Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач 23 січня 2017 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Позивач у своєму позові посилалася на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 30 липня 1994 року. Від сумісного шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та Михаїла, [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. З березня 2016 року шлюбні відносини між сторонами припинено. Повнолітній син [PERSON] навчається у звязку з чим має право на отримання аліментів. Матеріальну допомогу на дітей відповідач надає не регулярно, тому позивач змушена звертатись до суду. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином 23 років; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та Михаїла, [INFO], в розмірі 1/4 частини доходів відповідача на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У своїй заяві від 16 травня 2017 року позивач просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у своїй заяві від 16 травня 2017 року просив перенести слухання справи. Вважає, що аліменти не зможуть в повному обсязі забезпечити його сімю. Заробіток відповідача не є постійним, тому не зможе забезпечити потреби сімї. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 1994 року (а.с. 4). Від сумісного шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6, 7). З березня 2016 року сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. На теперішній час позивач проживає разом зі своїми дітьми, займається їх вихованням та утриманням (а.с. 20). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає не регулярно та в недостатньому розмірі. Обов'язок матері, батька утримувати дитину та виконання такого обов'язку визначено в главі 15 СК України. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 року), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною (а.с. 12, 13). Діти сторін [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], малолітні, знаходяться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який офіційно не працевлаштований, має нерегулярний та мінливий дохід, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення повноліття [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], [INFO], є студентом першого курсу денної форми навчання факультету суспільних наук і міжнародних відносин Дніпропетровського національного університету імені [PERSON], навчається за рахунок бюджетного фонду. Термін закінчення навчання 30 червня 2020 року. Зазначені обставини підтверджуються довідкою № 87-325-314 від 01 березня 2017 року (а.с. 29). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 цієї статті передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На підставі ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 600 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, до закінчення [PERSON] навчання в Дніпропетровському національному університеті імені [PERSON], термін закінчення навчання 30 червня 2020 року, але не більше, ніж досягнення ним віку 23 років. У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей з дня подання позову, тобто з 23 січня 2017 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial