Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.07.2018р. звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості на суму 346 000,00 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 10 квітня 2018 року [PERSON] позичив у неї гроші у розмірі 56000 грн. строком до 24 квітня 2018 року, про що надав розписку та, крім того, в той же день було укладено договір у формі розписки про отримання грошей у розмірі 290 000 грн. для придбання (виписки) квитків строком до 16 травня 2018 року. Однак, вказаних боргових зобов`язань відповідач не виконав та вказані кошти їй не повернув, а тому [PERSON] змушена звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Просить суд стягнути на свою користь 346000 грн. та судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причина неявки суду невідома. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] , який був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, причина неявки суду невідома. Представники відповідача, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причина неявки суду невідома. На позовну заяву був поданий відзив, згідно до якого, позовні вимоги відповідач не визнає, вважає, що позивач не має права пред`являти такий позов. Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. У відповідності до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] 10 квітня 2018 року позичив у позивача [PERSON] гроші у розмірі 56000 грн. строком до 24 квітня 2018 року, про що склав розписку. Крім того, він же 10 квітня 2018 року отримав у позивача кошти в сумі 290000грн. на авіаквитки в Торонто та взяв зобов`язання до 16 травня 2018р. їх виписати, про що було укладено договір у формі розписки. Однак, вказаних боргових зобов`язань відповідач не виконав та вказані кошти позивачу не повернув. Зазначені обставинами підтверджуються копіями розписок, що містять підпис відповідача. Крім того, на адресу відповідача [PERSON] було скеровано претензію, яка залишена без відповіді. Судом встановлено, що у визначений договором строк відповідач свої зобов`язання не виконав і коштів не повернув. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, та стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 346000,00грн. (56000грн.+290000грн.) Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо неналежного позивача по справі, оскільки згідно до тексту розписки він, [PERSON] отримав грошові суми у борг саме від позивача, а тому саме вона, [PERSON] , має право висувати вимоги про їх повернення як позикодавець. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] судових витрат то суд виходить із диспозиції ст. 141 ЦПК України, у відповідності до якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, у відповідності до ч. ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3460,00 грн., який сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду.

Outcome: approved