Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач 27.08.2014 року звернулась до суду з вказаною позовною заявою та, уточнюючи позовні вимоги 24.12.2014 року (а.с.30), просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 24.04.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач вказувала, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. З лютого 2013 року шлюбно - сімейні відносини з відповідачем припинилися, спільне господарство сторони не ведуть. Позивач зазначала, що не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає, тому позивач бажає вирішити це питання шляхом стягнення аліментів за рішенням суду. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за іі відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.30). Відповідач до суду повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.22,25). Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з вищевикладеним, враховуючи думку позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд на місці ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 24.04.2006 року виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.04.2006 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, серії [NUMBER] від 28.07.2008 року (а.с.4), та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, серії [NUMBER] від 16.07.2012 року( а.с. 5) . Згідно довідки № 548 від 14.03.2014 року, виданої виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.11) малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з позивачем по справі та знаходяться на її утриманні. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом також встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, при визначені частини заробітку (доходу), що підлягає стягненню з відповідача на утримання дітей : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], приймає до уваги те, що відповідач є фізично здоровою працездатною людиною, не працює, інших аліментних зобов'язань не має, адже відповідач до суду не з'явився та доказів протилежного суду не надав. Отже, з урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ст. ст. 180-182,184 Сімейного кодексу України, зобов`язаний та має можливість щомісячно сплачувати на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн., починаючи стягнення з 24.08.2014 року та до досягнення дітьми повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 гривни 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved