Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 березня 2021 року звернувся до суду із позовною заявою до ДП «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка мотивована тим, що він до 23 липня 2020 року перебував з відповідачем у трудових відносинах та працював на відокремленому підрозділі «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля». З 23 липня 2020 року наказом № 778к від 23 липня 2020 року його було звільнено на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідальністю займаній посаді за станом здоров`я (з виплатою допомоги за багаторічну працю). Після звільнення відповідач заборгував йому заробітну плату та не виплатив її до теперішнього часу. Вважає, що відповідач таким чином порушив трудове законодавство, тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з заробітної плати у розмірі 42 845 грн. 06 коп. Також просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який станом на 26 березня 2021 року складає 70 049 грн. 52 коп. по день винесення судового рішення, понесені судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 березня 2021 року, у справі № 242/1744/21 було визначено суддю Переясловську Ю.А. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 серпня 2021 року, на підставі розпорядження № 2 від 30 серпня 2021 року (у зв`язку із перебуванням судді Переяславської Ю.А. у відпустці без збереження заробітної плати до 01 жовтня 2021 року та закінченням п`ятирічного терміну повноважень судді з 24 вересня 2021 року), проведено повторний автоматизовано розподілено справу № 242/1744/21 та визначено суддю Хацько Н.О. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 31 серпня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник відповідача ДП «Селидіввугілля» 21 квітня 2021 року надав суду письмовий відзив на позовну заяву де зазначив, що позовні вимоги визнає частково, просив суд задовольнити позовні вимоги в тій частині, яка підтверджується довідкою про заборгованість по заробітній платі відповідачем перед позивачем. Крім того, зазначив, у зв`язку з тим, що позивач у день звільнення не працював, перебував у безкоштовній відпустці, тому відповідальність встановлена ч. 1 ст. 117 КЗпП України, щодо виплати середнього заробітку по день фактичного розрахунку, не повинен застосовуватися до позовних вимог [PERSON] . Позивачем [PERSON] 04 червня 2021 року надано до суду відповідь на відзив представника відповідача де зазначив, про безпідставність зазначеного у відзиві відповідача про те, що позивач у день звільнення не працював, перебував у безкоштовній відпустці, тому відповідальність встановлена ч. 1 ст. 117 КЗпП України, щодо виплати середнього заробітку по день фактичного розрахунку, не повинен застосовуватися до позовних вимог, однак зазначене є безпідставним, оскільки не відповідає вимогам ст. 116 КЗпП України та він не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно трудової книжки серія [NUMBER] , [PERSON] 06 грудня 2010 року прийнято до відокремленого підрозділу «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля». Відповідно трудової книжки серія [NUMBER] , [PERSON] 23 липня 2020 року звільнено з відокремленого підрозділу «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля» на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідальністю займаній посаді за станом здоров`я (з виплатою допомоги за багаторічну працю). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обов`язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Оформивши звільнення позивача та видавши йому трудову книжку, відповідач свій обов`язок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до роз`яснень, які надані Верховним судом України в постанові Пленуму № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі застосування ст. 117 КЗпП України перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Слід також зауважити, що відповідно п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджено наказом від 29.07.93 року № 58, зазначається, що днем звільнення вважається останній день роботи. Відповідно до ст.\~47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~241-1\~КЗпП строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. З довідки № 04-22/914 від 25 лютого 2021 року та № 04-22/913 від 25 лютого 2021 року, виданої ВП «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля» вбачається, що [PERSON] станом на 23 липня 2021 року, не виплачена заробітна плата, лікарняні листи, допомога при звільненні за станом здоров`я та вихідна допомога на пенсію у загальному розмірі 42\~845 грн. 06 коп. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 42 845 грн. 06 коп., яка складається з заробітної плати, лікарняних листів, допомоги при звільненні за станом здоров`я та вихідної допомоги на пенсію, підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку слід зазначити, що у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» в якому судам роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд встановив наступне. З довідки № 04-22/913 від 25 лютого 2021 року, виданої ВП «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля» вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 395 грн. 76 коп. З урахування листа № 1133/0/206-19 від 29.07.2019 року Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2020 році» кількість робочих днів позивача в 2020 році, з урахуванням святкових та вихідних днів, із розрахунку з 24 липня 2020 року (з наступного дня після звільнення) по 31 грудня 2020 року (кінець року) складав би 112 дні, а саме: липень 2020 року 6 днів, серпень 2020 року 20 днів, вересень 2020 року 22 дні, жовтень 2020 року 21 день, листопад 2020 року 21 день, грудень 2020 року 22 дні. З урахування листа Мінсоцполітики України № 3501-06/219 від 12.08.2020 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2021 році» кількість робочих днів позивача у 2021 році, з урахуванням святкових та вихідних днів, із розрахунку з 01 січня 2021 року по 14 жовтня 2021 року (день винесення судового рішення) складала би 194 днів, а саме: січень 2021 року 19 днів, лютий 2021 року 20 днів, березень 2021 року 22 дні, квітень 2021 року 22 дні, травень 2021 року 18 днів, червень 2021 року 20 дні, липень 2021 року 22 дні, серпень 2021 року 21 день, вересень 2021 року 22 дні, жовтень 2021 року 8 день. У зв`язку з чим, загальна кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні, станом на день ухвалення рішення складає 306 днів. Таким чином, сума компенсації за час затримки розрахунку станом на день ухвалення рішення складає: 395 грн. 66 коп. (середньоденна заробітна плата) Х 306 (кількість днів затримки розрахунку) = 120 889 грн. 36 коп. Повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 263 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 120 889 грн. 36 коп. підлягають задоволенню. Суд вважає, що посилання представника відповідача на те, що позивач у день звільнення не працював, перебував у безкоштовній відпустці, тому відповідальність встановлена ч. 1 ст. 117 КЗпП України, щодо виплати середнього заробітку по день фактичного розрахунку, не повинен застосовуватися до позовних вимог [PERSON] , є безпідставними, оскільки не відповідає вимогам ст. 116 КЗпП України та позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Суд звертає увагу, що за подання до суду позовної заяви про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, позивачем були понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. З огляду на те, що судом позовні вимоги в цій частині задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача по справі на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved