Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.05.2019 року звернувся у суд із позовом, в якому просить визнати за ним право власності: на житловий будинок (позначений у технічному паспорті літерою А-1), загальною площею 74,4 кв. м., житловою площею 28,8 кв. м. з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований у [ADDRESS] ; земельну ділянку кадастровий номер 4624583300:01:008:0632, площею 0,0924 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку кадастровий номер 4624583300:01:007:0514, площею 0,0890 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку кадастровий номер 4624583300:02:000:0559, площею 0,1818 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку кадастровий номер 4624583300:01:008:0628, площею 0,2029 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться у с. Коростів Сколівського району Львівської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 06.05.2019 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою підготовчого судового засідання у справі від 18.06.2019 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Розгляд справи по суті відбувався 30.08.2019 року, за участю позивача та представника відповідача, після чого був продовжений 23.09.2019 року, без учасників справи. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла бабця позивача [PERSON] .. На момент смерті вона володіла на праві особистої власності житловим будинком [ADDRESS] та трьома земельними ділянками різного цільового призначення. Даний будинок і земельні ділянки у складі спадкового майна покійна заповіла своєму внукові - позивачу по справі, про що 15.01.2007 року склала заповіт. Даний заповіт не змінений і не скасований. Позивач з метою прийняття спадщини звернувся у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області, де, після заведення спадкової справи, йому було відмовлено у прийнятті спадщини на вищевказаний будинок та земельні ділянки у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. З огляду на вказане, отримавши відмову державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач змушений звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні 30.08.2019 року позовні вимоги підтримав повністю, у судове засідання 23.09.2019 року не з`явився, подав суду заяву вх. № 4299 від 23.09.2019 року,в якій надалі позов підтримав, просив такий задовольнити з наведених у ньому підстав, а розгляд справи просив продовжувати без його участі. Уповноважена представник відповідача Коростівської сільської ради Сколівського району Львівської області - сільський голова Свистун М.О. у судовому засіданні 30.08.2019 року проти позову не заперечувала, у подальшому у судове засідання 23.09.2019 року не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Розглянувши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні 30.08.2019 року учасників справи, давши належу оцінку письмовим доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , після смерті якої позивач має намір оформити спадщину за заповітом, померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10.01.2017 року Коростівською сільською радою Сколівського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1. Вказаний день смерті [PERSON] у відповідності із ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є часом відкриття спадщини після неї. За життя, а саме 15.01.2007 року, спадкодавець [PERSON] у Коростівській сільській раді Сколівського району Львівської області склала заповіт, котрим належні їй права та обов`язки, у тому числі і з приводу нерухомого майна, заповіла своєму внукові - позивачу [PERSON] .. В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Враховуючи наявність складеного спадкодавцем [PERSON] заповіту, який до дня його смерті нею не змінювався та не скасовувався, спадкування у даному випадку здійснюється за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач, як спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, подав 06.07.2017 року до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області заяву про прийняття спадщини. Позивач також у встановлені законом порядку та строки не відмовився від спадщини. Відтак, позивач вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини. Так, детально перевіряючи права та обов`язки, які належали зазначеному спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, розташоване у [ADDRESS] та земельних ділянок розташованиж там-же, котрі є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. Спадкодавцю [PERSON] за життя належав житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується довідкою вих. № 437, виданою Стрийським МБТІ від 05.03.2019 року, з котрої вбачається, що покійній право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 18.06.1998 року Сколівською держнотконторою, реєстраційний № 745 та зареєстровано у реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 76. Крім того, спадкодавцю [PERSON] за життя належали: земельна ділянка кадастровий номер 4624583300:01:008:0632, площею 0,0924 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельну ділянку кадастровий номер 4624583300:01:007:0514, площею 0,0890 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку кадастровий номер 4624583300:02:000:0559, площею 0,1818 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку кадастровий номер 4624583300:01:008:0628, площею 0,2029 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 957 та копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Зокрема, розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом з`ясовано, що оригінал свідоцтва про право власності на спірне домоволодіння та оригінал Державного акту на право приватної власності на земельні ділянки позивачем втрачено. Судом встановлено, що загальна площа такого будинку становить 74,4 кв. м., з яких житлова площа 28,8 кв. м., а решту - допоміжна. Житловий будинок позначений у технічному паспорті літерою А-1. Відмітка про самочинну побудову відсутня. Судом також встановлено, що позивач, який прийняв спадщину у встановленому порядку, звертався до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак одержав відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Після вчинення вказаних дій позивач звернувся до суду. На підставі вказаного вище, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на житловий будинок загальною площею 74,4 кв. м., житловою площею 28,8 кв. м. (позначений у технічному паспорті літерою А-1), з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований у [ADDRESS] ; земельну ділянку кадастровий номер 4624583300:01:008:0632, площею 0,0924 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку кадастровий номер 4624583300:01:007:0514, площею 0,0890 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку кадастровий номер 4624583300:02:000:0559, площею 0,1818 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку кадастровий номер 4624583300:01:008:0628, площею 0,2029 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарствау порядку спадкування за заповітом після смерті бабці [PERSON] , яка померла [INFO] . Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved