Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач 25 листопада 2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому згідно уточнень зазначив, що 23.12.2014 року близько 19.30 год., він керуючи автомобілем «Renault Kangoo», д/н [NUMBER] рухався у м. Дніпропетровськ по вул. Братів Трофімових, де на перехресті з вул. Мукачівською [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21099, д/н [NUMBER], не надав дорогу та скоїв зіткнення з автомобілем позивача. Після зіткнення автомобіль позивача скоїв наїзд на бордюр та перекинувся. Відповідач місце ДТП залишив, поліцію не повідомив. Внаслідок ДТП позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу нанесено матеріальний збиток в розмірі 174 802,80 грн., що підтверджується висновком експертного дослідження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. Автомобіль відповідача винного у ДТП застраховано в страховій компанії ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Однак, звернутися з письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про страхове відшкодування у визначений строк, позивач не мав можливості, оскільки [PERSON] залишив місце події, та на той момент не було відомо дані про страховий поліс. Згодом позивач звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування, однак до сьогодні страхове відшкодування не виплачено. Позивач просив стягнути з [PERSON] грошові кошти для відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 125 802,80 грн.; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» суму страхового відшкодування в розмірі 49 000 грн.; стягнути судові витрати. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я», про причини неявки суду не повідомили, письмових заяв від нього не надходило. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 23.12.2014 року близько 19.30 год. у м. Дніпропетровську водій [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 21099, д/н [NUMBER] по вул. Мукачівській на перехресті рівнозначних доріг з вул. Братів Трофімових не надав дорогу автомобілям, що наближалися до перехрестя праворуч та скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Після зіткнення автомобіль «Renault Kangoo», д/н [NUMBER], скоїв наїзд на бордюр та перекинувся. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено, тілесних ушкоджень ніхто не отримав. Водій [PERSON] місце ДТП залишив, міліцію не повідомив. В силу ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2015 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. ст. 1224, 124 КУпАП (а.с.81). У зв'язку з чим, вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 23 грудня 2014 року, доведена в силу вищевказаної норми. В силу ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим, встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія». Встановлено, що позивач звернувся до страхової компаніїз заявою про виплату страхового відшкодування у межах страхової суми, однак страхова компанія до сьогодні не провела виплату страхового відшкодування. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 9.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Встановлено, що позивача є власником пошкодженого транспортного засобу автомобілю «Renault Kangoo», д/н [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України,страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Встановлено, що згідно висновку № 2660 експертного досдіження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 13 лютого 2015 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Renault Kangoo», д/н [NUMBER] складає 174 802,80 грн. (а.с.55-80). Тобто загальна сума відшкодування становить 49 000 грн., згідно полісу з відрахуванням франшизи, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, суд вважає, за необхідне стягнути з [PERSON] різницю між матеріальним збитком, завданим власникові автомобіля «Renault Kangoo», д/н [NUMBER], який складає 125 802,80 грн. та страховим відшкодуванням в розмірі 49 000 грн. (174 802,80 - 49 000). Таким чином, враховуюче вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1748,03 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved