Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.02.2021 звернулася до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 25.06.2016. Протягом останніх років стосунки з відповідачем не складаються, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, тривалий час кожен з них живе окремо за своїми інтересами. За переконанням позивача їх сім`я розпалася остаточно. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.12). Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року закрите підготовче провадження по цивільній справі і справа призначена до судового розгляду по суті (а.с.26). У судове засідання позивачка не з`явилася, в заяві до суду позовні вимоги підтримала та клопотала про розгляд справи у її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, про причини неявки не повідомив, клопотань не заявляв. 11 серпня 2021 року винесено ухвалу суду про заочний розгляд справи та ухвалення заочне рішення у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Частина 2 ст. 16 Декларації ООН «Загальна декларація прав людини» від 10 грудня 1948 року містить положення, за якими шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї, як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України, в силу якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положенням частин 3 і 4 статті 56 СК України за кожним з подружжя визнано право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, як і примушення до їх припинення, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як встановлено судом, сторони у справі [PERSON] та [PERSON] 25 червня 2016 року зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 147. Шлюб зареєстрований Роменським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Згідно довідки про надання інформації від 18.01.2021 №04-05/541 відомості щодо реєстрації [PERSON] відсутні (а.с.11). Зі змісту позовної заяви вбачається, що причиною розпаду сім`ї стали розлад стосунків, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між подружжям, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Суд зазначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулася до суду з даним позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, як встановлено при дослідженні матеріалів справи, позивач не має наміру зберегти шлюб. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї, поновлення шлюбних відносин та подальше спільне проживання неможливе, так як суперечить їх інтересам, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з заявою позивача, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні - « [PERSON] ». Оскільки позивач не просить стягнути з відповідача судові витрати по справі, то судові витрати, понесені ним, що складаються з сплаченого судового збору, залишається за позивачем. На підставі викладеного, та на підставі ст. ст. 105, 110, 112-115 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 81, 141, 200, 247, 259, 265, 273, 280, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved