Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач 18.05.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1-4), який уточнював (а.с.24,25) та остаточно просив встановити факт, що [PERSON], яка померла 18.09.2014 року, є його матірю; встановити факт постійного проживання з матірю - [PERSON], яка померла 18.09.2014 року, з лютого 2008 року до її смерті, тобто на час відкриття спадщини; визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла 18.09.2014 року, право власності на земельну ділянку площею 2,600 га, кадастровий номер 1222985500:04:008:0496, розташовану на території Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] І-ДП № 054784, виданого 03.03.2003 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. 18.09.2014 року помела його матір [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,600 га, кадастровий номер 1222985500:04:008:0496, розташована на території Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] І-ДП № 054784, виданого 03.03.2003 року на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації Ради народних депутатів № 209-р від 30.05.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 62. За життя [PERSON] заповіту не склала. Вказав, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом є він-позивач. З огляду на положення ч.3 ст.1268 ЦК України та у звязку з тим, що він постійно проживав з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. До нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини він не звертався. [PERSON] страждала на тяжке захворювання і за станом свого здоровя потребувала постійного стороннього догляду. Тому, з лютого 2008 року по день смерті він та його дружина доглядали [PERSON] та проживали з нею за однією адресою: Дніпропетровська область, м. Орджонікідзе, вул. Колгоспна, буд. 21, та проживають у вказаному будинку до теперішнього часу. На його звернення до нотаріуса отримав відмову, йому було рекомендовано звернутись до суду. Окрім того, у звязку з тим, що у свідоцтві про народження імя його матері [PERSON] вказано як „Ярина, а у свідоцтві про її смерть, у Державному акті на право приватної власності на землю [PERSON] І-ДП № 054784 від 03.03.2003 року - „Ірина, він-позивач не може підтвердити факт родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.110). У судовому засіданні 12.11.2015 року (а.с.95) позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що його матір [PERSON] за життя заповіту не склала. За життя між [PERSON] та його-позивача сином [PERSON] був укладений спадковий договір відносно житлового будинку з надвірними будівлями № 21 по вулиці Колгоспна в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. 18.09.2014 року [PERSON] померла. Він не знав, що у шестимісячний термін слід звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Коли він в усному прядку звернувся до нотаріуса в м. Орджонікідзе, то йому повідомили, що строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ним пропущено та рекомендовано звернутись до суду. Потім на його звернення до нтаріуса він отримав лист з відмовою. Вказав, що його матір хворіла, була паралізована та потребувала догляду. Він разом з дружиною проживав разом з матірю та доглядав її близько 7 років до смерті. Він був зареєстрований за іншою адресою, хоча фактично проживав за адресою: [INFO]. [PERSON] народилась на [PERSON], а там такого імя як „Ірина немає, натомість вживається імя „Ярина. Коли [PERSON] переїхали сюди, то зробили переклад її імені з „Ярина на „Ірина. За життя [PERSON] називали „Ірина або „Іра. Його батько [PERSON] помер у 1980 роках. Більше його матір ні з ким шлюб не реєструвала. Зазначив, що крім нього, спадкоємцями [PERSON] є її дочки, його-позивача сестри [PERSON], [PERSON] Від відповідача - Покровської сільської ради Нікопольського району до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.74). Третя особа [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує, на спадщину не претендує (а.с.98-103). Третя особа [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує, на спадщину не претендує (а.с.104-106). Суд, вивчивши матеріали справи, беручі до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON], надані в судовому засіданні 03.09.2015 року (а.с.66), вважає, що позов на підставі ст.ст. 256-259 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218,1220-1223,1225,1258,1261,1268 ЦК України, підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. У повторному свідоцтві про народження позивача [PERSON] І-КИ № 534362 від 09.04.2015 року (а.с.11) зазначено, що 02.03.1951 року народився [PERSON] (по-батькові не зазначено), у графі батько записаний «Шолом Володимир Іванович», у графі мати записана «Шолом Ярина Дмитрівна» (актовий запис № 15 від 05.03.1951 року). У Записі акту про народження № 15 від 05.03.1951 року зазначено, що 02.03.1951 року в с. Каменуха Волинської області народився «Шолом Іван», у графі батько записаний - «Шолом Володимир Іванович», у графі мати записана - «Шолом Ярина Дмитрівна» (а.с.52). [PERSON] Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00015630635 від 27.07.2015 року, 02.03.1951 року народився [PERSON] (по-батькові не зазначено), у графі батько записаний «Шолом Володимир Іванович», у графі мати записана «Шолом Ярина Дмитрівна», місце проживання якої зазначено: Волинська область, Маневицький район, с. Камянуха (актовий запис № 15 від 05.03.1951 року) (а.с.50,51). З ксерокопії паспорту позивача Серія АМ № 471304 (а.с.8) вбачається, що [PERSON], народився 02.03.1951 року в с. Камянуха Маневицького району Волинської області. Однак, у свідоцтві про смерть [PERSON] І-КИ № 587138 від 19.09.2014 року, імя спадкодавця зазначено як „Ірина (актовий запис № 519 від 19.09.2014 року) (а.с.10), а не „Ярина, як це зазначено у свідоцтві про народження позивача. [PERSON] актового запису про смерть № 519 від 19.09.2014 року, Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00015822110 від 21.09.2015 року (а.с.78-80), вбачається, що 18.09.2014 року померла [PERSON], яка народилась 19.12.1931 року в с. Камянуха Маневицького району Волинської області. Місце проживання [PERSON]: Дніпропетровська область, м. Орджонікідзе, смт. Чортомлик, вул. Колгоспна, буд. 21. Опитані в судовому засіданні 03.09.2015 року свідки [PERSON], [PERSON], кожна окремо, підтвердили, що [PERSON], яка померла 18.09.2014 року, є матірю позивача [PERSON]. Вони давно знають позивача, знали за життя померлу [PERSON] [PERSON] з довідкою від 06.04.2015 року, виданою Квартальним комітетом № 12, позивач [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO]. [PERSON], проживав за вказаною адресою зі своєю хворою матірю [PERSON], якій потрібен був догляд, до дня її смерті 18.09.2014 року та вели спільне господарство (а.с.12,13). Враховуючи викладене, у суду не виникає сумніву в тому, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Камянуха Маневицького району Волинської області, яка померла 18.09.2014 року в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області є матірю [PERSON], [INFO], уродженця [INFO]. А тому вимоги позову в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. [PERSON] померла 18.09.2014 року (а.с.10,78-80). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,600 га, кадастровий номер 1222985500:04:008:0496, розташована на території Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] І-ДП № 054784, виданого 03.03.2003 року на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації Ради народних депутатів № 209-р від 30.05.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 62 (а.с.15,38,39). Право власності за вказану земельну ділянку було зареєстровано 25.03.2014 року за [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 11920088 від 26.03.2014 року), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19544306 від 26.03.2014 року, Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 09.07.2015 року (а.с.16,54-63). [PERSON] з технічної документації (інформація) про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 345 від 27.04.2015 року, місцезнаходження земельної ділянки Покровська сільська рада; площа земельної ділянки 2,600 га; цільове призначення земельної ділянки: ведення товарного сільськогосподарського виробництва; власник земельної ділянки [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] І-ДП № 054784, виданого 03.03.2003 року на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації Ради народних депутатів № 209-р від 30.05.2002 року. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки 67000,82 грн. (а.с.14). За життя [PERSON] заповіту не склала, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40894031 від 09.07.2015 року, № 40885318 від 09.07.2015 року, № 41656850 від 30.09.2015 року (а.с.41,46,90). За життя [PERSON], 13.11.2006 року було укладено спадковий договір між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 7524 (а.с.86). Майно, що є предметом спадкового договору до складу спадщини не входить. Приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON] та рекомендовано звернутись до суду, що підтверджується листом № 300/01-16 від 27.05.2015 року (а.с.26). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується листом приватного нотаріуса Орджонікідзевського міського нотаріального округу [PERSON] № 384/01-16 від 09.07.2015 року, листом державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] № 2007/01-16 від 09.07.2015 року, листом завідувача Орджонікідзевської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] № 326 від 30.09.2015 року, Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 40894003 від 09.07.2015 року, № 40885306 від 09.07.2015 року, № 41656928 від 30.09.2015 року (а.с.40,42,44,45,88,89). Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Як вбачається з копії паспорту позивача (а.с.8), останній з 05.11.1987 року зареєстрований за адресою: [INFO]. Як вбачається з довідки від 06.04.2015 року, виданої Квартальним комітетом № 12, позивач [PERSON], [INFO], фактично проживає за адресою: [INFO]. [PERSON]В проживав за вказаною адресою зі своєю хворою матірю [PERSON], якій потрібен був догляд, до дня її смерті 18.09.2014 року та вели спільне господарство (а.с.12). [PERSON] довідки № 417 від 06.04.2015 року, виданої лікарсько-консультативною комісією КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Орджонікідзе», позивач [PERSON] доглядав свою матір [PERSON] з 17.02.2005 року до моменту її смерті 18.09.2014 року (а.с.13). Опитана в судовому засіданні 03.09.2015 року свідок [PERSON] підтвердила, що позивач [PERSON] проживав разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: м. Орджонікідзе, вул. Колгоспна, буд. 21 близько 7-8 років і до для її смерті 18.09.2014 року. Вказала, що позивач та його дружина проживали з [PERSON], оскільки остання дуже хворіла та потребувала постійного стороннього догляду. Враховуючи викладене, у суду не виникає сумніву в тому, що позивач [PERSON] з лютого 2008 року постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини 18.09.2014 року за адресою: Дніпропетровська область, м. Орджонікідзе, вул. Колгоспна, буд. 21, а тому позивач вважається таким, що прийняв спадщину. Тому, вимоги позову в частині встановлення факту постійного проживання підлягають задоволенню. Крім позивача спадкоємцями першої черги за законом є треті особи по справі - [PERSON] та [PERSON] (а.с.100-102,105-106). У матеріалах справи наявна заява [PERSON] від 03.11.2015 року, посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 646 (а.с.93), згідно якої пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини після померлої 18.09.2014 року матері [PERSON], що була зареєстрована за адресою: [INFO], на спадщину не претендує, до суду з приводу продовження терміну звертатись не буде. Також у матеріалах справи наявна заява [PERSON] від 05.11.2015 року, посвідчена приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2870 (а.с.94), згідно якої в шестимісячний строк спадщину після померлої 18.09.2014 року матері [PERSON], яка до дня смерті постійно проживала за адресою: [INFO], не прийняла, на неї не претендує, звертатись до суду з метою визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини не буде та не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину на майно було видано на імя сина померлої, [PERSON]. [PERSON], [PERSON] на спадщину після смерті [PERSON] не претендують, що вбачається з поданих ними до суду заяв (а.с.98,104). Інших спадкоємців судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе також визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла 18.09.2014 року, право власності на земельну ділянку площею 2,600 га, кадастровий номер 1222985500:04:008:0496, розташовану на території Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за Державним актом на право приватної власності на землю [PERSON] І-ДП № 054784, виданим на імя [PERSON] (пай № 79) 03.03.2003 року на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації Ради народних депутатів № 209-р від 30.05.2002 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 62. Позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved