Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.10.2019 року пред`явив позов до ДП «Селидіввугілля» про стягнення моральної шкоди, в якому просить стягнути з ДП «Селидіввугілля» на його користь моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я внаслідок стійкої втрати працездатності, встановленої висновком МСЕК від 03 січня 2019 року(65%) у розмірі 97300,00 грн.; судові витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на відповідача. В обґрунтування свої позовних вимог [PERSON] посилався на те, що починаючі з 1992 року він працював в вугільній промисловості, а саме під землею в шахті з 1999 року перебував у трудових правовідносинах з підприємством ВП «шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля». 17.10.2018 року звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я. Внаслідок його роботи на підприємствах вугільної промисловості зі шкідливими та небезпечними умовами праці він отримав професійне захворювання, а саме бронхіт ІІ стадії, пневмофіброз, хронічна попереково-крижова радикулопатія, помірний перебіг. За результатами розслідування 14 грудня 2016 року складено акт за формою Н-5 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Висновком МСЕК від 03.01.2019 року йому первинно було встановлено 65 % втрати професійної працездатності. У зв`язку з хронічним професійним захворюванням було порушено його нормальні життєві зв`язки, він був позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання. В нього постійно виникають труднощі у зв`язку з фізичним болем, втомою. Перебуваючи на лікуванні, він не міг вести повноцінний спосіб життя. Відчував фізичні страждання, фізичну біль, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху та поганому сні на фоні больових відчуттів. Все це заподіяло йому моральну шкоду. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності. Представник відповідача ДП «Селидіввугілля», будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що питання відшкодування шкоди врегульовано ст.ст.1173-1175 ЦК України. За змістом норм законодавства, що регулюють ці правовідносини, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода в розмірі 97300 грн. позивачем необґрунтована та є неправомірною. Згідно акту розслідування нещасного випадку за формою № 1 від 14.12.2016 року основною причиною настання нещасного випадку стало особиста необережність потерпілого при виконанні робіт по вивантаженню лісоматеріалів. Вважає додані [PERSON] документи жодним чином не доказують наявність фізичного захворювання, не є достатніми доказами та не відповідають вимогам ст.ст.77-81 ЦПК України. Просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково та пояснив, що з урахуванням положень пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику про справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди, позивач повинний надати докази про моральні переживання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, про порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, дані про порушення стосунків з оточуючими людьми, дані про настання інших негативних наслідків. Документи, на які посилається позивач, а саме довідку МСЕК, акт розслідування нещасного випадку є документами, що підтверджують тільки факт травмування та встановлення в зв`язку з цим втрати професійної працездатності, і ніяким чином не можуть бути доказом заподіяння моральної шкоди. Управління вважає, що посилання на ці документи, як на єдину підставу для відшкодування моральної шкоди, є безпідставними. Просив врахувати викладене при винесені судового рішення. Вислухавши представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Приписами\~статті 46 Конституції України\~(254к/96-ВР) закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки [PERSON] з 13.01.1992 року по 14.02.1999 року працював на шахті «ім. Д.С.Коротченко»; з 15.07.1992 року по 11.04.1994 року служив в армії ЗСУ; починаючи з 11.08.1999 року по 17.10.2018 року перебував у трудових правовідносинах з відповідачем ДП «Селидіввугілля», звільнений 17.10.2018 року за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача(арк. справи 9-10). З акту № 13 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 09.12.2016 року, затвердженого в.о. директора ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» 14.12.2016 року та акту розслідування нещасного випадку від 09.12.2016 року, затвердженого в.о. директора ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» 14.12.2016 року, вбачається, що 09.12.2016 року з [PERSON] на підприємстві ВП «Шахта «Росія» стався нещасний випадок пов`язаний з виробництвом(арк.. справи 14-17). Згідно медичного висновку центральної лікарсько-експертної комісії № 2414 від 09.10.2018 року місцем останньої роботи [PERSON] є ВП шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля». [PERSON] встановлено вперше професійне захворювання; протипоказана робота в умовах дії пилу, токсичних і подразнюючих речовин, фізичних перенавантажень, дискомфортного мікроклімату, шуму(арк. справи 11). Висновком міжрайонної МСЕК м. Покровська від 15.03.2017 року [PERSON] вперше було встановлено 10 % втрати професійної працездатності (арк. справи 36). Згідно довідки обласного професійного МСЕК № 082560 від 03.01.2019 року [PERSON] вперше встановлено 65 % втрати професійної працездатності за сукупністю з 27.12.2018 року безстроково (30% - хронічне захворювання п/кр радикуліт; 20% - хронічний бронхіт; 5% - приглух.; 10% повт. за нещ.вип. від 09.12.2016 року) та встановлено третю групу інвалідності за професійними захворюваннями(арк. справи 12-13). Відповідно до\~ст. 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст. 173 КЗпП України\~ шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з частинами першою та третьою\~статті 13 Закону України «Про охорону праці»\~роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. У частині першій\~статті 237-1 КЗпП України\~передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до частин першої-третьої\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до пункту 1 частини другої\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. У пункті 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд, з урахуванням глибини та ступеню моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає внаслідок професійного захворювання, встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 65 %, характеру ушкодження здоров`я, що є незворотнім, а також з урахуванням принципів розумності і справедливості, дійшов висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 19 500, 00 грн., і цей розмір вважає таким, що відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілого. Вказаних висновків у подібних правовідносинах\~дійшов Верховний Суд у постанові\~\~від 03 квітня 2019 року у справі\~№235/975/17. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги, що позивач, на користь якого постановлено рішення, звільнений від сплати судових витрат при зверненні з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, виходячи з суми судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановленого для фізичних осіб, яка складає 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial