Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 14 вересня 2020 року звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] і [PERSON] , які не є членами його сім`ї, не проживають у будинку з вересня 2015 року, переїхали на інше місце проживання, добровільно знятися з місця реєстрації відмовляються. Реєстрація відповідачів створює перешкоди у належному йому праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком. Позивач просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не з`явились. Судові виклики повернулись із зазначенням «Адресат відсутній». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідачів суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, згідно положень ч.11 ст.128 ЦПК України, про день, час та місце розгляду справи відповідачі повідомлялись через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2016 року, справа №505/368/16-ц. Відповідач [PERSON] є колишньою власницею житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в житловому будинку з 11.05.1999 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в житловому будинку з 12.05.1999 року. Згідно довідки голови квартального комітету за вих. №41 від 02.09.2020 року, [PERSON] і [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживають з 2016 року. Висновки суду підтверджуються матерріалами справи. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачі зобов`язані були зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру їх фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно вони втратили право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинили користування вказаним будинком та переселились на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином встановлено, що відповідачі без поважних причин більше року не проживають за місцем своєї реєстрації, не беруть участі у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території, та між ними і позивачем не було ніякої домовленості щодо користування будинком. За таких умов, відповідачі являються такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Отже, рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору за ухвалою суду, з відповідачів на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved