Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 січня 2016 року звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В позовній заяві позивач вказала, що 21 січня 2002 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без неї. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився надавши до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги позивача визнає частково, зокрема просить зменшити розмір аліментів та розглянути дану справу за його відсутності. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши позовну заяву позивача, а також надані сторонами письмові докази, вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданим 27 листопада 2002 року Тимківською сільською радою Кодимського району Одеської області), [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 23 листопада 2004 року Тимківською сільською радою Кодимського району Одеської області), та [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 12 квітня 2011 відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції). В даний час сторони проживають окремо, не спілкуються, діти перебувають на утриманні позивача. Отже, відповідач [PERSON] законодавчо зобов'язаний утримувати свою неповнолітніх дітей до їх повноліття, проте свій обов'язок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, вказано, що держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обов'язку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість стягнення коштів на їх утримання в судовому порядку. Так, згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. В поданій до суду письмовій заяві від 01 лютого 2016 року позивач визнав свій обов'язок утримувати зазначених неповнолітніх дітей, вказав про свою згоду їх утримувати обраним позивачем способом, зокрема шляхом щомісячної сплати частини отримуваного ним доходу (заробітку), тому позовні вимоги позивача суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, прохання відповідача зменшити заявлений позивачем розмір аліментів, що підлягають стягненню (а це 1/3 частини його місячного доходу) не може бути задоволене, позаяк визначений позивачем розмір аліментів є справедливим та необхідним для належного утримання трьох неповнолітніх дітей. Окрім цього, у відповідності з вимогами ч.3 ст.88 ЦПК України, в якій зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved