Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач 14.03.2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначенні способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. В обґрунтування\~позовної заяви\~зазначено наступне.\~Сторони по\~справі перебували\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~27.11.2007\~року до\~ [INFO] .\~Від шлюби\~народилась донька\~ [PERSON] .\~Сторони не\~дійшли згоди\~щодо порядку\~участі батьків\~у вихованні\~дитини.\~Відповідачка забрала\~доньку,\~почала проживати\~з нею\~окремо від\~позивача,\~та чинить\~перешкоди у\~побаченнях позивача\~з донькою\~та періодичному\~перебуванні дитини\~за місцем\~проживання позивача.\~Позивач не\~згоден із\~тим,\~щоб дитина\~повністю одноособово\~виховувалася відповідачкою,\~наполягає на\~визначенні порядку\~участі у\~вихованні доньки,\~між батьками\~дитини.\~У зв`язку\~з чим\~позивач звернувся\~з дійсним\~позовом та\~просив усунути\~перешкоди у\~спілкуванні з\~неповнолітньою донькою,\~шляхом визначення\~наступного способу\~участі у\~виховані та\~спілкуванні з\~дитиною:\~кожні п`ятниці\~тижня з\~16:00\~год.\~по 19:00\~год.\~суботи без\~присутності матері\~дитини [PERSON] \~ за\~місцем проживання\~чи перебування\~батька дитини,\~при цьому,\~обов`язок щодо\~отримання та\~послідуючого повернення\~матері дитини\~покласти на\~батька дитини; - з 1 по 30 серпня кожного року в період літніх канікул, в день народження [PERSON] , [INFO] , 16 серпня щорічно, в день народження [PERSON] , [INFO] , 22 червня щорічно, на [PERSON] Рік, 01 січня щорічно, на Різдво Христове, 07 січня щорічно, на Великдень з 12:00 до 20:00 щорічно без присутності матері дитини - [PERSON] , за місцем проживання чи перебування батька дитини - [PERSON] . Ухвалою суду від 27.03.2019 року провадження по справі відкрито та справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання. В підготовче засідання 18.06.2019 року сторони по справі не з`явились, представник позивача та представник третьої особи надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, просили закрити підготовче засідання та призначити до розгляду по суті, також представником Органу опіки та піклування ПРА ОМР надано висновок про визначення способів участі [PERSON] , у вихованні малолітньої доньки [PERSON] . Ухвалою суду від 18.06.2019 року було закрите підготовче засідання та справа призначена до судового розгляду по суті. В судове засідання 17.09.2019 року з`явились позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] та представник третьої особи- Ніколайчук Н.В., розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача . В судове засідання 30.10.2019 року сторони не з`явились, повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи, відповідач причини неявки суду не повідомила. Представник позивача - адвокат Ніц А.С. 30.10.2019 через канцелярію суду подав заяву про слухання справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу його реєстрації, проте була повернута до суду з відміткою «про закінчення строків зберігання». Причини неявки відповідач суду не повідомив, жодних клопотань до суду не заявляв. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 11.11.2019 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які були присутні в судовому засіданні прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2007 року, який було зареєстровано у Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено актовий запис № 504. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.01.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 14), в якому вказано що фактичні шлюбні відносини припинено з 2017р. Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , про що 07.09.2012 року складено актовий запис №7800, батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається з позовних вимог, донька залишилась проживати разом з матір`ю та на теперішній час між батьками дитини існують суперечності щодо порядку спілкування батька з дитиною та напружені відносини між собою. Відповідно до частини 3 статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятковими випадками коли це суперечить інтересам дитини. Добровільно сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку зустрічей батька з малолітньою донькою. Позивач вказує, що з часу окремого проживання неодноразово звертався до відповідачки з проханням встановлення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, проте відповідачка у зустрічах з дитиною відмовляла та йому на зустріч не йде. Відповідно ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. До суду було надано висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.06.2019 року №01-11/829/2вих. про визначення порядку участі громадянина [PERSON] у вихованні його малолітньої доньки, [PERSON] [INFO] , згідно якого зобов`язано [PERSON] не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька [PERSON] , у вихованні малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Визначити способи участі гр. [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожного першого та третього тижня місяця з п`ятниці 20:00 до неділі 19:00 та кожний вівторок та четверг з 17:00 до 20:00, а також, дні народження, канікули, святкові дні за попередньою домовленістю батьків (а.с. 36-38). Відповідно до довідки ТОВ «Аркада» від 07.03.2019 №51 [PERSON] обіймає посаду директора ТОВ «Аркада» з 02.12.2010 року по теперішний час. Посадовий оклад встановлено в розмірі 6700 грн. на місяць (а.с. 11). Відповідно до характеристики ТОВ «Аркада», виданої 07.03.2019 за №52 за місцем роботи останній є сумлінним працівником, у відносинах з колегами коректний, доброзичливий (а.с. 12). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 зазначеної Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 9 Конвенції зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.15Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано,що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом. За ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. При цьому, відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Судом встановлено, що між батьками дитини існують напружені відносини з приводу визначення порядку участі батька у спілкування з донькою та відповідачка чинить перешкоди у спілкування батька з донькою. При вирішенні вказаних вимог, суд враховує бажання батька бачити свою доньку якомога більше, приймати безпосередню та активну участь у її вихованні, спілкуватися із нею. Суд враховує, що дитина має природну потребу спілкуватися з батьком. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на неї негативний напрямок, тому для формування особистості дитини необхідне спілкування з батьком. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вище зазначене, з врахуванням позиції позивача та третьої особи, інтересів дитини, характеризуючих даних на позивача, ставлення позивача до дитини, до її інтересів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають частковому задоволенню та вважає за можливе визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою відповідно до висновку органу опіки та піклування. За таких обставин, враховуючи встановлені у справі обставини, положення ст. ст.141,150,157,159 СК України, з метою дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, і характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт, враховуючи, що після розлучення батьки дитини проживають окремо, суд вважає позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню відповідно до висновку органу опіки та піклування. У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: partial