Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] , 04 листопада 2021 року звернулася в суд з позовом до Горохівської міської ради про надання права на завершення приватизації земельних ділянок. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, у тому числі, земельні ділянки площею 0,27 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, відповідно до рішення Пустомитівської сільської ради народних депутатів Горохівського району Волинської області від 24 грудня 1993 року №15/6. Зазначає, що спадкодавець зробила особисте розпорядження склавши заповіт, згідно якого визначила її спадкоємцем усього майна. Однак, спадкодавець [PERSON] не встигла завершити процедуру приватизацію земельних ділянок. Також, вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON] , син спадкодавці. Водночас, зазначає, що спадщину після свого батька та бабусі, вона прийняла шляхом спільного проживання зі спадкодавцем. На підставі наведеного просить визнати за нею право на завершення приватизації земельних ділянок по смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , площею 0,27 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, які були передані у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Пустомитівської сільської ради народних депутатів Горохівського району Волинської області від 24 грудня 1993 року №15/6. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 04 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача Горохівської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимогу визнають. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з копії архівного витягу №62 від 17 березня 2021 року з рішення п`ятнадцятої сесії Пустомитівської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 24 грудня 1993 року №15/6, [PERSON] , передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,27 га. для ведення особистого господарства та 0,25 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель. (а.с.13). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 січня 2008 року Пустомитівською сільською радою Горохівського району Волинської області, підтверджується, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 25 серпня 2007 року Пустомитівською сільською радою Горохівського району Волинської області, помер батько позивача [PERSON] . (а.с.8). Згідно ч.1 ст.524 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до статті 534 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майнове право на вищезазначену земельну ділянку. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , підтверджується, що [PERSON] , народилася [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище позивача стало « [PERSON] ». (а.с.5). Згідно з інформацією, яка зазначена в довідці виданої Горохівською міською радою Луцького району Волинської області від 06 липня 2021 року №517, спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживала з онукою [PERSON] в [ADDRESS] , яка проживає до цього часу тут же. Заповіт [PERSON] посвідчувався в Пустомитівській сільській раді по реєстру №46 від 25 грудня 2001 року. Спадкоємцем по закону і по заповіту є онука [PERSON] , [INFO] . Спадкоємець [PERSON] вступила у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом спільного проживання, садіння городу, догляду за житловим приміщенням в [ADDRESS] . Заборони на майно не має. (а.с.10). Заповіт [PERSON] в Пустомитівській сільській раді посвідчувався 25 грудня 2001 року за №46 на користь [PERSON] . Заповіт не змінений і не скасований. (а.с.14). Відповідно до копії заповіту, складеного [PERSON] 25 грудня 2001 року, який було посвідчено головою Пустомитівської сільської ради Горохівського району Волинської області та зареєстровано в реєстрі за №46, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося взагалі все те на що він за законом матиме право, належній їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВЛ №039134 виданий Горохівською районною державною адміністрацією 25 листопада 1996 року, заповідає [PERSON] . (а.с.14). З спадкової справи №481/2004, заведеної 20 липня 2004 року Горохівською Державної нотаріальної контори Волинської області, стверджується, що після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняла [PERSON] шляхом подачі заяви на прийняття спадщини. Відповідно до статті 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моментувідкриття спадщини. Згідно з ст.549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини) дії, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Як вбачається з копії спадкової справи №481/2004, розпочатою 20 липня 2004 року Горохівською Державної нотаріальної контори Волинської області, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 жовтня 2021 року [PERSON] в установленому законом порядку спадщину прийнята. З дослідженої в судовому засіданні копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 листопада 2021 року за №02-31/830, вбачається, що позивачу Державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , на земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також земельну ділянку площею 0,27 га для ведення особистого господарства, розташовані на території Пустомитівської сільської ради Горохівського району Волинської області. (а.с.9). Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України, встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно з ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. В підготовчому судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом. Успадкувавши спадкове майно, вона успадкувала право на завершення приватизації, яке мав за життя спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно. Згідно з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п.3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останній, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved