Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що їй на праві особистої власності належить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Буковинській,24 в с. Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області. У вказаному будинку, крім неї та її рідних, зареєстрована також відповідач [PERSON], яка протягом трьох років в ньому не проживає. Вона, як власник будинку, не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідача в будинку, саме тому, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити та не заперечували проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлялася судовою повісткою, про що свідчить її підпис у поштовому повідомленні, причини неявки суду не вказала, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву до суду від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу зі згоди позивача та представника позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, представника позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON] суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме мйано від 27.10.2016 року є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Буковинська,24 в с.Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до положень ст.ст. 321, 383 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З довідки виконкому Хрещатицької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1046 від 30.10.2018 року та акту обстеження умов проживання від 17.10.2018 року вбачається, що у житловому будинку №24 по вул. Буковинська в с.Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області зареєстрована позивач, її син та онуки, а також невістка [PERSON],[INFO], яка в будинку не проживає біля трьох років (а.с.11,12). На сьогоднішній день позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у її домоволодінні, тому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, свідки [PERSON],[PERSON] в судовому засіданні показали, що відповідач [PERSON], є невісткою позивача , однак в її будинку не проживає біля трьох років. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321\~ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком 24, розташованим по вул. Буковинська в с.Хрещатик Заставнівського району Чернівецької області підлягає до задоволення. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved