Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернувся 24.10.2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 07 лютого 2016 року помер його батько - [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №146 від 08 лютого 2016 року, свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 440606. Після смерті батька відкрилась спадщина на належну йому на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0675 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області, була передана йому у приватну власність на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації Одеської області №504/03 від 16.12.2003 року, державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ОД №026125 від 02.03.2004 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 №00145. В звязку з тим, що на день смерті його батька - [PERSON], померлого 07 лютого 2016 року, він постійно проживав в одному житловому будинку разом з ним та вів спільне господарство, то за законом, він фактично прийняв спадщину, як спадкоємець першої черги. Крім нього, інших спадкоємців, які б зверталися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 07 лютого 2016 року, або фактично прийнявших спадщину - не має. В вересні 2016 року,він звернувся до Шостої Одеської державної нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначене спадкове майно, яке залишилось після смерті батька, як спадкоємець першої черги за законом. Але, в звязку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно - державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 026125 виданий 02.03.2004 року, був втрачений й надати його нотаріусу він не зміг, то державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори, йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У звязку з цимв кінцевому просив постановити рішення суду яким встановити факт його спільного постійного проживання з батьком [PERSON], який помер 07 лютого 2016 року, в с.Липецьке Подільського району Одеської області на день відкриття спадщини та визнати за ним право приватної власності на спадкове майно його батька - [PERSON], померлого 07 лютого 2016 року, в вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0675 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, передана у приватну власність на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації Одеської області №504/03 від 16.12.2003 року, державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ОД №026125 від 02.03.2004 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 №00145, як за спадкоємцем першої черги за законом. В ході судового розгляду справи позивач та його представник за довіреністю на позові наполягали у повному обсязі. Представник Липецької сільської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у відсутність представника сільради в якій проти позову не заперечував. Вислухавши позивача та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, 07 лютого 2016 року у віці 79 років в с. Липецьке Котовського району Одеської області помер [PERSON] (актовий запис №146), що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖД №440606 від 08.02.2016 року. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0675 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, передана у приватну власність на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації Одеської області №504/03 від 16.12.2003 року, державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ОД №026125 від 02.03.2004 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 №00145, що не заперечується відповідачем та підтверджується копією цього державного акту долученого до справи.. Згідно довідки управління держгеокадастру у Котовському районі Одеської області №9-1504-0.12-4340/0/2-16 від 02.11.2016 року, вартість земельної ділянки на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області становить 60860,99 грн. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. [PERSON] заповіт не складав, тому успадкування спадщини яка відкрилась після його смерті має здійснюватися за законом. Позивач який є сином померлого, прийняв спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, що підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON], які свідчили, що позивач забрав батька до себе, оскільки будинок останнього повністю згорів. Доглядав батька до його смерті і хоронив. У покійного був земельний пай, оскільки він працював у колгоспі трактористом, який залишився у спадок позивачу. Інших спадкоємців першої черги не має. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно листа нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] №424/02-14 від 10.02.2016 року [PERSON] щодо спадкування після батька необхідно звернутись до суду з питанням продовження або встановлення факту прийняття спадщини. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Проте, позивач позбавлений можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку на земельну ділянку площею 2,0675 га, яка розташована на території Липецької сільської ради, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Про втрату Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД №026125 розміщено обяву про це в місцевій газеті «Котовські реклама» за 25.01.2017 року №4 (693). Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 396 ЦК України щодо захисту речових прав на чуже майно визначає, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту права є його визнання. Пленум ВСУ в постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно. Таким чином відсутність у позивача можливості надання нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, позбавляє його права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно суд вважає за можливе визнати за ним право власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку.

Outcome: approved