Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач 25.10.2016 року звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4331 грн. 14 коп. та моральної шкоди у розмірі 50000 грн. В обґрунтування позовних вимог відзначив, що 28.06.2016 року він отримав тілесні ушкодження, а саме закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, під час користування послугами Аквапарка «Коблево», з огляду на що, на думку позивача, відповідачем було завдано йому майнову та моральну шкоду. Отримання тілесних ушкоджень позивач повязує із неякісним наданням Відповідачем споживчих послуг на території Аквапарка «Коблево», а саме, із порушенням відповідачем [PERSON] будови і безпечної експлуатації атракціонної техніки, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 01.03.2006 року №110. Позивач зазначив, що сума матеріальних збитків складається із загальної вартості досліджень та лікування в розмірі 2331 грн 14 коп. Також, позивач посилався на те, що своїми протиправними діями, крім матеріального збитку, відповідач завдав йому моральних страждань, повязаних із тяжкою реабілітацією після травми, постійними головними болями та порушенням працездатності. Завдану моральну шкоду оцінює на суму\~50000 грн. Окрім того, з метою відновлення порушених прав, у позивача виникла необхідність у зверненні за правовою допомогою, що в свою чергу стало причиною у понесенні додаткових витрат на загальну суму 2000 грн. У судове засіданні позивач не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У минулих судових засіданнях позивач пояснив, що 28.06.2016 року він разом з другом [PERSON] та його дівчиною [PERSON] поїхали до Аквапарку «Коблево», десь о 17.00 годині він з другом спускався з гірки «Торнадо» у 2-х місцевому крузі. Перед спуском отримали необхідний інструктаж і не порушували всіх розяснень, проте при різкому спуску у басейн він випав і вдарився головою об дно басейну. Вставши на ноги, він йти самостійно не міг, йому допомогли та відвели до медичного пункту, оскільки позивач себе погано почував та було темно в очах. Коли вони направлялись до медпункту, зі слів представника аквапарку позивач дізнався, що він вже 20 особа, яка за це день отримала травму при спуску з даної гірки. Лікар дав йому таблетку та запропонував трохи посидіти у кабінеті. Потім на його прохання [PERSON] з дівчиною відвезли його додому, оскільки позивач відчував головний біль, його тоншило та було темно в очах. Проте, головна біль не проходила, тому він, [PERSON], наступного дня звернувся до лікаря КУ «Міська поліклініка №6» м. Одеси. Після обстеження позивач дізнався, що у нього закрита черепно-мозкова травма і струс головного мозку, позивачу було призначене амбулаторне лікування і лікування в денному стаціонарі (десь 10 днів). Позивач вказав, що після лікування ще декілька місяців себе погано відчував: боліла голова, погано спав, відчував дискомфорт, через що спала його працездатність та були конфлікти на роботі. Він поніс витрати на лікування у розмірі 2331, 14 грн. та витрати на правову допомогу на суму 2000 грн.. При цьому, вважає, що саме унаслідок неналежного наданням відповідачем послуг (недостатній рівень води у басейні, який не зміг зупинити падіння таким чином, щоб особа не вдарилась при падінні з горки), він отримав тілесні ушкодження та йому були завданні моральні страждання. Представник позивача - \~[PERSON] (діє на договору про надання правової допомоги від 05.10.2016 р.) позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. В обґрунтування правової позиції надав до суду письмові заперечення від 06.06.2017 року, в яких пояснив, що від позивача в позасудовому порядку письмово не надходило будь-яких пояснень або заяв щодо інциденту, а також не було надано медичні документи стосовно отриманих травм, що унеможливило проведення розслідування зазначеного інциденту. Окрім того, Відповідач вказав, що на виконання діючого законодавства щодо виконання вимог безпеки атракціону «Торнадо», 08.06.2016 року ним було отримано технічний звіт №10.3 НПАО 97.2.-1.01-06 від 08.06.2016 р., згідно якого водний атракціон «Торнадо» технічно справний. Позовні вимоги в частині моральної шкоди також вважає безпідставними та необґрунтованими. З урахуванням викладеного, вважає позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Просив справу розглянути за його відсутності. Представник третьої особи - ПрАТ «СК «Альянс» у судове засідання не з'явився, сповіщався про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки не повідомив. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з урахуванням пояснень осіб, які брали участь у справі,\~вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України). У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 28.06.2016 року о 14 годині 00 хвилин позивач разом із громадянином [PERSON] та громадянкою [PERSON] скористалися послугами Аквапарка «Коблево» за адресою: Миколаївська область, с. Коблево, вул. Морська, 150, що підтверджується квитками 698259 від 28.06.2016 року, № 698258 від 28.06.2016 року, № 698257 від 28.06.2016 року. Близько 17 год. 00 хв., під час здійснення спуску на водному атракціоні «Торнадо», позивачем були отриманні тілесні ушкодження. Як зазначає позивач та підтверджують допитані в якості свідків гр. [PERSON] та гр-ка [PERSON], позивач спускаючись гіркою «Торнадо», дотримувався всіх необхідних інструкцій, розяснених працівником аквапарк «Коблево», однак в процесі спуску останнього розвернуло так, що у воду позивач занурився вниз головою. При цьому, між фінішним елементом гірки та водною поверхнею був проміжок, а рівень води був трохи вищий коліна. У звязку з низьким рівнем води, позивач при зануренні отримав удар голови об дно басейну, що і стало причиною травми. Гр. [PERSON] та гр-ка [PERSON] витягли позивача із басейну та допомогли дійти до медичного пункту аквапарку «Коблево», що підтверджується записом у журналі звернень вищевказаного медичного пункту. У результаті падіння із водного атракціону, позивач отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, що підтверджується записом лікаря-невролога КУ «Міська поліклініка №6» м. Одеси у медичній картці №Я-279 від 29.06.2016, листком непрацездатності серія АГШ №342922 від 29.06.2016. Як вбачається із матеріалів справи, на території Аквапарк «Коблево» надає послуги суб'єкт господарювання фізична особа підприємець [PERSON], який відповідає за безпечну експлуатацію водних атракціонів, у тому числі гірок, спусків. Фактично, придбавши квиток, 28.06.2016 року між позивачем та відповідачем по справі було укладено публічний договір про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов'язався за плату надати позивачу, комплекс розважальних послуг в аквапарку «Коблево». Придбання квитка свідчить про те, що сторони договору дійшли згоди щодо всіх умов договору про надання розважальних послуг, відтак ці умови були обов'язковими для них. Частиною 1 ст.633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Видача й одержання квитанції (квитанції-замовлення, квитанції-зобов'язання) чи іншого документа на підтвердження укладення договору про побутове обслуговування свідчить про згоду сторін з усіма його умовами. Згідно ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.614 ЦК України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Діяльність аквапарку, яку здійснює відповідач підпадає під правове регулювання [PERSON] будови і безпечної експлуатації атракціонної техніки, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 01.03.2006 року №110 (далі [PERSON]), що встановлюють вимоги до будови, виготовлення, установлення, монтажу, безпечної експлуатації, ремонту та реконструкції атракціонної техніки. Відповідно до п.3.1 даних [PERSON], а саме пп.15) до основних факторів, ситуацій та подій, що становлять небезпеку для відвідувачів відноситься, зокрема, небезпека, пов'язана з використанням водного середовища (водні атракціони) - падіння з водної гірки. Згідно із п. 3.1.2. [PERSON] ризики відвідувачів і обслуговувального персоналу від впливу вищенаведених небезпек повинні бути унеможливлені або зведені до мінімуму за рахунок виконання запобіжних заходів, спрямованих на унеможливлення прогнозованих ризиків та забезпечення безпеки під час виготовлення, монтажу й експлуатації атракціонної техніки, наведених у цих [PERSON]. Пунктом 5.22. [PERSON] визначено додаткові вимоги безпеки до водних гірок. Зокрема, пп.5.22.53. [PERSON] визначає, що глибина зони занурення залежно від висоти падіння відвідувача (відстань між фінішним елементом і водною поверхнею) має відповідати даним табл. 13. При цьому, зона занурення водної гірки - це зона спеціального басейну, багатоцільового басейну або природної водойми, що забезпечує гальмування та зупинку відвідувача (2.1.71.). Аналіз даних таблиці 13 (пп.5.22.53. [PERSON]) свідчить про те, що для типу гірки «Торнадо» з якої спускався Позивач, при мінімальній висоті падіння, мінімальною глибиною занурення є 1 метр. Проте, у своїх поясненнях позивач та свідки гр. [PERSON] та гр-ка [PERSON] неодноразово зазначали, що глибина басейну, в яке здійснювалось занурення з водного атракціону «Торнадо», досягала не більше 50-70 см. Отже, недостатній рівень води у басейні аквапарк «Коблево» свідчить про порушення вимог експлуатації водних гірок і є неякісним наданням послуг Відповідачем. Відповідач, не погоджуючись із позицією позивача, посилається на технічний звіт №10.3 НПАОП 97.2-1.01-06 від 08.06.2016 за результатами повного технічного огляду атракціону «Торнадо», інв. №5/001, відповідно до якого встановлено, що зазначений об`єкт, станом на 08.06.2016 був технічно справний. Дослідивши вказані докази, суд дійшов висновку, що травму при спуску на атракціоні «Торнадо» в Аквапарку «Коблево» Позивач отримав 28.06.2016, тобто через 20 днів після проведення огляду зазначеного атракціону. Доказів того, що Відповідачем, протягом зазначеного часу, контролювався технічний стан атракціону «Торнадо», рівень води у басейні та того факту, що 28.06.2016 вказаний атракціон знаходився у тому ж справному стані, як і 08.06.2016, Відповідачем не надано. Тобто, обставини, на які вказує Позивач, відповідачем належним чином спростовані не були. Суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно відсутності досудового врегулювання спору, з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ч.1 ст. 20 ЦК України передбачено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До способів захисту своїх прав та інтересів відноситься відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Отже, особа, права якої порушені, на свій розсуд обирає спосіб захисту своїх прав та не зобовязана їх захищати у досудовому порядку. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що внаслідок неякісного надання послуг Відповідачем, позивач отримав тілесні ушкодження. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч.10 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець несе відповідальність за шкоду, завдану життю, здоров'ю або майну споживача, що виникла у звязку з використанням речей, матеріалів, обладнання, приладів, інструментів, пристосувань чи інших засобів, необхідних для виконання ним робіт (надання послуг), незалежно від рівня його наукових і технічних знань, що дає змогу виявити їх властивості, згідно із законодавством. З огляду на зазначене, позивач має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок отримання неякісних послуг від відповідача та отримання тілесних ушкоджень. З долучених до матеріалів справи листка непрацездатності серії АГШ №342922 від 29.06.2016, медичної картки №Я-279 від 29.06.2016 вбачається, що позивач проходив амбулаторне лікування та лікування на денному стаціонарі, в період часу з 30.06.2016 по 08.07.2016, у КУ «Міська поліклініка №6», що розташована у м. Одесі за адресою: вул. Сегедська, 17. Згідно долучених до матеріалів справи фіскальних чеків №/№: 31029 від 30.06.2016 на суму 49 грн. 19 коп.; ПН 3278257115096 від 01.07.2016 на суму 23 грн. 75 коп.; ПН210319915428 від 03.07.2016 на суму 111 грн. 75 коп.; 31036 від 30.06.2016 на суму 58 грн. 70 коп.; 3865 від 29.06.2016 на суму 772 грн. 47 коп.; 232574 від 05.07.2016 на суму 155 грн. 81 коп.; ПН250462015416 від 07.07.2016 на суму 76 грн. 80 коп.; 31126 від 01.07.2016 на суму 98 грн. 38 коп.; ПН245402915450 від 29.06.2016 на суму 9 грн. 75 коп.; б/н від 20.07.2016 на суму 324 грн. 54 коп. та квитанції до прибуткового касового ордеру №578 від 29.06.2016 на суму 650 грн. встановлено, що витрати на лікування [PERSON] з приводу отриманих травм становлять 2331 грн 14 коп. Окрім того, встановлено, що з метою відновлення порушених прав, позивач звернувся за правовою допомогою, що стало причиною у понесенні додаткових витрат на загальну суму 2000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 05.10.2016 р., додатковою угодою до договору про надання правової допомоги від 07.10.2016 р., актом про прийняття-передачу наданих послуг від 07.10.2016 р. Зміст ст.16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оцінюючи в сукупності всі докази, надані позивачем на підтвердження завданої матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 4331 грн. 14 коп.. Крім того, Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., посилаючись на порушення його прав. У своїх поясненнях Позивач вказав, що протягом тривалого часу після отримання травми він відчував головний біль, погіршення зору та безсонницю. У звязку з тим, що його робота повязана з постійним перебуванням за компютером, головний біль посилювався, він не міг сконцентруватися, що негативно впливало на ефективність його роботи, відносини з керівництвом, загальний емоційний стан. Крім того, при здійсненні спроби врегулювання зазначеного спору в досудовому порядку та проханні надати інформацію щодо реквізитів суб`єкта господарювання, що надає відповідні послуги розваг, співробітниками аквапарк «Коблево» зухвало та зверхньо було відмовлено позивачу у його проханні, що також викликало в нього почуття безпорадності та незахищеності, приниження честі та гідності. Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як роз'яснено п. п. 3, 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року від № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, то суд враховує причини та наслідки, які настали від неякісної послуги, обґрунтування заподіяння моральної шкоди у судовому засіданні щодо глибини фізичних та душевних страждань, перебування позивача на лікарняному, та враховуючи вимоги розумності та справедливості, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у цій частині у сумі 2000 грн. Згідно п. 2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного та

Outcome: partial