Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач 22 жовтня 2013 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS], яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 12 жовтня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], за реєстровим № 10140. На даний час в квартирі зареєстровані відповідачі, на правах членів сім`ї, однак у спірній квартирі не мешкають. В липні 2012 року відповідачі переїхали до своєї рідної бабці у квартиру [ADDRESS]. Відповідачі переїхали добровільно, забравши свої речі. Однак незважаючи на неодноразові нагадування та прохання добровільно знятися з реєстрації місця проживання, відповідачі не реагують, чим порушують законні права та інтереси позивача як власника житла та перешкоджає власнику користуватися майном на власний розсуд. Позивач просила усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження її власністю, а саме, квартирою [ADDRESS] та визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS], що є підставою для зняття [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили, письмових заяв від них не надходило. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила, письмових заяв не надходило. З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], за реєстровим № 10140 (а.с.7,49). Встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані з 02.02.1994 року [PERSON] та з 09.11.2007 року [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім`ї та місце реєстрації від 22.08.2013 року (а.с.11). Однак, судом встановлено, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживають, в квартирі відсутні їх особисті речі. Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, позивачка зареєструвала місце проживання відповідачів 18 років тому назад, як членів сім`ї, онуків, однак вони добровільно покинули квартиру, забравши всі свої речі, та реєстрація відповідачів в спірній квартирі є перешкодою для продажу квартири, оскільки позивач проживає за межами України. Судом встановлено та підтверджено показаннями у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], що відповідачі в спірній квартирі не проживають з липня 2012 року, в квартирі відсутні їх особисті речі, відповідачі добровільно покинули квартиру. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Отже, оскільки відповідачі вже на протязі тривалого часу не проживають у спірній квартирі, то суд вважає, що є всі підстави усунути [PERSON] перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження її власністю, а саме, квартирою [ADDRESS] та визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS], що є підставою для зняття [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів у належній позивачу квартирі порушує її право як власниці, і тому вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 114,70 грн. На підставі викладеного, і

Outcome: approved