Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач 15.06.2017 року звернулась до суду з позовом до Одеської міської ради, за участі третьої особи Шостої Одеської державної нотаріальної контори, [PERSON], про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за яким просила визнати причини пропуску строку на прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] поважними та визначити додатковий строк для прийняття спадщини терміном в один місяць. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей Одеським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області 04.10.2016 року зроблено актовий запис №9990. Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Юрченко І.П., зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 10.01.2002р. д №75 стр. 42 кн. 434 пр..За життя [PERSON] залишив заповіт від 10.04.2008 року, згідно з яким належну йому на праві особистої приватної власності 1/2 частини вищевказаної квартири заповів [PERSON], [INFO]. Проте у строк, встановлений законодавством, позивачка не мала можливості звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки, вона вже тривалий час мешкає в Австралії, тому у неї виникли труднощі з отриманням візи (отримала лише 15.05.2017 року), тобто після спливу шестимісячного строку. Якомога найшвидше, 24.05.2017 року, позивачка прибула до м. Одеси. Звернувшись до Шостої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, за наслідками якої було заведено спадкову справу №187/2017, вона отримала відмову в оформленні свідоцтва на спадщину у зв'язку з пропуском шестимісячного строку. За вказаних обставин за захистом своїх прав та інтересів позивачка була змушена звернутись до суду з дійсним позовом. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] (по довіреності від 09.10.2013 року), яка також виступала у якості третьої особи по даній справі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що позивачка є її рідною сестрою та на теперішній час мешкає в Австралії, для того, щоб їй прибути до України необхідно відкрити візу, тривалість якої становить 90 днів. Позивачка була в Україні з 21 травня 2016 року і доглядала батька, виїхала 20.09.2016 року до Австралії, оскільки використала свою відпустку та закінчився строк її візи. Батько хворів та помер [INFO], проте позивачка не мала змоги знову прибути до України, оскільки в неї вже не залишилось днів для відпустки, нова відпустка могла бути лише у травні 2017 року, вона відразу ж подала документи на оформлення паспорту (який отримала 14.02.2017 року) та для отримання у подальшому візи. Отримавши 15.05.2017 року візу, позивачка у найкоротші по можливості строки прибула до України та звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Вважає причини пропуску поважними. Пояснила, що їх мати та батько володіли вказаною квартирою у рівних частках. [PERSON] як третя особа по справі у судовому засіданні також підтримала позов, зазначила, що вважає його обґрунтованим, оскільки фактично за кошти позивачки була куплена вказана частина квартири та усі ці роки з 1999 року вона матеріально забезпечувала батьків. На користь позивачки складено заповіт та вона не претендує на спірну частку квартири і доглядала їх. Представник відповідача та представник третьої особи - Шостої Одеської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи наявна заява завідувача Шостої Одеської державної нотаріальної контори, згідно якої справи просили розглядати за їх відсутності (а.с.20). Суд, за згодою сторони позивача, з урахуванням вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, ухвалив слухати справу за відсутності представника відповідача та третьої особи, сповіщених належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які були присутні у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Ухвалою суду від 19.06.2017 року (суддя Нікітіна С.Й.) було відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 25.09.2017 року справа була прийнята до провадження судді Домусчі Л.В.. У судовому засіданні 06.11.2017 року за клопотання представника позивача [PERSON] було витребувано докази по справі, а саме копію спадкової справи до майна померлого [PERSON]. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], про що Одеським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області 04.10.2016 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та зроблено актовий запис №9990. Після смерті останнього відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Юрченко І.П., зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 10.01.2002р. д №751 стр. 42 кн. 434 пр.. За життя [PERSON] залишив заповіт від 10.04.2008 року, згідно з яким належну йому на праві особистої приватної власності 1/2 частини вищевказаної квартири заповів [PERSON], [INFO]. З витребуваної судом копії спадкової справи №187/2017 року до майна померлого [INFO] [PERSON], заведеної 26.05.2017 року Шостою Одеською державною нотаріальною конторою, судом встановлено, що позивачка 26.05.2017 року [PERSON] подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON]. Проте, згідно листа завідувача нотаріальної контори від 26.05.2017 року, позивачці було рекомендовано звернутись до суду з питанням продовження строку, достатнього доля прийняття нею спадщиною або встановлення факту прийняття спадщини. Крім позивача ніхто інший не звертався до нотаріуса із заявами про вступ у спадщину. Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем першої черги та відносно неї померлим складено заповіт. Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи з вимог ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. При цьому приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачають, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04.11.2015 року № 6-1486цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ суд перевіряє наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК звернувшись в нотаріальну контору. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про отримання спадщини у зв'язку із пропуском строку для подання заяви, визначеного ст. 1270 ЦК України. У відповідності до ст. 70 Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося. Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України (ч.1 ст. 71 вказаного Закону). Положеннями ч.1 ст. 73 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що Іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. З урахуванням викладеного, суд вбачає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підтвердженим належним чином. При цьому, суд вбачає, що причини пропуску вказаного строку, наведені позивачем у позовній заяві, та зазначені представником позивача у судовому засіданні (а саме те, що позивачка не змогла своєчасно звернутись до нотаріальної контори у зв'язку з тим, що мешкає за межами країни, в Австралії, не є громадянкою нашої країни та через відсутність у неї необхідних документів для в'їзду на територію України,а саме оформленої візи, зазначені обставини також підтверджені матеріалами справи), вважає поважними, тому позивачу необхідно продовжити такий строк та позов задовольнити. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON]. Вимог щодо розподілу судових витрат позивачкою не заявлялось.

Outcome: approved