Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 12291,37 грн. боргу та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Судом досліджено такі інші докази: розрахунок заборгованості за договором № б/н від 20.05.2014 року станом 30.04.2017 року, копія анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку [PERSON] від 20.05.2014 року, копія витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт, витяг з умов та правил надання банківських послуг, копія витягу із статут ПАТ КБ «ПриватБанк», копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ КБ «ПриватБанк» серії А01 №054809, видане 17 липня 2009 року, копія банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року, копія відомостей з ЄДРПОУ від 27.12.2016 року, копія довіреності №3262-К-Н-О від 17.01.2017 року, копія паспорта громадянина України [PERSON], серії КТ №113297, виданий 19 вересня 2013 року Кельменецьким РС УДМС України в Чернівецькій області, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] від 29.06.2017 року, виписка за період з 01.01.1999 року по 27.06.2017 року. Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 20 травня 2014 року був укладений кредитний договір. Згідно даного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 291 гривня 44 копійки, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі, встановленому для карток тарифу «Універсальна 55 днів пільгового періоду» на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно договору відповідач зобовязався періодично сплачувати відповідні платежі за цим договором. Проте, починаючи з 27.10.2014 року та станом на 30.04.2017 року відповідач [PERSON] не виконав свої зобовязання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором термін та не повернув позивачу основний борг в сумі 291 гривні 44 копійк. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобовязань за цим договором, порушив свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З розрахунків заборгованості, які надані представником позивача станом на 30.04.2017 року, вбачається, що з 1 вересня 2014 року процентна ставка була збільшена з 30% річних до 34,8%, а з 1 квітня 2015 року - до 43,2% річних. Таким чином, заборгованість відповідача по відсотках, з урахуванням отриманих ним сум які зазначені у виписці по особовому рахунку, становить: за період з 27.10.2014 року по 01.04.2015 року складає 43 гривні 95 копійок згідно наступного розрахунку: 291 гривня 44 копійки (сума боргу на яку нараховуються відсотки) х 156 днів (з 27.10.2014 року по 01.04.2015 року) х 34,8% річних / 360 днів (кількість днів відповідно до умов кредитування) = 43 гривень 95 копійок; за період з 01.04.2015 року по 30.04.2017 року складає 265 гривень 79 копійок згідно наступного розрахунку: 291 гривня 44 копійки (сума боргу на яку нараховуються відсотки) х 760 днів (з 01.04.2015 року по 30.04.2017 року ) х 43,2% річних / 360 днів (кількість днів відповідно до умов кредитування) = 265 гривень 79 копійок; Суд відхиляє як доказ розрахунок заборгованості за договором від укладеним між ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем станом на 30.04.2017 року наданий позивачем. Зокрема, в такому розрахунку неправильно обчислені проценти. Таким чином, загальний розмір заборгованості по процентах становить 309 гривень 74 копійки. Відповідачу нарахована пеня в сумі 2900 гривень. Крім того, відповідачу нарахований штраф за порушення строків платежів (фіксована частина) 500 гривень та штраф (процентна складова) 561 гривня 49 копійок. При вирішенні питання про стягнення пені та штрафу суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України).\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами тарифів, як складової договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за такі порушення: порушення строків платежів по будь якому грошовому зобов'язанні, передбачених договором більше ніж на 30 днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи викладене вище та правову позицію Верховного Суду України по справі № 6-2003цс15, суд вважає, що стягнення штрафів з відповідача є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення, тому позовні вимоги в частині стягнення штрафів також не підлягають задоволенню. Отже, загальна сума заборгованості відповідача складає 291 гривня 44 копійки + 304 гривні 74 копійки + 2900 гривень = 3496 гривень 18 копійок. Відповідно до положень ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовна заява публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача 291 гривню 44 копійки основного боргу, 309 гривень 74 копійки заборгованості по відсотках та 2900 гривень заборгованості по пені та комісії а всього 3496 гривень 18 копійок та судовий збір. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 217,525,526, 553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054, Цивільного кодексу України,

Outcome: partial