Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.10.2019 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та три процента річних, а також моральної шкоди, посилаючись на те, що 09.02.2015 року Куп`янським міськраойнним судом Харківської області винесено рішення про стягнення з [PERSON] боргу на його користь у сумі 28233,00 грн., 1800 грн. витрат на правову допомогу, 282,33 грн. витрат по сплаті судового збору. Дане рішення набрало законної сили 20.02.2015 року, однак до теперішнього часу не виконано. Позивач вважає, що на підставі ст. 625 ЦК України має право на стягнення індексу інфляції та 3 % річних, розмір яких складає 62946,10 грн., а також моральної шкоди на підставі ст. 23 ЦК України, посилаючись на те, що він відчуває себе ошуканим, він не міг користуватися грошима, які могли б йому бути повернуті, яку оцінює у 20000 грн. і вважає саме таку суму обґрунтованою та справедливою, у зв`язку з чим звернувся до суду з даними позовом. Просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 62946,10 грн., моральну шкоду 20000 грн., а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 1536,80 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн. Ухвалою від 11 жовтня 2019 року суд відкрив провадження у справі у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 02.12.2019 р. ухвалою суд закрив підготовче провадження по справі і призначив до розгляду по суті. Представник позивача адвокат Пухтаєвич Є.В. подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, викликалася у судове засідання у порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті Куп`янського міськрайонного суду Харківської області, веб-портал судова влади України http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023//, яке було опубліковано 02.12.2019 року. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З вищенаведених обставин вбачається, що суд належним чином повідомляв відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань, чим надавав можливість приймати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством. У судове засідання відповідач повторно не з`явився без повідомлення причин, відзиву на позовну заяву не надійшло. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~223\~ЦПК України,\~у разі\~повторної неявки\~в судове\~засідання відповідача,\~повідомленого належним\~чином,\~суд вирішує\~справу на\~підставі наявних\~у ній\~даних чи\~доказів (постановляє\~заочне рішення).\~ Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України \~фіксування\~судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою був задоволений. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Великобурлуцьким РВ УМВС України в Харківській області 11 лютого 2003 року, мешкає за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Куп`янським МРВ УМВС України в Харківській області 30 червня 1996 року, ФОП, який зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний код [NUMBER] борг у сумі 28233,00 грн.\~ Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 282,33 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 1800,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 20 лютого 2015 року (а.с.5-7). Згідно інформації начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 19.08.2019 р., станом на 16.08.2019 року виконавчого провадження про стягнення 24865,33 грн. заборгованості з [PERSON] за виконавчим листом, виданим Куп`янським міськрайонним судом Харківської області від 12.05.2015 № 628/3996/14 на користь [PERSON] на виконанні не перебуває. Згідно перевірки (спец розділу) Автоматизованої системи виконавчих проваджень даний виконавчий документ перебував на виконанні у Куп`янському МРВДВС ГТУЮ у Харківській області (а.с.8). Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.5\~ст. 11 ЦК України\~у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На час розгляду справи грошове зобов`язання не виконано. Відповідно до ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі\~порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;\~зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3 % річних за порушення грошового зобов`язання за період з березня 2015 року по вересень 2019 року у розмірі 62946,10 грн. При цьому суд погоджується з розрахунком наданим позивачем. Відповідач розрахунок інфляційних витрат та 3% річних не оспорив, свого розрахунку не надав. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Виниклі між сторонами правовідносин за договором позики на підставі розписки не передбачають права на відшкодування моральної шкоди. Норми закону, що регулюють правовідносини щодо договору позики також не передбачають відшкодування моральної шкоди за невиконання умов договору щодо повернення позики. Положення частини першої\~статті 23 ЦК України, згідно з якою особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, не можна розуміти таким чином, що особа має право на відшкодування моральної шкоди в будь-якому випадку, коли її права порушуються, оскільки\~ЦК України\~містить численні норми, якими передбачаються випадки, у яких допускається відшкодування моральної шкоди (зокрема частина третя статті\~39, частина друга статті\~200, частина друга статті\~216, частина третя статті\~225 ЦК України\~тощо). Оскільки ні договором, укладеним між сторонами, ні законом не передбачено відшкодування моральної шкоди за невиконання умов договору позики, підстав для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди суд не вбачає. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню. Поряд з цим, факт звернення до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди покладає на позивача обов`язок довести, що зазначені ним втрати немайнового характеру не є абстрактними, а дійсно були понесені позивачем. Відповідно до загальних засад змагальності кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем та документально підтверджених, суд вирішує відповідно до вимог\~ст.ст. 137, 141 ЦПК України.

Outcome: partial