Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі на кожного з них по 14 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.07.2007 року між сторонами було укладено шлюб, проте на цей час подальше спільне життя неможливе у зв'язку з різними поглядами на життя. Сумісне життя з відповідачем не склалося, шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують, сумісного господарства не ведуть, між ними немає взаєморозуміння, поваги. Родина розпалась остаточно. Від сумісного життя із відповідачем [INFO] народився син [PERSON], [INFO] народилась донька [PERSON], в свідоцтвах про народження дітей батьком записаний відповідач, який не приймає ніякої участі в їх матеріальному забезпеченні. На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] 1/3 частку усіх видів доходу та заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання, як непрацездатної дружини в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу та заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку; розірвати шлюб та стягнути судові витрати з відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] частково заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що має регулярний офіційний заробіток та має змогу платити аліменти позивачу на утримання дітей у розмірі 1/3 частки доходу, але не згодний платити аліменти на утримання позивача. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, суд прийшов до наступного. Частиною 1 ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. По справі встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що позивач з відповідачем знаходяться у шлюбі з 28.07.2007 року, який було зареєстровано Кольчугинською сільською радою Сімферопольського району АР Крим, відповідний актовий запис №22. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають із позивачем, що підтверджено довідкою про склад родини №3861 від 19.12.2013 року. (а.с.30) Шлюбно-сімейні відносини між сторонами на цей час припинені внаслідок того, що вони втратили відчуття любові та взаєморозуміння один до одного, проживають сторони окремо, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Сторони не наполягали на наданні строку на примирення. Позивач просила розірвати шлюб, а відповідач з такими вимогами погодився і визнав позов в цій частині. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, однак вказані моральні підвалини шлюбу між позивачем та відповідачем втрачені. Позивач наполягає на припиненні шлюбних відносин, стверджуючи, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам. На підставі вищевикладеного, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є рідним батьком дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], про що свідчать записи у свідоцтвах про народження. (а.с.9, 10). Правовідносини сторін регулюються статтями 180 -184 Сімейного кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матери, батька і (або) у твердій грошовий сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення при визначенні розміру аліментів: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд, враховуючи зазначені вимоги законодавства, встановлений розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць, наявність у відповідача постійного стабільного заробітку, вважає за необхідне ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд зазначає, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як встановлено судом відповідач є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, тобто має можливість надавати позивачу кошти на її утримання. Зважаючи на викладене, враховуючи відсутність у відповідача на утриманні інших осіб та наявного у нього також обов'язку щодо утримання дитини, суд вважає достатнім встановити розмір аліментів на утримання дружини у розмірі 15 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову, що передбачено ст.191 Сімейного кодексу України. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 229,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial