Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] в липні 2017 року звернулася до суду з позовом та просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], а також стягнути на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду. В обґрунтування вимог позову позивачка зазначила, що вона з відповідачем перебували у фактично шлюбних стосунках, від яких народився син [PERSON]. Відповідачем було визнано походження дитини згідно ст. 125, 126 СК України, про що свідчить свідоцтво про народження дитини. З липня 2016 року сімейні стосунки між нею та [PERSON] були припинені. Відповідач жодного разу не бачив дитину, після того, як їй виповнилося два місяці, ухиляється від виконання передбачених законодавством обов»язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина, не цікавиться його здоров»ям та розвитком, матеріальним забезпеченням, не проявляє щодо нього батьківської турботи, не виконання батьком неповнолітньої дитини протягом тривалого часу своїх обов»язків, щодо її виховання та утримання, негативно впливає на її здоров»я та розвиток, визначення статусу дитини. Вихованням та навчанням малолітнього займається вона. Ухвалою суду від 02.08.2017 рок відкрито провадження у даній цивільній справі. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву, просила суд про стягнення з відповідача на користь її довірительки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною 18 років. Також просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], 2016 року народження. Відповідач в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлявся судом про день та час розгляду справи шляхом виклику в судове засідання через засоби масової інформації. Представник третьої особи - служби у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила суд про їх задоволення в повному обсязі. Визнавши матеріали позову достатніми для його розгляду, суд розглядає справу без відповідача, що належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні не заперечувала проти проведення розгляду справи в заочному порядку без присутності відповідача. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] - батько неповнолітнього [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження. В зареєстрованому шлюбі позивач та відповідач не перебували. Відповідачем було визнано походження дитини згідно ст. 125, 126 СК України, про що свідчить свідоцтво про народження дитини яке видане 01.06.2016 року Дарницьким районним у м. Києві відділом ДРАЦС ГТУ у м. Києві а/з 1962. Згідно висновку Деснянської РДА в м. Києві, остання, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], 2016 року народження. В судовому засіданні також було встановлено та підтверджується матеріалами справи те, що дитина проживає з мамою - позивачем у справі, знаходиться на повному її утриманні та вихованні. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В судовому засіданні встановлені факти, що свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини з її дитинства, свої батьківські обов'язки відносно сина не виконував та не виконує, а тому позовні вимоги в частині позбавлення його батьківських прав відносно дитини підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини, то судом було встановлено наступне. Як зазначила в судовому засіданні представник позивача, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому позивач має намір вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим і індивідуальним. Що ж стосується розміру аліментів, то, відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial