Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.05.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала наступним. 19.11.2003 року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Весела Долина Глобинського району Полтавської області по вулиці Шкільній, 22, належний спадкодавцю на праві власності. Вона є спадкоємцем майна померлого за заповітом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON] не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом померлого [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON], її представник [PERSON] не зявилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. Направили до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Кринківської сільської ради, представник третьої особи Глобинської держнотконтори, треті особи - [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надали. Представники третіх осіб Глобинського районного управління юстиції, відділу держгеокадастру у Глобинському районі в судове засідання не з»явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечення на позов не направили. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 19 листопада 2003 року помер [PERSON]. За життя 13 листопада 2003 року, він склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кринківської сільської ради [PERSON] за реєстровим № 561, згідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося на день смерті, заповів [PERSON] (позивачу у справі). Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 271/2004, заведеного після померлого 19.11.2003 року [PERSON], позивач прийняла спадщину за заповітом, в установлений законом строк, подавши до державної нотаріальної контори відповідну заяву. Глобинська державна нотаріальна контора постановою від 24.02.2016 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, який посвідчує її право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту за адресою: Полтавська область, Глобинський район, с. Весела Долина, вулиця Шкільна, 22, було побудовано: житловий будинок, літ. «А», погріб з шийкою літ. «Д», прибудову літ. «а», сарай літ. «Б», вимощення 1 - в 1985 році, сарай літ. «в», сарай літ. «В», сарай літ. «в1», убиральню літ. «Г» - у 1986 році, огорожу № 1 - у 2008 році. На час будівлі спадкодавцем будинку питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння Згідно виписки з погосподарської книги та довідок виконавчого комітету Кринківської сільської ради Полтавської області № 616/02-26, № 620/02-26 від 05.05.2016 року за [PERSON] значився житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Весела Долина Глобинського району Полтавської області по вулиці Шкільній, 22, на не приватизованій земельній ділянці площею 0,30 га. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Глобинської РДА від 16.05.2016 року № 291/02-04, житловий будинок, літ. «А», погріб з шийкою літ. «Д», прибудова літ. «а», сарай літ. «Б», сарай літ. «в», сарай літ. «В», сарай літ. «в1», убиральня літ. «Г, вимощення 1, огорожа № 1, розташовані в селі Весела Долина Глобинського району Полтавської області по вулиці Шкільній, 22, збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч.5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Весела Долина Глобинського району Полтавської області по вулиці Шкільній, 22, суд прийшов до висновку, що позивач має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем, та не порушує прав чи інтересів інших осіб, зокрема, спадкоємців, які мали спадкове право на інше нерухоме майно. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved