Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач 18.01.2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Справа в порядку авторозподілу надійшла до провадження Домусчі Л.В.21.01.2019 року. Ухвалою суду від 30.01.2019 року позов було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позову. 15.02.2019 року недоліки позову позивач усунув. Ухвалою суду від 21.02.2019 року її прийнято до провадження та ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 25.03.2019 року підготовче засідання по справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті на 08.05.2019 року. 08.05.2019 року суддя перебувала у відпустці, розгляд справи був відкладений на 05.06.2019 року. У позовній заяві позивач посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося із-за різних характерів, життєвих прагнень та поглядів на подружнє життя. Почуття поваги та кохання подружжям один до одного втрачено, у сторін немає спільних інтересів та вони не переймаються проблемами один одного. Суперечок про поділ майна та спільних дітей позивач та відповідач не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім`ї неможливі. У судове засідання 05.06.2019 року сторони не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, про що 05.06.2019 року подав адресовану суду письмову заяву, яка приєднана до матеріалів справи. Додатково у вказаній заяві зазначив, що причиною розпаду їх з відповідачкою сім`ї є наявність в нього відносин з іншою жінкою та з січня 2019 року подружжя мешкає окремо. Відповідачка також надала до суду заяву, якою позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, а також просила розглянути позов за її відсутності. Однак [PERSON] зазначила, що не згодна із доводами викладеними у позові та причиною розладу їх сім`ї дійсно є наявність у позивача іншої жінки, також відповідачка підтвердила, що не мешкає разом із чоловіком з січня 2019 року. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог. Суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 лютого 2004 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиколаївського районного управління юстиції у Запорізькій області (актовий запис № 02). Свідоцтво про шлюб [NUMBER] . Однією сім`єю сторони не проживають з січня 2019 року, спільне домогосподарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені, неповнолітніх дітей від даного шлюбу також немає. У позивача наразі стосунки з іншою жінкою, що і є основною причиною розірвання вказаного шлюбу. На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивачки на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved