Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач 24.07.2018 звернувся до суду в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав. Ухвалою суду від 24.10.2018 справу в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо повнолітнього сина [PERSON], [INFO], - залишено без розгляду. В обґрунтування позовних вимог зазначили, шо відповідач [PERSON] має неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], проте його утриманням та вихованням належним чином не займається з листопада 2017 р., має статус матері одиначки, зареєстрована з дитиною в [ADDRESS], в будинку матері, [PERSON]. За місцем реєстрації відповідач [PERSON] характеризується негативно: догляд за дитиною не здійснює, не займається його вихованням, матеріально не забезпечує, зловживає спиртними напоями. Бачиться з дитиною дуже рідко, але під час цих відвідувань вчиняє сварки та ображає дитину нецензурними словами. Державні кошти, які отримує як мати-одиначка, витрачає не за призначенням. Вихованням дітей займається [PERSON], зі слів якої відповідачка проживає в [ADDRESS], у свого співмешканця без реєстрації місця проживання. 21.05.2018 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за невиконання батьками… обов'язків щодо виховання дітей. Відповідно до рішення виконкому Михайлівської сільської ради від 24.05.2018 №52 «Про стан догляду, умов проживання та виховання дітей у сім'ї [PERSON]», сім'ю [PERSON] взято на облік як неблагополучну та надано місячний термін для створення належних санітарно-побутових умов для утримання та проживання дітей. [PERSON] була попереджена, що у випадку невиконання даного рішення та подальшого ухилення від виконання батьківських обов'язків, щодо неї порушуватиметься питання про позбавлення її батьківських прав, проте на рекомендації та зауваження не реагувала, продовжує ухилятись від виконання батьківських обов'язків. Пояснення сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджують, що мати дітей [PERSON] з листопада 2017 року не бере участі у вихованні, утриманні та навчанні дітей, веде аморальний спосіб життя та вживає спиртні напої. У зв'язку з невиконанням відповідачем батьківських обов'язків з метою захисту прав та інтересів дітей [PERSON], [INFO]„ та [PERSON], [INFO], баба дітей - [PERSON] звернулася із заявою про необхідність позбавлення батьківських прав її дочки, [PERSON], та [PERSON], який з 2002 р. не приймає участі у вихованні та утриманні сина [PERSON], [INFO], батьківських прав. З відповідною заявою до служби у справах дітей звернувся і неповнолітній [PERSON], [INFO] Просили позов задовольнити, позбавити відповідачів батьківських прав щодо дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], і стягувати з них аліменти на утримання дітей з усіх видів їх заробітку на користь закладу чи громадян, на утриманні яких перебувають діти. У судове засідання з'явились представник Органу опіки та піклування, на підставі довіреності Кіян О.В., проте після оголошеної судом перерви подала заяву про залишення без розгляду позовної заяви в частині позбавлення батьківських прав відповідачів щодо [PERSON], [INFO], який набув повноліття, в іншій частині позовні вимоги підтримала з наведених підстав, просила задовольнити та закінчити розгляд справи за її відсутності. Відповідач, [PERSON], у судове засідання з'явилась, позов визнала, проте після оголошеної судом перерви подала заяву про закінчення розгляду справи за її відсутності та визнання позовних вимог з наведених в заяві підстав, не заперечили щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі положень ст. 206 ЦПК України … відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з … визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням клопотань учасників справи суд вважає можливим розглянути справу за їхньої відсутності на підставі наявних письмових доказів, що містяться в матеріалах справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами у сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи. На підставі положень ст.. 206 ЦПК України … відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з … визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням клопотань учасників справи суд вважає можливим розглянути справу за їхньої відсутності на підставі наявних письмових доказів, що містяться в матеріалах справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, [PERSON] народився [INFO] в м. Кам'янка Черкаської області, матір'ю якого є відповідач - [PERSON], яка в зареєстрованому шлюбі не перебувала, а батьком зазначений зі слів матері - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.05.2008 р., копією паспорта, свідоцтвом про розірвання шлюбу від 23.01.2002 року серії [NUMBER], Витягом з державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про народження (а.с. 5, 6, 8-9, 12). Згідно з висновком Кам'янської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо дітей [PERSON] та [PERSON] №140/01-28 від 19.06.2018 року по місцю реєстрації [PERSON] характеризується негативно: догляд за дітьми не здійснює, не займається їх вихованням, матеріально не забезпечує. Іноді зловживає спиртними напоями. Бачиться з дітьми дуже рідко, але під час цих відвідувань вчиняє сварки та ображає дітей нецензурними словами. Державні кошти, які отримує як мати одиначка, витрачає не за призначенням. Фактично вихованням дітей займається її мати - [PERSON], зі слів якої відповідачка проживає в [ADDRESS], у свого співмешканця без реєстрації місця проживання.(а.с.3-4) Відповідно до рішення виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області №52 від 24.05.2018 [PERSON] рекомендовано створити належні умови для виховання дітей та їх розвитку. Та у разі, якщо нею не буде вжито заходів щодо покращення умов проживання та виховання дітей буде вирішуватись питання щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей.(а.с.13) Згідно довідки Кам'янського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області від 24.05.2018 року №4108/122/62/02-2018 гр. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та за ч. 1 ст. 178 КУпАП.(а.с.14) Відповідно до характеристики від 29.05.2018 №427/02-09 [PERSON] будучи матір'ю одиначкою на даний час тимчасово не працює. В селі Михайлівка проживала в будинку разом з своїми дітьми: [PERSON] та [PERSON] На даний час фактично проживає в місті Кам'янка зі своїм співмешканцем [PERSON] Догляд за дітьми не здійснює, не займається їх вихованням, матеріально не забезпечує, іноді зловживає спиртними напоями. До дітей приїздить дуже рідко і під час відвідувань вчиняє сварки.(а.с.19). В листі від 27.05.2018 року до Служби у справах дітей [PERSON] вказує що разом зі своїм братом [PERSON] проживають у бабусі [PERSON] з народження. З листопада 2017 року [PERSON], не виконує свої своїх батьківських обов'язків, залишивши його з братом на утриманя бабусі, та не цікавиться їхнім навчанням, станом здоров'я, матеріально не допомагає. (а.с.18) 19.06.2018 рішенням виконавчого комітету Михайлівської сільської ради №62 було вирішено відібрати неповнолітнього [PERSON], від матері [PERSON](а.с.32). Відповідно до ст. 52 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 3 «Конвенції про права дитини» встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки батьків…, які відповідають за неї за законом… Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 цієї Конвенції встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із вимогами ст.150 СК України батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (ст.164 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). … Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням викладених обставин суд вважає встановленим та доведеним факт свідомого ухилення відповідача, як матері малолітнього [PERSON], від виконання своїх обов'язків, а також свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, оскільки [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її утриманням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляють інтересу до внутрішнього світу сина, умов проживання, не бажає створити дитині належний рівень проживання, побуту, навчання, фізичного та духовного розвитку в сім'ї, що є передбаченою ст.. 164 СК України підставою для позбавлення батьків батьківських прав, а тому суд вважає ці вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно положень ч.1 ст. 58, ст.61 ЦК України орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою, яка позбавлена батьківського піклування, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. Враховуючи, що Орган опіки та піклування Кам'янської районної державної адміністрації з відповідним клопотанням в межах цього позову до суду не звернувся, а тому вважає за доцільне в порядку ст. 65 ЦК України до встановлення опіки і призначення опікуна покласти опіку над малолітнім [PERSON] [INFO], на відповідний Орган опіки та піклування за місцем проживання дитини (м. Кам'янка). При цьому, положенням ст. 167 СК України передбачено влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав, а саме якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід …., а тому [PERSON] після набрання рішенням суду законної сили має право звернутись до Органу опіки та піклування з відповідною заявою про передачу їй онука [PERSON],, [INFO], а після встановлення опіки також щодо призначення її опікуном. Відповідно до ст.ст. 51-52 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст. 121 СК України). Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч.3 ст.166 СК України). Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України). З урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, а також платника аліментів, яка не працює, не надає коштів на утримання дитини, інших стягнень за виконавчими листами не має, проживає окремо від дитини тривалий час, а тому суд вважає доцільним присудити аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. Згідно з ч.6 ст.164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. На підставі наведеного, ст.ст. 51-52 Конституції України, ст.ст. 3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. ст. 121, 150, 164, 167, 164-167, 180-184, 258 СК України, ст.ст. 58, 60, 61 ЦК України, п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved