Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.11.2017 року звернувся у суд із позовною заявою, в якій просить визначити йому додатковий строк у три місяці на подачу заяви до нотаріальної контори на прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], котра померла 16.02.2005 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21.01.1982 року помер його батько [PERSON]. 16.02.2005 року померла його мати [PERSON]. За життя мати склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїм дітям, у тому числі йому. Інші спадкоємці також пропустили строк на прийняття спадщини, однак не будуть його поновлювати, оскільки письмово відмовились від прийняття спадщини у його користь. Після смерті матері відкрилась спадщина за заповітом. Зазначає, що строк на подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері він пропустив, оскільки перебував за межами України на роботі, часто хворів, а також дізнався про заповіт від своєї сестри лише у листопаді 2017 року. Відтак, він має намір прийняти спадщину, однак дізнався, що пропустив строк на її прийняття. У звязку з вказаним, він був змушений звертатися до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просив дану справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] селищна рада Сколівського району Львівської області явку компетентного представника у судове засідання не забезпечила, однак останній подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, а також зазначив, що йому відомо про процесуальні наслідки визнання такого позову. Повноваження представника підтверджені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належну оцінку письмовим доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що гр. [PERSON], після смерті якої позивач має намір прийняти спадщину за заповітом і просить визначити йому додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, померла 16.02.2005 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 018468, виданого 08.06.2005 року відділом РАЦС Сколівського РУЮ Львівської області. Вказаний день смерті гр. [PERSON] у відповідності із ч. 2 ст. 1220 ЦК України є часом відкриття спадщини після її смерті. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 485665, виданого 16.11.2017 року Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області батько позивача [PERSON] [PERSON] помер 21.01.1982 року у віці 78 років. З копії свідоцтва про народження серії ЯВ № 450117, виданого Сколівським районним бюро ЗАГС Дрогобицької області від 03.09.1957 року, батьками позивача [PERSON] були [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається із довідки № 2704 від 15.11.2017 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Сколівського району Львівської області, покійний [PERSON] до дня смерті 21.01.1982 року проживав та був зареєстрований у смт. В. Синьовидне (с. Межиброди) Сколівського району Львівської області по вул. Б. Лепкого, 6 (стара назва вул. Калініна, 6), заповіту у селищній раді не складав. Як вбачається із довідки № 2705 від 15.11.2017 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Сколівського району Львівської області, покійна [PERSON] до дня смерті 16.02.2005 року проживала та була зареєстрована у смт. В. Синьовидне (с. Межиброди) Сколівського району Львівської області по вул. Б. Лепкого, 6 (стара назва вул. Калініна, 6), заповіт у селищній раді складала. З копії заповіту від 03.11.1988 року вбачається, що покійна [PERSON] все своє майно заповіла своїм дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З копій письмових заяв, посвідчених секретарем виконкому [PERSON] селищної ради Сколівського району Львівської області [PERSON] 15.11.2017 року і 23.11.2017 року та зареєстрованих у реєстрі за № 118 та № 120 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON]. Таким чином, позивач є одним із спадкоємців за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 16.02.2005 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відтак позивач, який бажає прийняти спадщину, повинен був подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки на час відкриття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 16.02.2005 року, не проживав постійно із нею, так як перебував за межами України на роботі, а також часто хворів, що підтверджується копією виписного епікризу з історії хвороби № 2578 від 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні також встановлено, що позивач протягом вказаного вище строку не подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері у нотаріальну контору. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 вказаного Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Однак, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивач мав намір звернутися у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] у встановлений законом шестимісячний термін, але не зміг цього зробити у звязку з тим, що з 2004 року по 2010 роки перебував закордоном і не мав змоги вчасно подати заяву про прийняття спадщини, також часто хворів та дізнався про заповіт лише у листопаді 2017 року. Факти перебування позивача закордоном знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду. Крім того, згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 року у справі № 6-496цс17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. З огляду на вказане, суд вважає за необхідне визначити позивачу [PERSON] додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 16.02.2005 року. На підставі зазначеного вище та

Outcome: approved