Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] в травні 2018 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що 05.06.2013 р. між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 856. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з різних причин, через протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, через відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними є неможливим, а подальше перебування їх у шлюбі суперечить його інтересам. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві. В подальшому, надав заяву, у якій позов про розірвання шлюбу пітримує та просить задовольнити, а справу розглядати за його відсутності. Зазначив, що примирення не відбулося. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Від представника відповідача до суду надійшла заява, відповідно до якої представник просить розглядати справу за відсутності відповідача, зазначив, що примирення між сторонами не відбулося, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, врахувавши заяви позивача та представника відповідача про розгляд справи без їх участі, вивчивши надані письмові докази у сукупності, дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05 червня 2013 р., що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 856. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 23.09.2014 р. 01.10.2018 р. в судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про надання подружжю строку на примирення. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 р., було надано [PERSON] та [PERSON] строк на примирення один місяць, однак, як встановлено в судовому засіданні, за вказаний строк примирення між сторонами не досягнуто. Таким чином, суд вважає, що причини, на підставі яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, що підтверджується матеріалами справи, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 111, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved