Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.01.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] спілки «Злагода» про розірвання договору та стягнення коштів за депозитом. В обґрунтування позову зазначила, що 04.02.2015 року між нею та КС «Злагода» укладено договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок №3963дВ від 04.02.2015 року, відповідно до якого позивач внесла внесок (вклад) до КС «Злагода» в розмірі 22\~768,85 грн. на строк до 04.08.2015 року з процентною ставкою 21 % річних. В порушення умов зазначеного договору КС «Злагода» по закінченню строку дії договору не виконала своїх зобовязань з повернення суми внеску і виплати процентів за вкладом. У зв'язку з викладеним позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила розірвати договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок №3963дВ від 04.02.2015 року, укладеного сторонами, та стягнути з відповідача на її користь суму внесків та невиплачені відсотки за зазначеним договором, а саме 22\~768,85 гривень основного вкладу та 690,55 гривень відсотків. Ухвалою суду від 18.02.2016 року за заявою позивача позов в частині розірвання договору про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок №3963дВ від 04.02.2015 року залишено без розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала до канцелярії суду заяву у якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги в частині стягнення коштів за депозитом підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечила. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про день, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Враховуючи наведені обставини суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач у своїй заяві не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Спірні правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст.ст. 1058, 1060, 1061 ЦК України, положеннях Законів України «Про кредитні спілки», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів». Згідно п. 1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» кредитні спілки є фінансовими установами, які в належному порядку зареєстровані та надають фінансові послуги. П. 4 ч.1 ст. 4 вказаного Закону визначає фінансову послугу, зокрема, як послугу залучення фінансового активу із зобов'язанням щодо наступного його повернення. Водночас ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» визначає кредитну спілку як неприбуткову організацію, засновану фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків її членів. [PERSON] спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Стаття 23 Закону регламентує належність внесків (вкладів) на депозитні рахунки та нараховані на них проценти членів кредитної спілки цим же членам цих же вкладів на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1060 ЦК України (в редакції яка діяла станом на час виникнення правовідносин) договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу; проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав; у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 04.02.2015 року між відповідачем КС «Злагода» та позивачем [PERSON] укладено договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок №3963дВ від 04.02.2015 року, відповідно до якого позивачка внесла внесок (вклад) до КС «Злагода» в розмірі 22\~768,85 грн. на строк до 04.08.2015 року з процентною ставкою 21 % річних (а.с.5 6). Згідно з п.3.2.5 договору спілка зобов'язана повернути вкладнику внесок та нараховані проценти у строки, та в розмірах, які передбачені умовами цього договору. Згідно п.3.3.3 договору по закінченню строку дії договору вкладник має право отримати всі належні йому грошові кошти відповідно до умов договору. Відповідач КС «Злагода» не виконав належним чином своїх зобовязань за вищевказаним договором, по завершенню строку дії договору не повернув суми внесків та не сплатив проценти, що належали до виплати за вказаним договором, внаслідок чого перед позивачем утворилась заборгованість, яка, відповідно до акту звірки сторін у справі розрахунку за депозитом при наявності договорів станом на 26.06.2015 року, складає 23\~459,40 гривень, з яких 22\~768,85 гривень основного вкладу та 690,55 гривень відсотків(а.с.9). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту, а позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи залишення позову в частині немайнової вимоги без розгляду з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору, сплачену позивачем за позовну вимогу майнового характеру в розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved