Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом (а.с. 12 - 14) і свої вимоги мотивує тим, що з квітня 2004 р. використовував транспортний засіб марки Isuzu, моделі Midi, 1992 року випуску, колір червоний реєстраційний № [NUMBER], який згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ належить його матері. У січні 2015 р. у нього виникла необхідність скористатися гаражем відповідача для ремонту транспортного засобу. Відповідач за домовленістю між ними мав здійснити ремонт автомобіля у своєму гаражі, який знаходився в одному з гаражних кооперативів по вул. Роменській у м. Суми. З січня 2015 р. автомобіль перебував у гаражі, у квітні 2015 р. внаслідок необережних дій відповідача, вживання спиртних напоїв, автомобіль було спалено. Дізнавшись про пошкодження автомобіля він звернувся до відповідача з вимогою компенсувати вартість автомобіля. Відповідач погодився, що автомобіль пошкоджено з його вини визнав факт, що йому доведеться компенсувати витрати, які він поніс внаслідок його дій. Зазначив, що гроші віддасть пізніше, оскільки не мав коштів у достатньому розмірі. У вересні 2015 р. він повторно звернувся до відповідача про сплату обумовленої суми. 07.09.2015 р. відповідач власноруч написав розписку, у якій зазначив, що зобовязується компенсувати зіпсований з його вини автомобіль в сумі 3200 доларів США готівкою до 10 березня 2016 року. Вказує, що спір щодо вини відповідача, розміру завданих збитків, а також інших обставин між ними відсутній, тому між ними укладено фактично договір про відстрочку виплати цього боргу у формі розписки. Зазначає, що до написання відповідачем розписки правовідносини між ними регулювалися нормами цивільного права, що регулюють недоговірні правовідносини, а після написання нормами про договірні зобовязання, оскільки було укладено договір про відстрочку виплати боргу, підставою для якого стало заподіяння шкоди відповідачем. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 3200 доларів США, що станом на 08.07.2016 р. за офіційним курсом НБУ 24,81 грн. за долар становить 79392 грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги з наведених у ньому підстав підтримали і просили задовольнити. Позивач суду пояснив, що Isuzu автомобіль його батьків, був зареєстрований на його матір, він ним користувався. Він вирішив відновити автомобіль про що домовився з відповідачем [PERSON] поставив його у гараж, періодично давав кошти на матеріали для ремонту. Внаслідок пожежі у гаражі відповідача автомобіль був пошкоджений, а останній отримав опіки, перебував на лікуванні. Він чекав коли той відшкодує вартість автомобіля та вкладені у нього кошти, провідував [PERSON] у лікарні. У відповідача були відсутні кошти, тому у вересні 2015 р. [PERSON] надав йому розписку і зобовязався повернути обумовлену суму у розмірі 3200 доларів США до 10.03.2016 році. Кошти не повернув. Просив суд стягнути з відповідача кошти згідно розписки у розмірі 3200 доларів США. Представник позивача [PERSON] зазначив суду, що позивач користувався автомобілем матері і передав відповідачу для ремонту у гаражі останнього. Автомобіль було знищено внаслідок пожежі, а сам [PERSON] потрапив до лікарні з опіками. Шкоду в розмірі 3200 доларів США визначили за домовленістю з відповідачем, останній заподіяння збитків не заперечував, через брак коштів зобовязався повернути, але пізніше. [PERSON] погодився надати відповідачу час і 07.09.2016 р. була складена розписка, згідно якої відповідач зобовязався компенсувати борг до 10.03.2016 р., однак коштів не повернув. Зазначив, що з моменту написання відповідачем розписки правовідносини між ними є договірними, тому завдана шкода підлягає відшкодуванню на підставі розписки у розмірі 3200 доларів США. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Судом визнано можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача на підстави наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію ТЗ СІС № 159511 [PERSON] є власником транспортного засобу марки Isuzu, модель Midi, рік випуску 1992, колір червоний, реєстраційний № [NUMBER] (а.с. 17). Відповідно до Довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] 15.04.2004 р. [PERSON] уповноважила [PERSON], зокрема керувати автомобілем марки Isuzu Midi, правом ремонту (а.с. 16). 07.09.2015 р. відповідач [PERSON] надав розписку позивачу [PERSON] про те, що зобовязується компенсувати згорівший автомобіль марки «Ісузу Міді» 1992 р.в. в сумі 3200$ (три тисячі двісті доларів США) готівкою до 10 березня 2016 р. (а.с. 15). Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, ст.ст. 10 та 60 ЦПК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту права, яке вважає порушеним та зобов'язаний довести обставини, на які посилається, правову та фактичну підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Звертаючись з даним позовом позивач та його представник вказують, що відповідачу був переданий автомобіль для ремонту, який знищено внаслідок пожежі і у звязку з цим просять стягнути спричинену шкоду. Як на доказ спричиненого збитку позивач та його представник посилається на розписку, надану 07.09.2015 р. [PERSON] [PERSON] у якій вказано, що відповідач зобовязується компенсувати згорівший автомобіль марки «Ісузу Міді» 1992 р.в. в сумі 3200$ готівкою до 10.03.2016 р. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18.09.2013 р., у справі № 6-63цс13 досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України, якою передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Обовязок доведення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому покладено на позивача. Відповідно до ст.ст. 57 - 59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Доводи позивача на те, що між сторонами укладено договір про відстрочку виплати боргу у формі розписки суд вважає необґрунтованими, оскільки [PERSON] суду зазначав, що написанню розписки передував факт заподіяння йому майнової шкоди відповідачем внаслідок пошкодження його автомобіля під час пожежі. Позивач та представник зазначили, що доказом є розписка і в даному випадку інші обставини доказуванню не підлягають. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження розміру завданої майнової шкоди та обставин її заподіяння позивачем суду не надано. З огляду на встановлені факти, надані та досліджені докази, вирішуючи позов в межах заявлених вимог відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3200 доларів США, що станом на 08.07.2016 р. за курсом НБУ становить 79392 грн. 00 коп., а відтак позов слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed