Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач 30.12.2016 року звернувся до суду з даним позовом в якому вказує, що 13 червня 2016 року між Житомирським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі в.о. директора [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір №3, предметом якого згідно п. 1.1. є транспортне обслуговування (пасажирські, вантажно - пасажирські перевезення). Стороною в Договорі Відповідач виступав, як фізична особа та додав до нього тільки копію паспорта та банківські реквізити для оплати наданих послуг. Згідно актів виконаних робіт від 14.06.2016р., 16.06.2016 р., 17.06.2016р., Ьі.06.2016р., 22.06.2016р., 23.06.2016р., 24.06.2016р., 29.06.2016р., 30.06.2016р., 07.06.20 16р. за надані послуги транспортного обслуговування по вищезазначеному Договору відповідачу було нараховано та виплачено грошові кошти у сумі 10310,00 грн. Просить Визнати Договір №3 від 13 червня 2016 року на транспортне обслуговування (пасажирські, вантажно - пасажирські перевезення) укладеному між Житомирським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та [PERSON] недійсним у звязку з відсутністю відповідної ліцензії та повернути отримані кошти у сумі 10 310,00 грн. Крім того позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав заяву до суду про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. Про причини неявки суд не повідомили. Виходячи з наведеного, зважаючи на ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд знаходить, що є всі умови проведення повторного заочного розгляду справи у відсутності відповідачів, із застосуванням вимог ч.3 ст.231 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановив, що 13 червня 2016 року між Житомирським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі в.о. директора [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір №3, предметом якого згідно п. 1.1. є транспортне обслуговування (пасажирські, вантажно - пасажирські перевезення). Відповідач [PERSON] до вказаного договору додав лише копію паспорта та банківські реквізити для оплати наданих послуг. Згідно актів виконаних робіт від 14.06.2016р., 16.06.2016 р., 17.06.2016р., 2106.2016р., 22.06.2016р., 23.06.2016р., 24.06.2016р., 29.06.2016р., 30.06.2016р., 07.06.20 16р. за надані послуги транспортного обслуговування по вищезазначеному Договору відповідачу було нараховано та виплачено грошові кошти у сумі 10310,00 грн. У відповідності до статті 104 «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 р. N 176 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2007 р. N 1184 (1184-2007-п). для надання послуг з перевезення легковими автомобілями на замовлення (далі - перевезення на замовлення) перевізник зобов'язаний використовувати транспортні засоби, які належать йому на праві власності чи користування, що підтверджується відповідними реєстраційними документами, мати відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожен автомобіль. Згідно статті 29 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах. Відповідно до пункту 24 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності - України», ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності як: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] не мав права без відповідної ліцензії укладати Договір №3 від 13 червня 2016 року предметом якого є транспортне обслуговування (пасажирські, вантажно - пасажирські перевезення). У зв'язку з цим, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог щодо Також стягненню підлягає судовий збір в сумі 1378,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved