Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просили вилучити у [PERSON] транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль «Geely FE1» 2011 року випуску колір чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN-L6T7844S0BN032724 L6T7844S0BN032724, реєстраційний номер [NUMBER] та передати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» на період до його реалізації. В рахунок погашення кредитних зобовязань на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.79622, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON], в сумі 146591,56 грн., яка складається з основного боргу 16000,34 грн., простроченого боргу 80661,55 грн., прострочених процентів 49116,24 грн., строкові проценти 813,43 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль «Geely FE1» 2011 року випуску колір чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN-L6T7844S0BN032724 L6T7844S0BN032724, реєстраційний номер [NUMBER] шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним обєктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які повязані з продажем автомобіля, тощо. Стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 50,00 грн. та суму судового збору 2198,87 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, не повідомили причини неявки, відзиву не надали. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не зявилися в судове засідання, не повідомили причини неявки, не подали відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як встановлено судом, 05 серпня 2011 року між [PERSON] акціонерним товариством «Плюс банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» (а.с. 9 копія змін до статуту) та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 910.79622 (а.с. 14-17 копія договору з додатком). Відповідно до параграфів 1 та 2 договору позивач зобов'язався надати [PERSON] як позичальнику у кредит в сумі 100024,30 грн. зі сплатою за користування кредитом 15,40 % річних, на строк 60 місяців для фінансування купівлі позичальником транспортного засобу марки «Geely» моделі FE1, 2011 року випуску, номер кузова VIN-L6T7844S0BN032724 L6T7844S0BN032724, в сумі 97110,00 грн. та фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника в сумі 2914,30 грн. Факт отримання грошових коштів в сумі 97110,00 грн. підтверджується меморіальним ордером № 910.79622 від 08.08.2011 р. (а.с. 18). Відповідно до параграфу 4 кредитного договору позичальник зобовязався отримати кредит і протягом дії договору сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтетних платежів (щомісячних платежів) в терміни та в сумах, визначених в графіку щомісячних платежів, що є додатком № 1 до договору. Згідно пунктів 2 та 3 параграфу 9 кредитного договору, в разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів, банк має право нараховувати та стягувати з позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,15% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки. В разі в разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів більше ніж на 60 днів, банк має право нараховувати та стягувати з позичальника штрафні санкції (пеню) в розмірі 0,65% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки, Сплата пені не звільняє від виконання зобовязань за договором. В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 910.79622 року від 05.08.2011 р., 11 лютого 2015 року між ПАТ «Ідея банк» та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] як поручитель зобовязалась солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником [PERSON] зобовязань, передбачених кредитним договором № 910.79622 року від 05.08.2011 р., укладеним між кредитором та боржником. поручитель відповідає перед кредитором за виконання всіх зобовязань в сумі 50,00 гривень. Поручитель зобовязується в терміни, зазначені в пункті 3 даного договору виконати замість боржника обовязки останнього перед кредитором. Крім того, для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 910.79622 року від 05.08.2011 р., між ПАТ «Ідея Банк» як заставодержателем та [PERSON] як заставодавцем 26 жовтня 2011 року було укладено договір застави транспортного засобу № 910.79622. Згідно умов договору, для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №910.79622 від 05.08.2011 р. заставодавець передав у заставу заставодержателю наступне майно: транспортний засіб марки «Geely» моделі FE1, 2011 року випуску, номер кузова VIN-L6T7844S0BN032724 L6T7844S0BN032724, реєстраційний № [NUMBER] зареєстрований Криворізьким ВРЕР УДАІ МВС України в Дніпропетровській області 05.08.2011. Цей транспортний засіб належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 932202 виданого Криворізьким ВРЕР УДАІ МВС України в Дніпропетровській області 05.08.2011. Предмет застави зареєстрований за адресою: [INFO]. Заставна вартість предмету застави становить 107900,00 грн. Суть та розмір зобовязань, забезпечених заставою транспортного засобу: повернення кредиту в сумі 100024,30 грн. виданого на придбання вищевказаного транспортного засобу на строк 60 місяців; сплата процентів за користування кредитом, комісій та неустойки (пені, штрафів) у розмірах та випадках, передбачених кредитним договором; відшкодування витрат заставодержателя на реалізацію своїх прав та звернення стягнення на предмет застави. Згідно параграфу 5 договору застави, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобовязань, передбачених кредитним договором та/або цим договором; виявлення заставодержателем погіршення стану предмету застави, або зменшення його вартості понад нормальний фізичний знос, або фактичної часткової відсутності предмету застави,смерті заставодавця та інших випадках, передбачених чинним законодавством. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі. Так, заборгованість [PERSON] перед банком по кредитному договору № 910.79622 року від 05.08.2011 р. становить 146591,56 грн. (а.с. 29), яка складається з: основний борг 16000,34 грн., прострочений борг 80661,55 грн., прострочені проценти 49116,24 грн., строкові проценти 813,43 грн. За повідомленням Головного сервісного центру МВС України від 07.06.2016 р., автомобіль марки «Geely» моделі FE1, 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію САЕ № 932202 з 05.08.2011 р. значиться зареєстрованим за [PERSON] (а.с. 61). Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За змістом положень ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини першої ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. Відповідно до ст. 572 ЦК України через заставу кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, отримати Згідно з ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 589 ЦК України та стаття 19 Закону України «Про заставу» встановлює, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язанням, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Як визначено частинами 1, 7 статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Відповідно до положень ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Положеннями ст.ст. 26,30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем або на публічних торгах. Відповідно до частини першої статті 587 ЦК України особа, яка володіє предметом застави, зобов'язана, якщо інше не встановлено договором: 1) вживати заходів, необхідних для збереження предмета застави; 2) утримувати предмет застави належним чином; 3) негайно повідомляти другу сторону договору застави про виникнення загрози знищення або пошкодження предмета застави. Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів те реєстрацію обтяжень» боржник повинен своєчасно повідомляти обтяжувача про загрозу втрати, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета обтяження. Судом з'ясовано про відсутність таких повідомлень обтяжувачу від боржника. Згідно з пунктом 2 параграфу 5 договору застави, укладеного між сторонами у справі, звернення стягнення та предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним зі способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмета застави третій особі. За положеннями пункту 3 частини другої статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду мають зазначатись, зокрема, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні суду, є одним із заходів примусового виконання цього рішення. Так, вимоги банку про вилучення предмета застави та передачу в управління на період до його реалізації є саме такими заходами. Незважаючи на те, що в договорі застави передбачені повноваження заставодержателя щодо вилучення у відповідача предмета застави та передачі його в управління банку, однак, щоб державний виконавець при виконанні рішення суду (відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження») вилучив у боржника транспортний засіб та передав його на зберігання стягувачу, це повинно бути зазначено в рішенні суду. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 р. в постанові № 243\\11288\\15-ц. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст.2 ЦПК України). Враховуючи факт порушення позичальником [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 910.79622 від 05.08.2011 року та в звязку з цим умови договору застави транспортного засобу № 910.79622 від 26 жовтня 2011 року та набуття в звязку з цим ПАТ «Ідея банк» права вимоги за вказаними договорами, позивачем правомірно обрано один із передбачених законом захисту - звернення стягнення на предмет застави, тому суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтованими. Оскільки належним чином повідомлені про дату слухання справи відповідачі відзиву до суду та доказів на його підтвердження, не надали, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2198,87 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ч.ч. 5, 6 п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від\~17.10.2014\~№\~10, вважає необхідним стягнути понесені судові витрати з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved