Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 грудня 2013 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи - Відділ державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції у м.Донецьку про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки за прострочення сплати аліментів на користь неповнолітньої дитини, та в обґрунтування позову посилалась на наступне. З відповідачем [PERSON] вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 19.02.2000 року по 15.10.2011р., відповідно до рішення Куйбишевського районного суду м.Донецька від 04.10.2011р. про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який залишився проживати з позивачкою. Рішенням Куйбишевського районного суду м.Донецька від 04.10.2011 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.05.2011 року до повноліття дитини. Через несплату аліментів відповідачем [PERSON] за період з травня 2011 року по листопад 2013 року виникла заборгованість у розмірі 21241,50 грн., яку позивачка просила стягнути з відповідача. Також позивачка [PERSON] просила суд стягнути з відповідача пеню за вищевказаний період у розмірі 115030,52 грн. У судове засідання належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи позивач не з»явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність за участі її представника. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні двічі надала уточнену позовну заяву [PERSON] - від 31.03.2014 року та від 28.04.2014 року, та у останній просила суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментам за період у сумі 13264,19 грн. та пені за цей же період у сумі 98331,85 грн. Присутній у судовому засіданні відповідач [PERSON] з уточненими позовними вимогами погодився частково, зазначив, що аліменти на його сина [PERSON] ним перераховуються регулярно, однак не у встановленому розмірі, а відповідно до того заробітку, що він мав у різний час. Надав довідку про розмір його заборгованості, розмір його заробітної плати, довідку з місця роботи та визнав наявність заборгованості у сумі 13264,19 грн., однак не визнав обов»язок сплати пені, оскільки вважає, що належним чином, регулярно, сплачував аліменти хоча й у меншому ніж було встановлено розмірі. Враховуючи викладене, просив суд відмовити у стягненні пені за прострочку у сплаті аліментів. Представник третьої особи - ВДВС Куйбишевського районного управління юстиції у м.Донецьку Нордіо В.В., присутній у судовому засіданні, надав пояснення щодо розбіжностей у наданих сторонами довідках про розмір заборгованості - обґрунтовуючи їх різницю даними щодо заробітку відповідача, які той кілька разів особисто надавав ВДВС. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, та інші долучені сторонами письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Заборгованість по аліментах, які стягуються відповідно до ст.187 СК України, погашаються за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії за місцем одержання або стягуються за рішенням суду. Відповідно до змісту ст.ст.181, 182 СК України зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця. Відповідно до вимог ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 19.02.2000 року по 15.10.2011р., відповідно до рішення Куйбишевського районного суду м.Донецька від 04.10.2011р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який залишився проживати з позивачкою. Рішенням Куйбишевського районного суду м.Донецька від 04.10.2011 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.05.2011 року до повноліття дитини (а.с.3). Розмір заборгованості [PERSON] по аліментам був правильно нарахований державним виконавцем із урахуванням платежів, здійснених відповідачем з травня 2011 року по листопад 2013 року. Подальше уточнення позовних вимог [PERSON] щодо розміру заборгованості у сумі 13264,19 грн. також правильно нараховане й підтверджується платежами, здійсненими відповідачем до 01 квітня 2014 року. Відповідачем у судовому засіданні були визнані позовні вимоги [PERSON] у цій частині, суд вважає їх такими, що ґрунтуються на законі та підлягаючими задоволенню. Стосовно вимог позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - якщо заборгованість виникла у зв»язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Враховуючи викладене, а також матеріальний стан відповідача, який працює водієм у ТОВ «Компанія «Фактор» з 10.09.2012р., та до цього часу ніде не працював, його поведінку, який щомісячно сплачував аліменти, хоч й у меншому ніж передбачено було рішенням суду розмірі, з метою визначення співмірності розміру штрафної санкціі та суми заборгованості по аліментам, зменшує суму пені за несплачені аліменти до розміру 5 000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача, задовольнивши частково вимоги [PERSON] у цій частині. Враховуючи викладене, та

Outcome: partial