Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.03.2021р звернувся до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що 05 лютого 2020 року між ним та [PERSON] , відповідачкою у справі, зареєстрований шлюб. Свої вимоги мотивує тим, що їх сімейні стоянки фактично розірвані, так як мають з відповідачкою зовсім різні погляди на життя, за характером не сходяться, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Зазначає, що у добровільному порядку відповідачка розірвати шлюб не має бажання, тому є необхідність звернутися із цим позовом до суду. Надання строку для примирення не потрібно. Просить розірвати шлюб між ним ( [PERSON] ) та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 05.02.2020р. Ухвалою судді Краматорського міського суду від 12.04.2021р позовна заява була прийнята до розгляду та було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від позивача [PERSON] разом із позовом надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні. Відповідачка [PERSON] , яку повідомлено про розгляд даної цивільної справи по суті, клопотання без її участі та відзив на позовну заяву до суду не надавала. Справа розглянута судом у відповідності до ч.ч.3, 5 ст.279 ЦПК України без проведення судового засідання та повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як від сторін не надійшло клопотань про інше. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважаю за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.02.2020р Краматорським МВ ДРАЦС СМУ МЮ (м.Харків), актовий запис №40, убачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] 05 лютого 2020 року зареєстрували шлюб, актовий запис №40. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч.2 ст.104 СК України). Відповідно до ст.105 ч.3 зазначеного Кодексу - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Частиною 1 ст.110 СК України передбачено, що, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивачки продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження сім`ї є неможливе та суперечить інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. У відповідності до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити - « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Також, відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 908грн, так як позовні вимоги позивача судом задоволені у повному обсязі.

Outcome: approved