Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 січня 2018 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що спільне життя не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем 19 листопада 2010 року шлюб. Ухвалою від 04 січня 2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання на 26 січня 2018 року. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце судового засідання, подав до суду клопотання з проханням розглядати справу без його участі, зазначивши, що визнає позов. Інші заяви та клопотання учасниками справи не подавалися. Суд, заслухавши позивача, приходить до наступних висновків. Відповідно до норм ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 200 ЦПК України, з задоволенням позовних вимог [PERSON] Зокрема, як встановлено судом, сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Чернявська) [PERSON], [INFO], з 19 листопада 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. За нормами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом підлягав оплаті судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., але позивачам було сплачено 680 грн. судового збору, сума недоплаченого судового збору складає 24 грн. 80 коп. Тому відповідально до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 680 грн., а також з відповідача на корить держави додатково підлягає стягненню сума недоплаченого судового збору в розмірі 24 грн. 80 коп.

Outcome: approved