Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.03.2019 року звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про відшкодування збитків, завданих невиконанням договору, примусове виконання обов`язку в натурі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.01.2000 року між ним, як співавтором винаходу «Спосіб отримання очищеного тетрахлориду титану» за заявою на видачу патенту № 2000010145 від 10.01.2000 р., іншими співавторами та КП «ЗТМК», правонаступником є ТОВ «ЗТМК» було укладено Договір № 32 «Про передачу прав на науково-технічну продукцію предмета винаходу «Спосіб отримання тетрахлориду титану» та виплату авторської винагороди за використання даного винаходу за заявкою на видачу патенту № 2000010145 від 10.01.2000 р. На підставі зазначених договорів щорічно за період 2001-2008 років відповідачем виконувались свої обов`язки за договором та позивач отримував щорічно по 14000 гри. без урахування рівня інфляції. Проте з 2009 року до теперішнього часу відповідач перестав виконувати свої обов`язки по оплаті авторської винагороди та сплаті річного збору підтримання патенту в силі, через що з 10.01.2011 року дію патенту № 37307 на винахід «Спосіб отримання очищеного тетрахлориду титану» за заявкою на видачу патенту № 2000010145 від 10.01.2000 р. було припинено, у зв`язку із чим просить стягнути збитки (упущену вигоду), завдані неналежним виконанням умов Договору № 32 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 рік з урахуванням рівня інфляції у розмірі 15372 грн. та 3 % річних в сумі 487 грн. 60 коп. та за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 рік у розмірі 14000 грн. та 3 % річних в сумі 103 грн. 50 коп. Згідно відзиву на позовну заяву від 23.04.2019 року відповідач позов визнав частково, а саме визнав правомірними вимоги позивача про стягнення збитків (упущеної вигоди), завданих неналежним виконанням умов договору № 32 за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року у розмірі 14000 гривень; вимогу про стягнення заборгованості за період з 31.01.2019 р. по 25.03.2019 року з урахуванням 3% річних просив задовольнити у сумі 62 гривні 14 коп. згідно наведеного розрахунку. Решту вимог відповідач просив залишити без задоволення, адже ці вимоги були предметом розгляду у справі № 332/3223/18 та були частково задоволені рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2018 року у цій справі. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя Марченко Н.В. від 03.04.2019 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про відшкодування збитків, завданих невиконанням договору, примусове виконання обов`язку в натурі було прийнято до розгляду та відкрите спрощене провадження у справі з викликом сторін. У судовому засіданні позивач просив задовольнити позов у повному обсязі з підстав, наведених у ньому та відповіді на відзив. Представник відповідача ТОВ «ЗТМК» в судовому засіданні позов визнав частково з підстав, наведених у відзиві. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Як встановлено в судовому засіданні 24.01.2000 року між [PERSON] , як співавтором винаходу «Спосіб отримання очищеного тетрахлориду титану» за заявою на видачу патенту № 2000010145 від 10.01.2000 р., іншими співавторами та КП «ЗТМК», правонаступник є ТОВ «ЗТМК» було укладено Договір № 32 «Про передачу прав на науково-технічну продукції предмета винаходу засіб отримання тетрахлориду титану» та виплату авторської винагороди з використання даного винаходу за заявкою на видачу патенту № 2000010145 від 10.01.2000 (а.с.6-8). На підставі договору про розподіл авторської винагороди між авторами винаходу «Спосіб отримання очищеного тетрахлориду титану» за заявкою на видачу патенту № 2000010145 від 10.01.2000 р. автори винаходу погодилися, що [PERSON] належить 14% винагороди. Щорічно розмір авторської винагороди складав 14000 гривень (а.с. 9). Відповідно до пункту 2.3 Договору № 32 розмір винагороди складає 100000 грн. щорічно протягом всього строку дії патенту та його використання та 35% виручки від продажу ліцензії. Розмір винагороди переглядається по мірі інфляції та при зміні об`ємів виробництва тетрахлориду титану з оформленням додаткової угоди до даного договору. Пунктом 1.3. Договору № 32 від 24.01.2000 р. до обов`язків Підприємства відноситься здійснення необхідних платежів для підтримання патенту в силі. В порушення даної норми договору, через несплату ТОВ «ЗТМК» чергового платежу 10.01.2011 року дію патенту № 37307 на винахід «Спосіб отримання очищеного тетрахлорид; титану» за заявкою на видачу патенту № 2000010145 від 10.01.2000 р. було припинено. