Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.05.2020 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , предметом якої є стягнення з нього суми боргу в розмірі 85407,04 грн. за розпискою від 06 травня 2019 року, суми боргу з урахуванням інфляції 33528,00 грн. за розпискою від 25 квітня 2019 року та 961 грн. 88 коп. відсотків за користування грошовими коштами. Як на підставу позову позивач посилається на те, що протягом 2016-2017 років відповідач отримав від позивача у власність грошові кошти в сумі 3200,00 доларів США, які зобов`язався повернути до 01 липня 2019 року, що підтверджується письмовою розпискою від 06 травня 2019 року. Також 25 квітня 2019 року відповідач отримав від позивача у власність грошові кошти в сумі 33000,00 грн., які зобов`язався повернути до 25 травня 2019 року. У визначений термін відповідач суми позик не повернув, посилаючись на скрутне матеріальне становище, від зустрічі та телефонних розмов ухиляється. До теперішнього часу кошти залишаються не повернутими, тому позивач звертається до суду з даним позовом. При цьому, за розпискою від 25.04.2019 року у відповідача виник обов`язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення, а грошове зобов`язання за розпискою від 06.05.2019 року має бути виконане у гривнях. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Адвокат Донченко О.С. заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, правом надання відзиву не скористались. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 06.05.2019 року [PERSON] власноручно написав [PERSON] розписку та поставив свій підпис про те, що він протягом 2016-2017 років взяв у [PERSON] в борг 3200 доларів США для здійснення підприємницької діяльності, зобов`язавшись повернути їх до 01.07.2019 року (а.с.67). Також 06.05.2019 року [PERSON] власноручно написав [PERSON] розписку та поставив свій підпис про те, що він 25.04.2019 взяв у [PERSON] в борг 33000 гривень строком на 1 місяць (а.с.68). Станом на 14.05.2020 року взяті [PERSON] зобов`язання, в обумовлені між ними з [PERSON] строки, не виконано. Заборгованість відповідач в добровільному порядку не повертає, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Статтями 1,2 ЦПК України, передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 2 ст.\~12\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов недопускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч.2 ст.1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Боргові розписки, яка були складені 06.05.2019 року є формою вираження договору позики, згідно якого позикодавець фактично передає позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. В даному випадку виконані всі вимоги чинного законодавства щодо додержання письмової форми договору позики, про що свідчить боргова розписка, отже між сторонами виникли відносини що регулюються положеннями ЦК України про позику. Стаття 1049\~ЦК України закріплює обов`язок позичальника повернути позику. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК. Частина 2 ст.\~1050\~ЦК твердить, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику з розстроченням, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК України передбачений обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За розрахунком позивача у зв`язку з невиконанням зобов`язань відповідачем у встановлений в розписці строк, за період з 26.05.2019 року по 14.05.2020 року інфляційні збитки становлять 528,00 грн., а відсотки за користуванням грошовими коштами склали 961,88 грн. Разом з тим, відповідно до ст. 533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~18\~грудня 2009\~року №\~14\~«Про судове\~рішення у\~цивільній справі» передбачено, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті - суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Згідно офіційного\~курсу НБУ\~станом на\~14.05.2020\~року \~1\~долар США\~складає 26,6897\~грн.,\~отже 3200\~доларів США\~становить 85407 грн. 04 коп. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1198,97 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved