Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.06.2017 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 4 вересня 2013 року в м. Харків померла її баба [PERSON] у віці 80 років, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки площею 2, 34 га, що розташована в межах території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Після її смерті вона являється спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON] 05.08.2002 року та посвідченим секретарем Дмитрівської сільської ради, реєстровий номер 56, який не змінювався та не відмінявся. Спадщину прийняла шляхом подачі заяви до нотаріальної контори та реєстрації спадкової справи. Частину спадкового майна вона оформила в судовому порядку. Проте у видачі свідоцтва про право власності на вказану земельну ділянку їй відмовлено в звязку з відсутністю оригіналу правоустановчого документу. Тому визнати право власності за нею на дане майно можливо лише у судовому порядку. Позивач у судове засідання надала письмову заяву про підтримання своїх позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без її участі /а.с.14/. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі /а.с.23/. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 4 вересня 2013 року в м. Харкові у віці 80 років, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.4/. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,34 га, яка розташована в межах території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія СМ № 046253, зареєстрованого за № 652 від 21.04.2004, вартість земельної ділянки складає 30 420 грн /а.с. 6-8/. Позивач є спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON] 05.08.2002 року та посвідченим секретарем Дмитрівської сільської ради, реєстровий номер 56, який не змінювався та не відмінявся /а.с.5, 11, 25/. 22.02.2014 року за заявою позивачки до приватного нотаріуса зареєстрована спадкова справа /а.с.26/. Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 19.08.2015 за [PERSON] визнано право власності у порядку спадкування за законом після смерті 04.09.2013 [PERSON] на земельну ділянку площею 2, 48 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, яке 25.09.2015 зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно /а.с.9-10/. Оригінал правовстановлюючого документу втрачено, про що зроблено оголошення у місцевій газеті /а.с.12/ . Державний нотаріус [PERSON] 08.06.2017 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 04.09.2013 [PERSON] в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу /а.с.13/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її, якщо протягом 6-ти місяців не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлої 04.09.2013 року, позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, але отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо через втрату оригіналу правоустановчого документу на земельну ділянку. Тому право власності за спадкоємцем на спадкове майно визнається лише у судовому порядку.

Outcome: approved