Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 вересня 2014 року звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] (діє відповідно до довіреності), з врахуванням уточнених позовних вимог, пояснили, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 04 жовтня 2003 по 13 серпня 2014 р.р. перебували у зареєстрованому шлюбі, після розірвання якого добровільно не можуть розділити спільне майно, набуте ними за час шлюбу, зокрема житловий будинок з надвірними спорудами в м.Кодима по вул.Дзержинського, 11 Одеської області та предмети домашнього вжитку. У звязку з цим, просили поділити між позивачем та відповідачем спірний житловий будинок, виділивши позивачеві частину будинку, визначену судовим експертом для співвласника І за варіантом поділу №2. Решту майна домашнього вжитку просили поділити між сторонами відповідно до запропонованого у позовній заяві варіанту. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав частково, зокрема підтвердив, що спірний житловий будинок та інше майно, вказане позивачем у позові, є його та позивача спільним майном, набутим за час перебування у шлюбі. Після розлучення дійсно добровільно не можуть поділити вказане майно, тому при поділі цього майна покладається на суд. При цьому, зазначив, що із запропонованим позивачем варіантом поділу спірного житлового будинку та господарських будівель він погоджується. Зазначив також, що погоджується з вартістю визначеного позивачем до поділу іншого майна та із варіантом його поділу, за виключенням того, що чотири металеві діжки не підлягають поділу взагалі, а холодильник є їх спільним майном. Вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши наявні у справі письмові докази суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ст.10, 11 та 60 ЦПК повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу для задоволення своїх вимог. Судом встановлено та підтверджено матеріалами цивільної справи, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 04 жовтня 2003 по 13 серпня 2014 р.р. перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 13 серпня 2014 року. 06 жовтня 2006 року на підставі нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу відповідачем [PERSON] був придбаний житловий будинок в м.Кодима по вул..Дзержинського, 11 Одеської області, право власності на який було відповідним чином зареєстроване в органах технічної інвентаризації ([PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12296343 від 26 жовтня 2006 року, [PERSON] з державного реєстру правочинів №3076671 від 26 жовтня 2006 року). Окрім цього, за час перебування у шлюбі сторонами придбано одне ліжко вартістю 2500 грн., телевізор вартістю 1500 грн., два телевізійні тюнери вартістю 300 грн. кожен, ДВД-програвач вартістю 400 грн.,чотири табуретки вартістю 400 грн. кожна, шафа-вітальня вартістю 1500 грн., електрична духовка вартістю 250 грн., дві зимні ватні ковдри вартістю 500 грн. кожна, вісім подушок вартістю 100 грн. кожна., 60 тарілок, банки скляні об.0.5 л. 49 штук вартістю 3 грн.50 коп., об.1 літр 52 штуки вартістю 5 грн. кожна та об.3 літри 32 штуки вартістю по 10 грн. кожна, вісім металевих бочок ємн.100 літрів кожна вартістю 100 грн. за одну, дві праски, холодильник вартістю 1500 грн. Сторонами добровільно погоджено, що вказане майно придбане ними за час перебування у шлюбі, а тому є їхнім спільним сумісним майном. Сторонами також добровільно погоджено вартістю цього майна. Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Таке ж положення міститься у ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. При цьому, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до розяснень, що є у п.22 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що є їхнім спільним. Подружжя таким майном відповідно до ч.1 ст.65 СК України та ст.358 ЦК України розпоряджається за взаємною згодою. Згідно зі ст.71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Визначаючи спосіб поділу спірного житлового будинку суд виходить з меж позовних вимог позивача [PERSON], визнаних в цій частині відповідачем [PERSON], та з врахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи №32-2014 від 15 січня 2015 року. Зокрема, відповідно до цього висновку, судовим експертом запропоновано два варіанти поділу спірного обєкту нерухомого майна, виходячи із часток кожного із його співвласників [PERSON] та [PERSON], кожному з яких належить по ? частині цього будинку. Із запропонованих судовим експертом двох варіантів поділу спірного будинку сторонами добровільно обрано варіант №2, а також добровільно розподілено кому яка частина будинку має бути виділена відповідно до цього варіанту поділу. Так, сторони погодились, що у власність позивача [PERSON] підлягає виділенню: 48/100 частини спірного жилого будинку, господарських будівель та споруд, загальною вартістю 93619 грн., зокрема: коридор 1-1 площею 5.4 кв.м. вартістю 13270 грн.; кімнату 1-5 площею 11.3 кв.м вартістю 27778 грн.; кімнату 1-6 площею 11.3 кв.м вартістю 27778 грн.; ганок літ.«а» вартістю 770 грн.; сарай з погребом літ. «В,в» вартістю 20408 грн.; сарай літ «Г» вартістю 3610 грн. [PERSON] підлягає виділенню 52/100 частини жилого будинку, господарських будівель та споруд, загальною вартістю 99425 грн., зокрема, по житловому будинку літ «А»: комору 1-3 площею 4.5 кв.м. вартістю 11062 грн.; кухню 1-4 площею 12.0 кв.м. вартістю 29499 грн.; кімнату 1-2 площею 11.1 кв.м. вартістю 27287 грн.; сарай літ «Б» варітстю 18029 грн.; сарай літ «Е» варітстю 11372 грн.; вбиральню літ «Д» вартістю 2176 грн. Відповідно до цього варіанту поділу [PERSON] передається у користування земельна ділянка І площею 390 кв.м. (під забудовою 68 кв.м. під городом 161 кв.м.), а відповідачеві [PERSON] - земельна ділянка ІІ площею 422 кв.м. (під забудовою 97 кв.м. під городом 164 кв.м.). Огорожа 1, вимощення І, колодязь ІІ, загальною вартістю 17568 грн. залишаються у спільному користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON] Окрім цього, відповідно до цього варіанту поділу спірного будинку сторони за спільні грошові кошти мають здійснити роботи по переобладнанню спірного жилого будинку у дві ізольовані квартири, зокрема: 1) встановити дверні блоки з приміщення 1-4 ззовні, з приміщення 1-1 в приміщенні 1-6: 2109 грн. х 2шт.= 4218 грн.; 2) закрити дверні блоки з приміщення 1-1 в приміщення 1-4, з приміщення 1-6 в приміщення 1-5: 425.10 грн. х 2 шт. = 850 грн.20 коп.; 3) здійснити розводку електропроводки вартістю робіт 5539 грн.; 4) обладнати опалюваний пристрій в квартирі [PERSON], вартістю робіт 7738 грн. Загальна вартістю робіт по переобладнанню будинку у дві ізольовані квартири складає 18770 грн. З огляду на погодження позивачем та відповідачем саме такого варіанту поділу, суд вважає можливим прийняти до уваги запропонований судовим експертом варіант поділу спірного будинку №2, виділивши позивачеві та відповідачеві вказані вище обєкти, позаяк такий спосіб поділу спірного будинку максимально відповідає інтересам сторін. Водночас, відповідно до цього варіанту поділу (№2), загальна вартість присудженої позивачеві [PERSON] частки будинку складає 93619 грн. (52/100 частини), а вартістю присудженої [PERSON] частки 99425 грн. (48/100 частки). Відтак, вартість виділеної [PERSON] частки будинку перевищує вартість виділеної [PERSON] частки на 5806 грн., однак виходячи із належності кожній із сторін 1/2 частини будинку та неможливості поділу будинку саме в таких розмірах (експерт пропонує виділити першому співвласнику частку будинку розміром 48/100, а іншому співвласнику 52/100), тому розмір виділеної позивачеві частини будинку менше на 2903 грн. належної їй ідеальної частки, а розмір виділеної відповідачеві частини будинку більше на 2903 грн. від належної йому вартості ідеальної частки. Стосовно поділу майна домашнього вжитку. Сторонами у добровільному порядку погоджено перелік набутого ними за час шлюбу майна та його вартість. Зокрема, до такого майна сторонами віднесено одне спальне ліжко вартістю 2500 грн., телевізор вартістю 1500 грн., два телевізійні тюнери вартістю 300 грн. кожен, ДВД-програвач вартістю 400 грн.,чотири табуретки вартістю 400 грн. кожна, шафа-вітальня вартістю 1500 грн., електрична духовка вартістю 250 грн., дві зимні ватні ковдри вартістю 500 грн. кожна, вісім подушок вартістю 100 грн. кожна., 60 тарілок, банки скляні об.0.5 л. 49 штук вартістю 3 грн.50 коп., об.1 літр 52 штуки вартістю 5 грн. кожна та об.3 літри 32 штуки вартістю по 10 грн. кожна, вісім металевий бочок ємн.100 літрів кожна вартістю 100 грн. за одну, дві праски, холодильник вартістю 1500 грн. Сторони також добровільно погодили варіант поділу цього майна, відповідно до якого позивачеві [PERSON] має бути виділено одне ліжко вартістю 2500 грн., один телевізійний тюнер вартістю 300 грн., дві табуретки вартістю 400 грн. кожна, шафу-вітальню вартістю 1500 грн., електричну духовку вартістю 250 грн., одну зимню ковдру вартістю 500 грн., 30-ть тарілок, чотири подушки вартістю 100 грн. кожна, 25 скляних банок об.0.5 літра вартістю 3 грн.50 коп. за одну, 26 скляних банок об.1 літр вартістю 5 грн. за одну, 16 скляних банок об.3 літри вартістю 10 грн. за одну, чотири металеві діжки ємн.100 літрів вартістю 100 грн. кожна, праску вартістю 500 грн., холодильник вартістю 1500 грн., всього на суму 9027 грн.50 коп. [PERSON] виділяється телевізор вартістю 1500 грн., один телевізійний тюнер вартістю 300 грн., ДВД-програвач вартістю 400 грн., кухонну стінку вартістю 2500 грн., кухонний меблевий набір (куточок) вартістю 800 грн., дві табуретки вартістю по 400 грн. кожна, витяжку для кухні вартістю 300 грн., зимню ковдру вартістю 500 грн., 30-ть тарілок, чотири подушки вартістю 100 грн. за одну, 24 скляних банки об.0.5 літра вартістю 3 грн.50 коп. за одну, 26 скляних банок об.1 літра вартістю 5 грн. за одну, 16 скляних банок об.3 літри вартістю 10 грн. за одну, чотири металеві діжки ємністю по 100 літрів кожна вартістю 100 грн. за одну, всього на суму 8274 грн. Таким чином, загальна вартість майна, яке виділяється позивачеві [PERSON] складає 9027 грн.50 коп., а вартість майна, яке виділяється [PERSON] 8274 грн.50 коп., у звязку з цим, вартість виділеного позивачеві майна перевищує вартість виділеного відповідачеві майна на 753 грн.50 коп. Отже, загальна вартість виділеного позивачеві [PERSON] майна складає 102646 грн. 50 коп. (93619 грн. вартість виділеної частини будинку + 9027 грн.50 коп. вартість виділеного майна), а вартість виділеного відповідачеві [PERSON] майна складає 107699 грн. (99425 грн. вартість виділеної частини будинку + 8274 грн. вартість виділеного майна), тобто загальна вартість виділеного відповідачеві майна перевищує вартість виділеного позивачеві майна на 2149 грн. 50 коп., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] (2903 грн. перевищення вартості частки виділеного відповідачеві будинку 753 грн.50 коп. перевищення загальної вартості виділеного позивачеві майна = 2149 грн.50 коп.). Окрім цього, у відповідності з вимогами ч.ч.1,2 та п.4 ч.3 ст.79 та 88 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] та користь позивача [PERSON] підлягає 1500 грн. за проведену судову будівельно-технічну експертизу №32-2014 від 15 січня 2015 року (відповідно до квитанції (чеку) №20012015100051 від 20 січня 2015 року) та 243 грн. 60 коп. сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial