Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2018 року звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсною нотаріальну заяву [PERSON] про відмову від прийняття спадщини [PERSON] , яка ухвалою від 16.04.2018 року передана за підсудністю до Оболонського районного суду м.Києва . В обґрунтування позову позивач вказує, що він перебував з 11.09.1963 р. у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка [INFO] померла. Від шлюбу є двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] . Після смерті дружини, [PERSON] була відкрита спадщина, а 07.06.2016 державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Радіоновою Л.І. було заведено спадкову справу. Відповідно до ст.ст.1223, 1261, 1267 ЦК України, вказує, що він як чоловік [PERSON] , і [PERSON] (син) та [PERSON] (дочка) є спадкоємцями першої черги і всі подали до нотаріуса відповідні заяви про прийняття спадщини. Частина нерухомого майна, яка належала [PERSON] , була за заповітом передана та оформлена на [PERSON] , а саме : -Квартира [ADDRESS] ; -1\\4 частка квартири [ADDRESS] . Після оформлення майна за заповітом було розпочато процес переоформлення майна дружини, яке було зареєстровано за нею на праві власності, зокрема, на такі об`єкти нерухомої власності : -квартири [ADDRESS] ; -садовий будинок за адресою : [ADDRESS] ; -земельна ділянка площею 0,0660 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; Стосовно спадкування зазначеного вище майна за законом між ними було досягнуто домовленості щодо справедливого розподілу Об`єктів [PERSON] із врахуванням 1 ) вже успадкованої [PERSON] нерухомості за заповітом, 2) того за чиї кошти придбавалося це майно та хто його фактично утримував, 3) фактичного користування майном. Відповідно до досягнутих домовленостей, майно, яке залишилось після смерті [PERSON] (квартири №№ 117, 118, 119 , 120 за адресою [ADDRESS] та садовий будинок з земельною ділянкою в с. Гнідин, Бориспільського району) підлягало оформленню у власність сина - [PERSON] . З початку у дочки не було жодних заперечень щодо оформлення спадщини таким чином і вона погодилася, що таке майно переходить у власність [PERSON] . При спробі оформити спадщину у відповідності до домовленостей розглядався варіант дарування його частки в спадковому майні сину - [PERSON] . Однак, нотаріус повідомив про неможливість ним брати участь у спадкуванні з огляду на те, що при реєстрації шлюбу зі [PERSON] він взяв прізвище дружини, однак не здійснив відповідних змін у своїх паспортних даних і все життя прожив із паспортом на прізвище « [PERSON] ». Для того, щоб пришвидшити та спростити процес оформлення спадщини, нотаріус порадила написати заяву про відмову від своєї частки у спадщині, щоб не змінювати паспорт. Більше того, на момент вчинення відповідної юридичної дії, виходив з того, що нерухомість буде оформлена у відповідності до їхніх домовленостей на сина. Нотаріус повідомила про наслідки вчинення відповідної дії, які полягали у тому, що він відмовляється від своєї спадкової частки у Об`єктах [PERSON] і це майно буде успадковуватися між його дітьми у відповідності до їх домовленості. Як розумів інших варіантів щодо оформлення спадщини не було і тому вимушений був написати заяву, запропоновану нотаріусом. Після подачі заяви про відмову від своєї частки у спадковому майні дружини, дочка несподівано заявила, що не збирається сприяти оформленню нерухомості у власність [PERSON] та буде претендувати на Ѕ всього спадкового майно, оскільки вже відмовився від свої частки і фактичних спадкоємців залишилося тільки двоє (вона та [PERSON] ). Після цього, [PERSON] відмовилася від участі в спільному вирішенні питання розподілу спадщини та не з`являлась на погоджені зустрічі. Також зазначає, що направляв дочці та сину свої пропозиції щодо справедливого розподілу спадкового майна. Син не заперечував щодо прийняття його пропозицій, а дочка своєї відповіді не надала та перестала деякий час з ним спілкуватися. Така різка зміна позиції та відхід від сімейних домовленостей зі сторони дочки призвели до гіпертонічної кризи, серцевого нападу, розбалансування регуляторної системи серцевого ритму, а згодом до запаленням судин правої кінцівки. На певний час це унеможливило його вільне пересування і лише в кінці листопада 2017 року стан трохи покращився, що надало можливість поспілкуватися з дочкою. Під час зустрічі дочка повідомила, що вона вже звернулася до суду із численними позовами щодо поділу спадкового майна і що по деяких справах вже проведені судові засідання. Оскільки на даному етапі не вдається досягти домовленостей в позасудовому порядку, а розгляд судових справ за позовами, поданими [PERSON] вже призначено, то для захисту своїх порушених прав вимушений також звернутися до суду. Із поданих [PERSON] позовів вбачається, що вона претендує не тільки на Ѕ частку Об`єктів [PERSON] , але й на Ѕ усього майна, власником якого є він. Однак, відмовляючись від своєї частки у спадщині, не був попереджений нотаріусом про те, що його заява може стосуватися також нерухомого майна, яке знаходиться у його власності. Навіть не міг подумати, що мова йде про якесь інше майно, окрім того, дані про яке були надані нотаріусу станом на дату відмови. Разом з тим, на прохання надати копію своєї заяви було отримано в офісі нотаріуса відмову. Зазначає, що фактично при написанні заяви був двічі обманутий і введений в оману: 1) своєю дочкою (оскільки відмовлявся за умови подальшого безперешкодного оформлення нею нерухомості на сина) та 2) нотаріусом (щодо дійсних наслідків вчинених ним дій). В подальшому також довідався, що відмова була далеко не єдиним варіантом вирішення проблеми з різними прізвищами у паспорті та в свідоцтві про одруження. Так, згодом звернувся до суду щодо встановлення факту і судовим рішенням було визнано, що Струлєв О.П. та [PERSON] є однією й тією ж особою. При написанні заяви нотаріусу мав на увазі виключно те, що відмовляється від своєї частки у майні, яке було зареєстровано за [PERSON] , а саме: - квартири [ADDRESS] ; - садовий будинок за адресою: [ADDRESS] ; - земельна ділянка площею 0,0660 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; - садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] . Що стосується іншого майна, яке зареєстровано за ним на праві власності, то своєї відмови від прийняття спадщині в цій частині не давав. До того ж і потреби у цьому ніякої не було, оскільки стосовно об`єктів, які були зареєстровані на його прізвище, не могло виникнути проблем щодо розпорядження ними. Зазначає, що вимушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки подав заяву про відмову від частки у спадщині з метою пришвидшення її оформлення та з розумінням того, що це є єдиний можливий спосіб і що ця відмова стосується виключно об`єктів [PERSON] . Однак, потім замість того щоб виконати досягнуті домовленості дочка звернулася до суду із позовами, в яких просить оформити за нею Ѕ власності на все майно (і те, яке було оформлене на дружину, і те, що оформлене на нього). З огляду на вищезазначене, вважає, що його заява, якою відмовився від прийняття спадщини має бути визнана судом недійсною. Посилаючись на ст.ст. 202 ч.1, ч.3 ст.203 , ч.1 ст.229 ЦК України, п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначає, що ним було помилково подано заяву без розуміння її дійсних наслідків, прав та обов`язків сторін, які виникнуть після її подачі нотаріусу. Вказує, що Верховний Суд України в постанові від 27.04.2016 р. у справі № 6-372цс16 зазначає що «сам по собі факт прочитання сторонами тексту оспорюваного договору ... та роз`яснення нотаріусом суті договору не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про визнання цього договору недійсним. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи ..., суд повинен установити: вік позивача, його стан здоров`я та потребу у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі... ». Тобто, факт підписання заяви про відмову від прийняття спадщини не може слугувати виключним та належним доказом відсутності дефекту волі з його сторони та обізнаності щодо її дійсного змісту. Повідомляє суд про готовність до примирення та справедливого розподілу нерухомого майна. Просить суд визнати недійсною нотаріальну заяву [PERSON] про відмову від прийняття спадщини [PERSON] . Ухвалою від 30.05.2018 відкрито провадження по справі, розгляд призначено за правилами загального позовного провадження. 20.06.2018 року відповідач [PERSON] подала відзив на позов. Відповідно до якого заперечувала проти задоволення позову з посиланням на те, що з 11.08.1963 до моменту смерті [INFO] батьки перебували в шлюбі, при реєстрації шлюбу батько взяв прізвище матері [PERSON] , проте паспорт з прізвищем [PERSON] не отримав і протягом життя користувався колишнім дошлюбним прізвищем [PERSON] . У зв`язку з цим при оформленні спадщини після смерті матері, у нього виникли проблеми. Чоловіком покійної [PERSON] значився [PERSON] , [PERSON] жодного відношення до неї не мав. Зазначає, що нотаріусом були дотримані всі вимоги передбачені порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивачу під час написання заяви про відмову від спадщини було чітко та зрозуміло роз`яснено нотаріусом положення ст.ст.1218, 1231, 1232, 1233, 1241, 1267, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України. При поданні заяви про відмову від спадщини нотаріусом роз`яснювались позивачу наслідки подання такої заяви, те, що відмова від права на прийняття спадщини стосується всього майна, що належить спадкодавцю. Також вказує, що [PERSON] є юридично обізнаною людиною, має вищу освіту, є кандидатом наук, займав високі керівні посади на підприємствах. До теперішнього часу являється засновником, інвестором, директором багатьох фірм, в штаті яких є та працюють кваліфіковані юристи. Позов вважає безпідставним та просить відмовити в його задоволенні. 10.08.2018 відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову в якій підтверджує, що [PERSON] подав заяву про відмову від частки у спадщині з метою пришвидшення її оформлення та з розрахунку того, що це є єдиний можливий спосіб, що стосується виключно, об`єктів, зареєстрованих за [PERSON] . Ухвалою суду до участі в розгляді справи в якості третьої особи залучено ГТУЮ в м.Києві в особі шостої Київської державної нотаріальної контори, представник якого подав письмові пояснення та просив суд проводити розгляд справи без їх участі. Шоста Київська державна нотаріальна контора направила спадкову справу щодо майна [PERSON] та просили суд проводити розгляд справи без їх участі. Третя особа державний нотаріус шостої Київської державної нотаріальної контори в судові засідання не з`являлася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі третіх осіб. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявляла клопотання про закриття провадження по даній справі з посиланням на те, що сторони між собою уклали угоду по розподілу спадкового майна та спільної сумісної власності, яка затверджена ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19.04.2019 по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, відповідно до якої сторони розподілили майно, та зобов`язалися відмовитися від своїх позовів, що знаходяться в судах. Представник позивача та відповідача [PERSON] заперечували проти даного клопотання посилаючись на наявність спору та на те, що відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною та наполягали на розгляді справи. Судом з метою надання доступу до правосуддя та дотримання ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відмовлено у задоволенні клопотання. Вислухавши пояснення представників сторін та відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина. До кола спадкоємців першої черги щодо майна померлої належать її чоловік позивач по справі та діти відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття Як убачається з копії спадкової справи стосовно майна померлої [INFO] [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті дружини, в якій зазначив також спадкоємців дітей. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] [INFO] та після одруження подружжю присвоєні прізвища [PERSON] та відповідно [PERSON] . 07.06.2016 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері за заповітом. Також в своїй заяві указала про обов`язкову частку у спадщині чоловіка померлої [PERSON] 09.06.2016 до нотконтори також була подана заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті матері. Як убачається з копії спадкової справи 09.06.2016 [PERSON] подав заяву про відмову від належної йому частки спадкового майна, яке залишилося після смерті дружини [PERSON] . У вказаній заяві зазначено, що зміст ст.60-65, 70 СК України та ст.71 Закону «Про нотаріат», йому нотаріусом роз`яснено. На отримання свідоцтва про право власності не претендує. У вказаній заяві відображено, що йому роз`яснено, що його заява про відмову від належної йому частки спадкового майна може бути ним відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Зміст ст.ст.225, 229-231, 233, 1273, 1274, 1275 ЦК України нотаріусом йому роз`яснено, про що свідчить у заяві підпис [PERSON] . Окрім того, 09.06.2016 [PERSON] відкликав заяву про прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] подану ним 07.06.2016 року. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст.76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як убачається з умов мирової угоди від 18.04.2018 року, яка затверджена ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19.04.2019 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визнаючи той факт, що усі сторони є спадкоємцями першої черги за законом, а саме [PERSON] є чоловік, який пережив спадкодавця, а [PERSON] та [PERSON] є дітьми спадкодавця, враховуючи те, що сторони є між собою родичами першого ступеню споріднення, а саме, батьком, сином та дочкою (відповідно рідним братом та сестрою, зважаючи на те, що після смерті спадкодавця інших спадкоємців окрім сторін немає (як за законом, так і за заповітом), беручи до уваги ту обставину, що [PERSON] , окрім права на спадкування має також право на спільну сумісну власність у спадковому майні, яке було набуте під час їх шлюбу із спадкодавцем , враховуючи те, що сторони досягли згоди про реалізацію права на спадкування кожного з них шляхом добровільного розподілу цілісних об`єктів нерухомості, частки в яких є об`єктами спадщини після смерті спадкодавця на взаємних поступках вирішили питання про розподіл спадкового майна по об`єктах нерухомості. Як встановлено в судовому засіданні зі слів представників сторін та [PERSON] умовами мирової угоди сторони розподілили спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором. Системний та логічний аналіз вказаних положень процесуального закону дає змогу дійти висновку про те, що визначаючи спосіб захисту прав, суд має забезпечити ефективність такого захисту, тобто відновлення порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача. Позивач просить суд визнати недійсною нотаріальну заяву [PERSON] про відмову від прийняття спадщини [PERSON] . Однак сторони вирішили питання про розподіл спадщини та судом затверджена мирова угода ухвалою від 19.04.2019 року. Тобто, судом не встановлено порушення прав позивача, які б підлягали захисту в судовому порядку, а тому суд доходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed