Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] [PERSON]»янівна, звернулася до суду із позовом про визнання незаконним рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на землю, визнання права власності. Свої позовні вимоги, мотивує тим, що її дідові, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.1962р. належав житловий будинок по вул. Жовківській, 14 в смт. Куликів. [PERSON] помер 01.02.1996 року. Згадані вище обставини підтверджуються свідоцтвом про спадщину від 23.07.1999 року. Після смерті діда Позивача залишилося двоє спадкоємців його дружина [PERSON] та її батько [PERSON]»ян Михайлович. Батько Позивача отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом 23.07.1999 року. Спадкове майно на яке видане дане свідоцтво складається з 1\\2 частини житлового будинку по вул. Жовківській, 14 в смт. Куликів з відповідною частиною господарських будівель та споруд. 25 жовтня 2008 року батько Позивача подарував Позивачу належну йому частку в будинку № 14 по вул. Жовківській в смт. Куликів. 24 квітня 2015 року батько Позивача, [PERSON]»ян Михайлович помер. Після смерті батька Позивач вона зверталася до нотаріальної контори та прийняла спадщину. Восени 2015 року Позивач звернулася до [PERSON] селищної ради про передачу їй у власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку по вул. Жовківській, 14 в смт. Куликів. В [PERSON] селищній раді їй повідомили, що земельна ділянка по вул. Жовківській, 14 в смт. Куликів передано у власність [PERSON]. [PERSON] на підставі рішення виконкому [PERSON] селищної ради від 09.10.1997р. № 250 виготовила державний акт на право приватної власності на землю на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку по вул. Жовківській, 14 в смт. Куликів, Жовківського району, Львівської області та зареєструвала даний акт в книзі реєстрації 17.11.1998р. за № 273. На момент виготовлення державного акту [PERSON] не була одноосібним власником даного будинку, а тому державний акт не могло бути видано лише на її ім»я. [PERSON] померла 19.06.1999 року. На сьогоднішній день Позивач використовує згаданий вище будинок та земельну ділянку в цілому. Про наявність заповіту чи спадкоємців після смерті [PERSON] Позивачу нічого не відомо. Позивачка в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак її представник [PERSON] звернулася до суду з письмовою заявою, просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити такий. Представники відповідача [PERSON] селищої ради та третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контори, а також третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомили, однак Відповідач [PERSON] селищна рада та третя особа Жовківська державна нотаріальна контора направили до суду клопотання про відсутність заперечень проти позовних вимог [PERSON] та розгляд справи у відсутності їх представників. Третя особа [PERSON] про причини неявки суд не повідомила, із жодними клопотаннями до суду не зверталася. Стаття 169 ЦПК України встановлює наслідки неявки у судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Неявка у судове засідання - це відсутність особи в залі судового засідання під час розгляду справи, незалежно від причин, або залишення залу судового засідання. Правові наслідки неявки залежать від чотирьох обставин: 1) належності повідомлення особи, яка не з'явилася, про час і місце розгляду справи; 2) причини неявки; 3) процесуального статусу особи; 4) розсуду суду. Суд зобов'язаний відкласти розгляд справи у таких випадках: у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки. Цей правовий наслідок настає і у випадках, коли суду достеменно відомо про те, що особа знає про час та місце розгляду справи, але відомостей про вручення судових повісток, заповнених належним чином, у справі не має. Також суд зобов»язаний розгляд справи відкласти у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що [PERSON] отримала таке повідомлення 30.08.2016 року, а тому є належно повідомленої. На думку суду у [PERSON] було достатньо часу для того, щоб повідомити свого представника та скористатися всіма належними правами передбаченими для третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а тому враховуючи, що [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, суд вважає що відсутні підстави для відкладення розгляду справи та за можливе вирішити справу у відсутності сторін на підставі поданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з»ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити з наступних підстав. З свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 161875 від 25.04.2015 року, виданого Залізничним ВРАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції вбачається, що [PERSON]»ян Михайлович помер 25.04.2015 року. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 19.12.2015р. вбачається, що [PERSON] померла 19.06.1999р. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ЛВ № 020079 виданого [PERSON] селищної ради 17.11.1998р. зареєстрованого в книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 273 [PERSON] являлася власником земельної ділянки площею 0,0883 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства за адресою смт. Куликів вул. Жовківська, 14. Даний державний акт було видано на підставі рішення Виконачого комітету [PERSON] селищної ради від 09.10.1997 року № 250. Суд вживав заходів щодо отримання такого рішення у Відповідача, однак представником Відповідача було надано письмові пояснення, що таке рішення зберігається в архівному відділі Жовківської РДА. Відповіді із архівного відділу Жовківської РДА на запит суду щодо рішення Виконачого комітету [PERSON] селищної ради від 09.10.1997 року № 250 судом не отримано. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого [PERSON]»яну Михайловичу після смерті його батька [PERSON], який помер 01.02.1996р., дане свідоцтво видано на 1\\2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в смт. Куликів по вул. Жовківській, 14. Вказане свідоцтво зареєстровано в Львівському обласному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, про що свідчить реєстраційне посвідчення від 25.08.1999р. від 25.08.1999. Станом на дату видачі рішення на [PERSON] остання не була власником житлового будинку., що знаходиться в смт. Куликів по вул. Жовківській, 14, оскільки таке випливає з згаданого вище свідоцтва про право на спадщину. 25 жовтня 2008 року [PERSON]»ном Михайловичем та [PERSON] [PERSON]»янівною укладено договір дарування 1\\2 частини житлового будинку, який посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] Відповідно до даного договору [PERSON] подарувала [PERSON] 1\\2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в смт. Куликів по вул. Жовківській, 14. Вказаний договір зареєстровано в Львівському обласному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.11.2008. [PERSON] в [PERSON] селищній раді склала заповіт в користь [PERSON] заповіт 28.04.1999р. Зі змісту заповіту вбачається, що все своє майно [PERSON] заповіла [PERSON] 16.12.1999 року [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини у якій вказала, що претендує на спадкове майно, а саме 1\\2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в смт. Куликів по вул. Жовківській, 14, що підтверджується матеріалами спадкової справи. З пояснень Позивача вбачається, що Позивач зверталася після смерті свого батька до нотаріальної контори за прийняттям спадщини після смерті свого батька в тому числі і спірної земельної ділянки, і саме в цей час у 2015 році вона дізналася про наявність державного акту на землю на [PERSON] Відповідно до ст. 261 ЦК України\~ перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, суд приходить до висновку, що Позивач дізналася про порушення свого права в 2015 році. Відповідно до п. 1 ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірі встановленому договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно ст. 381 ЦК України\~садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно діючого на момент спірних правовідносин та діючих на сьогоднішній день норм земельного законодавства, зокрема п. г ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для будівництва і обслуговування жилого будинку в селищах - не більше 0,15 гектара. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов»язані з реалізацією певних суб»єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб»єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] [PERSON]»янівни.

Outcome: approved