Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] Акціонерне Товариство Державний ощадний банк України (далі АТ Ощадбанк) 27.02.2017р. звернувся до Березанського районного суду з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 09.12.2008р. між ВАТ Державний ощадний банк України, назву якого змінено на ПАТ Державний ощадний банк України та [PERSON] укладено договір відновлювальної кредитної лінії №8232 про надання кредиту на споживчі цілі в сумі 105000,00 грн. під 22% річних з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 08.12.2018р.. З метою забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору з відповідачем [PERSON] 09.12.2008р. укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим №2636, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка та розташований на ній житловий будинок, який знаходиться в с. Лимани, Березанського району Миколаївської області, вул. Жовтнева, 42, загальною площею 81,6 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м. (зазначений на плані під літ.А) та належні до нього відповідні надвірні будівлі, а саме: камяний погріб за літ.Б та камяна кухня за літ.В, сарай з піноблоку за літ.Г, деревяна вбиральня за літ.Д, камяний сарай за літ.Ж, навіс з металевих опор за літ.З, цегляна огорожа з металевим наповненням за №1, цементований басейн за №2, металеві ворота за №3, металева водоколонка за №4. Вказана земельна ділянка площею 0,1410га для будівництва і обслуговування жилого будинку з кадастровим номером 4820982701:04:006:0009 належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №133504, виданого відділом Держкомзему у Березанському районі Миколаївської області 02.10.2008р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010800700222. Житловий будинок належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу 27.02.2007р. по реєстру №339, зареєстрованого Березанською філією Миколаївського МБТІ 24.09.2007р. за реєстровим №17834320, номер запису 367 в книзі 13. У порушення умов кредитного договору [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, в звязку з чим рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 11.03.2014р. з неї в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором стягнуто заборгованість в сумі 126935,50 грн., вказане рішення набрало законної сили 24.03.2014р. та предявлено до примусового виконання до Березанського РВ ДВС, однак в жодній частині не виконане. Станом на 01.01.2017р. борг [PERSON] перед банком становить 362066,19 грн., з яких: 88593,75 грн. сума заборгованості за основним боргом, 36031,85 грн. сума заборгованості за процентами та 1341,70 грн. сума заборгованості за комісією. Крім того, відповідно до п.4.4.1 кредитного договору сума заборгованості по пені за кредитним договором за період з 13.01.2017р. по 22.01.2017р. становить 125605,81 грн. та на підставі ст.625 ЦК України сума інфляційних витрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом становить 97896,35 грн.. Окрім того, в порушення п.3.3.9 іпотечного договору станом на 31.01.2017р. страхування предмету іпотеки відповідачем не здійснювалось, у звязку з чим банком нараховано штраф в розмірі 12596,73 грн.. Посилаючись на ст.ст.509,530,1054,1049,1050,610,612,549,589 ЦК України, ст.ст.33,38,39,41 Закону України Про іпотеку, позивач просить для погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №8232 від 09.12.2008р., укладеного між ВАТ Державний ощадний банк України та [PERSON], яка становить 362066,19 грн., звернути стягнення на нерухоме майно відповідно до іпотечного договору від 09.12.2008р., укладеного між банком та [PERSON], а саме на земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок №42 по вул. Жовтневій в с. Лимани, Березанського району Миколаївської області, шляхом проведення прилюдних (електронних) торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета для подальшої реалізації в розмірі не нижчою 247800,00грн., але в будь-якому випадку за ціною, що реально склалася на ринку на момент його реалізації та є реальною щодо його відчуження за грошові кошти на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності (експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не зявились та не повідомили причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що між позивачем та [PERSON] відповідно до вимог ст.ст.1054,1055 ЦК України 09.12.2008 р. укладено договір відновлювальної кредитної лінії №8232 про надання кредиту окремими частинами (траншами) на споживчі цілі, згідно якого банк надав відповідачці кредит в сумі 105000,00грн. строком до 08.12.2010р. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 22,0% річних, сплатою комісійної винагороди та інших платежів (п.1.1). Відповідно до п.1.4.1 виконання зобовязання за договором забезпечується договором іпотеки житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою вул. Жовтнева, 42, в с. Лимани, Березанського району Миколаївської області. Пунктом 4.4.1 Договору за порушення зобовязань щодо своєчасного повернення основної суми кредиту та /або сплати процентів за користування кредитом передбачена сплата пені в розмірі 10% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (а.с.28-30). З метою забезпечення виконання боржником своїх обовязків за кредитним договором перед банком, 09.12.2008р. між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений 09.12.2008р. приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області в реєстрі за №2636 (а.с.25-27). Відповідно до умов п.1.2 договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка та розташований на ній житловий будинок, що знаходиться в с. Лимани, вул. Жовтнева, 42, Березанського району Миколаївської області. Предмет іпотеки належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області 27.02.2007р. по реєстру №339 (а.с.11), право власності на який зареєстроване Березанською філією ММБТІ 24.09.2007р. за р.№17834320, номер запису 367 в книзі 13, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.31); житловий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 4820982701:04:006:0009 площею 0,1410 га, яка надана для будівництва і обслуговування жилого будинку та належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №133504, виданого відділом Держкомзему у Березанському районі 02.10.2008р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №010800700222 (а.с.32). Вартість предмета іпотеки за взаємною згодою сторін визначена у розмірі 196000,00 грн. (п.1.4 договору). Згідно п.3.3 вказаного договору іпотекодавець зобовязаний відшкодувати в повному обсязі збитки, які виникли у банка в звязку з невиконанням боржником своїх зобовязань за кредитним договором (п.3.4). Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно Березанської філіі ММБТІ від 06.10.2008р. підтверджено, що на підставі договору купівлі-продажу №339 від 27.02.2007р. власником житлового будинку за адресою Миколаївська область, Березанський район, с. Лимани, вул. Жовтнева, 42, є відповідач [PERSON] (а.с.31). Державний акт серії ЯЗ №133504 на право власності на земельну ділянку площею 0,1410га, розташовану в с. Лимани, вул. Жовтнева, 42, Березанського району Миколаївської області для будівництва і обслуговування жилого будинку, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №010800700222, виданий [PERSON] 02.10.2008р. на підставі договору купівлі-продажу ВЕЕ №673822, зареєстрованого в реєстрі за №339 від 27.02.2007р. (а.с.32). Відповідно до вимог ст.ст.525,526,530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно з вимогами ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.1050,1048,625 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обовязок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Ст.625 ЦК відносно розміру процентів є відсилочною, в залежності від розміру процентів встановлених договором або законом. Згідно п.1.5.1.1 кредитного договору на період з дня видачі кредиту до 08.12.2018р. включно, проценти за користування кредитом розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 22% річних. Нараховані проценти повинні бути сплачені не пізніше 29 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі першого траншу шляхом внесення готівки або шляхом безготівкових перерахувань (п.1.5.1.3) (а.с.28). Виходячи зі змісту ст.ст.546,548,549 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до закону або умов договору, зокрема неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобовязання. Правові наслідки порушення зобовязання у виді сплати неустойки передбачено і п.3 ч.1 ст.611 ЦК України. Згідно п. 3.3.1 кредитного договору позичальник зобовязаний точно в строки повернути кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та виконувати інші взяті на себе зобовязання. У випадку неналежного виконання зобовязань позичальник зобовязаний за вимогою банку повернути достроково кредит, сплатити проценти, нараховані на фактичний залишок заборгованості по кредиту, сплатити штрафні санкції та відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ч.1 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Так, пунктом 4.4.1 кредитного договору передбачено, що у разі порушення зобовязань щодо своєчасної сплати кредиту позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню в розмірі 10% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. З розрахунку суми заборгованості по пені вбачається, що за період з 13.01.2017р. по 22.01.2017р. пеня становить 125605,81 грн. (а.с.22). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК). Згідно п.7.2 іпотечного договору за невиконання або неналежне виконання взятих зобовязань, іпотекодавець сплачує на користь банку штраф у розмірі 10% вартості невиконаного зобовязання. Як вбачається з розрахунку, штраф за іпотечним договором становить 12596,73 грн. (а.с.78). Згідно з приписами ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку вбачається, що інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом становлять 87038,28 грн., 3% річних 10858,07 грн. (а.с.15-21). Відповідно до розрахунку, заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 01.01.2017р. становить 125967,30 грн., в т.ч.: заборгованість за основним боргом в сумі 88593,75 грн., заборгованість по процентам в сумі 36031,85 грн., сума заборгованості за комісією 1341,70 грн. (а.с.23). Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 11.03.2014р. задоволено позовні вимоги ПАТ Державний ощадний банк України та стягнуто з відповідачки [PERSON] на користь банку в рахунок відшкодування за договором відновлювальної кредитної лінії №8232 від 09.12.2008р. заборгованість в сумі 126935,50 грн. (а.с.10). Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотека є окремим видом застави. В ст.1 Закону України Про іпотеку (далі - Закон) передбачено, що в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Згідно ч.1 ст.33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, в т.ч., на підставі рішення суду (ч.3). Відповідно до ст.7 Закону України Про іпотеку, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України Про іпотеку у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Зазначені положення Закону зафіксовано в. п.3.2.3 кредитного договору та п.6.1 договору іпотеки від 09.12.2008р., укладених між сторонами. Договором іпотеки від 09.12.2008р., укладеного між сторонами, передбачена можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання (п.6.5), яким сторони не скористалися. Як розяснено в п.38 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону. Згідно п.6.1 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником та/або іпотекодавцем будь-якого з своїх обовязків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обовязків, передбачених договором відновлювальної кредитної лінії. Частиною 3 ст.33 Закону встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч.6 ст.38 Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. В правовій позиції, викладеній у постанові Верховного суду України у справі №6-1239цс16 від 08.06.2016р. за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 38, 39 Закону України Про іпотеку, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх судів України, зазначено, що виходячи зі змісту поняття ціна, як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України Про іпотеку, у розумінні норми статті 39 Закону України Про іпотеку встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Вартість предмету іпотеки визначена шляхом проведення оцінки субктом оціночної діяльності ТОВ Українська експертна група та станом на 29.11.2016р. складає 247800,00 грн., що підтверджено висновком про вартість майна (а.с.46-71). Згідно ст.41 Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, з дотриманням вимог цього Закону. В пункті 41 Постанови зазначено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оцінивши співмірність суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором, що складає 362066,19 грн. з вартістю іпотечного майна, яка станом на 29.11.2016р. складає 247800,00 грн., суд вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими. Вимоги до рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки зазначені в ст.39 Закону України Про іпотеку та розяснені в пункті 42 Постанови № 5 від 30.03.2012 року, згідно яких резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України Про іпотеку, так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. ПАТ Державний ощадний банк України при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 5430,99 грн., що підтверджено наданими позивачем меморіальними ордерами. На підставі викладеного,

Outcome: approved