Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач 21.09.2018 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилася дочка [PERSON], [INFO]. Не дивлячись на те, що шлюб не розірваний, сторони не спілкуються; відповідач виїхав на роботу до Республіки Польща, а позивач з дитиною - за рекомендацією лікаря до Королівства Іспанія, на що відповідач дав згоду. Відповідач, який проживає окремо від сім'ї, не надає матеріального утримання дитині. При цьому відсутні будь-які перешкоди щодо виконання відповідачем цього обов'язку, він не має інших дітей, непрацездатних батьків, він здоровий. Позивач у судове засідання не з'явилась, представник позивача - адвокат Широких Ю.В. подала суду заяву, у якій просила справу розглянути у відсутності сторони позивача, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. У наданому 12.11.2018 р. відзиві відповідач частково визнав позов, погодився сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 800 грн. щомісячно, посилався на те, що його дохід є мінливим, постійного і стабільного заробітку не має; здійснює догляд за [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою управління соціального захисту Тисменицької РДА від 01.11.2018 р. Крім того, він надає матеріальну допомогу своїй дочці, у лютому 2018 р. придбав для неї мобільний телефон; після того, як він надав дозвіл на виїзд дитини на постійне місце проживання до Іспанії, позивачка не дозволяє дочці спілкуватися з ним, чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Проти часткового задоволення позову не заперечував. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у шлюбі сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають, малолітня дитина за згодою батька проживає разом з матір'ю в Іспанії. Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині, у зв'язку з чим порушуються права малолітньої дитини сторін на належне утримання з боку батька, який проживає окремо від сім'ї, на належний рівень життя, необхідний для її гармонійного всебічного розвитку. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності з вимогами ч.1 ст.182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері, яка працює в Іспанії; при цьому суд не бере до уваги копію довідки Старолисецької лікарської амбулаторії Тисменицького району за жовтень 2017 р. (а.с.5), згідно якої позивачу рекомендовано для покращення стану здоров'я дитини змінити клімат на морський або більш сухий, оскільки вказана довідка не конкретизує стану здоров'я дитини на час її видачі, тим більше, що з цього часу минуло майже півтора року, протягом якого дитина сторін проживає у більш комфортному кліматі; 2) стан здоров'я відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який періодично виїжджає на роботу за межі України, розмір його доходу невідомий; 3) відсутність у відповідача інших дітей, здійснення ним догляду за перестарілою родичкою [PERSON] [INFO], що підтверджується довідкою управління соціального захисту Тисменицької РДА від 01.11.2018 р. (а.с.24), що не перешкоджає відповідачу виїжджати за кордон, підтвердженням чого є ксерокопія його нового закордонного паспорту (а.с.27-29); 3-1) відсутність даних щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. Факт придбання відповідачем мобільного телефону для дочки не спростовує встановлених судом обставин щодо неналежного виконання відповідачем обов'язку утримання дитини. Суд зазначає, що порушення позивачем, як стверджує відповідач, його права як батька на безперешкодне особисте спілкування з дочкою не звільняє відповідача від обов'язку утримання дитини до досягнення нею повноліття. При вирішенні спору суд такожзастосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З відповідача слід стягнути 704,80 грн. судового збору в дохід державного бюджету. На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 180, 181 ч.3, 182, 184 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial