Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 серпня 2016 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що 20 січня 2009 року померла його мати [PERSON]. За життя [PERSON] заповіту не склала. Після її смерті відкрилась спадщина до якої входить право на земельну частку (пай) розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Завадівської сільської ради Володарського району Київської області. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки сертифікат на спадкову земельну частку (пай) було втрачено, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Тому, позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд встановити факт, що має юридичне значення, факт прийняття [PERSON], [INFO], спадщини після смерті [PERSON], яка померла 20.01.2009 року в с. Ново-Парафіївка Кегичівського району Харківської області та визнати за ним право власності на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON], яка померла 20.01.2009 року. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що 20.01.2009 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 209788 (а.с.14). Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить право на земельну частку (пай) розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Завадівської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 321777 (а.с.17-18). Позивач [PERSON], [INFO] є сином померлої [PERSON], що стверджено свідоцтвом про народження серії ІІ-УР № 855257 (а.с.9). Відповідач [PERSON], [INFO], є сином позивача, що стверджено свідоцтвом про народження серії ІV-БК № 488754 (а.с.13), тож є внуком померлої [PERSON]. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, Про судову практику у справах про спадкування, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкоємцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Факт того, що [PERSON], [INFO], прийняв спадщину після [PERSON], яка померла 20 січня 2009 року, стверджено приєднаними до матеріалів справи письмовими доказами. Відповідно до довідок, виданих Державним нотаріусом [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлої 20 січня 2009 року [PERSON] не заводилась. Позивач фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину позивач не зміг у звязку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено (а.с.22). Тому, позивач вимушений звернутися до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч. 1 ЦК України, визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved