Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 червня 2017 року через свого представника [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить визнати за\~ним право власності на житловий будинок № 3 (загальною площею 44,10 кв.м., житловою площею 20,40 кв.м.) із господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Річна в с.Лецьки Переяслав-Хмельницького району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті померлої 19 червня 2010 року [PERSON]. Посилається на те, що\~19 червня 2010 року померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначений будинок; на земельну ділянку загальною площею 2,8776 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Позивач відмовився від прийняття спадщини за заповітом від 17 травня 1996 року, посвідченого секретарем Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області і зареєстрованого в реєстрі за № 13, та прийняв спадщину за законом, як спадкоємець першої черги, подавши у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за законом, за заповітом та тих, які мають право на обовязкову частку, не має. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Факт володіння померлою [PERSON] вищезазначеним будинком підтверджується довідками Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 129 від 23 лютого 2017 року та за № 178 від 16 березня 2017; копією технічного паспорта на одноквартирний (садибний) житловий будинок № 3 по вул. Річна в с.Лецьки Переяслав-Хмельницького району київської області, планом будинку, експлікацією та характеристикою до нього; висновком ТОВ „Лендвізор № 1539 від 21 березня 2017 року про вартість будинковолодіння, що розташоване по вул. Річна, 3 в с.Лецьки Переяслав-Хмельницького району Київської області. Своє право позивач підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії 1-ОК № 192473 від 21 червня 2010 року; копією свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІ-ЯР № 103238; копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 24919139 від 05 жовтня 2010 року; копією свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,8776 га від 12 травня 2017 року; матеріалами спадкової справи відносно померлої [PERSON] До суду позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися. Представник позивача направив до суду заяву про\~ розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і\~ просить задовольнити. Представник відповідача, Лецьківської сільської ради, в\~ засідання не зявився, повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, заперечень не має, наслідки визнання позову розяснені та зрозумілі, просить повністю задовольнити позовні вимоги. \~ \~ \~ \~ Відповідно до вимог п.2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику в справах про спадкування, особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.3 ст.3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що не здійснення спадкодавцем [PERSON] державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє її спадкоємця права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні)\~ житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.1261 ЦК України\~ у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.130 ЦПК України, для врегулювання спору до судового розгляду суд зясовує, зокрема, чи визнає позов відповідача. Ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. В силу ч.4 ст.174 цього Кодексу, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 130 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 328, 1218, 1261 ЦК України,

Outcome: approved