Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в липні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні рухомим майном. В обґрунтуванні позовних вимог зазначивши, що позивач є власником автомобіля марки Porsche Cayenne 2008 року випуску номер державної реєстрації АЕ 8442 HP, номер шасі (кузова) WP1AD29P18LA71009 з 05.04.2016 року. Спірний автомобіль позивач придбав у [PERSON] за договором купівлі продажу оформленого безпосередньо в сервісному центрі МВС у присутності адміністратора зазначеного органу, та здійснив його перереєстрацію, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. При цьому жодних питань чи обмежень при перереєстрації вказаного автомобіля позивачу не повідомлялось, ані попереднім власником, ані органами МВС, при цьому, встановленням технічного стану автомобіля та перевіркою наявності обтяжень чи заборон на автомобілі займався [PERSON]. В свою чергу [PERSON] придбав вищезазначений автомобіль марки Porsche Cayenne у [PERSON] також за договором купівлі продажу оформленого в сервісному центрі МВС. В червні 2017 року позивач прийняв рішення продати належний позивачу на праві власності автомобіль, звернувшись до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з питань оформлення договору купівлі-продажу транспортного засобу. Нотаріус повідомив про те, що зазначений транспортний засіб є об'єктом обтяження, тому здійснення вказаного правочину не є можливим на підтвердження чого надала [PERSON] з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №52696059 від 29.06.2017 року. Відповідно до зазначеного витягу, реєстратором Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України 17.08.2008 року за № 7401938 із змінами від 04.06.2013 року зареєстровано обтяження: Підстава обтяження: договір застави транспортного засобу від 17.06.2008 року, між [PERSON] та AT «[PERSON] Аваль». Об'єкт обтяження: автомобіль марки Porsche Cayenne - 2008 року випуску, колір чорний, номер об'єкта WP1AD29P18LA71009, номер державної реєстрації АЕ 0030 СІ. Факт накладення обтяження на автомобіль суттєво порушує права власності позивача, слід зазначити, що жодні правовідносини (в тому числі за кредитними договорами) між позивачем та ПАТ «[PERSON] Аваль» відсутні. У звязку з вищезазначеним позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судове засідання також не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судове засідання також не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що позивачу належить автомобіль марки Porsche Cayenne 2008 року випуску номер державної реєстрації АЕ 8442 HP, номер шасі (кузова) WP1AD29P18LA71009 з 05.04.2016 року. Спірний автомобіль позивач придбав у [PERSON] за договором купівлі продажу оформленого безпосередньо в сервісному центрі МВС у присутності адміністратора зазначеного органу, та здійснив його перереєстрацію, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В червні 2017 року позивач прийняв рішення продати належний йому на праві власності автомобіль, звернувшись до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з питань оформлення договору купівлі-продажу транспортного засобу. Нотаріус повідомив про те, що зазначений транспортний засіб є об'єктом обтяження, тому здійснення вказаного правочину не є можливим на підтвердження чого надала [PERSON] з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №52696059 від 29.06.2017 року. Відповідно до зазначеного витягу, реєстратором Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України 17.08.2008 року за № 7401938 із змінами від 04.06.2013 року зареєстровано обтяження: Підстава обтяження: договір застави транспортного засобу від 17.06.2008 року, між [PERSON] та AT «[PERSON] Аваль». Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобовязані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовуються їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Як зазначено позивачем до звернення до суду з позовом, він звертався до відповідача з вимогою щодо уснунення перешкод в користуванні належним йому майном. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи позивачем доведано наявними в матеріалах справи доказами, що відповідачами порушується його право на розпорядження належною йому власністю, суд вважає переконливими вимоги позивача у зв'язку з доведеністю та обґрунтованістю, а тому на підставі зазначено приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що у позовній заяві [PERSON] не зазначає про стягнення сплаченого судового збору з відповідачів, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають. На підставі ст.ст.317,\~319 ЦК України, та

Outcome: approved