Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач 24.04.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування свідоцтва про право власності. В обґрунтування позову зазначив, 14.09.2009 року рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу , позивач був визнаний винним у скоєні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України. Відповідно до вироку суду від 14.09.2009 позивача позбавили волі, а також було вирішено стягнути з позивача 14 2691,74 грн. майнової та моральної шкоди. Під час відбування позивачем покарання в місцях позбавлення волі, 21.01.2010 року, представник третьої особи 1 Ковальов Є.О., відкрив виконавче провадження в рамках якого 01.02.2010 року виніс постанову про арешт майна боржника, та, після отримання відповіді з БТІ, 30.03.2010 року, виніс акт опису й арешту 1/2 частки квартири [ADDRESS]. В рамках виконавчого провадження третьою особою 1 були виконані дії, щодо продажу майна позивача, а саме 1/2 частки квартири, в рахунок погашення боргу. Але, реалізація майна не відбулася, а тому 07.09.2010 року третя особа 1 виніс постанову про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу. На підставі цієї постанови 29.11.2010 року третя особа 2 видала відповідачу свідоцтво про право власності на 1/2 частки квартири. Третя особа 1 вищевказані дії виконував з порушенням норм законодавства, а тому позивач не погодившись з рішеннями державного виконавця, 11.01.2011 року була подана позовна заява, про поновлення процесуального строку, скасування постанови та акту про передачу майна стягувану, а також скасування свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири. 05.12.2012 року Довгинцівський районний суд виніс постанову, якою адміністративний позов позивача залишив без задоволення. Не погодившись з постановою Довгинцівського районного суду від 05.12.2012, позивачем була подана апеляційна скарга. 07 листопада 2013 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд , своєю постановою частково задовольнив апеляцію позивача. Апеляційний суд встановив, що в рамках виконавчого провадження, третя особа 1 порушив норми чинного законодавства. Суд постановив скасувати постанову відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 07.09.2010 року (ВП №18637069), та скасувати акт про передачу майна відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 07.09.2010 року (ВП №18637069). Але, у частині щодо скасування свідоцтва про право власності на 1/2 квартири [ADDRESS], суд відмовив мотивуючи тим, що вказане свідоцтво є правовстановлюючим документом, і таким чином позивач заявляє вимоги пов'язані із виникненням та переходом права власності, а такі відносини не є публічно-правовими, а цивільними, і тому не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Позивач просить суд визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності від 29.11.2010 року на 1/2 частки нерухомого майна, квартиру [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського управління нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5775. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просить розглянути справу у його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.52 - заява). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи була неодноразово повідомлена у встановленому законом порядку ( а.с. 21,22,31,32,43,44,51 - повідомлення), про причини неявки в судове засідання заяв не надавала. Представник третьої особи 1 у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку ( а.с. 28,42,49 - повістка про виклик до суду), про причини неявки в судове засідання заяв не надавав. Третя особа 2 у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку ( а.с. 24,25,34 - повідомлення), про причини неявки в судове засідання заяв не надавав. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акту про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 07.09.2010 року (а.с.8 - копія акту) та постанови про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 07.09.2010 року (а.с.7 - копія постанови), третьою особою 1 передано відповідачу в рахунок заборгованості позивача, 1/2 квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] (надалі - квартира). На підставі вищезазначеної постанови третя особа 2 видала відповідачу 29.10.2010 року свідоцтво про право власності на 1/2 частки квартири (а.с.9 - копія свідоцтва). 11.01.2011 року позивачем подана позовна заява, про поновлення процесуального строку, скасування постанови та акту про передачу майна стягувану, а також скасування свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири. 05.12.2012 року Довгинцівський районний суд виніс постанову, якою адміністративний позов позивача залишив без задоволення. Не погодившись з постановою Довгинцівського районного суду від 05.12.2012, позивачем була подана апеляційна скарга. 07 листопада 2013 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд (а.с.10,11 - копія постанови) , своєю постановою частково задовольнив апеляцію позивача. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановив скасувати постанову Державного відділу виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 07.09.2010 року (ВП №18637069), та скасувати акт про передачу майна Державного відділу виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 07.09.2010 року (ВП №18637069). Постанова про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 07.09.2010 року та акт про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 07.09.2010 року є юридичними угодами щодо нерухомого майна, на підставі них нотаріусом видається правовстановлюючий документ. Тому, визнаючи недійсними постанову про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 07.09.2010 року та акт про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 07.09.2010 року, необхідно визнавати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Відповідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно ст. 57 ЦПК України, розглядаючи спір, суд встановлює фактичні обставини на підставі наданих сторонами письмових або речових доказів, пояснень свідків чи інших передбачених законом фактичних даних.

Outcome: approved