Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач 13.06.2018 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона є власником 3/4 часток квартири у [ADDRESS], на підставі договору купівлі -продажу від 05.06.2018 року, посвідченого Іопелем С. О., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 2363; на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], виданого комітетом по управлінню комунальним майном Нікопольської міської ради 29.08.2006 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.06.2018 року, виданого Іопелем С. О., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 2362. Співвласником іншої 1/4 частки зазначеної квартири є його мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], виданого комітетом по управлінню комунальним майном Нікопольської міської ради 29.08.2006 року. Згідно п. 4.5 Договору купівлі-продажу квартири від 05.06.2018 року колишня власниця та його рідна сестра - [PERSON] зобов'язалася знятися з реєстрації з адреси відчужуваного майна в термін до 12.06.2018 року. Однак до цього часу вона не знялася з реєстрації, оскільки стала громадянкою Російської Федерації та при отриманні паспорту громадянина Російської Федерації здала свій паспорт громадянина України в посольстві України в Росії та на даний час їй просто нікуди поставити штамп про зняття з реєстрації, а чинне законодавство України не передбачає зняття з реєстрації з місця проживання без поставлення відповідного штампу у паспорт громадянина України або Посвідки на тимчасове проживання. Таким чином, відповідач бажає знятися з реєстрації, але не може це зробити через зазначені вище обставини. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює йому перешкоди в користуванні та розпоряджанні своїм майном. Крім того, він та його мати, [PERSON] вимушені нести додаткові витрати за відповідача при оплаті комунальних послуг. У добровільному порядку вирішити даний спір не представляється за можливе. На підставі викладеного, просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаною вище спірною квартирою . Ухвалою про відкриття провадження від 20.08.2018 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу та третій особі був наданий строк 15 днів з дня отримання ними такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Від відповідача [PERSON] 13.06.2018 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, з позовні вимоги признає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує (а.с. 4-5). Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за її відсутності не надала. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 16,319,321,383,386,391, 405 ЦК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 2. ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі -продажу від 05.06.2018 року, посвідченого Іопелем С. О., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 2363; на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], виданого комітетом по управлінню комунальним майном Нікопольської міської ради 29.08.2006 року та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.06.2018 року, виданого Іопелем С. О., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 2362 [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 3/4 часток квартири [ADDRESS] (а.с. 6-12). У вказаному будинку крім позивача зареєстровані його мати - [PERSON] та [PERSON], [INFO], відповідач по справі (а.с. 13-14). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON] [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32). Відповідач є колишнім власником 1/4 вказаної вище квартири. Згідно п. 4.5 договору купівлі -продажу від 05.06.2018 року, посвідченого Іопелем С. О., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 2363, відповідач зобов'язалася знятися з реєстрації з адреси відчужуваного майна в термін до 12.06.2018 року (а.с.11) Відповідач до цього часу не знялася з реєстрації, оскільки стала громадянкою Російської Федерації та при отриманні паспорту громадянина Російської Федерації здала свій паспорт громадянина України в посольстві України в Росії та на даний час їй просто нікуди поставити штамп про зняття з реєстрації. Чинне законодавство України не передбачає зняття з реєстрації з місця проживання без поставлення відповідного штампу у паспорт громадянина України або Посвідки на тимчасове проживання. Таким чином, відповідач бажає знятися з реєстрації, але не може це зробити через зазначені вище обставини. Згідно пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини які виникають між власником житла та попереднім власником житла і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї попередніми членами його сім'ї а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив провал користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Реєстрація відповідача у вказаному будинку створює позивачу перешкоди в користуванні та розпоряджанні своїм майном. Крім того, позивач та його мати, [PERSON] вимушені нести додаткові витрати за відповідача при оплаті комунальних послуг. У добровільному порядку вирішити даний спір не представляється за можливе. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved