Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що між нею і відповідачем було зареєстровано шлюб 05.08.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1147. За період спільного проживання у шлюбі однією сімєю з відповідачем в сім»ї народилася донька [PERSON], [INFO], яка від народження і до даного часу постійно проживає з нею, знаходиться на її матеріальному утриманні. Вказує, що причиною розпаду сімї є погіршення сімейних стосунків, конфлікти що виникали в сі»ї призвели до припинення подружніх відносин. Зазначає, що відповідач матеріально не допомагає в утриманні малолітньої дитини, хоча має таку можливість, а їй одній важко матеріально утримувати дитину. Вважає, що збереження сімї є неможливим і таким що суперечить її інтересам. Просить, заявлені нею позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити; у наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позовній заяві, Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача і зі згоди позивача в заочному порядку, із дотриманням вимог ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, відповідно з якими, «якщо відповідача було належним чином повідомлено і який не зявився в судове засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Заслухавши пояснення позивача, вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, у межах заявлених вимог, приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON] [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 05.08.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1147 (а.с.9). В судовому засіданні було встановлено і визнано позивачем, що вона з відповідачем на момент звернення в суд з позовом не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та відсутнім є сімейний спільний бюджет. Як пояснила позивач, сімя розпалась, а шлюб носить формальний характер. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має права і обов`язки у шлюбі та сімї. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Законодавцем визначено, а саме - ст. 7 п.9 СК України, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім наведеного в засіданні було установлено, що за час спільного проживання позивача з відповідачем в шлюбі однією сім»єю, народилася дитина - донька [PERSON], [INFO] (а.с.12), яка згідно даних довідки з місця проживання за №2259 від 16.07.2015 року проживає із позивачем за адресою: м. Чернівці провулок Бережанський, 1/1 (а.с.13). Дитина знаходиться на матеріальному утримання матері. Будь яких угод про надання в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки батько не було укладено. Згідно ст. 180 СК України, відповідач [PERSON], як батько неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] зобовязаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні позивача матері [PERSON] [PERSON], інших дітей на утриманні у відповідача не має, відповідач є дієздатною, працездатною особою, судом не встановлено будь яких виконавчих документів по зобов»язаннях грошового характеру у відповідача, відсутні на утриманні відповідача і непрацездатні батьки. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 в п. 17 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого в ст.. 11 ЦПК України, відповідно до ст.. 60 ЦПК України, відповідачем не надано суду заперечень проти заявлених позовних вимог [PERSON] [PERSON]. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яки суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмету спору, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, зокрема як в частині розірвння шлюбу, так і в частині відповідно стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими; шлюб зареєстрований між сторонами 05.08.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1147, слід розірвати та з врахуванням як матеріального становища позивача [PERSON] [PERSON], так і матеріального становища відповідача, а саме те, що останній на даний час не має постійного заробітку (доходу), із врахуванням потреб дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошові сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно та згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з врахуванням того, що судом позовні вимоги задоволено, з відповідача, слід стягнути судовий збір, сплачений [PERSON] [PERSON] в сумі 243,60 грн., відповідно до квитанції №194 від 28.08.2015 року (а.с. 2). Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню, в частині заявлених позовних вимог про стягнення аліментів, судовий збір в дохід держави, оскільки позивач згідно закону звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved