Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Чоп`як Володимира Михайловича звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі договору дарування їй належить 37/100 частки квартири [ADDRESS] . Вказана частка квартири складається із кімнати №3 площею 18,98 кв.м. яка перейшла у приватну власність, а також в загальному користуванні отримала Коридор №1 пл.8,54 кв.м., ванну №5 пл.3,79 кв.м., Коридор№6 пл.1,63 кв.м., туалет №7 пл.1,17 кв.м., кухня №8 пл.8,98 кв.м., балкон пл.0,6 кв.м. В даній квартирі окрім позивача зареєстрований [PERSON] , який і подарував позивачці частку квартири не проживає у спірній квартирі з 2019 року. Реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає позивачу у користуванні майном та призводить до того, що вона має сплачувати додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги за зареєстровану, але не проживаючу фактично особу. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник третьої особи Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність , проти задоволення позовних вимог не заперечує. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши письмові докази, встановивши факти та відповідні правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 37/100 частки квартири [ADDRESS] , яка складається із кімнати №3 площею 18,98 кв.м. яка перейшла у приватну власність, а також в загальному користуванні отримала коридор №1 пл.8,54 кв.м., ванну №5 пл.3,79 кв.м., коридор№6 пл.1,63 кв.м., туалет №7 пл.1,17 кв.м., кухня №8 пл.8,98 кв.м., балкон пл.0,6 кв.м на підставі договору дарування від 16.07.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Бугрім О.В. (а.с.4-5). Крім позивача, зареєстрований [PERSON] , який і подарував позивачці частку квартири, який не є членом сімї, та не проживає у спірній квартирі з моменту укладення договору дарування, а саме з 16.07.2019 року, особистих речей в квартирі відповідача немає, фактичне місце проживання останнього невідоме. Факт реєстрації відповідача підтверджується інформацією наданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради на запит суду (а.с.12) .У добровільному порядку з реєстраційного обліку відповідач не знімається. Даний факт суттєво порушує право власності позивача, що створює перешкоди в користуванні власністю , яка несе додаткові витрати по його утриманню, оскільки плата за користування житлом нараховується виходячи з кількості зареєстрованих осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов надавши відповідну заяву і не є власником 37/100 частки квартири, що створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою своїх прав, отже за таких підстав ,суд вважає, що право позивача щодо володіння спірними 37/100 частками квартири порушується відповідачем, тому позов обґрунтований, законний та підлягає частковому задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування на 37/100 часток квартири [ADDRESS] , яка складається із кімнати №3 площею 18,98 кв.м .

Outcome: partial