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2014 року факт порушення ДП «ЗТМК» норм договору був встановлений, у зв`язку із чим стягнуто на користь [PERSON] збитки (упущену вигоду), завдані неналежним виконанням умов Договору № 32 від 10.01.2000 р. за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р. в сумі 28000 грн. Згідно до ст. 203 ЦК України (1963 року) в разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником він зобов`язаний відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Під збитками розуміються витрати, зроблені кредитором, втрата або пошкодження його майна, а також не одержані кредитором доходи, які він одержав би, якби зобов`язання було виконані боржником. Згідно п. 4, п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виниклі після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до п. 2.5 Договору № 32 авторська винагорода сплачується авторам не пізніше 30 днів після кожного календарного року, починаючи з дати початку використання винаходу, з урахуванням індексації. Тому позивач з посиланням на ч.2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з ТОВ «ЗТМК» збитки (упущену вигоду), завдані неналежним виконанням умов Договору № 32 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року з урахуванням рівня інфляції в сумі 15372 грн. та 3 % річних у розмірі 487 грн. 60 коп. та за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року 14000 грн. та 3 % річних у розмірі 103 грн. 50 коп. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З урахуванням наведеного, суд приходить до наступного висновку, що за умови належно виконання відповідачем умов договору, [PERSON] мав би право на отримання авторської винагороди в сумі 14000 грн. на рік, а тому розмір упущеної вигоди за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. склав 14000 грн., а з урахуванням 3 % річних за період з 31.01.2019 р. по 25.03.2019 р. збиток склав 62,14 грн. (14000 грн. х 3% : 100% : 365 днів) х 54 дня). Відповідно саме ця сума підлягає стягненню з винної особи, а саме з ТОВ «ЗТМК». Інші вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Позивач просив стягнути збитки (упущену вигоду) за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 рік з урахуванням 3% річних за 90 днів, проте на підставі п. 2.5 Договору про розподіл авторської винагороди зобов`язання ТОВ «ЗТМК» з відшкодування збитків у розмірі 14 000,00 грн. за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 року з урахуванням 3 % річних виникло лише з 31.01.2019 року і розраховується по дату подання позовної заяви, тобто по 25.03.2019 року. Вимоги щодо відшкодування збитків (упущеної вигоди), завданих неналежним виконанням умов Договору № 32 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 рік з урахуванням рівня інфляції у розмірі 15372 грн. та 3 % річних в сумі 487 грн. 60 коп., не підлягають задоволення, адже були предметом розгляду у справі № 332/3223/18 та були частково задоволені рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2018 року у цій справі (а.с. 10-11). Доводи позивача щодо незазначення у резолютивній частині вищевказаного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя періоду, за який стягується шкода за 2017 рік в розмірі 16491,05 грн. та 3% річних в розмірі 245,10 грн., спростовується текстом мотивувальної частини цього ж рішення. Так, із мотивувальної частини рішення вбачається, що розмір упущеної вигоди з урахуванням індексації в сумі 16491,05 грн. за період з 01.01.2017 року по 31.08.2018 року, а також 3% річних за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року в розмірі 245, 10 грн. підлягає стягненню з винної особи, а саме з ТОВ «ЗТМК». Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2018 року сторонами не було оскаржено та набрало законної сили 29.11.2018 року, а тому обов`язкове до виконання. Крім того, у відповідності зі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача ТОВ «ЗТМК» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, виходячи з такого розрахунку: (заявлено суму у розмірі 29963,10 грн., задоволено на суму 14062,14 грн., тобто 46,93% від вимог. Відповідно 46.93 % від сплаченого судового збору в сумі 741,20 грн., складає 347,84 грн., що підлягає поверненню відповідачу.

Outcome: partial