Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач, 24 липня 2015 року звернулась до суду із зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь 40 000 грн. за строковим договором банківського вкладу та 3\~369 грн. 86 коп. в рахунок 25% річних за фактичну кількість днів користування вкладом понад строк дії договору. Також, просить стягнути на її користь з відповідача суму витрат від знецінення грошей в сумі 404 грн. 38 коп., як 3% річних від простроченої суми, та індекс інфляції 11\~842 грн. 89 коп. Крім того, просить стягнути 20\~000 моральної шкоди. Всього позивач просить стягнути з відповідача 75\~617 грн. 14 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 23 грудня 2014 року між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення №9 Криворізької філії АТ «Банк «Фінанси та Кредит», було укладено договір-заява №305835/46147/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 місяці в національній валюті, відповідно до умов якого, нею було розміщено в установі банку 40 000 грн., строк дії договору з 23 грудня 2014 року по 23 березня 2015 року. 10.02.2015 року позивачем було подано заяву на дострокове повернення суми вкладу, однак відповідач суму вкладу не повернув та пояснень ніяких не надав. 24.02.2015 року позивач звернулась з вимогою про надання письмових пояснень, у звязку з недотриманням відповідачем умов Договору, однак відповіді не отримала. Після спливу строку дії Договору, позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути суму вкладу, однак їй відмовлено в поверненні одразу всієї суми вкладу. Вона вважає, що не повернення банком їй коштів по вкладу є порушенням умов договору, а також норм ЦК України, що порушує її законні права та інтереси. Крім того, вона вважає, що у звязку з простроченням виконання відповідачем грошового зобовязання за вказаним вище договором, з відповідача на її користь підлягають стягненню сума вкладу з урахуванням процентів в розмірі 25% річних за фактичну кількість днів користування вкладом понад строк дії договору в сумі 3 369 грн. 86 коп. Також, підлягає стягненню з відповідача сума вкладу з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 404 грн. 38 коп., а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 11 842 грн. 89 коп., що відповідає вимогам ст. 625 ЦК України. В додаток, вважає, що від дій відповідача, вона, як споживач, отримала душевні страждання і переживання, у звязку з чим, була вимушена звернутися за медичною допомогою в умовах стаціонарного лікування, а отже їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 20\~000 грн. і яку просить також стягнути з відповідача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, при цьому пояснила, що в наслідок неправомірних дії відповідача, вона отримала постійні переживання та страждання, у звязку з чим завдано шкоду її здоровю. А саме, на час обставин зазначених в позові, вона перебувала в стані вагітності, у звязку з постійними хвилюваннями у неї зявилась загроза передчасного переривання вагітності. За таких обставин, вона потрапила на стаціонарне лікування, а її первісний аналогічний позов був залишений без розгляду, у звязку з неможливою явкою до суду із зазначених причин. В подальшому стан її здоровя погіршився, що призвело до переривання вагітності та втрати майбутньої дитини, що спричинила душевні страждання та переживання. Крім того, перебування на стаціонарному лікування потребувало значних витрат, які в результаті склали приблизно 10\~000 грн., однак доказів на підтвердження майнових витрат позивачка не зберегла. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила суд відмовити в задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що постановами НБУ №160, яка діяла до вересня 2015 року та №581 від 03 вересня 2015 року встановлені обмеження на видачу коштів за вкладами, а саме встановлено, що банк може видавати кошти в межах наявних у нього вільних коштів, а отже банк діяв відповідно до умов договору. Що стосується стягнення процентів за користування вкладом то, при достроковому розірванні договору банк здійснює перерахунок нарахованих процентів за фактичний термін розміщення вкладу за ставкою із розрахунку 1% річних, а отже в цій частині позов задоволенню не підлягає. Також, що стосується стягнення 3% річних від простроченої суми, представник відповідача вважає, що ці вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки договором встановлений інший відсоток за невиконання умов договору. В свою чергу, умовами договору строкового вкладу не передбачено відшкодування банком моральної шкоди за не повернення коштів за вкладом. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про задоволення позову частково за наступних підстав. Встановлено, що 23 грудня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі начальника відділення №9 Криворізької філії АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заява №305835/46147/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 місяці в національній валюті (а.с. 6). Згідно п. 1 Договору-заяви №305835/46147/3-14 від 23 грудня 2014 року, вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в національній валюті на Вкладний рахунок №2630.7.042391.004 у сумі 40 000 грн., на строк з 23 грудня 2014 року по 23 березня 2015 року у порядку та на умова, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.fcbank.com.ua. 23 грудня 2014 року [PERSON] на Вкладний рахунок банку №26307042391004 було внесено 40 000 грн. (а.с.7). А відповідно до п. 6 Договору-заяви №305835/46147/3-14 від 23 грудня 2014 року, після закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви. Вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положенням п. 5.2 Основних умов. Згідно п. 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу, отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, зобовязаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. Вказану письмову вимогу Вкладник зобовязаний надати Банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається Банком, а другий - повертається Вкладнику з відміткою Банку про отримання письмової вимоги. У зазначеній письмовій заяві Вкладник обовязково зазначає спосіб повернення вкладу: видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок (із вказанням у заяві повних реквізитів рахунку для перерахування). Якщо день повернення суми Вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми Вкладу проводиться Банком на наступний перший робочий день. Маючи намір отримати вклад, 10.02.2015 року позивач звернулась з заявою до відповідача про дострокове повернення їй банківського вкладу в сумі 40 000 грн. розміщеного згідно договору банківського строкового вкладу (депозиту) «Нові гроші» (а.с.11), однак відповіді та коштів позивач не отримала, що представником відповідача в судовому засіданні не заперечувалось. Також встановлено, що 23.03.2015 року позивач повторно звернулась з заявою до відповідача про повернення їй банківського вкладу в сумі 40 000 грн. розміщеного згідно Договору-заяви №305835/46147/3-14 від 23 грудня 2014 року, у звязку із закінченням строку дії договору шляхом виплати готівкою через касу банку (а.с.13), однак коштів не отримала, що визнано сторонами які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до вимог ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом зазначеної норми закону та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, суд вважає, що зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом. Даний висновок суду відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 року, справа №6-140цс13. Судом установлено, що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов Договору-заяви №305835/46147/3-14 від 23 грудня 2014 року свої зобов'язання належним чином не виконав, депозитний вклад у розмірі 40 000 грн. з вкладного рахунку та відсотки за користування вкладом, відповідно до умов Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», а також на письмову вимогу позивача у звязку із спливом строку встановленого цим договором не повернув та ніяких дій не вчинив, що свідчить про не надання позивачу реальної можливості отримати кошти та розпоряджатися ними. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу в розмірі 40 000 грн. та відсотків за користування вкладом до 23.07.2015 року в розмірі 3 369 грн. 86 коп. (а.с. 14) за строковим договором банківського вкладу №305835/46147/3-14 від 23 грудня 2014 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В свою чергу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, суд приходить до висновку про задоволення позову і в цій частині та стягнення з банку - боржника на користь вкладника - кредитора суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, що відповідає висновку, який міститься і в постанові Верховного Суду України від 29 травня 2013 року, справа № 6-39цс13. Таким чином, загальна сума 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 40 000 грн. складає 404 грн. 38 коп., а індекс інфляції складає 11 842 грн. 89 коп. (а.с. 14), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд, відповідно до розяснень пункту 9 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка в результаті неправомірних дій відповідача, з урахуванням стану здоров'я позивачки, яка на час даних обставин перебувала в стані вагітності, яка в подальшому була перервана, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди частково - в розмірі 3\~000 грн. Приймаючи зазначені рішення, суд не приймає доводи представника відповідача з приводу наявних обмежень на повернення коштів за вкладами фізичних осіб, встановленими Національним банком України, оскільки відповідно до змісту листа НБУ від 03.06.2015 року №20-06008/37838, як відповіді на звернення позивача з зазначених в позові обставин, такі обмеження НБУ не встановлювались. Що стосується інших посилань представника відповідача, то вони не приймаються судом, оскільки не відповідають обставинам, які встановлені судом, в тому числі і умовам визначеним п. 7.1. Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с. 8). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 586 грн. 17 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial