Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»), від імені якого діє представник за довіреністю, предявив дійсний позов, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 07.06.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0122037726БН/2013-06, за умовами якого відповідачу була відкрита кредитна лінія для проведення останнім операції з використання платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту 15 00,00 грн на строк до 30.08.2013 року включно. Відповідач належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконує, у звязку з чим станом на 28.07.2016 року виникла заборгованість, загальна сума якої становить 37\~997,49 грн та яка складається з: 14\~984,68 грн заборгованості за кредитом; 12\~061,60 грн заборгованості за відсотками; 4\~276,60 грн пені, нарахованої на прострочену заборгованість по процентам; 6\~674,48 грн пені, нарахованої на прострочену заборгованість. Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, крім того просить покласти на нього судові витрати у виді судового збору в сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Урядовий курєр», а також шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області (на 13.01.2017 року, на 26.01.2017 року, на 14.02.2017 року).Причини неявки суду відповідач не повідомив. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. При винесенні рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом спору по даній справі є кредитна заборгованість в розмірі 37\~997,49 гривень. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що між ним та відповідачем 07 липня 2013 року було укладено Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту №0122037726БН/2013-06. Згідно з умовами кредитного договору позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту 15\~000,00 гривень з датою погашення 30 серпня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, матеріали справи не містять вищезазначеного Договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту чи іншого Кредитного Договору, позивачем було надано лише розрахунки заборгованості та поточну виписку за контрактом, а також Витяг\~ з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Жодних інших доказів на підтвердження позовних вимог до суду надано не було, у звязку з чим викладені у позові обставини не підтверджуються належними на те доказами. Суд неодноразово пропонував позивачу надати в судове засідання примірник кредитного договору, укладеного між ним та [PERSON], на який останній посилається як на підставу своїх позовних вимог. Крім того в оголошеннях про виклик відповідача, розміщених на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області, відповідачу також пропонувалось надати наявний у нього примірник вищевказаного кредитного договору від 07.06.2013 року №0122037726БН/2013-06. Однак примірник кредитного договору №0122037726БН/2013-06 від 07.06.2013 року судом отриманий не був, що унеможливлює встановлення обставин, на які посилається позивач. \~\~В письмових поясненнях, направлених на адресу суду, позивач послався на те, що договір між банком та [PERSON] був укладений у м. Луганську, тобто на території, на якій здійснювалася антитерористична операція, а тому значна частина документів, в тому числі і документи кредитної справи відповідача залишилась у приміщенні філії банку у м. Луганську і банк не має доступу до них (а.с.65-67). Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач не звільняють його від доказування у відповідності до ст. 61 ЦПК України. Посилання позивача на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором, як на підставу своїх вимог, суд вважає необґрунтованими, оскільки зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов Договору №0122037726БН/2013-06 від 07.06.2013 року за відсутністю самого договору, не є можливим. Таким чином, з огляду на безпідставність позовних вимог, оцінивши всі зібрані по справі \~докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та\~не підтверджуються належними доказами, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 526, 530, 625, 629, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: dismissed