Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач 29 серпня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що 07.07.2011 року ТОВ «Ключове рішення» отримало у власність квартиру, загальною площею 44,50 кв.м, житловою 29,80 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], за реєстровим № 1712. 07.07.2011 року позивач надав [PERSON] вказану квартиру в оренду, на підставі договору оренди № 672. Позивач намагався отримати доступ до житла, однак перешкодою для вчинення зазначених дій стало проживання в квартирі відповідача. Позивач просив розірвати договір оренди № 672 від 07.07.2011 року, укладений між ТОВ «Ключове рішення» та [PERSON]; виселити [PERSON], [INFO], яка проживає у квартирі загальною площею 44,50 кв.м, житловою площею - 29,80 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнає неявку відповідача неповажною, тому вважає за можливе розглянути справу без його участі за наявними у матеріалах справи доказами. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Матеріалами справи встановлено, що 07.07.2011 року між ТОВ «Ключове рішення» та [PERSON] було укладено договір оренди №672, згідно якого ТОВ «Ключове рішення» передало [PERSON] у тимчасове користування (оренду) квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], за плату та на обумовлений строк для проживання (а.с.5-6). Як вбачається з акту здачі прийому до договору №672 оренди квартири від 07.07.2011 року, ТОВ «Ключове рішення» передало, а [PERSON] прийняла у користування квартиру адресою: [ADDRESS] (а.с.6 на звороті). Відповідно п.4.2 Договору оренди квартири №672, Орендар зобов'язується безперешкодно допускати Орендодавця до об'єкта нерухомості, що орендується, з метою перевірки її використання у відповідності до договору, але відповідачкою [PERSON] було порушено умови договору та працівників ТОВ «Ключове рішення» не було допущено до об'єкту нерухомості. 04.06.2014 року [PERSON] за місцем проживання: [PERSON] було направлено письмову вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення з одночасним зняттям з реєстраційного обліку (а.с.7). Відповідачкою було проігноровано письмову претензію та ТОВ «Ключове рішення» було змушено звернутись до суду. Згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 825 ЦК України, якщо наймач або інші особи, за дії яких він відповідає, після попередження продовжують використовувати житло не за призначенням або порушувати права та інтереси сусідів, наймодавець має право вимагати розірвання договору найма житла. Згідно ч.1 ст. 826 ЦК України, у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. Згідно ч.1 ст. 108 ЖК України, договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачкою [PERSON] умов договору оренди квартири. Згідно ст.88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягнути з відповідачки витрати по оплаті судового збору в сумі 487,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved