Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.11.2015 року звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківський лакофарбовий завод «Червоний хімік», який в подальшому уточнила, про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 13 739,67 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 39 746,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона працювала у відповідача з 07.11.2005року на посаді головного бухгалтера. Наказом по заводу №58/К від 22.09.2015 року була звільнена з підприємства по п.1 ст. 36 КЗпП України. На час звільнення відповідач не виплатив їй заборгованість із заробітної плати за лютий - вересень 2015 року у сумі 55 588,41 грн. На суму 41 794,74 грн. Жовтневим районним судом м. Харкова 16.09.2015 року було видано судовий наказ № 639/8177/15-ц, який передано на виконання до Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції, але станом на 30.11.2015 року він не виконується. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала ( а.с. 19). Належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи відповідач ПАТ «Харківський лакофарбовий завод «Червоний хімік», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав ( а.с.11,18). Згідно ч.4 ст.169 та ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення обґрунтованого позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у відповідача з 07.11.2005року на посаді головного бухгалтера. Наказом по заводу №58/К від 22.09.2015 року була звільнена з підприємства по п.1 ст. 36 КЗпП України ( а.с.4). На час звільнення відповідач не виплатив їй заборгованість із заробітної плати за лютий - вересень 2015 року у сумі 55 588,41 грн. ( а.с.3) На суму 41 794,74 грн. Жовтневим районним судом м. Харкова 16.09.2015 року було видано судовий наказ № 639/8177/15-ц, який передано на виконання до Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції, але станом на 30.11.2015 року він не виконується ( а.с.14). В день звільнення розрахунок з позивачкою ПАТ «Харківський лакофарбовий завод «Червоний хімік» не здійснив. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У відповідності до положень ст.ст.94,115 КЗпП України та ст.ст.21,24 Закону України «Про оплату праці»працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ч. 1 ст.47, ч. 1 ст.116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Як вбачається з довідки про нараховану та невиплачену заробітну плату № 30 від 22.09.2015 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Харківський лакофарбовий завод «Червоний хімік», заборгованість підприємства станом на 22.09.2015 року, тобто на день звільнення, перед [PERSON] по заробітній платі за лютий - вересень 2015 року складає 55 588,41 грн. ( а.с.3) Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що судовий наказ є різновидом судового рішення. Обставини встановлені судовим наказом Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.09.2015 року, не доказуються при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Таким чином, оскільки судом встановлено, що судовим наказом від 16.09.2015 року з відповідача вже стягнуто заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати за лютий-серпень 2015 року у розмірі 41 794,74 грн., то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача нарахована, але не виплачена заробітна плата за вересень 2015 року у розмірі 13 793,67 грн. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно правової позиції Верховного Суду України , викладеної у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Відповідна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 29.01.2014 року у справі № 6-144цс13, від 18 липня 2012 року у справі № 6-14417св12, яка є обов'язковою для застосування судами відповідно до вимог, передбачених ст. 360-6 ЦПК України. Абз.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок) передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Як вбачається з довідки про нараховану та невиплачену заробітну плату № 30 від 22.09.2015 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Харківський лакофарбовий завод «Червоний хімік», середньоденний розмір заробітної плати позивача за два останні повні календарні місяці становить 584,50 грн. (а.с.3). При визначенні кількості днів, які повинні бути оплачені позивачеві на підставі ст.117 КЗпП України при п'ятиденному робочому тижні, суд враховує число робочих днів з 23.09.2015 року по 28.12.2015 року, що складає 68 дні. Таким чином, з 23.09.2015 року по день ухвалення судом рішення, число робочих днів у розрахунковому періоді буде становити 68 днів. Сума середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні станом на 28.12.2015 р. складає 39 746,00 грн. (584,50 х 68 ). З огляду на вищевикладене суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 535 грн. 39 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved