Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач 26.10.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на утримання дитини, а саме: [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від згаданого шлюбу у подружжя [INFO] народилась спільна дитина: [PERSON], яка знаходиться на утриманні позивачки, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу дитині, участі у її вихованні не приймає. На даний час позивач та відповідач проживають окремо, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, що змусило позивача звернутися до суду. У судовому засіданні 25.01.2017 року позивачем зменшено позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини до суми 1800,00 грн. Відповідач у судовому засіданні 25.01.2017 року погодився сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1800,00 грн., про що відобразив у своїх письмових запереченнях на позовну заяву (а.с. 17-20). Суд, вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 10.06.2009 року перебували у шлюбі, що зареєстрований відділом РАЦС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №777 (а.с. 7). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2016 року у справі №2/759/5807/16 даний шлюб розірвано (а.с. 21). Від згаданого шлюбу у подружжя [INFO] народилась спільна дитина: [PERSON], яка знаходиться на утриманні позивачки, відповідач в міру свого доходу частково надає матеріальну допомогу дитині. Статтями 180,181 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Отже, в даному випадку норми закону передбачають обов'язковість батьків утримувати своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Малолітня дитина сторін, проживає разом з своєю матір'ю, позивачкою по справі, перебуває на її утриманні, відповідач в міру свого доходу приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини, відтак, враховуючи положення ст. 182 СК України, зважаючи, що відповідач є особою працездатного віку, тому з нього повинні стягуватися аліменти в судовому порядку в у твердій грошовій сумі у розмірі 1800,00 грн. щомісячно, починаючи з 26.10.2016 року - з моменту подачі позову до суду і до повноліття дитини. В силу ст. 367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти за один місяць в розмірі 1800,00 грн. негайно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 551 грн. 20 коп., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів, бо позивачка при подачі позову до суду по закону була звільнена від сплати судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved