Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.09.2019 р. звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої онуки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з липня 2016 року і до повноліття дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що малолітня [PERSON] має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. [INFO] померла мати дитини. Відповідач, який є батьком малолітньої дитини, згідно з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09.06.2016 року позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] . Згідно з розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.08.2016 року №646, малолітня [PERSON] влаштована під опіку дідуся - [PERSON] , та на даний час проживає разом з ним. Крім того, згідно з розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.09.2016 року №679 та від 11.10.2016 року №648 позивач призначений опікуном над майном малолітньої [PERSON] і доручено захищати майнові, житлові права та інтереси підопічної, та відповідно нести відповідальність за збереження її житла. Відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини. Крім того, відповідач, як співвласник нерухомого майна, всупереч вимогам закону, використовує майно, виключно у своїх інтересах, передавши в найм третім особам, та отримуючи відповідну орендну плату, без урахування інтересів іншого співвласника майна. Враховуючи, що усі обов`язки щодо утримання дитини позивач несе самостійно, відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку на її утримання не надає, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 24.09.2019 року, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 20.12.2019 р. до суду від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, відповідно до якого позивач повністю підтримує позовні вимоги, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, врахувавши подану позивачем заяву про розгляд справи за його відсутності, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 21.03.2005 р. відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла мати дитини, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 04.08.2016 р. Згідно з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09.06.2016 року відповідач позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] . Згідно з розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.08.2016 року №646, позивач [PERSON] призначений опікуном малолітньої [PERSON] . Крім того, згідно з розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.09.2016 року №679 та розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.10.2016 року №648 позивач призначений опікуном над майном малолітньої [PERSON] і доручено захищати майнові, житлові права та інтереси підопічної, та відповідно нести відповідальність за збереження її житла Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позивач посилається на те, що відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, коштів на утримання доньки не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України, визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів. Відповідач до суду не з`явився, та не скористався процесуальним правом висловити свій відзив (заперечення) на позов та надати докази. Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки, відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітньої дитини сторін, враховуючи, що позивач несе витрати по утриманню дитини і не має достатніх коштів для забезпечення потреб дитини з врахуванням: віку дитини, стану здоров`я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров`я та відпочинок, а відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З огляду на те, що розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 років до 18 років становить з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину становить половина від цієї суми, а рекомендований розмір аліментів складає саме розмір прожиткового мінімуму, з урахуванням того, що будь-яких доказів на підтвердження свого майнового стану, відповідачем до суду не надано, а також не надано доказів на підтвердження заробітку (доходу) платника аліментів, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести сторони на утримання дитини. Позивачем не надано доказів, що він вживав заходів з 2016 року щодо отримання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати в зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення аліментів з липня 2016 року по 17.09.2019 року, тобто за минулий період, є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. Судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial