Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 червня 2016 року звернулася до суду з позовом, у якому просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON], померлого [INFO] року. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона, до шлюбу «[PERSON]», [INFO], пенсіонерка за віком, постійно проживає і з 11.03.1957 року зареєстрована в [ADDRESS]. Після реєстрації шлюбу 26. 01.02.1957 р. взяла прізвище чоловіка [PERSON] Житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], на праві власності , на підставі договору про право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 23.06.1953 року (рішення № 12 Червоно-Баварського виконавчого комітету від 21.04.1953 року) належить матері її чоловіка, [PERSON] Договір передбачає право забудови до 1956 року на ділянці площею 600 кв. м., двокімнатного одноповерхового дерев'яного будинку, обкладеного цеглою, з кухнею, житловою площею 29,2 кв. м., сараєм, площею 12 кв. м., і вбиральнею, площею 1,9 кв. м. Цей договір посвідчено державним нотаріусом П'ятої міської нотаріальної контори Червоно-Баварського району м. Харкова за реєстровим № 3690, а 24.06.1953 року договір за № 1538 був зареєстрований у Червоно-Баварському РЖУ м. Харкова. В КП «ХМБТІ» договір не зареєстровано, але у відповіді КП «ХМБТІ» від 15.04.2016 року за № 160 зазначено, що копія договору на ім'я [PERSON] до матеріалів інвентаризаційної справи додана. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «ХМБТІ» 22.04.2016 року, на земельній ділянці по [ADDRESS], площею 600 кв. м., розташовані житловий будинок літ. «А-1», житлові прибудови літ. «А1-1», «а» та «а1» і ганок «літ. «а2», а також надвірні будівлі: сарай літ. «Б», льох «В», вбиральня «Г» та огорожі № 1, 2. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на спірний житловий будинок. Заповіту [PERSON] не залишила. Єдиним її спадкоємцем за законом першої черги є син спадкодавця (він же чоловік позивача), [PERSON] Спадщину після смерті своєї матері [PERSON] прийняв фактично шляхом вступу до управління і володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини він був зареєстрований і фактично мешкав за однією адресою зі спадкодавцем. [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина - спірний житловий будинок з надвірними будівлями. Заповіту [PERSON] не залишив. Єдиним спадкоємцем померлого за законом першої черги є позивач - дружина померлого, яка на час відкриття спадщини була зареєстрована і продовжує фактично мешкати у житловому будинку [ADDRESS]. Крім того, вона зазначає, що своєчасно у встановлений законом шестимісячний строк, а саме 10.06.2011 року, звернулася до ХДНК № 5 із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 383/2011. Нещодавно, а саме 19.05.2016 року, під час особистого прийому позивач звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 5 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок, який залишився після смерті чоловіка. Державний нотаріус ХДНК № 5 Волохіна О.В. з посиланням на витребувані нотаріальною конторою документи, зібрані матеріали та надані позивачем документи, роз'яснила, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки право власності на житловий будинок не зареєстровано. На підставі вищевикладеного позивач змушена була звернутися до суду. В судове засідання позивачка і її представник подали заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі і просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. [PERSON], [INFO], уродженка с. Федорівка Богодухівського району Харківської області, з 11.03.1957 року зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 6). 01.02.1957 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Червонобаварським ЗАЦС м. Харкова на підставі актового запису № 61 від 01.02.1957 року (а.с. 7). [PERSON] - син [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим 28.06.1955 року Червонобаварським ЗАЦС м. Харкова на підставі актового запису № 24 від 28.06.1955 року (а.с. 16). 23.06.1953 року [PERSON] на підставі договору про право забудови будинку та безстрокове користування земельною ділянкою (рішення № 12 Червоно-Баварського виконавчого комітету від 21.04.1953 року) з правом забудови до 1956 року на цій ділянці, площею 600 кв. м., двокімнатного одноповерхового дерев'яного будинку, обкладеного цеглою, з кухнею, житловою площею 29,2 кв. м., сараєм, площею 12 кв. м., і вбиральнею, площею 1,9 кв. м., отримала право власності на спірний житловий будинок. Цей договір було посвідчено державним нотаріусом П'ятої міської нотаріальної контори Червоно-Баварського району м. Харкова за реєстровим № 3690, а 24.06.1953 року договір за № 1538 був зареєстрований у Червоно-Баварському РЖУ м. Харкова (а.с. 8-9). У КП «Харківське міськБТІ» договір не зареєстровано, але у відповіді КП «ХМБТІ» від 15.04.2016 року за № 160 зазначено, що копія договору на ім'я [PERSON] до матеріалів інвентаризаційної справи додана (а.с. 10). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Харківське міськБТІ» 22.04.2016 року (а.с. 11-14), на земельній ділянці по [ADDRESS], площею 600 кв. м., розташовані житловий будинок літ. «А-1», житлові прибудови літ. «А1-1», «а» та «а1» і ганок «літ. «а2», а також надвірні будівлі: сарай літ. «Б», льох «В», вбиральня «Г» та огорожі № 1, 2. [INFO] року [PERSON] померла, що вбачається зі свідоцтва, отриманого у Харківському міському ЗАЦС на підставі актового запису № 7944 від [INFO] року (а.с. 15). З її смертю відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. Часом відкриття спадщини згідно ст. 525 ЦК України (у редакції 1963 року), визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений у статті 21 Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідомо - місце знаходження майна або його основної частини. Відповідно до положень частин 1 і 2 ст. 524 ЦК України (у редакції 1963 року), спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і якщо воно не змінено заповітом. Заповіту [PERSON] не залишила, що підтверджується письмовою інформацією ХДНК № 5 за вих. № 2149/01-16 від 29.07.2016 року (а.с. 38). Єдиним спадкоємцем померлої за законом першої черги у відповідності з положеннями ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), є син спадкодавця -[PERSON] Частиною 1 ст. 529 ЦК України (у редакції 1963 року) передбачено, що при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються у рівних частках діти (у тому числі всиновлені), подружжя і батьки (усиновителі) померлого. При вирішенні справи суд виходить з положень ст. 548 ЦК України (у редакції 1963 року), якими передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженням. Судом встановлено, що спадщину після смерті своєї матері [PERSON] прийняв фактично шляхом вступу до управління і володіння спадковим майном у відповідності з положеннями ст. 548 та п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (у редакції 1963 року): на час відкриття спадщини він був зареєстрований і фактично мешкав за однією адресою зі спадкодавцем у будинку [ADDRESS]. Вищенаведене підтверджується довідкою ділянки № 21 від 30.06.2016 року за № 162 про склад сім'ї та паспортну реєстрацію (а.с. 37). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом, виданим у Відділі державної РАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції відповідно до актового запису № 4344 від 29.03.2011 року (а.с. 17). Після його смерті відкрилася спадщина на спірний житловий будинок з надвірними будівлями. Заповіту [PERSON] не залишив, що вбачається з письмової відповіді ХДНК № 5 за вих. № 2149/01-16 від 29.07.2016 року (а.с. 38). Частиною 1 ст. 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини являється останнє місце проживання спадкодавця. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, про що передбачено ст. 1217 ЦК України. У випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу, про що зазначено у ч. 2 ст. 1223 ЦК України. Єдиним спадкоємцем померлого за законом першої черги у відповідності з положеннями ст. 1261 ЦК України явилася дружина спадкодавця, [PERSON] Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за його життя і народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив спадкодавця, і батьки. Частинами 1 та 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Суд виходить з положень частин 3 та 4 цієї статті, якими визначено, що спадкоємець, який постійно мешкає разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від спадщини. Судом на підставі інформації з ХДНК № 5 за вих. № 2149/01-16 від 29.07.2016 встановлено, що від прийняття спадщини він у встановлений законом строк не відмовлявся, а тому прийняв спадщину згідно положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. На час відкриття спадщини позивач була зареєстрована і продовжує фактично мешкати у житловому будинку [ADDRESS], а тому прийняла спадщину згідно положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. До того ж у відповідності зі ст.ст. 1269-1270 ЦК України вона своєчасно у встановлений законом шестимісячний строк, а саме 10.06.2011 року, звернулася до ХДНК № 5 із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 383/2011. Це вбачається з письмової відповіді ХДНК № 5 за вих. № 2149/01-16 від 29.07 та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43835147 від 13.05.2016 року (а.с. 18). 19.05.2016 року, під час особистого прийому , [PERSON] звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 5 із заявою, яка була зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів ХДНК № 5 за № 871/02-14 та долучена до спадкової справи, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок, який лишився після смерті чоловіка. Державний нотаріус ХДНК № 5 Волохіна О.В. з посиланням на витребувані нотаріальною конторою документи, зібрані матеріали в спадковій справі та надані [PERSON] документи, роз'яснила, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки відповідно до п. п. 4.15 та п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтв про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусами після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. До того ж державний нотаріус зазначив, що за даними КП «ХМБТІ» від 15.04.2016 року № 160 вбачається, що право власності на житловий будинок не зареєстровано, а тому нотаріус запропонував позивачеві з питання оформлення спадщини на спадкове майно звернутися до суду і надав їй відповідні роз'яснення (а.с. 19). З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved