Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в обґрунтування якого вказав, що 11.11.2008 року між ним та відповідачем укладений договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 3300 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.п.5.5 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але у порушення наведених норм закону та умов укладеного договору, відповідач зобовязання, взяті на себе, належним чином не виконав. Станом на 30 червня 2017 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 67024,18 грн., у тому числі заборгованість за кредитом 3742,35 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 55952,11 грн., заборгованість за пенею та комісією 3900,00 грн., штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 3179,72 грн. Дану суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 1600 грн., позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача до судового засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, згідно з наданими поясненнями наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач та його представник до судового засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством, представником позивача до суду надані заперечення, згідно з якими, представник позивача позовні вимоги до [PERSON] не визнає у повному обсязі та просив відмовити позивачу у їх задоволенні, позивач просив справу розглянути без його участі. Судом встановлено, що 11 листопада 2008 року між сторонами по справі був укладений Договір про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що підтверджується анкетою-заявою позивача від 08.12.2008р., підписаною як позивачем так і відповідачем та наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-14). При цьому кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості, але не менш 50 грн. та не більше залишку заборгованості (а.с.8). Відповідачем не виконувались умови кредитного договору, у звязку з чим станом на 30.06.2017 року загальна заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 67024,18 грн., у тому числі заборгованість за кредитом 3742,35 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 55952,11 грн., заборгованість за пенею та комісією 3900,00 грн., штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 3179,72 грн. (а.с.4-6). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором. Невиконання грошового зобовязання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності. Неповерненням отриманого кредиту з відсотками в обумовлений строк відповідач порушив в односторонньому порядку зобовязання, що випливають з умов кредитного договору, що є недопустимим. Відповідно до ст.ст.549, 612, 625, 1054 ЦК України, відповідач на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням процентів, розмір яких встановлено договором та суму штрафів. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с. 8). Відповідно до розрахунку позивача, станом на 30.06.2017 року у відповідача виникла прострочена заборгованість станом на 31.12.2013р., тому штраф в сумі 250 грн. має нараховуватися саме з цієї дати, а сума 3179,72 грн. процентна складова штрафу, яка нараховується на час подачі позову до суду (а.с.4-6). Між тим, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», введений мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями. Так, відповідно до ч.1 ст.2 даного Закону, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Оскільки штраф в сумі 3179,72 грн. був нарахований позивачем після 14.04.2014 року, у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу (процентна складова) в сумі 3179,72 грн., слід відмовити. Відповідачем надана заява про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Окрім цього, ч.1 ст.259 зазначеного Кодексу передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає, що до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність у 3 роки. При цьому суд враховує постанови ВСУ від 11.02.2015р. № 6-240цс14, від 10.06.2015р. № 6-698цс15. Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1 та 5 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, що відповідає строку дії картки, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повернення кредиту, тобто строку дії картки (ст.261 ЦК України). При цьому суд враховує постанову ВСУ від 17.09.2014р. № 6-95цс14. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява разом з додатками надійшла до суду 02.08.2017р. (а.с. 2, 22), тому, з врахуванням ч.6 ст.70 ЦПК України, суд саме з цієї дати обраховує строк позовної давності. Відповідач згідно кредитного договору від 11.11.2008р., отримав картку № 5457082989841411, останній платіж за якою був здійснений 25.07.2014 року в сумі 100 грн., таким чином суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за процентами, а тому заборгованість за процентами необхідно стягнути в сумі 54675,55 грн. (55952,11-1276,56), де сума 1276,56 грн. це проценти нараховані накопичувальним підсумком до 25.07.2014 року. Також, з врахуванням 3-річного строку позовної давності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, комісію у сумі 3400 грн. (3900 грн. 500 грн., де 500 грн. сума комісії, яка була нарахована до 02.08.2014р. (а.с.4)). Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до наданого розрахунку, відповідач використовував кредитні кошти та погашав кредит, остання дата погашення 25.07.2014р., тому суд вважає, що відповідач був згоден з сумою наданих кредитних коштів та умовами їх погашення разом з відсотками, комісією та неустойкою у разі порушення цих умов, що підтверджується розрахунком заборгованості. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відповідно до пропорційно задоволених вимог, судовий збір у сумі 1481,68 грн. На пiдставi ст.ст.207, 253, 256, 257, 259, 261, 267, 546, 549, 612, 625, 1054 ЦК України, ч.1 ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,

Outcome: partial