Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.09.2017 року звернулася до суду із позовом про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька, в якому зазначила що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. До початку проведення антитерористичної операції у Донецькій області вона разом із сином мешкала у м. Донецьку по [ADDRESS], але зараз як внутрішньо переміщені особи вони проживають за адресою: [ADDRESS] Зазначила, що її рідна сестра [PERSON] проживає у Німеччині і запросила їх з сином для відпочинку, ознайомлення з культурою. Позивач має намір вивозити дитину на оздоровлення та відпочинку за межі України. Крім того зазначила, що для підтримання родинних зв'язків вони з сином мають намір тимчасово виїжджати до м. Донецьк, де проживають батьки позивача. Відповідач згоди на це не дає, в зв'язку з чим, вона була вимушена звернутися до суду. Просить суд надати дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд за кордон до Федеративної Республіки Німеччина, Російської Федерації, а також в район проведення антитерористичної операції на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області у м. Донецьк, з обов'язковим поверненням на територію України у супроводі матері [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON], [INFO], на строк від дня набрання рішення суду законної чинності до 30.12.2018 року. Позивача [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позов підтримали та проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача на підставі наявних в ній доказів з постановленням заочного рішення. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Шишацької районної ради Полтавської області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, а також інший спосіб, що встановлений законом (ст. 16 ч. 2 ЦК України). Згідно зі ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 150 цього ж Кодексу батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно свідоцтва про одруження від 01.09.2001 року, виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.09.2001 року, актовий запис № 1017. Після реєстрацію шлюбу прізвище дружині присвоєно «Волочай». Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 21.01.2003 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 03.02.2010 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 03.02.2010 року, актовий запис № 19. Після реєстрацію розірвання шлюбу прізвище дружині присвоєно «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] від 08.06.2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, [PERSON] змінила ім'я на «[PERSON]», актовий запис № 18. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № [NUMBER] від 01.12.2015 року, [PERSON], [INFO], та її син [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] але фактично проживають за адресою: [ADDRESS] В матеріалах справи міститься запрошення від 02.07.2017 року, переклад якого посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Аверіною Є.А., згідно якого [PERSON] запрошує свою сестру [PERSON] та її сина [PERSON] погостювати у неї в Німеччині з метою підтримки родинних стосунків, відпочинку та огляду видатних пам'ятників культури та мистецтва. В судовому засіданні також встановлено, що батьки позивача [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мешкають за адресою: [ADDRESS] Судом встановлено, що мати дитини бажає тимчасово вивезти дитину за кордон у зв'язку з наміром оздоровлення та відпочинку, що вимагає надання батьком дитини - відповідачем по справі - дозволу на виїзд дитини за кордон. Статтею 33 Конституцією України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Згідно зі ст. 64 ч. 1 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені. Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 зазначеного Закону оформлення проїзного документа дитинипровадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У відповідності з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Також необхідно зазначити, що згідно із Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на вивезення дитини за кордон узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, а тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини за кордон і вважає, що надання такого дозволу буде відповідати інтересам дитини. Будь-яких обмежень для реалізації права на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини судом не встановлено.

Outcome: approved