Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.10.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивувала тим, що її батько [PERSON], який помер 23.03.2000 року, на підставі сертифікату серії ПЛ № 0248974 мав право на земельну частку (пай) в землях КСП «Ленінець» розміром 3,13 умовних кадастрових гектари, розташовану на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Вказаний сертифікат за невідомих обставин втрачено. Вона є спадкоємцем майна [PERSON] за законом, і прийняла спадщину. Проте, приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). Посилаючись на викладене, позивач прохала визнати за нею право на вказану земельну частку (пай), розміром 3,13 умовних кадастрових га, в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON], не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідачів Броварківської сільської ради, Глобинської райдержадміністрації, представники третіх осіб - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації , третя особа приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Броварківська сільська рада, як відповідач, позов визнала. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 23.03.2000 року помер батько позивача [PERSON]. Довідками виконкому Броварківської сільської ради підтверджено, що [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований і проживав в с. Кирияківка одиноко. [PERSON], [INFO], фактично вступила в управління спадковим майном після його смерті. За життя [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0248974, згідно якого мав право на земельну частку (пай) розміром 3,13 умовних кадастрових гектари у землях колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець» на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Вказаний сертифікат входить до складу спадкового майна, але за невідомих обставин його було втрачено. Відділ Держгеокадастру у Глобинському районі довідкою від 21.10.2016 року № 2036/86-16 підтвердив, що такий сертифікат дійсно видавався на імя [PERSON], про що свідчить запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1313 від 20.12.1999 року. Грошова оцінка земельної частки (паю) станом на 01.01.2016 року по бувшому КСП «Ленінець» на території Броварківської сільської ради становить 126385,59 грн. (з урахуванням коефіцієнтів індексації 4,796 та 1,756). Прізвище [PERSON] було включено до списку громадян-членів КСП «Ленінець», який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ-09, зареєстрованого за № 23 від 29.12.1995 року. Згідно інформації, наданої приватним нотаріусом [PERSON] № 539/01-16 від 01.12.2016 року, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 166 за 2016 рік. Спадщину померлого прийняла його дочка [PERSON], яка є спадкоємцем в порядку ст. 529 ЦК 1963 року. Приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] постановою від 13.10.2016 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну частку (пай) . Видача правовстановлюючого документу на померлого [PERSON] неможлива, оскільки, згідно ч.4 ст. 25 ЦК України, правоздатність особи втрачається зі смертю, тому спір може бути вирішено лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.190 ЦК майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Правовідносини по спадкуванню в конкретному випадку виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Згідно ч.1 ст. 529 названого Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Достовірно встановлено, що за життя [PERSON] набув право на земельну частку (пай) у землях КСП, членом якого він був. Вказане право підлягає спадкуванню. Позивач, як спадкоємець першої черги спадкування за законом, яка прийняла спадщину, має право на успадкування вказаного права. Спадщина відумерлою не визнана. Особи, які б претендували на обовязкову частку у спадщині, відсутні. Відповідачі заяви про застосування позовної давності не надали. З огляду на викладене, позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Outcome: approved