Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 листопада 2015 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини місячного доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, ухиляється від надання дитині матеріальної допомоги, не утримує її, матеріально не забезпечує, хоча зобовязаний це робити та має таку змогу. Вона сама не здатна забезпечити дитину всім необхідним, тому просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі ? частини місячного доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, в якій зазначив, що перебуває на обліку у Кодимському районному центрі зайнятості, отримує допомогу по безробіттю у розмірі 1100 грн. щомісяця, тому згоден сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Просив справу розглянути без його участі. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обовязок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що крім пояснень позивача, підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №324506, виданого 27 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області. В даний час сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, між собою не спілкуються, дитина перебуває на утриманні позивача. Отже, відповідач зобовязаний утримувати свого неповнолітнього сина, проте свій обовязок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обовязку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, згідно ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, при визначені розміру аліментів, які підлягають сплаті відповідачем, суд виходить з наявності у відповідача сталого доходу у вигляді допомоги по безробіттю, яка враховується при визначенні розміру аліментів, а тому вважає можливим позов задовольнити та визначити аліменти у заявленому позивачем розмірі. 12 грудня 2015 року позивач у відповідності з рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 08 жовтня 2015 року змінила своє прізвище «Ямпольська» на «Ворошилова» ([NUMBER], виданий Кодимським РС ГУДМС України 12 грудня 2015 ркоу). На підставі викладеного,

Outcome: approved