Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 березня 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 2010 року. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Приблизно з липня 2016 року між нею та відповідачем склалися неприязні відносини. В останній час між ними відсутні будь-які шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення між ними не можливе, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому просила розірвати шлюб, стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, згідно телефонограми просила суд розглянути справу без її участі, не надавати строку для примирення, оскільки з відповідачем не проживають вже майже рік, сімейно-шлюбні відносини не підтримують, збереження шлюбу суперечить її інтересам та визначити місце проживання дитини з нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, так як перебуває за межами міста Кременчука, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 квітня 2010 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Через різні погляди на життя, неприязні стосунки, сторони майже як рік припинили сімейні стосунки, подружнього життя не підтримують, так як не знаходять взаєморозуміння між собою. Бажання та наміру відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Позивач просила суд не призначати їй строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~ За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Місце проживання дитини суд визначає з матір'ю. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції позивач сплатила судовий збір в сумі 640 гривень (а.с.1), тому суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] ці судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved