Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач 13 грудня 2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до державної програми забезпечення населення послугами теплопостачання позивач надає теплову енергію за адресою [ADDRESS], у зв»язку з чим був відкритий особовий рахунок [NUMBER] по якому відповідач повинна оплачувати дані послуги до 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Однак оплату за надані ці позивачем послуги відповідач не здійснює. У зв'язку із цим позивач був змушений звернутися до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за спожиту теплову енергію станом з 15.10.2002 року по 01.11.2013 року в сумі 7056.72 грн. Представник позивача надав суду заяву , в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до державної програми забезпечення населення послугами теплопостачання підприємство « Дніпропетровські міські теплові мережі» надає теплову енергію за адресою [ADDRESS], у зв»язку з чим був відкритий особовий рахунок [NUMBER] по якому [PERSON] повинна оплачувати дані послуги до 10 числа місяця наступного за розрахунковим. У [PERSON] станом за період з 15.10.2002 року по 01.11.2013 року утворилась заборгованість за надані послуги за спожиту теплову енергію у розмірі 7056.72 грн. (а.с. 6). Згідно ст. ст. 67, 68 ЖК України наймач зобов'язаний вчасно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2013 року було скасовано судовий наказ від 22.07.2013 року про солідарне стягнення з [PERSON] [PERSON] на користь МКП « Дніпропетровські міські теплові мережі» суми в розмірі 7214.11 грн , (а.с.14), але до цього часу заборгованість за спожиту теплову енергію сплачено [PERSON] не було. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд вважає необхідним застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин тому, що загальний строк позовної давності складає три роки, а позивач не просить суд поновити строк звернення до суду з цим позовом та не надав доказів поважності причини пропуску вказаного строку звернення за захистом порушених прав, - у зв`язку з виникненням спірних правовідносин у 2002 році та у відповідності з вимогами ст.71,ст. 75 ЦК УРСР в редакції 1963 року. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову про стягнення заборгованості у сумі 3888.63 грн. за три роки , з відповідача на користь позивача. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 229,40 грн , тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial