Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON], 13 грудня 2017 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач [PERSON], посилалася на те, що 30 квітня 2001 року вона у Загнітківській сільській раді Кодимського району Одеської області, зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №04. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені через різні погляди на життя та різні характери. Не проживають однією сім'єю. Спору про поділ спільного майна немає. Примирення не можливе. Вирішили, що діти залишаться проживати з нею. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача у відповідності до ст.ст.223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 квітня 2001 року у Загнітківській сільській раді Кодимського району Одеської області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №04)(а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 19 грудня 2002 року Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області, актовий запис №21)(а.с.5) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 09 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі, Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №9500) (а.с.6). Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до частини 3 та 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися негативні відносини, внаслідок чого між ними не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки. Вони не живуть однією сім'єю. Кожен має свій бюджет. Не ведуть спільного господарства. Фактично сім'я розпалася і її збереження стало неможливим та суперечить інтересам сторін. Таким чином, суд прийшов до переконання, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів спрямованих на примирення подружжя, як це передбачено ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст.110 СК України, суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям не можливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім»ї взаємоповаги, втрати почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає стаття 55 СК України, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім»ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу між ними. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. ст.110, 112 ч.2,113 СК України,

Outcome: approved