Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON], законними представниками якого є [PERSON] та [PERSON], до [PERSON], треті особи [PERSON] та Управління служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» посилався на те, що 10.12.2007 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством «Альфа-Банк» була укладена Рамкова угода №SMERS00411 із додатковими угодами від 28.05.2009 року та від 12.07.2011\~року. У період з 2007 по 2009 роки, на виконання вказаної угоди було укладено вісім договорів про надання траншу. Станом на 06.08.2010 року за вищезазначеними кредитними договорами у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 26\~544\~973,16 гривень. 12.07.2011\~року між [PERSON] акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було підписано договір про надання траншу №SME0024286 на суму 26\~000\~000,00 гривень. З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Рамковою угодою та укладеними на її виконання договорами про надання траншів було укладено договір іпотеки №SMERS00411/5 від 05.08.2008\~року. Враховуючи системне невиконання [PERSON] умов кредитного договору, ПАТ\~«Альфа?Банк» було розпочато дії щодо стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлове приміщення за адресою: місто Дніпропетровськ, провулок Білостоцького, буд.8. Незважаючи на це, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» на теперішній час не погашена, звернення стягнення на предмет іпотеки не відбулось через протиправне вибуття його із власності [PERSON]. Без згоди іпотекодержателя ПАТ «Альфа-Банк» вищевказаний предмет іпотеки був перебудований та у подальшому поділений і зареєстрований як два окремих обєкти нерухомого майна: -\~нежитлове приміщення № 83 поз. 1-19, загальною площею 646,3 кв.м., за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, провулок Білостоцького, будинок 8, право власності на яке на теперішній час зареєстровано за [PERSON]; -\~нежитлове приміщення № 83 поз. 20-45, загальною площею 675,1 кв.м., за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, провулок Білостоцького, будинок 8, право власності на на яке на теперішній час зареєстровано за неповнолітнім [PERSON], який є сином [PERSON]. Посилаючись на те, що [PERSON] ухиляється від сплати заборгованості за договором про надання траншу та протиправно без згоди іпотекодержателя здійснила перебудову та відчуження предмету іпотеки, тому позивач ПАТ «Альфа-Банк» просив суд визнати за ним право власності на вищезазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти позову заперечував посилаючись на те, що неповнолітньому [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення №83 поз. 20-45, загальною площею 675,1 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, провулок Любарського (Білостоцького),8, на підставі договору дарування та у подальшому свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 17.04.2013 року Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Вказане нерухоме майно не є тим, яке було передано банку в іпотеку [PERSON] за договором іпотеки від 05.08.2008\~року, та неповнолітній [PERSON] набув на нього право власності у встановленому законом прядку, зі згоди органу опіки та піклування, тому відсутні законні підстав для визнання за ПАТ «Альфа-Банк» права власності на дане майно. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти позову заперечувала та зазначила, що за договором іпотеки від 05.08.2008\~року в іпотеку було передано приміщення аптеки №388 загальною площею 566,1 кв.м, а позивач просить визнати за ним право власності на два різні об'єкта нерухомості, які мають різні характеристики, реєстраційні номери та різні площі, що значно відрізняється від предмета іпотеки за вищевказаним договором. [PERSON] є добросовісним набувачем вищевказаного майна - нежитлового приміщення №83 поз. 1-19, загальною площею 646,3 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, провулок Любарського (Білостоцького),8, яке належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], будь-якого договору з позивачем не укладала та претензії з боку банку до неї не пред'являлися, тому просила у позові відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з тих підстав, що майно, на яке просить звернути стягнення банк, не є іпотечним та перейшло у власність [PERSON] і [PERSON] в законний спосіб. Окрім цього, вищевказаний договір іпотеки [PERSON] на теперішній час оспорює в судовому порядку. Представник третьої особи Управління служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради [PERSON] заперечував проти позову в частині звернення стягнення на майно, зареєстроване за неповнолітнім [PERSON], про що органом опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська 10.01.2017 року було складено відповідний висновок. Вислухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали даної справи та цивільної справи №0417/2-4615/2011 (Індустріального райсуду), суд вважає, що позовні вимоги ПАТ\~«Альфа-Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 10.12.2007 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством «Альфа-Банк» була укладена Рамкова угода №SMERS00411 із додатковими угодами від 28.05.2009 року та від 12.07.2011\~року. У період з 2007 по 2009 роки на виконання вказаної угоди було укладено вісім договорів про надання траншу. Станом на 06.08.2010 року за зазначеними договорами у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 26\~544\~973,16 гривень. 12.07.2011\~року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було підписано договір про надання траншу №SME0024286 на суму 26\~000\~000,00 гривень. Відповідно до змісту договору про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року (т.1, а.с.145-153) ПАТ\~«Альфа-Банк» було надано кредитні кошти [PERSON] у сумі 26\~000\~000,00 гривень шляхом перерахування на рахунок №29090084392309, відкритий у ПАТ «Альфа-Банк», що підтверджується меморіальним ордером №27734 від 12.07.2011 року. За рахунок вказаних кредитних коштів відповідно до п.2.6 договору про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року було повністю погашено заборгованість [PERSON] за укладеними раніше кредитним договором та договорами про надання траншу, що підтверджується меморіальним ордером №28036 від 12.07.2011 року (т.1, а.с. 161). Також судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Рамковою угодою та укладеними на її виконання договорами про надання траншів було укладено договір іпотеки №SMERS00411/5 від 05.08.2008\~року (т.1. а.с.167-171) з урахуванням додаткових угод від 28.05.2009 року (т.1, а.с. 175-176) та від 12.07.2011 року (т.1, а.с. 171-181). Як вбачається з вищевказаних договорів, предмет іпотеки нежиле приміщення, аптека №388, загальною площею 566,1 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, пров.Білостоцького, буд.8, було придбано 05.08.2008\~року за кредитні кошти, надані ПАТ «Альфа-Банк», про що свідчить одночасна передача зазначеного майна в іпотеку ПАТ «Альфа-Банк». У свою чергу, внаслідок невиконання [PERSON] зобовязань за договором про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року, станом на 02.03.2012 року утворилася заборгованість, яка складалася із простроченої заборгованості зі сплати відсотків в розмірі 278\~488,90 гривень та пені за неналежне виконання кредитного зобовязання в розмірі 67\~527,55 гривень. 03.03.2012 року ПАТ «Альфа-Банк» було направлено боржнику [PERSON] та поручителю [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту за вих. №\~15322-11-б/б, в якій ПАТ «Альфа-Банк» вимагав достроково виконати зобовязання за договором про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011\~року. Станом на 21.03.2016 року розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» за договором про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року складає 22\~243\~359, 45 грн., з урахуванням дій позивача щодо погашення заборгованості під час звернення стягнення на інші предмети іпотеки. Судом встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» було розпочато дії щодо стягнення заборгованості з [PERSON] шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса, який було предявлено для примусового виконання до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України [PERSON] від 06.07.2012 року було відкрито виконавче провадження №33289527 (т.1, а.с.183-185). В межах виконавчого провадження №33289527, серед іншого було встановлено, що майно, яке було предметом іпотеки, змінено та замість нежилого приміщення, аптеки №388, загальною площею 566,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м.\~Дніпропетровськ, пров. Білостоцького, буд.8, що належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 05.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], знаходиться інше майно, а саме: нежитлове приміщенням № 83, поз. 1-19, що розташоване за адресою: м.\~Дніпропетровськ, провулок Білостоцького, 8, загальною площею - 646,3 кв.м., що належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі рішення Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська від 17.11.2011 року у справі №0417/2-4615/2011, зареєстрованого у КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 12.12.2011 року за №21407907. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України [PERSON] від 23.04.2014 року було повернуто без виконання виконавчий напис №3226 ПАТ «Альфа-Банк» (т.1, а.с. 186-188). Також судом встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» було отримано виконавчий лист №6-297/13, виданий Новозаводським районним судом м.Чернігова від 04.03.2013 року, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк». За цим виконавчим листом Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відкрито виконавче провадження №37752076. В межах вищевказаного виконавчого провадження 16.03.2015 року предмет іпотеки було виставлено на електронні торги, які було зупинено ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2015 року у справі №183/4854/13 за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», [PERSON] про захист прав споживачів, визнання договору про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011\~року та додаткової угоди до договору поруки недійсними. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2015 року, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ\~«Альфа-Банк», [PERSON] про захист прав споживачів, визнання договору про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011\~року та додаткової угоди до договору поруки недійсними (т.1, а.с. 190-206). Таким чином, в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження ті обставини, що на час звернення ПАТ «Альфа-Банк» до суду із вказаним позовом, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» не погашена, а продаж предмета іпотеки не відбувся через вибуття його із власності позичальника [PERSON]. Судом також встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська від 17.11.2011 року у справі №0417/2-4615/2011, яка була оглянута в судовому засіданні, предмет іпотеки поділено на дві частини та зареєстровано за [PERSON] та [PERSON], а саме: за [PERSON] визнано право власності на частину нежитлового приміщення №83, що розташоване по пров. Білостоцького,8 у м.Дніпропетровську, позиції 1-19, загальною площею 646,3 кв.м, без додаткових актів введення в експлуатацію; за [PERSON] визнано право власності на частину нежитлового приміщення №83, що розташоване по пров. Білостоцького,8 у м.Дніпропетровську, позиції 20-40, загальною площею 496,5 кв.м, без додаткових актів введення в експлуатацію. Як вбачається із вказаного рішення, [PERSON] здійснила самочинну перебудову предмета іпотеки - нежилого приміщення, аптеки № 388, загальною площею 566,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м.\~Дніпропетровськ, пров. Білостоцького, буд. 8, без згоди іпотекодержателя ПАТ «Альфа-Банк», у зв'язку з чим порушила умови договору іпотеки. З матеріалів вказаної справи та тексту рішення також вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» не був обізнаний про здійснення перебудови іпотечного майна, згоди на проведення робіт та вчинення таких дій не надавав, до справи залучений не був. Пунктом 4.4.7. договору іпотеки зазначено, що іпотекодавець зобов'язаний: без попередньої письмової згоди іпотекодержателя не здійснювати капітальний ремонт, зведення, перебудування, перепланування, добудову або інший вплив на предмет іпотеки, який міг би привести до зміни його площі або зміни інших характеристик предмета іпотеки, викладених у документі, зазначеному у пункті 3.2. цього Договору, не знищувати предмет іпотеки. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що предмет іпотеки перебудований, поділений і зареєстрований як два окремих обєкти нерухомого майна, усі дії були проведені без відповідної згоди іпотекодержателя ПАТ «Альфа-Банк». Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, судом встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав за актуальною інформацією щодо обєкту нерухомого майна та права власності на нього, власником нежитлового приміщення №83 поз. 20-45, загальною площею 675,1 кв.м., за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, провулок Білостоцького, будинок 8, приміщення 83 є [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер: 2562836/ САЕ\~№\~908495, виданого 17.04.2013\~року реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Попередній запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно містить відомості про належність [PERSON] нежитлового приміщення №83 поз. 20-40, загальною площею 496,5 кв.м., на підставі договору дарування, ВРС №919864, реєстр №1942, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 15.06.2012 року. Таким чином, після перебудови та поділу обєкту на підставі рішення Індустріального районного суду, право власності на частину майна, що визнано за батьком [PERSON] - [PERSON], перейшло за договором дарування неповнолітньому сину [PERSON] [PERSON], [INFO]. Інша частина обєкту нерухомого майна була відчужена [PERSON] та за договором купівлі-продажу від 11.09.2015 року перейшла у власність ПП «Рак», та за договором купівлі-продажу від 16.09.2015 року перейшла у власність [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON] (т.3, а.с.147-148). Наявність родинних стосунків між сторонами у судовому засіданні ніким не спростовувалася. Таким чином, на теперішній час предмет іпотеки перебудований, поділений та зареєстрований як два окремих обєкти нерухомого майна: нежитлове приміщення № 83 поз. 1-19, загальною площею 646,3 кв.м., за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, провулок Білостоцького, будинок 8, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 723299112101, право власності на який зареєстровано за [PERSON]; та нежитлове приміщення № 83 поз. 20-45, загальною площею 675,1 кв.м., за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, провулок Білостоцького, будинок 8, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 44029212101, право власності на який зареєстровано за [PERSON]. Надаючи оцінку діям позичальника [PERSON] стосовно перебудови, перереєстрації та відчуження предмета іпотеки без згоди іпотекодержателя, суд вбачає порушення з її боку умов договору іпотеки №SMERS00411/5 від 05.08.2008\~року, та намагання уникнути виконання кредитних зобовязань шляхом перереєстрації права власності на дане майно на інших осіб. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.\~1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд вважає, що ПАТ «Альфа-Банк» належним чином виконав свої зобовязання за кредитними договорами та надав [PERSON] грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, визначених цими кредитними договорами. Згідно з вимогами ч.1 ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, у звязку із порушенням [PERSON] умов Рамкової угоди та договору про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011\~року ПАТ «Альфа-Банк» має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» за договором про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року складає 22\~243\~359,45 грн., з урахуванням дій позивача щодо погашення заборгованості під час звернення стягнення на інші предмети іпотеки. Вказана заборгованість підтверджена рішенням суду, яке набрало чинності, однак до теперішнього часу не виконане та [PERSON] заборгованість не сплатила. Відповідно до ст.23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Як зазначено в абз.1 п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»). Таким чином, незважаючи на те, що на теперішній час право власності на предмет іпотеки поділено та зареєстровано за іншими особами, одночасно до нових власників перейшли і обовязки іпотекодавця за договором, а тому ПАТ «Альфа-Банк» має право звертати стягнення на предмет іпотеки. Обставини, які б призвели до припинення договору іпотеки, відсутні. Як вбачається з матеріалів справи, предмет іпотеки було формально поділено на два обєкти, що не призвело до його фактичного знищення, або вибуття із цивільного обороту, а відтак такий поділ не призводить до припинення іпотеки. Обидва обєкти не відокремлені один від одного та створені шляхом перебудови та добудови предмету іпотеки, а їх незалежне виникнення є неможливим. Доказів, які б спростовували дані висновки суду, відповідачами в ході розгляду справи не надано. Дії [PERSON] щодо зміни предмету іпотеки шляхом його перебудови та подальшої реєстрації як двох обєктів, не впливають на чинність договору іпотеки і його застосування до новоствореного майна та його теперішніх власників. Незважаючи на поділ приміщення №83 і його реєстрацію двома частинами із зазначенням конкретних позицій (1-19 та 20-45), цей обєкт нерухомості є цілісним, він не поділений, не відокремлений та не виділений в натурі. Відповідно до п. 6.1 Договору іпотеки, в редакції додаткової угоди від 28.05.2009 року, іпотекодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у разі порушення іпотекодавцем будь-яких обовязків, встановлених договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: - визнання права. Згідно з абз.2 ч.2 ст.16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Пунктом 6.2. Договору іпотеки в редакції додаткової угоди від 28.05.2009 року передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя (позасудове врегулювання). Можливість набуття ПАТ «Альфа-Банк» у власність предмету іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання передбачена п.\~6.3. Договору іпотеки в редакції додаткової угоди від 28.05.2009 року. Відповідно до п. 6.6. та п. 6.7. Договору іпотеки в редакції додаткової угоди від 28.05.2009\~року, право вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки з числа передбачених у цьому Договорі та у законодавстві України належить іпотекодержателю. Ніщо з викладеного в цьому Договорі не позбавляє Іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким іншим способом, який не суперечить чи не буде суперечити на момент такого звернення чинному законодавству України (т.1, а.с.175-176). Таким чином, вищевказаними положеннями чинного законодавства України та договором іпотеки закріплена можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки за рішенням суду в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань, оскільки задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено договором іпотеки. Договором іпотеки визначена вартість предмету іпотеки у розмірі 7\~493\~700,00 (сім мільйонів чотириста девяносто три тисячі сімсот) гривень, однак ПАТ «Альфа-Банк» було встановлено ринкову вартості майна на момент звернення із позовом та з урахуванням перебудови предмету іпотеки, на яке просив звернути стягнення в рахунок заборгованості. Так, відповідно до звіту про вартість майна від 14.03.2016 року, виданого субєктом оціночної діяльності ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ» із рецензією Всеукраїнської громадської організації «Союз експертів України» від 16.03.2016 року за №016/03-16, вартість нежитлового приміщення №\~83 поз.1-19, загальною площею 646,3 кв.м, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, провулок Білостоцького, будинок 8, становить 5\~651\~914,00 гривень; та відповідно до звіту про вартість майна від 14.03.2016 року, виданого субєктом оціночної діяльності ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ» із рецензією Всеукраїнської громадської організації «Союз експертів України» від 16.03.2016 року за №015/03-16, вартість нежитлового приміщення №83 поз.20-45, загальною площею 675,1 кв.м, за адресою: Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, провулок Білостоцького, будинок 8, становить 5\~868\~420,00 гривень. Таким чином, загальна вартість вищевказаного нерухомого майна складає 11\~520\~334,00 гривні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає задовольнити позов та в рахунок часткового погашення на суму 11\~520\~334,00 гривні заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі 22\~243\~359,45 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки загальною вартістю 11\~520\~334,00 гривні, шляхом визнання права власності за [PERSON] акціонерним товариством «Альфа-Банк» на: нежитлове приміщення №\~83 поз. 1-19, загальною площею 646,3 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Дніпро, провулок Любарського (Білостоцького), будинок 8, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 723299112101, вартістю 5\~651\~914 гривень 00 копійок, зареєстроване за [PERSON], ІПН [NUMBER], на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №7057; та на нежитлове приміщення №\~83 поз. 20-45, загальною площею 675,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, провулок Любарського (Білостоцького), будинок 8, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 44029212101, вартістю 5\~868\~420 гривень 00 копійок, зареєстроване за [PERSON], ІПН [NUMBER], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 17.04.2013 року Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Відповідна правова позиція з викладеними висновками суду відображена у постанові Верховного Суду України від 19.08.2014\~року у справі №\~3-43гс14. В той же час суд звертає увагу на те, що органом опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська надано висновок №4/4-39 від 13.01.2017 року, відповідно до якого орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська не вбачає підстав для переходу до іншої особи права власності на майно, яке на праві приватної власності належить неповнолітньому [PERSON], [INFO]. Стосовно цього суд вважає за необхідне зазначити, що неповнолітній [PERSON] набув право власності на спірне майно всупереч ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки №SMERS00411/5 від 05.08.2008\~року, зі згоди своєї матері, яка є законним представником неповнолітнього та була власником майна, переданого нею в іпотеку, перебудованого та відчуженого у подальшому без згоди іпотекодержателя. Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотеко держателя, є недійсним. Відповідно до\~ст.11 ЦПК\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.53 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ч.2\~ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно\~зі ст.60 ЦПК України,\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем надано суду належні та допустимі докази, що є підставою для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає розподілити судові витрати по сплаті судового збору, що підлягають стягненню з неповнолітнього [PERSON], між його законними представниками та стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» 88\~026 гривень 30 копійок судового збору; та стягнути зі [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» 84\~778 гривень 71 копійку судового збору.

Outcome: approved