Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Позивач 29 квітня 2020 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання (а.с. 1-3), в якій посилаючись на викладені обставини просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму заборгованості по сплаті за теплопостачання за період з 01.11.2016 року по 30.04.2019 року в розмірі 21 870,77 грн., яка складається з: суми основного боргу - 17 949,28 грн.; 3 % річних - 1 122,29 грн., інфляційні втрати - 2 799,20 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що протягом опалювальних періодів з листопада 2016 року по квітень 2019 року КП «Теплоенерго» ДМР надавало послуги із централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , де відповідно даних довідки про склад сім`ї №1890 від 02.10.2019 року зареєстрованими користувачами є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також позивач зазначає, що до квітня 2016 року послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] надавались КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР. На підставі рішення ДМР «Про надання дозволу на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» №24/23 від 19.07.2017 року, КП «Теплоенерго» ДМР передано право вимоги за заборгованістю, яка виникла перед КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР. Невиконання відповідачами своїх обов`язків з оплати послуг із централізованого опалення, спричинило необхідність позивача звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Отримання відповідачами копії позову з додатками підтверджується поштовими повідомленнями з відмітками про вручення адресату від 23.07.2020 року. Але, відповідачі відзивів на позов не надавали; інформації про поважність причин неподання відзиву від відповідача також не надходило. Тобто, відповідачі не скористались своїм правом на подання відзиву. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є побутовими споживачами послуг теплопостачання, а саме: централізованого опалення по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] . Надання послуг із теплопостачання за вказаною вище адресою до жовтня 2016 року здійснювалось КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР (а.с.12). Згідно рішення Дніпровської міської ради «Про надання дозволу на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» №24/23 від 19.07.2017 року, КП «Теплоенерго» ДМР передано право вимоги за заборгованістю, яка виникла перед КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР, у тому числі приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Договір на надання послуг централізованого опалення між КП «Теплоенерго» ДМР та відповідачами не укладався, проте особовий рахунок № [NUMBER] відкрито за вказаною адресою (а.с.8). В силу ст.634 ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами фактично було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води. Відповідно до Правової позиції ВСУ у справі № 6-2951-цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» надання послуг передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно з п. 21 Правил надання послуг у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб.метр) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством. Згідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Так, із наданого позивачем розрахунку по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що опалювальна площа складає 44 кв.м, зареєстровано 3 мешканці, в період з 11.2016 року по 04.2019 року заборгованість складає 21 870,77 грн. яка складається з: суми основного боргу - 17 949,28 грн.; 3 % річних - 1 122,29 грн., інфляційні втрати - 2 799,20 грн. (а.с.10). Відповідно до положень ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши, наведений позивачем розрахунок трьох відсотків річних та індексу інфляції, суд вважає його вірним. Таким чином, з урахуванням викладеного, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд приходить висновку, що позовні вимоги КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат за змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв`язку із чим, слід стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частках 2102,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved