Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON].07.2015 року звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON], [PERSON] «СК «Галицька» про відшкодування моральної шкоди та стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалась на те, що 26.04.2014 року на перехресті вулиць Водопровідної/Високого провулку у м. Одесі за участю автомобіля ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Hyundai», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], з вини останньої сталася ДТП, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2014 року винними у скоєнні вищезазначеної ДТП було визнано [PERSON], та 01.08.2014 року Постановою Апеляційного суду Одеської області скасовано Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2014 року. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Hyundai», державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована в [PERSON] «СК «Галицька», з підстав чого 03.09.2014 року водій автомобіля ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] звернувся до [PERSON] «СК «Галицька» шляхом спрямування цінного листа з описом та зворотнім повідомленням, з повідомленням страховика про випадок, що має ознаки страхового. 20.09.2014 року позивачзвернулась до [PERSON] «СК «Галицька» із заявою про виплату страхового відшкодування. Крім цього, 04.12.2014 року позивач надіслала на адресу[PERSON] «СК «Галицька» оригінал звіту з визначення розміру завданої в результаті ДТП майнової шкоди №0910/14, складеного оцінювачем ФОП [PERSON], однак [PERSON] «СК «Галицька» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у звязку з ненаданням документів, що підтверджують винуватість [PERSON] у скоєнні ДТП. Відповідно до складеного оцінщиком ФОП [PERSON] звіту з оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер [NUMBER], розмір завданої позивачу матеріальної шкоди складає 5313,08 грн., вартість проведення такої оцінки складала 500 грн. Також позивач вказує, що допустивши грубе порушення Правил дорожнього руху, що зафіксоване на відео, створивши загрозу життю та здоровю водія [PERSON], який є чоловіком позивача, [PERSON] завдала позивачу моральної шкоди, що полягає в неможливості повноцінного використання пошкодженого транспортного засобу, який досі залишається не відновленим, та притягненні [PERSON] до адміністративної відповідальності. З підстав наведеного, позивач просить суд: Стягнути з [PERSON] «СК «Галицька» на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 5813,08 грн; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 5000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди; Стягнути з [PERSON] «СК «Галицька» та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі. Представник відповідача [PERSON] «СК «Галицька» за довіреністю - [PERSON], подав до суду заперечення на позовну заяву, згідно яких зазначив, що позовні вимоги вважає необґрунтованими, вказує, що вина [PERSON] не встановлена, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] також подав до суду заперечення на позовну заяву, згідно яких вказано, що вина [PERSON] не доведена, крім цього [PERSON] не зазнав жодного фізичного болю та страждань у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, не зазнав душевних страждань, не було принижено його честь та гідність, з підстав чого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача [PERSON]за ордером та Договором про надання правової допомоги [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] «Страхова компанія «Галицька» повідомлялись судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, в судове засідання не зявились. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, враховуючи подані відповідачами заперечення, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що Постановою Апеляційного суду Одеської області від 01.08.2014 року скасовано Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2014 року, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 26.04.2014 року по вул. Водопровідній, Високий провулок у м. Одесі. В Постанові Апеляційного суду Одеської області від 01.08.2014 року вказано, що винесена судом постанова щодо наявності в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є невмотивованою. Залишається незрозумілим, чому при розгляді справи суддя взяв до уваги тільки пояснення потерпілої [PERSON], а пояснення [PERSON] залишились поза увагою судді. З пояснень [PERSON] вбачається, що 26.04.2014 року він рухався по вул. Водопровідній в напрямку Високого провулку зі швидкістю приблизно 40 км/год в правому ряді проїзної частини вул. Водопровідної на дозволяючий рух сигналу світлофору, завчасно ввімкнув вказівник повороту ліворуч. Після початку виконання маневру повороту ліворуч [PERSON] відчув удар в ліву частину керованого ним автомобіля. Також в Постанові вказано, що в матеріалах справи міститься відеозапис, який не був прийнятий до уваги районним судом і який ставить під сумнів достовірність пояснень [PERSON]. На відеозаписі видно, що виконувати маневр повороту ліворуч потерпіла наміру не мала (хоча в силу дорожнього знаку 5.16 повинна була виконувати саме цей маневр). До того ж характер, швидкість та траєкторія руху керованого нею автомобіля вказує на те, що насправді потерпіла рухалась не в напрямку Високого провулку (як повинна була з другої лівої смуги руху), а прямо в напрямку Старосінної площі, куди рух їй заборонений. Також з відеозапису вбачається, що не [PERSON] допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai», а саме автомобіль «Hyundai» «протаранив» автомобіль ВАЗ, з підстав досліджених доказів було скасовано Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2014 року. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України вказано, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У звязку з невизнанням відповідачами позовних вимог Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.01.2016 року було призначено судову автотехнічну експертизу. З Висновку №460 судової автотехнічної експертизи з дослідження обставин зіткнення автомобілів ВАЗ-2107 і Hyundai, складеного судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз 05.05.2016 року, встановлено, що: «1. У частині швидкості руху автомобіля [NUMBER] при виїзді його на перехрестя, показання водія [PERSON] є технічно неспроможними, оскільки швидкість цього автомобіля встановлена на підставі представленого відеозапису 45 км/г, значно більше, ніж та швидкість, яка зазначена в досліджуваній версії 15…30 км/г. Виходячи з фактичних дій водія автомобіля Hyundai, які відображені в представленому судом відеозаписі, фактична орієнтація автомобіля Hyundai в момент зіткнення на проїзній частині, свідчила про його рух у цей момент через перехрестя в прямому напрямку. 2. В умовах розглянутої події водієві автомобіля [NUMBER] при проїзді даного перехрестя належало діяти відповідно до п. 11.1 ПДР і дорожнього знака 5.16. «Напрямок рух по смугах» і здійснювати проїзд перехрестя з обовязковим поворотом наліво (або розворотом) та, враховуючи при цьому наявність автомобіля ВАЗ-2107, водій якого рухався спереду, у попутному напрямку по суміжній смузі справа, обирати таку траєкторію маневру, яка забезпечувала розїзд зазначених автомобілів з безпечним бічним інтервалом, як це передбачене п. 13.3 ПДР. Діючи відповідно до зазначених вимог ПДР, водій автомобіля [NUMBER] тим самим мала технічну можливість запобігти даному ДТП. 3. Дії водія автомобіля [NUMBER], які не відповідали вимогам п. 11.1 ПДР, дорожнього знака 5.16 «Напрямок рух по смугах» і п. 13.3. ПДР з технічної точки зору полягають у причинному звязку з настанням даного ДТП.» Враховуючи наведене, суд вважає, що вина водія автомобіля марки «Hyundai», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26.04.2014 року повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, Постановою Апеляційного суду Одеської області від 01.08.2014 року, Висновком №460 судової автотехнічної експертизи з дослідження обставин зіткнення автомобілів ВАЗ-2107 і Hyundai від 05.05.2016 року та є доведеною. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА №668571, виданим РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, вбачається, що автомобіль ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер [NUMBER], яким в момент ДТП керував [PERSON], належить на праві власності [PERSON] [PERSON] є чоловіком [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим 01.06.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №501. Враховуючи те, що дії відповідача [PERSON] були неправомірними, між ними і шкодою, завданою власнику автомобілюВАЗ-2107, державний реєстраційний номер [NUMBER] встановлено безпосередній причинний зв'язок та встановлено вину зазначеної особи, вимоги позивача [PERSON]В про відшкодування заподіяної їй шкоди підлягають задоволенню. Відповідно до Звіту №0910/14 від 13.10.2014 року з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля ВАЗ 2107, пошкодженого в результаті ДТП, складеного ФОП [PERSON], вказано, що вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер [NUMBER], 1995 року випуску, визначена з використанням витратного підходу складає 6834,88 грн., у тому числі 20% ПДВ за матеріали та складові; Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер [NUMBER], 1995 року випуску, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 13.10.2014 року складає 5313,08 грн. Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків (шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. У звязку з тим, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в [PERSON] «СК «Галицька» [PERSON] 03.09.2014 року звернувся до [PERSON] «СК «Галицька» із письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яке було отримане [PERSON] «СК «Галицька» 08.09.2014 року. Також, 20.09.2014 року позивач [PERSON] звернулась до [PERSON] «СК «Галицька» із заявою про виплату страхового відшкодування, та повторно 04.12.2014 року, однак [PERSON] «СК «Галицька» страхову виплату не здійснило та листом №1823 від 25.12.2014 року вказало, що підстав для здійснення відшкодування немає, оскільки заявником не надано документів, що підтверджували б вину страхувальника. За п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Статтею 29 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого\~ у\~ порядку, встановленому законодавством, тощо. Враховуючи те, що вину [PERSON] у скоєнні ДТП, яка сталася 24.04.2014 року встановлено, суд вважає, що [PERSON] «СК «Галицька» зобов'язано сплатити на користь [PERSON] страхове відшкодування за заподіяну майнову шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26.04.2014 року з вини водія автомобіля «Hyundai», державний реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої на момент скоєння ДТП була застрахована в [PERSON] «СК «Галицька», в межах ліміту відповідальності страховика, з урахуванням Звіту №0910/14 від 13.10.2014 року складеного ФОП [PERSON], а саме в розмірі 5313,08 грн. Оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки судом встановлено вину відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП 26.04.2014 року, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди також підлягають задоволенню. Враховуючи\~вимоги позивача, щодо компенсації заподіяної їй моральної шкоди, яка полягає в неможливості повноцінного використання пошкодженого транспортного засобу до теперішнього часу, який є єдиним належним сімї позивача транспортним засобом, що використовується в побутових потребах, та досі залишається не відновленим, наданими суду доказами, що підтверджують необхідність постійного медичного нагляду за дітьми позивача, постійним відвідуванням медичним закладів, що є більш проблематичним без транспортного засобу, суд визнає, що позивачу неправомірною поведінкою відповідача [PERSON] дійсно заподіяно певну моральну шкоду. Крім цього суд враховує, що дії відповідача [PERSON] створили загрозу життю та здоров'ю водію автомобіля - чоловіку позивача [PERSON], якого було притягнуто до адміністративної відповідальності. Керуючисть принципом виваженості, розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] - на користь позивача [PERSON] суму компенсації заподіяної моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка сталася 26.04.2014 року, в розмірі 2500 гривень.\~\~\~\~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.403122380.1, наявною в матеріалах справи та сплачено 1474,56 грн. за проведення судової автотехнічної експертизи, що підтверджується [PERSON] №460 від 04.02.2016 року, тому такі витрати підлягають стягненню з \~відповідачів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто в розмірі 243,60+1475,56/2 = 849,08 грн. з кожного. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] сплатила 500 грн. за проведення оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля ВАЗ 2107, пошкодженого в результаті ДТП, складеного ФОП [PERSON], однак обовязок визначення розміру збитків, відповідно до вимог ст. 34.2 Закону України Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страхову компанію, з підстав чого такі витрати підлягають стягненню з [PERSON] «СК «Галицька» на користь [PERSON]

Outcome: partial