Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач 14.03.2019 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач залишив сім'ю, проживає окремо і не надає матеріального утримання дітям, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним і має достатній дохід. Позивач у підготовче засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала, зменшивши його розмір, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, просила позов задовольнити. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов у зменшеному розмірі визнав, погодився сплачувати на кожну дитину аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов у зменшеному розмірі підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановлено, що у шлюбі сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають, малолітні діти проживають разом з матір'ю. Відповідач не надає належного матеріального утримання дітям, у зв'язку з чим порушуються права малолітніх дітей сторін на належне утримання з боку батька, який проживає окремо від сім'ї, на належний рівень життя, необхідний для їх гармонійного всебічного розвитку. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дітей сторін, зокрема те, що діти здорові, перебувають на утриманні матері; 2) стан здоров'я відповідача, який хворіє ускладненим остеохондрозом, деформуючим спондилоартрозом поперекового відділу хребта, та матеріальне становище відповідача, який працює оператором верстатів з програмним керуванням в ДП «ВО «Карпати» і має достатній постійний дохід; 3) інших дітей та непрацездатних утриманців не має; 3-1) відсутні дані щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. При вирішенні спору суд також застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. З відповідача слід стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід державного бюджету. На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 180, 181 ч.3, 182, 184 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved