Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач 29 жовтня 2020 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі має спільного сина - [PERSON] , 2003 р.н., який проживає разом з нею, відповідач проживає окремо та матеріально дитині не допомагає. Враховуючи викладене позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина аліменти у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з листопада 2020 року і до повноліття дитини. До початку розгляду справи по суті позивач доповнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на свою користь також аліменти на утримання сина [PERSON] , який на даний час досяг повноліття та продовжує навчання, у розмірі 3000 грн щомісячно до закінчення навчання. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача адвокат Гринишак М.М. у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що [PERSON] на даний час не працює та має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1300 грн. Також просив при ухваленні рішення врахувати, що відповідач добровільно сплачував позивачці аліменти протягом вересень 2020 року - квітень 2021 року. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін, оцінивши докази у справі, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері. Згідно з довідкою №143 від 07.09.2020 [PERSON] навчається в Державному навчальному закладі «Херсонський професійний суднобудівельний ліцей» з 01.09.2020, термін навчання з 01.09.2020 по 30.01.2022, форма навчання денна. Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За частиною першою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд, з урахуванням вищевказаних норм матеріального права та встановлених обставин під час розгляду справи, дослідивши зібрані у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши, що [PERSON] перебуває на утриманні позивачки, на день звернення до суду з позовом не досяг повноліття, з урахуванням того, що відповідач є працездатною особою, враховуючи засади розумності та справедливості, дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 29 жовтня 2020 року (день звернення до суду з позовом про стягнення аліментів) і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , визначивши розмір аліментів у розмірі 2000 грн, щомісячно. Також, встановивши, що з досягненням повноліття [INFO] [PERSON] втратив правовий статус дитини (стаття 6 СК України), але не досяг 23 років, продовжує навчання, а тому потребує матеріальної допомоги, яку батько - [PERSON] має можливість надавати, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача, на утримання дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з 16 січня 2021 року і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років за умови продовження ним навчання або до закінчення навчання. Доводи відповідача про те, що він добровільно виконує свій обов`язок по утриманню сина, на підтвердження чого надав квитанції про перерахування коштів на ім`я позивачки, суд не приймає, оскільки у судовому засіданні встановлено, що сторони окрім сина мають ще неповнолітню доньку, яка також перебуває на утриманні позивачки. У наданих відповідачем квитанціях не зазначено на утримання якої саме дитини перераховано аліменти, а тому суд не зараховує вказані платежі в рахунок сплати аліментів. Також суд наголошує, що відповідач не позбавлений можливості здійснити зарахування вказаних сум в рахунок погашення аліментів на стадії виконання рішення суду. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як свідчать матеріали справи, між [PERSON] та адвокатом Ломакіною М.І. укладено договір про надання правової допомоги. Згідно з додатковою угодою №1 про опис робіт виконаних адвокатом, вартість послуг адвоката становить 3000 грн Квитанцією до прибуткового касового ордеру від 16.11.2020 підтверджено оплату послуг адвоката Бурлаковою Л.Д. у розмірі 3000 грн. Отже, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України щодо пропорційності, з відповідача слід стягнути на користь позивачки витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial