Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 січня 2021 року звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 лютого 2020 року [PERSON] отримав від нього в борг гроші в сумі 527105,00 (п`ятсот двадцять сім тисяч сто п`ять гривень 00 копійок) та зобов`язався повернути їх до 01 жовтня 2020 року. Факт отримання відповідачем грошей підтверджений відповідною розпискою від 25 лютого 2020 року, написаною ним власноруч. 24 квітня 2020 року сторони додатково уклали договір безвідсоткової позики грошових коштів, умови якого відповідають раніше написаній розписці. У встановлений розпискою та договором строк відповідач борг не повернув. 15 грудня 2020 року відповідачу надіслано вимогу про сплату заборгованості за договором безвідсоткової позики та суми інфляційних витрат і 3% річних (відповідно до ст. 625 ЦК України) за прострочення виконання зобов`язання. Проте, станом на 25 січня 2021 року зобов`язання відповідачем не виконане, що змусило позивача звернутися до суду з цим позовом. В зв`язку з не сплатою боргу вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що становить 527105,00 (п`ятсот двадцять сім тисяч сто п`ять гривень 00 копійок) боргу, інфляційні витрати в сумі 18133,91 (вісімнадцять тисяч сто тридцять три гривні 91 копійку), а також 3 % річних від простроченої суми, що становить 5014,78 (п`ять тисяч чотирнадцять гривень 78 копійок). Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 550253,69 (п`ятсот п`ятдесят тисяч двісті п`ятдесят три гривні 69 копійок). 20 квітня 2021 року від позивача надійшла доповнена позовна заява, в якій він збільшив свої позовні вимоги, а саме: збільшив суму інфляційних витрат та просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 527105,00 (п`ятсот двадцять сім тисяч сто п`ять гривень 00 копійок), інфляційні витрати в сумі 24119,57 (двадцять чотири тисячі сто дев`ятнадцять гривень 57 копійок), а також 3 % річних від простроченої суми, що становить 5014,78 (п`ять тисяч чотирнадцять гривень 78 копійок). Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 556239,35 (п`ятсот п`ятдесят шість тисяч двісті тридцять дев`ять гривень 35 копійок) /а.с. 51-55/. Представник позивача адвокат Мороз Є.О., що діє на підставі ордеру /а.с. 74/, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що відповідач 25 лютого 2020 року отримав від [PERSON] в борг гроші в сумі 527105,00 (п`ятсот двадцять сім тисяч сто п`ять гривень 00 копійок), які зобов`язався повернути до 01 жовтня 2020 року, написавши власноруч про це розписку. Представник вказав, що розписка складається з двох частин: перша - підтверджує факт отримання коштів і встановлює строки повернення боргу; друга - вказує, що є додатком до договору безготівкового займу, який буде укладений сторонами пізніше. Проте, 24 квітня 2020 року сторони уклали договір безвідсоткової позики грошових коштів. Це пояснюється тим, що будь-який договір - це домовленість двох сторін. А в розписці відповідач виклав тільки свою думку щодо укладання договору безготівкового займу в подальшому. До звернення до суду позивача з позовом відповідач не бачив таких розбіжностей і не вказував на них позивачу. Укладений 24 квітня 2020 року договір безвідсоткової позики грошових коштів є підтвердженням домовленості про борг та строк його повернення між сторонами, оскільки як розписка, так і вказаний договір відповідають один одному, а саме: співпадає сума боргу 527105,00 (п`ятсот двадцять сім тисяч сто п`ять гривень 00 копійок), строк його повернення - до 01 жовтня 2020 року, спосіб передачі - безготівкової суми із рук в руки /пункти 1.1, 2.1, 3.2/. Крім цього, в пункті 3.3 договору вказано, що підтвердженням отримання позики є розписка від імені позичальника, складена ним власноруч, яка знаходиться у позикодавця, в пункті 3.5 вказано, що позика повертається шляхом передачі грошових коштів із рук в руки та повернення позичальнику розписки, яка зберігається у позикодавця або в інший визначений додатково сторонами спосіб. До цього часу відповідач гроші не повернув, розписка перебуває у позивача. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Безпалько С.В., що діє на підставі ордера та договору / а.с. 28, 38-39/, в судове засідання не прибули, представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнають в повному обсязі /а.с. 82/. 06 квітня 2021 року представник відповідача адвокат Безпалько С.В. подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення боргу за договором позики відмовити з таких підстав. Не заперечуючи про те, що відповідач 25 лютого 2020 року особисто написав розписку про отримання коштів в сумі 527105 грн та 24 квітня 2020 року підписав договір безвідсоткової позики грошових коштів, вказує, що фактично він цих коштів не отримував. Вважає, що зміст договору не відповідає змісту розписки, оскільки в розписці вказано, що вона є додатком до договору безготівкового займу, який буде укладений між сторонами пізніше. Складання розписки передувало укладанню договору безготівкового займу. Із змісту розписки убачається, що надходження коштів повинно було відбутися в безготівковому порядку. Всупереч змісту розписки договір містить положення (п. 3.2) про готівкову передачу коштів, а розписка свідчить про безготівкове отримання коштів, однак фактичного надходження коштів на будь який розрахунковий рахунок відповідача не відбулося. Вважає, що розписка не може бути доказом отримання грошей, так як відсутній договір позики, укладений до чи під час написання розписки. Ці два документи є окремими, незалежними один від одного, складені в різний час, не пов`язані між собою спільними правовідносинами. /а.с. 36/. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з такого. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідно до розписки від 25 лютого 2020 року [PERSON] /паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий 11 листопада 1996 року Великописарівським РВ УМВС України в Сумської області, рнокпп № [NUMBER] /, отримав від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 527105,00 (п`ятсот двадцять сім тисяч сто п`ять гривень 00 копійок), які зобов`язується повернути у строк до 01 жовтня 2020 року, вказана розписка написана ним власноруч та є додатком до договору безготівкового займу, який буде укладено між сторонами пізніше /а.с. 6/. Оригінал вказаної розписки оглядався судом в судовому засіданні. Відповідно до паспорту громадянина України серія [NUMBER] , виданого 11 листопада 1996 року Великописарівським РВ УМВС України в Сумської області, [PERSON] народився [INFO] в смт. Велика Писарівка Великописарівського району Сумської області, з 01 серпня 1995 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с. 21/, тобто відомості, вказані в розписці, збігаються з даними паспорта відповідача. Відповідно до договору безвідсоткової позики грошових коштів, укладеного між [PERSON] /Позикодавцем/ та [PERSON] /Позичальником/ від 24 квітня 2020 року, [PERSON] в порядку і на умовах договору надав [PERSON] безвідсоткову позику в сумі 527105,00 (п`ятсот двадцять сім тисяч сто п`ять гривень 00 копійок), строком до 01 жовтня 2020 року з моменту реальної передачі всієї грошової суми /п. 1.1, 2.1/. В пункті 3 договору вказано, що позикодавець передав позику до підписання цього Договору; позика надається шляхом передачі готівкової суми із рук в руки між сторонами; підтвердженням отримання позики є розписка від імені позичальника, складена ним власноруч і яка знаходиться у позикодавця; позика повертається шляхом передачі грошових коштів із рук в руки та повернення позичальнику розписки, яка зберігається у позикодавця, або в інший, визначений додатково сторонами спосіб; підтвердженням повернення позики є розписка від імені позикодавця про відсутність претензій та про припинення дії договору. Договір укладений у простій письмовій формі та підписаний сторонами /а.с. 7/. 24 квітня 2020 року укладений договір поруки між [PERSON] /Поручителем/ та [PERSON] /Кредитором/, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором з виконання обов`язку [PERSON] /боржником/ щодо боргового зобов`язання в сумі 527105,00 (п`ятсот двадцять сім тисяч сто п`ять гривень 00 копійок) за договором безвідсоткової позики від 24 квітня 2020 /далі основний договір/ майновим зобов`язанням у вигляді нежитлових приміщень площею 445,8 кв.м. та 387,9 кв.м., розташованих на земельній ділянці площею 0,9588 га, що перебуває у комунальній власності, по [ADDRESS] . У разі порушення боржником обов`язку за основним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Договір укладений в простій письмовій формі, підписаний сторонами /а.с. 8/. При дослідженні в судовому засіданні договору поруки від 24 квітня 2020 року представник позивача пояснив, що дійсно цим договором передбачена солідарна відповідальність поручителя та боржника перед кредитором. Проте позов заявлений тільки до [PERSON] , оскільки вини поручителя у не виконанні умов основного договору не має та отримувати майно, вказане в договорі поруки, в рахунок не повернутих коштів наміру позивач не має. 15 грудня 2020 року позивачем направлено відповідачу вимогу про повернення коштів за договором позики від 24 квітня 2020 року в розмірі 527105,00 (п`ятсот двадцять сім тисяч сто п`ять гривень 00 копійок) до 30 грудня 2020 року. У разі не виконання цих вимог, крім основної суми боргу, відповідачу необхідно буде повернути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми /а.с. 9/. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданим позивачем, сума боргу складається з: основної суми заборгованості за договором 527105,00 (п`ятсот двадцять сім тисяч сто п`ять гривень 00 копійок), інфляційних витрат за період з 02 жовтня 2020 року по 25 січня 2021 року при індексі інфляції за період прострочення зобов`язання 1,04575857 в сумі 24119,57 (двадцять чотири тисячі сто дев`ятнадцять гривень 57 копійок), а також 3% річних за період з 02 жовтня 2020 року по 31 грудня 2020 року в сумі 3931,68 (три тисячі дев`ятсот тридцять одна гривня 68 копійок) та з 01 січня 2021 року по 25 січня 2021 року в сумі 1083,09 (одна тисяча вісімдесят три гривні 09 копійок), загальна сума 5014,78 (п`ять тисяч чотирнадцять гривень 78 копійок) /а.с. 5, 54-55/. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру, зокрема розписка, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку, боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей і може не співпадати із датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складенню розписки має передувати факт передачі грошей у борг. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів та підтверджує як факт укладення договору, так і факт отримання боржником грошових коштів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 531/152/19. З метою захисту майнових інтересів позичальника від недобросовісного позикодавця стаття 1051 ЦК надає позичальникові право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обставину стосовно передання чи навпаки, непередання грошових коштів або речей, доводить та сторона, яка посилається на таку обставину. При встановленні судом факту неотримання позичальником від позикодавця грошей або речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається неукладеним. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Факт написання [PERSON] розписки та укладання договору безвідсоткової позики грошових коштів ним не заперечується, належних та допустимих доказів на спростування факту не отримання ним грошових коштів від позивача у борг суду відповідачем не надано. Тому написання розписки відповідачем свідчить про укладення сторонами договору позики, на зазначених у ньому умовах, а також засвідчує отримання боржником від кредитора обумовленої цим договором суми грошових коштів в сумі 527105,00 (п`ятсот двадцять сім тисяч сто п`ять гривень 00 копійок). Зі змісту вказаної розписки, де словосполучення «отримав в борг грошові кошти» вжито з використанням дієслова «отримав» у минулому часі, тобто підтверджує факт, що написанню розписки передувало отримання грошових коштів боржником. Наявність оригіналу цієї боргової розписки у [PERSON] свідчить про те, що [PERSON] грошові кошти йому не повернув. Оцінюючи надані позивачем докази: розписку від 25 лютого 2020 року та договір безвідсоткової позики грошових коштів від 24 квітня 2020 року, необхідно вказати, що вони не суперечать один одному, як стверджує відповідач. Навпаки, ці докази співпадають щодо істотних умов договору: факту передачі грошових коштів, суми отриманої позики - 527105,00 (п`ятсот двадцять сім тисяч сто п`ять гривень 00 копійок), строку повернення боргу - до 01 жовтня 2020 року, способу передачі грошей - безготівкового, із рук в руки. Тому заперечення відповідача суд не приймає до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК /ч. 1 ст. 1050 ЦК України/, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач довів свої вимоги у судовому засіданні. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у сумі 5562,40 грн /а.с. 1-2, 48/.

Outcome: approved