Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач 14.09.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.11.1989 року його було прийнято на посаду токаря 3 розряду механічного цеху до ПАТ «Лебединський МБДЕЗ «ТЕМП». В зв'язку з невиплатою йому заробітної плати в період із червня 2014 року по жовтень 2014 року, 13 листопада 2014 року Лебединським райсудом було ухвалено судовий наказ про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 5 204 грн. 88 коп., а 04.12.2014 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження згідно даного судового наказу. Проте дане рішення до цього часу не виконано. 01.09.2015 року він звільнився з товариства за угодою сторін. Однак, при звільненні йому не була в повному обсязі виплачена заборгованість по заробітній платі за період з січня 2015 року по 2 вересня 2015 року в сумі 7 992 грн. 63 коп. Тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку, інфляційні втрати за час затримки виплати заробітної плати, а також кошти на відшкодування завданої йому моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав та уточнив свої позовні вимоги, просив стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 3 390 грн. 70 коп., інфляційні втрати за період затримки виплати заробітної плати в сумі 3 409 грн. 14 коп. та кошти на відшкодування завданої йому моральної шкоди в сумі 2 000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечив, повідомив суду, що розрахунки позивача щодо середнього заробітку та інфляційних втрат були перевірені працівниками підприємства. З паспорта, картки, посвідчення та довідки (а.с. 3-5, 11), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачем є [PERSON] [INFO], і/н: [NUMBER] та є інвалідом 3 групи. З трудової книжки (а.с. 6-7), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 16.11.1989 року згідно наказу № 64 - л [PERSON], був прийнятий в ПАТ «Лебединський МБДЕЗ «Темп» токарем а 01.09. 2015 року звільнений з роботи. З довідок (а.с. 8-10), досліджених в судовому засіданні вбачається, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з червня 2014 року по жовтень 2014 року становить 5 204 грн. 88 коп.; за період з січня 2015 року по вересень 2015 року - 7 992 грн. 63 коп., а середньоденний заробіток - 82 грн. 70 коп. З судового наказу та постанови (а.с. 12-13), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 13 листопада 2014 року Лебединським райсудом було ухвалено судовий наказ про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 5 204 грн. 88 коп., а 04.12.2014 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження згідно даного судового наказу. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований, виник із трудових правовідносин і підлягає до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що наказом від 01.09.2015 року позивача було звільнено з ПАТ «Лебединський МБДЕЗ «ТЕМП», на день звільнення виникла і не була погашена заборгованість з виплати заробітної плати, станом на 27.10.2015 року вона погашена не була і позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку, інфляційних втрат та коштів на відшкодування моральної шкоди, оскільки порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусильт для організації свого життя. Вказані обставини стверджуються поясненнями сторін та документами, дослідженими в судовому засіданні. Згідно вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов»язаний провести розрахунок з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно вимог ч. 5 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Згідно вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні. Згідно вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо прушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд приймає до уваги те, що згідно вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачем було доведено те, щовін 01.09.2015 року при звільненні з ПАТ «Лебединський МБДЕЗ «ТЕМП» не отримав остаточного розрахунку, що розмір середнього заробітку за час його затримки з 01.11.2015 року по 27.10.2015 року складає 3 390 грн. 70 коп. а розмір інфляційних втрат за червень 2014 року - жовтень 2015 року складає 3 409 грн. 14 коп. Розрахунки вказаних платежів були підтверджені позивачем і їх розмір не був оспореним в судовому засіданні. При цьому, суд бере до уваги, що згідно вимог ст.ст. 27, 31 ЦПК України право підтримувати позовні вимоги всіма законними способами, право визначати підстави, предмет позову і розмір позовних вимог та право відмовитись від позову належить позивачеві і вважає необхідним задоволити позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за період часу з 01.09.2014 року по 27.10.2015 року а інфляційних втрат за 2014-2015 роки, тобто в межах, визначених позивачем. Також суд враховує, що чинним законодавством обов»язок своєчасної виплати заробітної плати покладено на роботодавця а в судовому засіданні було підтверджено, що порушенням права на своєчасну оплату своєї праці позивачу були завдані моральні страждання. При цьому суд вважає необхідним при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди керуватись принципами розумності та справедливості, враховує обставини справи, характер страждань та майновий стан позивача і роботодавця, істотність вимушених змін в життєвих стосунках [PERSON] і вважає необхідним стягнути на його користь на відшкодування завданої моральної шкоди кошти в сумі 2 000 грн. На підставі вищенаведеного суд вважає необхідним позовні вимоги задавольнити в повному обсязі. В частині стягнення судових витрат суд вважає необхідним стягнути їх в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved