Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулась 28.09.2016 року в суд з цим позовом, стверджуючи, що відповідачка є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина, з січня 2014 року проживає окремо в іншому місті, не цікавиться фізичним та духовним розвитком дитини, не бере жодної участі у вихованні сина. Позивачка просила суд винести рішення, яким позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] відносно її сина, [PERSON], [INFO]; призначити її опікуном над [PERSON], [INFO]. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні зменшив позовні вимоги, та просив позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] відносно її сина, [PERSON], [INFO]. Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Надала суду письмові пояснення, у яких стверджувала, що дійсно з 2014 року мешкає окремо від батьків у іншому місті. На даний час вона не має можливості виховувати дитину, дійсно жодної участі у вихованні сина вона не приймає. Всі питання щодо виховання та матеріального забезпечення дитини виконує позивачка. У зв'язку з вищенаведеним позов визнала, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], та просила розглянути справу у її відсутність. Представник Органу опіки і піклування Подільської міської ради за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, надавши при цьому висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її сина. Вислухавши пояснення представника позивачки, третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, зі слів матері. Відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, вихованням та утриманням дитини не займається, ні морально ні матеріально дитину не підтримує та не відвідує, з 2014 року проживає окремо від дитини у іншому місті. З моменту народження та по даний час малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Житловий будинок за адресою: [ADDRESS], на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.08.2007 року. Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS], умови проживання задовільні, у дитини є окрема кімната, місце для навчання, місце для проведення дозвілля та місце для відпочинку. Згідно характеристики ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 м Подільська, [PERSON] школу відвідує регулярно, старанний та працьовитий учень, належну увагу по його вихованню приділяють бабуся та дідусь з якими він проживає. Частиною 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. Пленум Верховного Суду України у п. 15 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позивач, як на підставу для позбавлення відповідачки батьківських прав посилалась на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини). Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини, не займатися її вихованням, духовним розвитком, тощо). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язанні займатись вихованням дитини. При цьому передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї. Належних доказів про вплив позивача на дитину з метою позбавлення відповідачки батьківських прав судом не отримано. З урахуванням обставин справи, суд погоджується з висновком Органу опіки і піклування Подільської міської ради №422 від 28 лютого 2017 року про доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачка, як мати малолітнього сина, маючи реальну можливість виконувати обов'язки по вихованню дитини, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям своєї дитини, потребами, її фізичним та духовним розвитком, не виявляє батьківської турботи, не надає жодної матеріальної допомоги. При цьому суд враховує тривалість такого ухилення та визнання позову. Тому з урахуванням отриманих судом доказів в обґрунтування вимог позову, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позову про позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно її малолітнього сина. Питання розподілу понесених сторонами судових витрат по справі суд не вирішує, оскільки таких вимог сторони не заявляли.

Outcome: approved