Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач 30.12.2013 р. звернулася до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON], рідний брат її баби, який являвся власником земельної ділянки площею 1,9332 га, що знаходиться на території Пісківської сільської ради. При житті [PERSON] не розпорядився своїм майном, тому спадкування відбувається за законом. Вона являється єдиним спадкоємцем майна померлого за законом та вважає себе такою, що прийняла спадкове майно, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і не подавала заяви про відмову від спадщини. Але оформити право власності на успадковану земельну ділянку не має змоги з причин відсутності правовстановлюючих документів, які втрачені. Тому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на згадану земельну ділянку. Позивач [PERSON] в судове засідання не явилася, подала заяву про те, що позов підтримує та просить справу слухати у її відсутність. Представник відповідача -Пісківський сільський голова, в судове засідання не з»явився, подав заяву про визнання позову та просить слухати справу у його відсутність. З»ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, з врахуванням вимог цивільного судочинства , суд вважає, що позов слід задовольнити в силу наступного. Встановлено, що на підставі розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації №299 від 18.07.2002 р. , [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 1,9332га, яка знаходяться на території Пісківської сільської ради Пустомитівського району. Право власності [PERSON] на згадану земельну ділянку підтверджується наданою позивачем копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛВ №031873, виданого 16.05.2002 р. на земельну ділянку площею 1,9332 га, та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.07.2013р., кадастровий номер 4623685400:01:000:0010. Державний акт реєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №122 Пустомитівської райдержадміністрації. З врахуванням встановленого суд вважає, що при житті [PERSON] набув право власності на зазначену земельну ділянку, що підтверджується виданим на його ім.»я Державним актом, оригінал якого втрачено, що засвідчено поміщеним у пресі 14.12.2013р. оголошенням про визнання його недійсними у зв»язку із втратою. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] у смт Щирець Пустомитівського району, у віці 88 років. Згідно Довідки Пісківської сільської ради від 30.10.2013р., [PERSON] проживала у с.Піски разом з [PERSON] до дня його смерті і вела спільне господарство, який являвся рідним братом її баби [PERSON] Згідно п.5 «Порядку видачі дубліката державного акту при втраті або псуванні оригіналу», та «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затверджених Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999р. за №43, втрачений державний акт підлягає відновленню, тобто видача дублікату, можливо лише за заявою власника земельної ділянки. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст.328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Судом встановлено, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом померлого [PERSON], яка у визначений законом термін фактично прийняла в порядку спадкування належну померлому земельну ділянку, тобто набула права власності на дане майно, але не може оформити за собою таке право власності із-за втрати оригіналів правовстановлюючих документів. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. А ст.3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З рахуванням встановлено суд вважає, що позивач потребує захисту невизнаного його права власності на успадковане майно. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось.

Outcome: approved