Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач 13.11.2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з кожного з відповідачів по 1500,00 грн. моральної шкоди. На обґрунтування позову послався на те, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 року у справі № 857/5303/19 встановлено, що ним були подані до Червоноградського управління праці та соціального захисту населення дві заяви: одна датована 23.11.2018 року, інша - 10.12.2018 року. В цих заявах йшлося про порушення його прав, визначених ч.3 ст.46 Конституції України, тому що розмір державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям виплачувалася йому з 01.01.2015 року по 26.03.2019 року в розмірі 191,00 грн., потім періодично збільшувався до 302 грн., що є значно меншим від прожиткового мінімуму, встановленого Законом. Цією постановою визнано протиправною бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, яка виявилася у несвоєчасному поданні відповідей на заяви позивача від 23.11.2018 року та від 10.12.2018 року; в іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року залишено без змін. Дане судове рішення в касаційному порядку не оскаржувалось. Вказує, що з 15.01.2020 року по сьогоднішній день зазнає душевних страждань, оскільки отримавши 12.12.2018 року та 27.12.2018 року його заяви від 23.11.2018 року та від 10.12.2018 року, в яких він вказував, що по вині держави він тривалий час харчується лише хлібом, однак відповіді на ці заяви відповідач № 1 надав лише 07.03.2019 року. Просить позов задовольнити. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 14.11.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 11.12.2019 року із Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити повністю в задоволенні позову. 12.12.2019 року позивач подав до суду відповідь на відзив. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 16.01.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд даної справи з викликом сторін. У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Вирішуючи спір, суд прийшов до наступного висновку. Причиною звернення позивача до суду із цим позовом є не вирішення порушених ним питань у зверненнях до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 23.11.2018 року та 10.12.2018 року. Як видно з матеріалів справи не вирішення порушених позивачем питань у своїх зверненнях до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 23.11.2018 та 10.12.2018 вже було предметом розгляду Восьмим апеляційним адміністративним судом за апеляційною скаргою Позивача на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі № 1.380.2019.001043 за адміністративним позовом Позивача до Уповноваженого, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди. Рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 у справі № 857/5303/19 враховуючи похідний характер вимог про стягнення моральної шкоди від задоволення основних вимог, позов Позивача в частині відшкодування моральної шкоди не був задоволений. У вказаному вище рішенні Восьмий апеляційний адміністративний суд зазначав щодо відсутності будь-яких доказів моральної шкоди, завданої Позивачу внаслідок встановленої апеляційним судом протиправної бездіяльності відповідача, яка виявилася лише у частині не своєчасному наданні відповіді на звернення Позивачу. Інших протиправних дій чи бездіяльності Уповноваженого в межах даної справи судом не встановлено. Відповідно до положення ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Також в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору Посилаючись на положення ЦКУ, попередні рішення судів, як на підстави для задоволення позовних вимог, позивачем не надано жодних змістовних обґрунтувань і належних доказів заподіяння йому моральної шкоди у вигляді душевних стражданнях виражених у формі депресії, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів та вини останніх в її заподіянні, тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed