Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач 14.11.2017 р. звернулася до суду з позовом про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1998, їй належить квартира №62 за адресою: м. Донецьк, проспект. Ватутіна, буд. №3. У 2008 році між позивачем та АКБ «Укрсоцбанк» був укладений Іпотечний договір №150/5-5095 та кредитний договір №150/4-1180 від 28.02.2008 року. Оригінали правовстановлюючих документів були вилучені банком до моменту виплати кредиту. На даний час позивачем кредит сплачено, але отримати оригінали правовстановлюючих документів вона не має можливості, оскільки їх втрачено. Просить суд визнати за нею право власності на квартиру №62, що розташована за адресою: м.Донецьк, проспект Ватутіна, б. 3, загальною площею 48,2 кв.м.. Позивач в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена належно, надала до суду заяву з клопотанням слухати справу без її участі. Представник відповідача Ворошиловської районної ради у м.Донецьку в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи, повідомлений належним чином. Надав заяву в якій, підтвердив про відсутність боргу за кредитним договором у [PERSON], та просив розглянути справу без його участі. Відповідно положень\~ст.ст. 280-282 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено позивач [PERSON] є власником квартири №62, що розташована за адресою: м.Донецьк, проспект Ватутіна, б. 3, загальною площею 48,2 кв.м., про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 19.05.2006 року та інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформована 05.02.2018 року. Згідно ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦПК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що у 2008 році між позивачем та АКБ «Укрсоцбанк» був укладений Іпотечний договір №150/5-5095 та кредитний договір №150/4-1180 від 28.02.2008 року. Згідно з актом приймання-передачі від 28.02.2008 року у звязку із укладенням Іпотечного договору №150/5-5095 від 28.02.2008 року [PERSON] передача АКБ «Укрсоцбанк» оригінали правовстановлюючих документів, а саме договір купівлі-продажу від 13.05.2006 року та технічний паспорт КП БТІ м.Донецька на квартиру №62, що розташована за адресою: м.Донецьк, проспект Ватутіна, б. 3, загальною площею 48,2 кв.м.. Відповідно до листа ПАТ «Укрсоцбанк» №17-290/96-12940 від 25.09.2017 року вбачається, що банком повідомлено позивача про відсутність правовстановлюючих документів на спірну квартиру. Також листом від 27.12.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» повідомив про відсутність боргу за кредитом у [PERSON] Станом на 15.09.2017 року Іпотека та обтяження за іпотекою припинені, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованих 15.09.2017 року. Згідно з витягом з Інформаційного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,сформованого 05.02.2018 року, відомості щодо заборони відчужень майна відсутні. З огляду на викладене, позивач з передбачених законом підстав набув право власності на спірну квартиру, але не має можливості повноцінно володіти своїм майно через втрату правовстановлюючих документів, а тому дане право підлягає захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу. Така правова позиція викладена в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10 лютого 2016 р. у справі № 6-2124цс15. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст.ст. 76,77 ЦПК України докази та оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв,язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved