Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] до [PERSON], третя особа: Кушугумьска сільська рада Запорізького району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком № 2А по вул. Озерній в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області. В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок № 2А по вул. Озерній в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області. У належному їй житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], але за місцем реєстрації відповідач не проживає з 2009 року. Реєстрація відповідача у належному їй будинку призводить до нарахування їй зайвих комунальних витрат, та створить ускладнення у разі подальшого розпорядження будинком, а також позбавляє позивача права на отримання субсидії. Позивачка [PERSON] до суду не зявилась, подав до суду заяву від 04.12.2018 р. про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], який про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, у судове засідання повторно не зявився, відзив на позовну заяву не подав. Третя особа Кушугумська сільська рада Запорізького району Запорізької області до суду не зявилась, надала заяву про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення позову не заперечували. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно договору купівлі-продажу від 02.09.2003 року, зареєстрованому в ЗМ БТІ 18.09.2003 року, будинок № 2а по вул. Озерній в смт. Кушугум, Запорізького району Запорізької області належить [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00011874604 від 12.03.2013 р. вбачається, що [PERSON], [INFO], уклала шлюб з [PERSON] та набула прізвище «Мажара», про що 28.11.2009 р. реєстратором Запорізького міського ВРАЦС ГУЮ у Запорізькій області зареєстровано актовий запис за № 1208 від 04.10.2002 р. 10.12.2009 року вказаний шлюб розірвано, про що складено актовий запис № 169, на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 03.11.2008 р. № 2-1218. Відповідно до повторного свідоцтва про зміну імені від 26.02.2013 р. серії І-ЖС № 004121 вбачається, що [PERSON], [INFO], змінила прізвище на «Лагоржевська». Таким чином, позивач є власником житлового будинку № 2а по вул. Озерна в смт. Кушугум, Запорізького району Запорізької області. За відомостями Кушугумської сільської ради Запорізького району Запорізької області [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно акту про обстеження фактичного проживання [PERSON] в буд. № 2а по вул.. Озерній в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області від 09.10.2018 р., який складений комісійно, [PERSON] зареєстрований, але з 2009 року не проживає за вищевказаною адресою, особистих речей в будинку не зберігає. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів відсутності обєктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні більше 1 року, не спростував обставин на які посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved