Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 жовтня 2016 року звернувся до районного суду з позовом до відповідача і прохав стягнути з нього борг по оплаті праці в сумі 10653грн та 2000грн компенсації втрати частини доходу у зв»язку із порушенням термінів їх отримання, а разом 12653,00грн. При цьому вказував, що працює у відповідача на посаді водія другого класу із 18.11.2014 року і по теперішній час. Відповідач, не зважаючи на звернення позивача, з 01.05.2015 року по 01.10.20216 року не виплачував заробітну плату, чим порушив його права та вимоги закону щодо термінів виплати заробітної плати. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримував, посилаючись на наведені вище и підстави, зазначив, що відповідач не видав йому довідку про розмір невиплаченої заробітної плати, тоді як це беззаперечна вимога закону, чим позбавив його можливості довести свої вимоги. В судове засідання направив заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про місце і час повідомлений належним чином, заперечень проти позову не направив. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, врахувавши позицію позивача, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач 18.11.2014 року наказом № 129-к був прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортних засобів ІІ класу Кременчуцької комплексної геологічної експедиції Казенного підприємства «Південукргеологія» за сумісництвом, де працює до цього часу, що підтверджується довідкою КП «Південукргеологія» від 23.09.2016 року (аркуш 5). За розрахунком, наданим відповідачем, позивачу за період з 01.02.2015 року по 1 квітня 2016 року нарахована заробітна плата в сумі 13518.45грн без утримання податків та компенсація в сумі 1611.97грн, яка з урахуванням утриманих податків підлягає виплаті в сумі 1297.658,78грн. Із розрахункових листів про нараховану позивачу заробітну плату, виданих відповідачем, вбачається, що йому нарахована до виплати заробітна плата за період з 01.04.2016 року по 01.10.2016року в сумі 3995,96грн, яка не виплачувалась та залишалась боргом за попередні місяці. Враховуючи, що відповідно до ст.115 КЗпП України відповідач зобов»язаний виплачувати заробітну плату працівнику двічі протягом місяця, а зазначені вимоги закону не виконав, з нього підлягає стягненню невиплачена заробітна плата і усі інші нарахування. Суд вважає порушеними права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача борг по зарплаті за період з лютого 2015 року по жовтень 2016 року в сумі 17514.41грн, з якої підлягають утриманню встановлені законом податки та збори. Пунктами 2 та 3 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159, передбачена у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року, компенсація грошових доходів разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Перевіряючи наданий відповідачем розрахунок компенсації втраченого позивачем доходу за період затримки виплати заробітної плати з квітня 2015 року по 1 березень 2016 року, суд приходить до висновку про його відповідність вимогам закону та необхідність стягнення з відповідача компенсації в сумі 1611.97грн. З урахуванням утриманих податків до виплаті позивачу належить 1297.65грн арахованої компенсації. Відповідно до ст. 10 ЦПК України на сторону покладається обов»язок доводити підстави своїх вимог і заперечень. Зазначена позивачем сума компенсації понесених ним втрат у розмірі 2000грн не підтверджена розрахунками, а тому суд вважає її недоведеною. За цих же підстав суд вважає недоведеним розмір невиплаченої заробітної плати за період з 01.11.2014року по 01.02.2015року, а тому не приймає його до уваги. За статтею 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено часткового, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених вимог. Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,2грн, від сплати якого звільнений позивач. З урахуванням викладеного, ст.115 КЗпП України, пунктами 2 та 3 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159,

Outcome: partial