Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.09.2015 року звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 27 лютого 2014 року в с. Крамчанка Великописарівського району Сумської області за місцем свого постійного проживання помер його батько [PERSON] у віці 71 років, після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки площею 6, 86 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташованої на території Солдатської сільської ради. Після його смерті він являється спадкоємцем за заповітом, складеним батьком 30.09.2010 року та посвідченим секретарем Солдатської сільської радою, реєстровий номер 111, який не змінювався та не відмінявся. Спадщину прийняв шляхом подачі заяви до нотаріальної контори та реєстрації спадкової справи. Інші спадкоємці, в тому числі, які мають право на обовязкову частку на спадщину [PERSON], не претендують, від її прийняття відмовилися в установленому порядку. Проте, у видачі свідоцтва про право власності на спадщину було відмовлено в звязку з відсутністю оригіналу правоустановчого документу на земельну ділянку. Отримати дублікат державного акту на право приватної власності на землю на померлу особу неможливо. На даний час спадщина ні ким не оформлена, відумерлою не визнавалася. Тому визнати право власності за ним на дане майно можливо лише у судовому порядку. Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та надав аналогічні пояснення. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі /а.с.22/. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 27 лютого 2014 року в с. Крамчанка Великописарівського району Сумської області у віці 71 років, що підтверджено свідоцтвом про його смерть /а.с.6/. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 6, 86 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташованої в межах території Солдатської сільської ради, що належить померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ № 023328, зареєстрованого за №\~329 від 28.12.2001 року, вартість земельної ділянки складає 66\~776, 94 гривень /а.с.9-11/. Позивач є спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON] 30.09.2010 року та посвідченим секретарем Солдатської сільської ради, реєстровий номер 111, який не змінювався та не відмінявся, є його сином, родинні стосунки підтвердженні /а.с.7, 12/. 24.07.2014 року за заявою позивача до державної нотаріальної контори зареєстрована спадкова справа /а.с.8, 26/. Спадкоємець за законом [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася в установленому порядку /а.с.27/. Відповідно до довідки Солдатської сільської ради померлий 27.02.2014 року [PERSON] дійсно на момент смерті був зареєстрований [INFO], разом з ним була зареєстрована дружина [PERSON]. /а.с.13/. Оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку втрачено, про що зроблено оголошення у місцевій газеті /а.с.14-15/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її, якщо протягом 6-ти місяців не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлого 27.02.2014 року, позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, але отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо через втрату оригіналу правоустановчого документу на земельну ділянку. Тому право власності за спадкоємцем на спадкове майно визнається лише у судовому порядку.

Outcome: approved