overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач 16.01.2014 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та третіх осіб про визнання шлюбу недійсним. На виконання ухвали суду від 20.01.2014 року, надав заяву про зміну підстави та предмету позову та виклав позовну заяву у новій редакції. предявивши позов до відповідача та третіх осіб про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 26 березня 1983 року, актовий запис №32, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеської області. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Сторони проживають окремо 20 років, сумісного господарства не ведуть, претензій про поділ майна не мають. З 16 червня 2007 року позивач проживає однією сім'єю та веде спільне господарство із [PERSON]. Позивач просить суд шлюб зареєстрований між ним та відповідачем [PERSON] розірвати. [PERSON] та його представник [PERSON] підтримав свою позовну заяву, просили справу розглянути без їх участі, згодні на ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином сповіщеною про час, дату і місце розгляду справи за місцем реєстрації повторно у судове засідання не з'явилася, заперечень на позов не надала. Треті особи, належним чином сповіщені про дату слухання справи, у судове засідання не з'явилися, заперечень на позов не надали. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами зареєстровано 26 березня 1983 року, актовий запис №32, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеської області. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей, які прожиають окремо. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим вони проживають окремо двадцять років, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що не заперечує і позивач, і відповідач. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні. Спір про поділ майна відсутній. З 16 червня 2007 року позивач проживає однією сім'єю та веде спільне господарство із [PERSON] На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Судовий збір у повному обсязі сплачено позивачем при подачі позовної заяви. Суд вбачає за можливе залишити відповідачу прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач 16.01.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу за борговою розпискою в сумі 3500 грн, а Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 31.10.2013 року він передав в борг відповідачці гроші в сумі 3500 грн. Даний договір позики вони уклали в простій письмовій формі, оформивши його борговою розпискою від 31.10.2013 року. У розписці відповідачка зобов'язалась повернути кошти до 11.11.2013 року. Однак своє зобов'язання не виконала і на момент подачі позову до суду кошти не повернула. В зв'язку з цим позивач вимушений був звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, та випливає з матеріалів справи, що 31.10.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики в простій письмовій формі, що оформлено борговою розпискою на 3500 грн. Згідно розписки, відповідачка зобов'язалась повернути борг в повному обсязі до 11.11.2013 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона позикодавець передає у власність другій стороні позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж саме суму грошових коштів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Заперечення відповідача та його посилання на неправомірність такого стягнення та необґрунтованість позову не знайшли свого підтвердження. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач 16.01.2014 року звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача щомісячно на утримання дитини аліментів в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що з відповідачем перебувають в шлюбі з 2007 року, від якого мають дитину, [INFO]. Дитина перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує. (а.с. 14) Відповідач в судове засідання не з'явився причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить телеграфне повідомлення. (а.с. 13) Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечувала позивач. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2007 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.182,183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та за жодних обставин мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач 16.01.2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 06.06.2008 року та мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Він має роботу, працює за наймом, отримує доходи щомісячно, отже може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Просила суд стягнути з відповідача аліменти по ? частині всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно на утримання доньки до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; рішення допустити до негайного виконання; стягнути з відповідача на свою користь 155 гривен витрат на правову допомогу. Позивач підтримала позовні вимоги повністю та просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач позов визнав повністю, згоден сплачувати аліменти у розмірі, вказаному у позові, інших стягнень по виконавчим листам у нього немає, просив розглянути справу у його відсутності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши заяви позивача, відповідача, вивчивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 06.06.2008 року та мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач - батько дитини, з сім'єю не проживає, та матеріальної допомоги доньці регулярно не надає. Суд вважає, що відповідач має змогу надавати позивачу допомогу на утримання дитини, оскільки є здоровим працездатним чоловіком, має роботу, отримує щомісячно доходи. Розмір аліментів суд встановлює, виходячи з матеріального становища сторін, принципів розумності та справедливості, а також враховує визнання позову відповідачем. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Домовленості про утримання дітей сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку. Суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька, на підставі ст.183 СК України, оскільки стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, на думку суду, є недоцільним та не відповідає інтересам дитини. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. Підлягають стягненню на користь держави з відповідача судові витрати, а саме: 243,60 гривен судового збору. На користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 155 гривен, що підтверджені квитанцією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач 16.01.2014 р. подав до суду позовну заяву про визначення йому додаткового трьохмісячного строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] р. [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та надав пояснення в якості свідка про те, що строк пропустив через свою необізнаність в питаннях оформлення спадщини, так як він звернувся до приватного нотаріуса вчасно для оформлення спадщини, і йому було роз'яснено про необхідність прийти по закінченню шестимісячного строку для остаточного оформлення прав на спадщину, але після того, як сплинув даний строк, приватний нотаріус [PERSON] відмовила у оформленні документів і направила до державної нотаріальної контори. Після звернення до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори йому було відмовлено в прийнятті заяви через пропуск строку прийняття спадщини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в зв'язку з чим, суд розглянув справу у відсутності відповідача із ухваленням заочного рішення по справі. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка [PERSON], який підтвердив обставини, на які посилається позивач, дослідивши документи, приєднані до матеріалів справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON], померла [INFO] р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). [PERSON] 12.04.2010 р. склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], відповідно до якого належну їй квартиру [ADDRESS] вона заповіла позивачу [PERSON], що підтверджується копією заповіту та витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі заповіту (а.с.5,7). Після смерті спадкодавця позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON] 25.06.2013 р., тобто у строки передбачені законом, а саме, відповідно до положень ст. 1270 ЦК України, що підтверджується відповідною заявою (а.с.8). Через відмову у оформленні спадкових документів приватним нотаріусом [PERSON] позивач 14.01.2014 р. звернувся до Одинадцятої державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, через пропуск строку прийняття спадщини, що підтверджується показаннями свідків та постановою державного нотаріуса (а.с.9). Відповідно до 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що має місце несуттєве порушення строку, передбаченого ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини, і причини, з яких цей строк пропущено можна визнати поважними. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач 16.01.2015 р. звернувся до суду зі вказаним позовом. При цьому посилався на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 02.09.2006 р. Савинською селищною радою Балаклійського району Харківської області за актовим записом № 24. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] Сім'я не склалася через різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, з часом сторони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть. Примирення не можливе. Спір про майно відсутній. Дитина залишиться проживати з відповідачем. Ухвалою від 09 лютого 2015 року сторонам надавався строк на примирення строком на шість місяців. Станом на час розгляду справи примирення між сторонами не відбулось. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 02.09.2006 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] На сьогоднішній день сімейні стосунки втрачені, спільне господарство не ведеться. Сторони мають різні погляди на життя, права та обов'язки подружжя, шлюбні стосунки між ними припинені, примирення між ними не можливе, а подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спір щодо розділу майна, місця проживання дитини, а також щодо прізвищ після розірвання шлюбу сторони не мають. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач 16.01.2015 року звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що 16.06.2009 року було укладено шлюб між ним і відповідачем, а 17.02.2014 року шлюб між ними було розірвано. Після одруження він з відповідачем проживали спільно до лютого 2010 року, однак подружнє життя у них не склалося, тому він 05.02.2010 року забравши речі переїхав на постійне проживання до своїх батьків в іншу область, де мешкає і зараз. В листопаді 2014 року після особистого спілкування, відповідач йому повідомила, що [INFO] вона народила дочку, в свідоцтві про народження якої батьком записано його, однак він не може бути батьком дитини, оскільки з лютого 2010 року проживав з її матір'ю окремо, відносин не підртимував, тому просить виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження [PERSON]. Ухвалою суду від 20.01.2015 року, до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено відділ ДРАЦС Волочиського районного управління юстиції. У судове засіданні позивач та представник третьої особи не з'явилися, подавши заяви відповідно про підтримання та визнання позову та слухання справи у їх відсутності. Відповідач позов визнала, підтвердила, що позивач не є батьком дитини, оскільки вони з лютого 2010 року проживають порознь, вона завагітніла від іншого чоловіка. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.122 СК (як в данному випадку), має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини, після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має право оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Судом встановлено, що сторони з 16.06.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 17.02.2014 року. [INFO] відповідач народила дочку [PERSON], батьком якого відповідно до ч.1 ст.122 СК України було записано позивача. Враховуючи, що позивачу про те, що він записаний батьком дитини, однак не є її батьком, стало відомо в листопаді 2014 року, що не спростовується навіть рішенням про розірвання шлюбу, відповідно під час реєстрації дитини йому про це відомо не було, що не заперечується відповідачем, кровного споріднення між позивачем і дитиною немає, на що вказують сторони, тому вимоги позивача є законними і обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач 16.01.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В заяві вказала, що 30.10.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради між сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1702 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], яка є інвалідом з дитинства та [PERSON], [INFO], яких на даний час позивач виховує самостійно. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 1/4 частки з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник позивача змінив позовні вимоги з урахуванням позиції відповідача та прохав стягнути аліменти в розмірі 35% від доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача позов підтримав та прохав його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Прохав при прийнятті рішення обмежитьсь вже оформленою, через бухгалтерію підприємства де він працює, виплатою аліментів в розмірі 35% від його доходу. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 30.10.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради між сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1702 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], яка є інвалідом з дитинства та [PERSON], [INFO], яких на даний час позивач виховує самостійно. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що аліменти необхідно стягнути в розмірі 35% від доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.01.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач 16.01.2018 р. звернулась до суду з позовом в якому вказала, що вона з 03.11.1990 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружнє життя припинилося з червня 2014 року. Просить суд розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності з вимогами ст. ст. 280-281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.01.2018 провадження у зазначеній цивільній справі відкрито та справу призначено до підготовчого засідання на 19.02.2018 р. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05.03.2018 р. підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 05.04.2018 р.. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 03.11.1990 року відділом РАЦС Коммунарського міського виконкому Луганської області, сторони перебувають з 03.11.1990 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №1108. Суд, на підставі ст. 112 СК України, бере до уваги фактичні взаємини подружжя, те, що шлюбні відносини припинились, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved