Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач 26.05.2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини. В своєму позові позивач зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 06.11.2007 року. 18.12.2013 року їх шлюб з відповідачем було розірвано. Від сумісного життя у них з відповідачем 23.07.2012 року народився син [PERSON], батьком якого є відповідач по справі. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини відповідач в добровільному порядку не хоче, хоча згідно норм сімейного законодавства зобовязаний це робити. Відповідач працює неофіційно, має мінливий, нерегулярний дохід, як відомо позивачу, доходи відповідача щомісячно становлять не менше 3000 грн. в місяць тому, як вважає позивач, він має можливість утримувати їх спільну дитину, оскільки іншим дітям він аліменти не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, він здорова, працездатна особа, тому позивачка в своєму позові просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 750 грн. на місяць. Позивач в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та про підтримання нею заявлених позовних вимог, з проханням їх задоволення в повному обсязі та можливістю розгляду справи в порядку заочного розгляду. Відповідач в судове засідання за викликом суду не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать картка зворотного поштового повідомлення. Згідно зі ст.. 74 ч.5 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. На адресу суду не надходило ніяких заяв від відповідача про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у його відсутність, а також він не повідомляв суд про причини своєї неявки. Неявка відповідача в судове засідання за викликом, судом визнана без поважних причин. Справа, у відповідності з вимогами ст.ст.169, 224 ЦПК України, розглянута у відсутність представника позивача та у відсутність відповідача, на підставі наявності у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду і письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Цей висновок суду ґрунтується на наступному: Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.11.2007 року. 18.12.2013 року їх шлюб з відповідачем було розірвано рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області. У сторін є спільна дитина син [PERSON], [INFO], батьком якого являється відповідач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. [PERSON] проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Батько дитини відповідач по справі з-за відсутності домовленості з матірю не надає добровільно допомоги позивачу на утримання дитини, хоча зобовязаний надавати таку матеріальну допомогу, у відповідності з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримувати дитину можуть присуджуватися у частці від доходу в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, матеріальне становище отримувача аліментів, вимоги чинного законодавства, та всі інші істотні обставини справи. Як вбачається з досліджених в суді обставин позовної заяви, відповідач працює , хоча і неофіційно, в позовній заяві позивачка зазначає, що дохід відповідача щомісяця складає не менше 3000 грн., він не має інших утриманців і не являється інвалідом, окрім того, відповідач, всупереч вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, в судове засідання не з'явився і не довів обставин заперечення заявлених до нього позивачем позовних вимог стосовно стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 750 грн., тому суд, приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісячно, згідно ст.ст.180, 184 Сімейного Кодексу України, підлягає задоволенню. У відповідності з вимогами ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 26 травня 2015 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць відповідно до ст.367 ЦПК України підлягають обовязковому негайному виконанню.

Outcome: approved