Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причину неявки не сповістив. Представник позивача пояснила, що свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису за № 1107 від 12 вересня 2013 року позивач та відповідач визначені батьками [PERSON] [INFO] , а позивач [PERSON] є бабусею вказаної дитини. За рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року батько дитини сплачує на користь відповідача аліменти щомісяця в розмірі 3000 грн. Між тим відповідач перешкоджає у спілкуванні з дитиною, у зв?язку із чим просять зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] та [PERSON] у спілкуванні та вихованні [PERSON] [INFO] . Окрім вказаного з посиланням на висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 04/21-1554 від 05 вересня 2016 року встановити наступний спосіб участі у вихованні дитини: щотижня у суботу з 10 години до 18 години без присутності матері за місцем проживання батька та бабусі за адресою [ADDRESS] ; у день повернення батька з рейсу з 10 години до 18 години без присутності матері за місцем проживання батька та бабусі за адресою [ADDRESS] . Окрім вказаного, з урахуванням того, що дитина дорослішає, додаткового встановити спосіб участі без присутності матері за місцем проживання батька та бабусі за адресою [ADDRESS] щосереди з 16 до 19 години, а також з метою оздоровлення дитини за погодженням сторін в літній період протягом одного місяця на морі. З урахуванням перешкод з боку відповідача стягнути з неї моральну шкоду 5000 грн., а також судові витрати. Відповідач в судове засідання не з?явилась, повідомлена про дату, час і місце судового засідання, про причину неявки не сповістила. Представник відповідача проти позовних вимог заперечує з посиланням на те, що по справі не досліджена психоемоційна характеристика дитини, а надання в якості доказу аудиозапису телефонної розмови батьків дитини без належного попередження є порушенням прав відповідача та є недопустимим доказом у справі. Окрім того вважає, що стягнення з відповідача моральної шкоди фактично дорівнюється позбавленню дитини належного утримання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради визнає позовні вимоги обгрунтованими та пояснила, що з урахуванням строку розгляду справи в суді органом опіки та піклування надано висновок за № 04/21-1554 від 05 вересня 2016 року про встановлення способу участі у вихованні дитини, разом із тим додаткові вимоги позивачів відповідають інтересам дитини та підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення сторін, думку захисту, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученим до матеріалів справи свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису за № 1107 від 12 вересня 2013 року позивач та відповідач визначені батьками [PERSON] [INFO] . Сторони визнають безумовно статус позивача [PERSON] в якості бабусі вказаної дитини, що у відповідності до вимог ст. 82 ч.1 ЦПК України не підлягає додатковому доказуванню. За рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року батько дитини сплачує на користь відповідача аліменти щомісяця в розмірі 3000 грн. Між тим відповідач перешкоджає у спілкуванні з дитиною, у зв?язку із чим позивачі звернулись до органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради, в результаті чого надано висновок за № 04/21-1554 від 05 вересня 2016 року про встановлення наступного способу участі у вихованні дитини щотижня: ?у суботу з 10 години до 18 години без присутності матері за місцем проживання батька та бабусі за адресою [ADDRESS] ; ?у день повернення батька з рейсу з 10 години до 18 години без присутності матері за місцем проживання батька та бабусі за адресою [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 158 ч.2 СК України рішення органу опіки та піклування обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов?язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завданому тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. В судовому засіданні відповідач та її представник не заперечують проти того, що з боку відповідача є перешкоди у наданні позивачам спілкування з дитиною. Вказані обставини також підтверджені зверненнями позивача до поліції та змінами відповідачем своєї реєстрації за адресою [ADDRESS] , де розташований обласний цент обліку безхатніх громадян. Окрім вказаного сторони визнають доведеним факт того, що відповідач перевела дитину з дошкільного навчального закладу №22 «Парус» до закладу «Сонечко», в якому дитина була зареєстрована за прізвищем [PERSON] . З урахуванням вказаного долучений до матеріалів справи аудиозапис розмови між батьками дитини суд визнає підтвердженням того, що відповідач перешкоджає батьку дитини у належному спілкуванні та вихованні малолітнього. Відповідач ухиляється від виконання встановленого порядку, що у відповідності до вимог ст. 159 СК України є підставою для вирішення судом спору щодо участі позивачів у вихованні дитини. Відповідно до вимог ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Вказані обставини є підтвердженням обґрунтованого звернення відповідача [PERSON] до суду з вимогами про усунення перешкод з боку відповідача. Вищевказані обставини з урахування відмови відповідача про надання дитини для спілкування з батьком та бабусею є підстава для задоволення позовних вимог в частині покладення на відповідача зобов?язання не перешкоджати [PERSON] та [PERSON] у спілкуванні та вихованні [PERSON] [INFO] . Разом із тим, в судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради пояснила, що з урахуванням специфіки роботи батька дитини, а також віку малолітнього, є доцільним доповнення про те, що без присутності матері за місцем проживання батька та бабусі надавати останнім можливість стплкування з дитиною за адресою [ADDRESS] щосереди з 16 до 19 години, а також з метою оздоровлення дитини за погодженням сторін в літній період надавати дитину для знаходження протягом одного місяця на морі. Окрім того, у відповідності до роз`яснень п.3,5,9 постанови №4 Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року за наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням часу відсутності належного спілкування батька та бабусі з малолітньою дитиною, форми відмови відповідача вказаним особами у спілкуванні з дитиною, суд вважає розумним, виваженим та справедливим стягнути моральну шкоду в розмірі по 1000 грн. кожному. Разом із тим. відповідно до вимог ст. 137 ч.3-6 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивачів не надано детального опису робіт (наданих послуг), що у свою чергу унеможливлює прийняття рішення про стягнення судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн., оплата яких підтверджена квитанцією за №295 від 14 грудня 2016 року. З урахуванням вказаної обставини, що у свою чергу в майбутньому надає можливість адвокату надати детальний опис робіт (наданих послуг), суд залишає без розгляду вказані позовні вимоги. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати у розмірі 2240 грн. в частині виплат на кожного з позивачів, що у свою чергу підтверджене квитанціями за №28,29,30,31 від 24 березня 2017 року.

Outcome: partial