Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.05.2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 28.09.1980 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Проте, спільне подружнє життя не склалося, між ними почали виникати непорозуміння, з вересня 2018 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу неможливе. Ухвалою суду від 28.05.2021 року відкрито провадження в справі, приизначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 13). У судові засідання позивачка не з`явилася, повідомлена належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.2). Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, відзив на позов не подав. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 вересня 1980 року між [PERSON] та [PERSON] у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї було зареєстровано шлюб за актовим записом №3651, про що свідчить свідоцтво про одруження (а.с.4). Як зазначила позивач причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося, між ними почали виникати непорозуміння, сварки. З вересня 2018 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, ці обставини підтвердив в судовому засіданні відповідач. Однак, як зазначив [PERSON] він хоче зберегти сім`ю, оскільки дружина зараз знаходиться під впливом сторонніх осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом вживалися заходи до примирення сторін, однак це результатів не дало. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя на збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved