реєстрації за адресою цієї квартири. Представник позивача [PERSON] на позові наполягала. Відповідач [PERSON], [INFO], який зареєстрований з 03.08.2004 року за адресою: [ADDRESS] у судове засідання на виклик суду не з'явився вдруге. без пояснення цьому причин. Заяви про розгляд справи у свою відсутність не надав Заперечень до позову не представив. Сповіщався за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.5 ст.74 ЦПК України. Виклики до суду повернулись із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Іншими даними про місце перебування чи роботи відповідача у суд не володіє. Тому згідно абзацу 2 ч. 5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У зв'язку з відсутністю у судовому засіданні відповідача та за згоди представника позивача справу розглянуто у порядку заочного провадження. Вислухавши пояснення представника позивача, покази свідків та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи позивач є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ/майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Він вправі вчиняти відносно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/ користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Допитані судом в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду показали, що останні чотири проживають по сусідству в одному будинку з квартирою позивача. Відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] за цей час не проживав. Факт того, що відповідач на жилплощі позивача в квартирі [ADDRESS] не проживаєз 2004 року, підтверджується довідкою Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області від 24.11.2014 року №1324. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою знаходження квартири позивача є формальною, без наміру фактичного проживання на цій житловій площі. Відповідно відповідач втратив право на користування цим житлом, оскільки не користується ним з 2004 року. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тому позов у частині втрати відповідачем права на користування житловим приміщенням квартири позивача підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно положення статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивач не надала належних доказів тому, що вона зверталась до Котовського РВ ГУДМС України в Одеській області із відповідною заявою та на підставі документів визначених ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» для зняття відповідача із реєстрації за її квартирою, і їй у цьому було відмовлено. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому підстав для задоволення цієї вимоги позову суд не вбачає.

Outcome: partial