Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.04.2016 року звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради про встановлення факту проживання як чоловіка та дружини, про визнання права власності в порядку спадкувавання. В первинному позові викладена версія, що [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] з 2001 року по дату його смерті 22.03.2016 року, вели сумісне господарство, піклувались та турбувалися один про одного, мали спільний сімейний бюджет. Після смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири в [ADDRESS].. Померлий [PERSON] заповіт не складав, спадкоємці першої черги відсутні. Також, в заяві стверджується, що позивач постійно проживала з [PERSON] до моменту смерті, тому належним чином прийняла спадщину у вигляді зазначеної квартири та далі проживає в неї ї сплачує комунальні платежі. Зі змісту первинного позову та наданих з ним документів, слідує що заява подана за наявною у позивача на той час інформацію про спадкове майно та відсутності інших спадкоємців, тому за версією правовідносин оспорювала права Одеської міської ради на відумерлу спадщину у вигляді зазначеної квартири. Справа на підставі авторозподілу надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Тарасова А.В. та ухвалою суду від 28.04.2016 року провадження по справі відкрито. Ухвалою від 07.11.2016 року задоволене клопотання Одеської міської ради та витребувана спадкова справа на померлого [PERSON]. 23.11.2016 року, на виконання ухвали, до суду надана посвідчена копія спадкової справи № 159\\2016 на померлого 22.03.2016 року [PERSON], з якої вбачається наявність рідних доньок померлого - [PERSON], [PERSON], як спадкоємців першої черги, встановлений повний перелік спадкового майна та підтверджене отримання ними відповідних свідоцтв на право на спадщину за законом. 28.02.2017 року представником позивача- адвокатом [PERSON] подана уточнена позовна заява з додатками документів на обґрунтування вимог до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання позивача з померлим як чоловіка та дружини до смерті, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання договору дарування недійсним, визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсним, визнання права власності на частину спадкового майна. У новому позові, вказується, що уточнення повязані саме з отриманням спадкової справи, з якої стало відомо про наявність у померлого доньок, як спадкоємців першої черги. В уточненому позові викладена нова версія, що [PERSON] постійно проживала спільно з померлим з 2001 року по 2004 рік у належній їй квартирі за адресою [ADDRESS], а потім в придбаному на спільні кошти подружжя у садовому будинку, розташованому за адресою: Біляївського району Одеської області, с. Маяки, садивничо-городницьке товариство «Меліоратор», вул. Тениста, 29. Також зазначене, що у період шлюбу було здійснене реконструювання зазначеного садового будинку за сумісні кошти, тому він підлягає визнанню обєктом спільної сумісної власності. Земельні ділянки, які входять до складу спадщини також були придбані за спільні кошти під час спільного проживання. Водночас, вже після смерті [PERSON], позивач дізналася, що земельна ділянка та розташований на неї садовий будинок були за договором дарування подаровані померлому [PERSON], тому цей договір є удаваним. У звязку з наведеним у позові зазначене, що за позивачем підлягає визнанню судом право на 1\\6 на спадкове майно за переліком в порядку спадкування за законом а також на 1\\2 на теж майно, як на обєкти спільного сумісного майна. Ухвалою від 28.02.2017 року за клопотанням адвоката [PERSON], вжити заходи забезпечення позову по даній справі. 16.08.2017 року представником позивача- адвокатом [PERSON] подана оновлена редакція уточненої позовної заяви. В позові додатково вказано, що зазначений будинок був у дійсності придбаний за гроші у розмірі 1800 доларів США, що підтверджується розпискою оформленою [PERSON], та земельна ділянка на якої розташований будинок оброблявся за спільні кошти з померлим. Відповідно до висновку ПП «Проект» від 02.08.2016 року вартість спірного садового будинку складає вже 15333 долара США. Звеличені позовні вимоги, а саме щодо визнання відповідного спадкового майна обєктами спільної сумісної власності та зміни черговості одержання права на спадкування з визнанням позивача спадкоємцем першої черги разом з доньками померлого. Ухвалою суду від 13.09.2017 року обєднане в одне провадження для розгляду Приморським районним судом м. Одеси справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання як чоловіка та дружини, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання договору дарування недійсним, визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсним, визнання права власності на частину спадкового майна та справа що розглядалась Біляївським районним судом Одеської області за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] до Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. 29.09.2017 року до справи подане заперечення [PERSON], яка діяла на той час в інтересах [PERSON] на позов [PERSON], в якому вказане на недоведеність та безпідставність вимог останньої, відсутність підстав для визнання проживання як чоловіка та дружини, їх спільного проживання з сімейними відносинами, а також для виникнення прав на спільне сумісне майно з померлим та її відношення до першої черги спадкування. Також, надані пояснення щодо сумнівності усіх доказів наданих від [PERSON] на обґрунтування своїх вимог. На підставі наказу керівника апарату суду [PERSON] від 08.12.2017 року № 219/а, про передачу нерозглянутих справ, автоматичним перерозподілом вказана цивільна справа передана 14.02.2018 року для розгляду судді Науменко А.В. . Ухвалою від 19.02.2018 року суддею Науменко А.В. прийняті до провадження матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання як чоловіка та дружини, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання договору дарування недійсним, визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсним, визнання права власності на частину спадкового майна, за обєднаною позовною заявою [PERSON], [PERSON] до Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. На першому засіданні підготовчого провадження 21.03.2018 року за відсутністю позивача та згодою представників відповідачів [PERSON], [PERSON], судом ухвалено приєднати до спільного розгляду з первинним позовом зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно який поданий до справи ще 18.12.2017 року. У зустрічній позовній заяві [PERSON] посилається на те, що вона є спадкоємцем першої черги після [PERSON] як його дочка, подала заяву про вступ у спадщину, проте не може набути право власності на майно в порядку спадкування через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Спір між [PERSON] та [PERSON] відсутній. Представники відповідачів [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у їх позовах. На наступному засіданні підготовчого провадження 17.04.2018 року представник позивача адвокат [PERSON] зявилася, та просила надати час для ознайомлення з матеріалами справи, але судом за безпідставністю було відмовлено. Після того, як представниками сторін було заявлене про те що усі докази надані до матеріалів справи, судом ухвалене закрити підготовче провадження та справа призначена у судове засідання на 22.05.2018 року для розгляду по суті. Згідно власноручної розписки від 20.04.2018 року представник позивача адвокат [PERSON] ознайомилася з матеріалами справи. Під час судового засідання 22.05.2018 року представник позивача адвокат [PERSON] подала Відповідь на відзив відповідача [PERSON] та Відзив на зустрічний позов [PERSON] та звернулася з клопотанням про поновлення строків на прийняття цих процесуальних документів до справи після закриття підготовчого провадження. За згодою представників відповідачів судом ухвалене поновити строк та прийняті до справи відповідь на відзив та відзив на зустрічний позов. У Відповіді та Відзиві представник позивача адвокат [PERSON] посилається на те, що довідка Ф-1 на померлого [PERSON] підтверджує тільки його реєстрацію по вул. Семінарській у м. Одесі, але останній мав прав право та вільно проживав в іншому житлі, що на її думку підтверджується наданими матеріалами справи. Наполягала, що позивач проживала у шлюбі з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Також, зазначила, що земельна ділянка та розташований на неї садовий будинок був придбаний за спільні кошти позивача та померлого, та потім був реконструйований за спільні кошти. Крім того, вказала, що інше спадкове майно було також придбане за спільні кошти. Зі змісту зазначений процесуальних документів поданих представником позивача адвокатом [PERSON] слідує, що позивачем частково визнане право доньок померлого - [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно в межах часток на які не претендує сам [PERSON]. На судове засідання 04.07.2018 року представник позивача адвокат [PERSON] не зявилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується офіційним направленням виклику на електронну адресу від 31.05.2018 року та розпискою від 02.07.2018 року про ознайомлення у суді з матеріалами справи. В день засідання адвокат [PERSON] звернулася через електронну пошту суду з клопотанням, яке надійшло без додатків у сканованому вигляді, де послалася, що у звязку з перебуванням у основній черговій відпустці до 20 липня 2018 року не буде присутня у содовому засіданні. Просила без її участі та позивача [PERSON] розглянути питання щодо поновлення строку на прийняття до справи уточненого позову та заяви про виклик і допит свідків. Також, окремо заявила вимогу не розглядати справу по суті без участі [PERSON] та її представника. На цьому же судовому засіданні 04.07.2018 року представники відповідачів [PERSON], [PERSON] заявили, що у звязку з ненаданням до справи належних та допустимих доказів у паперовому вигляді та з оригіналом, доказу щодо лікування адвоката [PERSON] 29.05.2018 року слід визнати її неявку у судове засідання в цей день без поважних причин. Також, у звязку з ненаданням до справи належних та допустимих доказів у паперовому вигляді та з оригіналом, щодо відпустки адвоката [PERSON] 04.07.2018 року, просили визнати повторну неявку позивача та її представника без поважних причин. Звернули увагу суду на зловживання правами та затягування розгляду справи по суті позивачем та її представником, та проявлення неповаги до суду та відповідачів, у звязку з появою адвоката [PERSON]В у суді 02.07.2018 року під час відпустки для ознайомлення з матеріалами даної справи та відсутність на самому засіданні 04.07.2018 року. На судовому засіданні 04.07.2018 року, у звязку з тим, що клопотання позивача що надійшло через електрону пошту суду від 29.05.2018 року, про поновлення строків для залучення до справи уточненого позову, заяви про виклик свідків та додатки з письмовими докази надійшли не в оригіналі та не підписані заявником, тому подані без додержання передбачених вимог, судом без виходу до нарадчої кімнати ухвалене клопотання адвоката [PERSON] повернути заявнику без розгляду. 04.07.2018 року ухвалою суду позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання як чоловіка та дружини, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання договору дарування недійсним, визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсним, визнання права власності на частину спадкового майна залишена без розгляду, у звязку з повторною неявкою у судове засідання позивача та її представника. Продовжений розгляд справи позовною заявою [PERSON], [PERSON] до Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, та позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. У звязку з неявкою [PERSON] як відповідача по справі та її представника без поважної причини, суд приймає подані до справи від її імені процесуальні документи з обґрунтуванням доводів та з письмовими доказами, як позицію по справі. Маяківська сільська рада у судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, звернулися з заявою про розгляд справи за відсутністю представника. У судове засідання зявились представник [PERSON] [PERSON] та представника [PERSON] [PERSON], наполягали на задоволені позову посилаючись на фактичні обставини по справі. Наполягали, що не має жодних підстав для визнання [PERSON] спадкоємцем як першої черги так і четвертої черги, та недоведеність підстав визнання будь-якого спадкового майна після смерті [PERSON] як спільного сумісного майна з [PERSON] Вказали на ознаки сумнівності змінених версій обставин спільного проживання останньої з померлим, а також сумнівності виникнення та отримання наданих від [PERSON] письмових доказів. Звернули увагу, що не зважаючи на давність викладення сумніву щодо наявності оригіналів письмових доказів, до суду вони надані не були. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та письмові докази як окремо так і в сукупності дійшов до наступних висновків. Судом встановлені фактичні обставини, що [PERSON] помер 22 березня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 1 а.с. 105, 244). На дату смерті [PERSON] у шлюбі не перебував, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запиту про шлюб (т. 2 а.с. 66-69), проживав за адресою: [INFO] разом з неповнолітньою дочкою [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімя та реєстрацію (т. 1 а.с. 107). Після смерті [PERSON] його дочки [PERSON] та [PERSON] звернулись до Шостої одеської нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (т. 1 а.с. 101-104). На момент смерті у власності [PERSON] перебувало наступне майно: 1) квартира [ADDRESS] (т. 1 а.с. 122); 2) автомобіль реєстраційний номер 00386ОТ (т. 1 а.с.130); 3) грошові вклади у ПАТ «[PERSON] Аваль» та АТ «Ощадбанк» (т. 1 а.с. 137, 154). 4) земельна ділянка, розташована за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Маяки, садівнично-городницьке товариство «Меліоратор», вул. Тениста, 29 ( т. 1 а.с. 143) 5) садовий будинок, розташований за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Маяки, садівнично-городницьке товариство «Меліоратор», вул. Тениста, 29, (т.1. а.с. 147) 6) земельна ділянка , розташована за адресою Одеська область, Комінтернівський район, СТ «Кольцо», СМ «Любопіль», вулиця Сонячна, 3382, на території Любопільської сільської ради( т. 1 а.с.145) [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на таке майно: 1) квартира [ADDRESS] (т. 1 а.с. 247, т. 2 а.с. 59); 2) автомобіль реєстраційний номер 00386ОТ (т. 1 а.с.132, 134); 3) грошові вклади у ПАТ «[PERSON] Аваль» та АТ «Ощадбанк» (т. 1 а.с. 138,140). Разом з тим [PERSON]В та [PERSON] нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину з підстав неможливості представлення оригіналів правовстановлюючих документів щодо такого майна: 1) земельна ділянка, розташована за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Маяки, садівнично-городницьке товариство «Меліоратор», вул. Тениста, 29 2) садовий будинок, розташований за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Маяки, садівнично-городницьке товариство «Меліоратор», вул. Тениста, 29, 3) земельна ділянка , розташована за адресою Одеська область, Комінтернівський район, СТ «Кольцо», СМ «Любопіль», вулиця Сонячна, 3382, на території Любопільської сільської ради. (т. 2 а.с.13, 161-163). З матеріалів справи слідує, що право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою Одеська область, Комінтернівський район, СТ «Кольцо», СМ «Любопіль», вулиця Сонячна, 3382, на території Любопільської сільської ради виникло за померлим на підставі Розпорядження Комінтернівської районної держадміністрації від 15.02.2007 року, тобто на безоплатній основі та відноситься до особистого майна померлого ( т. 1, а.с. 145, 204) Право власності на земельну ділянку, розташована за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Маяки, садівнично-городницьке товариство «Меліоратор», вул. Тениста, та садовий будинок, розташований за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Маяки, садівнично-городницьке товариство «Меліоратор», вул. Тениста, 29, виникло за померлим на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 15.10.2004 року, тобто також на безоплатній основі та відноситься до особистого майна померлого ( т. 1 а.с. 143, 147, 174, 205). [PERSON] з 06.02.1988 р. по 30.05.1991 р. перебував у шлюбі з громадянкою [PERSON]. Після 30.05.1991 р. [PERSON] у іншому шлюбі не перебував, що підтверджується листом Управління державної реєстрації ГТУ юстиції в Одеській області (т. 1 а.с. 65) та повним витягом з Державного актів цивільного стану громадян щодо актового запиту про шлюб (т. 2 а.с. 66-69). Таким чином, суд визнає, що [PERSON] не перебував у шлюбі та після його смерті до першої черги спадкоємців відносяться тільки дві доньки [PERSON]В та [PERSON]В ( т. 1 а.с. 115, 118) Також суд встановлює, що [PERSON] не довела належними та достовірними доказами факт спільного проживання з [PERSON], натомість відповідно до довідок з місця проживання про склад сімї та реєстрацію (т. 1 а.с. 106, 107), поквартирної картки (форма «Б») (т. 1 а.с. 98), картки реєстрації особи [PERSON] (т.2 а.с. 97), лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] (т. 1 а.с. 10) [PERSON] проживав зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу, згідно даних паспорту [PERSON], вона прописана за місцем проживання з 1987 року ( т. а.с. 6), відповідно до листа ОСББ «Люстдорф» від 15.09.2017 р. №14 (т. 2 а.с. 199) [PERSON] з 03.02.1987 р. постійно проживає за адресою: [INFO]., зі своїм сином [PERSON] Суд критично ставиться до наданих [PERSON] довідкою садово-городницького кооперативу «Меліоратор» від 27.03.2016 р. №16 (т. 1 а.с. 173) та акту обстеження земельної ділянки та садового будинку від 17.04.2016 р. (т. 1 а.с. 176) з огляду на таке. Законом України «Про кооперацію не передбачено право, повноваження чи функція садово-городницького кооперативу чи будь-якого іншого підприємства приватної форми власності, приватних осіб фіксувати чи підтверджувати факт проживання особи за певною адресою. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» документами, до яких вносяться відомості про місце проживання, є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист. Відповідно до п. 15 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, до створення реєстру територіальної громади картотеки з питань реєстрації осіб, які передані відповідному органу реєстрації, ДМС, житлово-експлуатаційними організаціями та іншими підприємствами, установами та організаціями, що забезпечували ведення картотек з питань реєстрації фізичних осіб, підтримуються в актуальному стані за карткою реєстрації особи та адресною карткою особи за відповідними формами згідно з додатками 4 та 5. Відповідно до п. 1.6 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 р. №1077, у територіальному підрозділі ДМС картотеки складаються з відомостей про реєстрацію у формі картки реєстрації особи та адресної картки, а в адресно-довідковому підрозділі територіального органу ДМС - талона зняття з реєстрації місця проживання в Україні та відомостей про реєстрацію місця проживання особи. Суд бере до уваги, що акт обстеження земельної ділянки та садового будинку від 17.04.2016 р. (т. 1 а.с. 176) підписано невстановленими особами вже після смерті [PERSON] У вказаних акті та довідці садово-городницького кооперативу «Меліоратор» не зазначається, на якій підставі та з огляду на які обставини та факти, підписанти вказаних документів дійшли висновку, що [PERSON] проживав з [PERSON] за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Маяки, садівничо-городницьке товариство «Меліоратор», вул. Тениста, 29. Також згідно копії даного акту, він виконаний на 3 аркушах (сторінках). Підписи сімнадцяти осіб знаходяться на першій сторінці після слів «Мы нижеподписавшиеся:», наступні дві сторінки, де власне викладено зміст акту, не підписані ніким із зазначених осіб. Суд може тільки припускати, що зазначені особи були ознайомлені із повним текстом даного акту. Той факт, що ці документи були складені після смерті [PERSON] також дає підстави сумніватись у достовірності зазначених у них відомостях. Суд також приймає до уваги пояснення [PERSON], що батько дійсно в літку їздив на дачу, але перебування там було короткостроковим, а сам будинок не пристосований для постійного проживання, особливо в зиму. Суд не бере до уваги надані [PERSON] фотографії (т. 1 а.с. 34, 35) як доказ спільного проживання її з [PERSON] однією сімєю, з огляду на те, що по ним неможливо встановити коли, за яких обставин вони були зроблені, а самі ці фотографії та зображені на них події не підтверджують факту наявності сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] Суд враховує той факт, що дочка померлого [PERSON] [PERSON], яка на момент його смерті була неповнолітньою та проживала разом з батьком, пояснила, що вона не вважала [PERSON] членом сімї, до якої належали вона та її батько, а [PERSON] ніколи навіть не знайомив її з [PERSON] Відповідно до ст. 181 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. [PERSON] не навела належних доказів того, що договір дарування (т. 1 а.с. 174) є удаваним, а вона введена в оману щодо вчинення даного правочину. Зазначений договір дарування укладений між [PERSON] та [PERSON] та нотаріально посвідчений. [PERSON] не є стороною даного договору. Суд не бере до уваги копію розписки [PERSON] (т. 1 а.с. 175), так як вона може підтверджувати лише факт надання [PERSON] грошових коштів [PERSON], натомість це не підтверджує факт укладення між ними договору купівлі-продажу. Суд враховує, що передбачене в розписці майно передане у власність не [PERSON]Л, якій видано розписку, за договором купівлі-продажу, а у власність іншої особи - [PERSON] за іншим договором договором дарування. Невиконання [PERSON] взятих на себе згідно з розпискою зобовязань про укладення договору купівлі-продажу з [PERSON] не може бути підставою для визнання недійсним договору дарування. Суд, також звертає увагу, що оригінал розписки не був наданий для огляду, сама [PERSON] жодного разу до суду не зявлялася, як сторона по справі по первинному позову жодних пояснень не надавала. Надані [PERSON] копії накладних та квитанцій про придбання будівельних матеріалів (т. 1 а.с. 179-203) не є належним підтвердженням того, що придбані матеріали були використані саме на реконструкцію спірного будинку, що розташований на спірній земельній ділянці, оскільки в ряді накладних як покупець зазначено підприємство «Охрана-Комплекс», а не [PERSON], у квитанціях до прибуткового касових ордерів зазначено: «Прийнято від: [PERSON] і лише дописано «оплатила [PERSON]Л.», в окремих товарних чеках про придбання будівельних матеріалів адреса «Мелиоратор Тенистая 29» зазначено нижче від прочерків, виконаних для того, щоб в порожніх графах не вносилися ніякі записи. Докази проведення реконструкції садового будинку та звеличення його вартості до справи не надані. Суд також вказує, що по справі не надані докази спільних витрат [PERSON] та [PERSON] на оброблення вказаних земельних ділянок. Наявність у [PERSON] доказів її витрат на організацію поховання та кремацію [PERSON], суд не визнає підтвердженням спільного проживання останньої з померлим ( т. 1 а.с. 9-15). Суд враховує пояснення [PERSON], що [PERSON] взагалі не повідомила про смерть батька та здійснила кремацію без згоди родини. Відповідно до ст. 12 Кодексу про шлюб та сімю України, який був чинний у період до 01.01.2004 року, шлюб укладається в державних органах реєстрації актів громадянського стану. Відповідно до абз. 2 ст. 13 Кодексу про шлюб та сімю України права і обовязки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України дитина належить до сімї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 2 ст. 21 СК України проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Таким чином, [PERSON] не доведений факт проживання її з [PERSON] однією сімєю, тому до зазначених правовідносин не підлягає застосуванню норма ст. 74 СК України. Враховуючи, що у померлого [PERSON] наявні дочки [PERSON] та [PERSON], що є спадкоємцями першої черги, які подали заяви про прийняття спадку, відсутні правові підстави для спадкування [PERSON] після [PERSON] Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved