Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Позивач 15.07.2019 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Вимоги обґрунтовує тим. що 22.08.2008 року АКБ «Укрсоцбанк» уклав з [PERSON] кредитний договір по якому відповідачі [PERSON] та [PERSON] виступили поручителем. В зв`язку з невиконанням умов договору просить стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 100 768.58 доларів США, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 45 412.57 доларів США та заборгованість по відсотках в сумі 55 356 доларів США. 04.10.2019 року за участю представників сторін спору було завершено підготовче судове засідання та справа призначена до розгляду по суті. Ухвалою суду від 19.11.2019 року заміть позивача АТ «Укрсоцбанк» залучено його правонаступника АТ «Альфі Банк». Судові засідання відбувались 19.11.2019 року, 06.02.2020 року, 19.03.2020 року. В судове засідання призначене на 19.03.2020 року представник банку не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Одночасно заява містить повідомлення суду про уточнення позовних вимог, а саме - про стягнення заборгованості в сумі 45 412.57 доларів США та річні відсотки за ставкою 3% на кредитну заборгованість - 36318,46 грн. та інфляційні збитки в сумі 28 6045.1 грн. ( а.с. 160). Суд відзначає, що відповідно до приписів пункту 2 ч.2, ч.3 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити позовні вимоги, змінити предмет та підставу позову в справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження до закінчення підготовчого судового засідання. Позивачем ці процесуальні вимоги не дотримані. Тому суд при вирішенні спору розглядає вимоги, які існували на стадії завершення підготовчого судового засідання, а саме - стягнення заборгованості в сумі 100 768.58 доларів США. Представник відповідачів з позовом не погодився. Суду пояснив. що існує рішення постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 31.01.2014 року (а.с.120) та ухвала від 16.10.2014 року Дніпровського районного суду м. Києва про видачу виконавчого листа на виконання вищезазначеного рішення третейського суду (а.с.68, 70,71, 119). Крім того за виконавчим написом нотаріуса було звернуто стягнення на предмет іпотеки- квартиру за адресою [ADDRESS] ( а.с. 75). Відповідно до правової позиції висловленої в постанові ВП ВС від 28.03.2018 року у справі №44/9519/12 у випадку закінчення строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості кредитор втрачає право на нарахування процентів а його права відлягають захисту в порядку ст.625 ЦК України, а саме - кредитор отримує право нараховувати 3 відсотка річних від простроченої суми кредиту та інфляційні витрати. Таким чином, стягненню в разів існування попереднього рішення суду про стягнення заборгованості підлягають тільки 3 % річних та інфляційні збитки. При цьому суд відзначає, що представник відповідачів просив застосувати строки позовної давності відповідно до вимог глави 19 ЦК України. Суд вважає, що між сторонами спору склались правовідносини, що регулюються чинним цивільний та цивільним процесуальним законодавством стосовно прав та обов`язків сторін кредитного договору. Позивач до початку розгляду справи по суті та закінчення підготовчого судового засідання просив стягнути з відповідачів 100 768.58 доларів США, а після початку розгляду справи по суті 03.03.2020 року звернувся до суду з заявою та просив стягнути заборгованість в сумі 45 412.57 доларів США заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість - 36318, 46, та інфляційні збитки в сумі 286 045.1 грн. Заяву представника позивача про уточнення позовних вимог від 03.03.2020 року суд не приймає до уваги в силу приписів вимог процесуального закону, а саме - пункту 2 ч.2, ч.3 ст. 49 ЦПК України. Оскільки, при зверненні до суду 15.07.2019 року і до закінчення підготовчого судового засідання 04.10.2019 року сторона позивача не виконала процесуальні вимоги стосовно зміни предмету та підстав позову та не позбавлена можливості з метою захисту своїх прав звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення 3% річних та інфляційних збитків, суд розглядає вимоги, які існували на момент завершення підготовчого судового засідання а саме - стягнення заборгованості в сумі 100 768.58 доларів США, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 45 412.57 доларів США та заборгованість по відсотках в сумі 55 356 доларів США. Оскільки, на момент звернення з вказаною позовною вимогою існувало рішення суду про стягнення заборгованості по кредитному договору між сторонами від 31.01.2014 року ( а.с. 68-70) позивач не ставив питання до завершення підготовчого судового засідання питання про зміну позовних вимог, суд вважає, що відповідно до приписів ст. 625 ЦК України, правової позиції ВП ВС від 28.03.2018 р. у справі №44/9519/12, позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 100 768.58 доларів США яка складається з простроченої заборгованості в сумі 45 412.57 доларів США та заборгованість по відсотках в сумі 55 356 доларів США необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed