Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач 27.01.2020 року звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на її утримання у розмірі 2000,00 грн. з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення [PERSON] [INFO] 3-х років. В обґрунтування позову вказує, що 27.04.2018 року між ними зареєстровано шлюб, від якого [INFO] народився син [PERSON] . Зазначає, що має ще одного спільного сина з відповідачем - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, фактично з 10.06.2019 року проживають окремо, діти проживають разом з нею та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач життям дітей не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з синами та матеріально не допомагає. Працевлаштуватися вона не має змоги, оскільки повинна доглядати за дітьми. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 лютого 2020 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 березня 2020 року у зв`язку з неналежним повідомленням відповідача про розгляд справи, справу вирішено призначити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. 21.05.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якій вказав, що позивачем жодних доказів на підтвердження офіційного працевлаштування та розміру доходу станом на дату подання позову не надано, а отже не доведено можливості чоловіка надавати утримання дружині. При цьому, він наразі не працює, не має заробітку, а отже не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представниками сторін подані заяви про розгляд справи за їх відсутності. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому 27 квітня 2018 року шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.04.2018 року (арк. справи 3). Позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.11.2018 року (арк. справи 4) та [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим повторно, серії [NUMBER] від 13.07.2018 року (арк. справи 5). Згідно довідки №20/02 виданої 14.01.2020 року виданої ОСББ «Покришева 45 кор.1» [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом із сином [PERSON] , 2016 р.н., та братом [PERSON] 1977 р.н. (арк. справи 6). З довідки №48 виданої Суворовським РУСЗН м. Херсона, вбачається, що [PERSON] отримує одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини, всього з липня 2019 року по грудень 2019 року отримано 8600,00 грн (арк. справи 7). Статтею 75 СК України встановлено обов`язок дружини, чоловіка матеріально підтримувати один одного. Відповідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Вищезазначене кореспондується з висновками Верховного Суду викладених в постанові від 19.01.2018 року по справі №541/1208/16-ц. Відповідно до частини 6 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. У Сімейному кодексі України не встановлено мінімального та максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи, з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146 затверджений Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. При визначенні розміру аліментів суд враховує сімейне становище платника, а саме наявність у нього інших осіб, яких він за законом повинен утримувати (дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина). Слід розуміти певну умовність використання в законі словосполучення «сімейне становище», тому що воно не охоплює всі випадки наявності у відповідача осіб, яких він за законом зобов`язаний утримувати. Суд також враховує інші обставини, що мають істотне значення. Це можуть бути будь-які обставини, що стосуються справи, мають майновий аспект свого прояву і тим або іншим способом впливають на матеріальне становище сторін. До них можна віднести стан здоров`я платника і одержувача аліментів, необхідність здійснювати певні виплати (наприклад, погасити кредит за житло, сплачувати за оренду житла, сплата аліментів на утримання дитини). Відповідачем не надано доказів непрацездатності, а тому суд дійшов висновку, що [PERSON] є працездатною особою, яка може здійснювати трудову діяльність та отримувати відповідний дохід. Доказів хвороб, наявності інших істотних обставин, що свідчать про неможливість надавати матеріальну допомогу позивачці відповідачем не подано. Особа не може бути визнана неспроможною сплачувати аліменти, якщо вона будучи працездатною не працює без поважних причин. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з принципу справедливості та розумності, враховує вимоги ст. 182 СК України, розмір мінімальної заробітної плати (4723,00 грн.), вважає можливим визначити розмір аліментів на дружину 800 грн., з врахуванням необхідності ще забезпечення відповідачем окремо двох малолітніх дітей. Суд вважає необхідним роз`ясити позивачці на її право звернення до суду з окремим позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей. Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає достатнім визначити аліменти на користь позивача на її утримання в розмірі 800,00 грн., оскільки належні та допустимі докази щодо можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі сторонами не надано. Крім того, згідно статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 27 січня 2020 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 13 серпня 2020 року.

Outcome: partial