Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в серпні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності на квартиру. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер його дід [PERSON]. Позивач являється спадкоємцем померлого на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соврас О.Ю. 22 травня 2000 року за реєстровим № 4884. Згідно заповіту померлий [PERSON] заповів позивачу [PERSON] належну йому на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS]. Співвласником вказаної квартири є дружина померлого - відповідач у справі [PERSON] В межах шестимісячного строку, позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено з підстав неможливості визначення частки спадкодавця у праві власності на квартиру, оскільки вона є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. За вказаних обставин, позивач просить суд визначити, що померлому [INFO] [PERSON] належала 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву, у якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20 серпня 1955 року, виданого Острийською сільською радою, Узинського району Київської області, 20 серпня 1955 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], після чого остання змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 7). Згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 21 травня 1996 року, [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] (а.с. 9-10). З реєстраційного посвідчення, виданого 29 травня 1996 року Київським міським бюро технічної інвентаризації за № 3599, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. ст.1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За нормами ст. 1223 Цивільного процесуального кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповті. 22 травня 2000 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соврас О.Ю. посвідчено заповіт, що складений [PERSON] на ім'я [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 4884. За вказаним заповітом, [PERSON] заповідав належну йому квартиру № [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 8). [INFO] [PERSON] помер, про що Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві [INFO] складений відповідний актовий запис № 1012 (а.с. 6). 29 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] (а.с. 12). 20 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. з заявою про відмову від виділу її частки в праві спільної сумісної власності майна подружжя та від права на обов'язкову частку у спадщині (а.с. 13). Листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру відмовлено, оскільки вона належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого Київською універсальною біржею 21 травня 1996 року за реєстраційним номером № В 3695/5176 (а.с. 17). В силу ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. У відповідності до ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішення суду. За нормами ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За нормами ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач у справі [PERSON] позов визнала в повному обсязі, просила його задовольнити, про що надала до суду письмову заяву (а.с 31-32). За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved