Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.06.2016 р. звернувся до суду з даним позовом про стягнення коштів за прострочення виплати страхового відшкодування, в якому просив стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» суму пені в розмірі 11197,89 грн., інфляційне збільшення суми в розмірі 2996,13 грн. та три відсотки річних в розмірі 762,00 грн., що разом складають суму боргу в розмірі 14956,02 грн. Також просив стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого судового збору у розмірі 551,20 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 грудня 2015 року Солом'янським районним судом м. Києва ухвалено рішення за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення боргу в сумі 33469,30 гривень невиплаченого страхового відшкодування, 4841,59 гривень пені, 242,08 гривень - 3% річних та 385,52 гривень судового збору. Проте, зазначене вище судове рішення відповідач виконав лише 30 травня 2016 р., перерахувавши суму боргу на рахунок позивача. Штрафні санкції, які підлягають сплаті за прострочення страхової виплати були розраховані та стягнуті судом за період з 02 червня 2015 р. по 28 серпня 2015 р. Таким чином, штрафні санкції, відсотки та інфляція підлягають стягненню з боржника за період з 28 серпня 2015 р. по 30 травня 2016 р., оскільки відповідач сплатив борг лише 30 травня 2016 р. Основна сума боргу (невиплаченого страхового відшкодування), згідно листа відповідача № 4753 від 25.05.2015 р. та рішення суду складає 33469,30 грн. Посилаючись на норми ст. 625 ЦК України, ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виходячи зі строку прострочення, а саме, враховуючи те, ПрАТ «УОСК» виконало зазначене судове рішення лише 30 травня 2016 року, а отже має сплатити відповідну суму коштів за прострочення виплати страхового відшкодування з 28 серпня 2015 року по 30 травня 2016 року, тобто по день фактичної виплати страхового відшкодування, тому позивач просить стягнути з відповідача загальну суму пені, яка складає 11197,89 грн., інфляційне збільшення суми - 2996,13 грн. та три відсотки річних - 762,00 грн., що разом складають суму боргу в розмірі 14956,02 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань до суду не надходило. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, врахувавши думку позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 р., задоволено позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова Компанія» про стягнення коштів. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова Компанія» на користь [PERSON] 33469 гривень 30 копійок невиплаченого страхового відшкодування, 4841 гривню 59 копійок пені, 242 гривні 08 копійок - 3 % річних та 385 гривень 52 копійки судового збору. Рішення набрало законної сили 28.01.2016 р. Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини, встановлені рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14.12.2015 р., доказуванню не підлягають. З матеріалів справи встановлено, що 25.05.2015 р. ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» направило повідомлення [PERSON] № 4753 про те, що страховою компанією прийнято рішення щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 33469,30 грн. Таким чином, ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» фактично погодилася і визнала, що повинна виплатити [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 33469,30 грн. Проте ПрАТ «УОСК» виконало зазначене рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14.12.2015 р. лише 30 травня 2016 року, що підтверджується поданою позивачем до суду випискою по рахунку АТ «ПроКредитБанк» від 30 травня 2016 року. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно зі ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно з п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). У п. 21 цієї Постанови пленуму вказано, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Так, відповідно до вказаних норм закону та поданого позивачем розрахунку, загальна сума пені за період з 28.08.2015 р. по 30.05.2016 р. складає 11197,89 гривень, інфляційне збільшення суми складає 2996,13 гривень та 3% річних складає 762,00 гривень, що разом складає суму боргу 14956,02 гривень. З матеріалів справи вбачається, що фактично кошти позивачу в період, який зазначений у позовній заяві, а саме з 28 серпня 2015 р. по 30 травня 2016 р., виплачені не були, оскільки відповідач сплатив борг лише 30 травня 2016 р., тому вимога про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних ґрунтується на законі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення боргу по виплаті страхового відшкодування, а саме суми пені, інфляційного збільшення суми та 3% річних знайшли в судовому засіданні належне обґрунтування та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved