Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 серпня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 19 листопада 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції, про що зроблено актовий запис за № 60. Від даного шлюбу дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки сторони мають різні характери, погляди на життя та сімю, у звязку з чим між ними постійно виникали непорозуміння. На протязі двох років сторони припинили вести спільне господарство та підтримувати подружні стосунки. Сімя сторін розпалася, жодні спроби зберегти її не дали бажаних результатів. Шлюб носить формальний характер, а тому його подальше збереження неможливе. З цих підстав [PERSON] просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 14 серпня 2018 року відкрито провадження\~у вказаній\~цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 18 вересня 2018 року, а ухвалою суду від 29 жовтня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 06 листопада 2018 року. В судове засідання позивач не зявилася, попередньо подавши заяву у якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, та просив задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, а саме шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до частини 11 ст. 128 ЦПК України, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 19 листопада 2010 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 60 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 162525. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки сторони мають різні характери, погляди на життя та сімю, у звязку з чим між ними постійно виникали непорозуміння. На протязі двох років сторони припинили вести спільне господарство та підтримувати подружні стосунки. Сімя сторін розпалася, жодні спроби зберегти її не дали бажаних результатів. Шлюб носить формальний характер, а тому його подальше збереження неможливе. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають два роки. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved