Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.06.2016 року звернувся до суду із позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що 04.12.2007 року він придбав житловий будинок за адресою Донецька область, м.Родинське, вул.. Матросова, 5, згідно договору купівлі-продажу від 04.12.2007 року. 21.01.2009 року за цією адресою був зареєстрований [PERSON]. З липня 2015 року відповідач [PERSON] переїхав за адресою Донецька область, м.Родинське, вул.. Маяковського, 22/1 де і мешкає на теперішній час. Факт не проживання відповідача в будинку за адресою м.Родинське, вул.. Матросова, 5 підтверджується актом обстеження від 30.06.2016 року. Перешкод для проживання відповідача у вказаному будинку позивач не чинив. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що 04.12.2007 року позивач придбав житловий будинок за адресою Донецька область, м.Родинське, вул.. Матросова, 5, згідно договору купівлі-продажу від 04.12.2007 року (а.с.6). 21.01.2009 року за цією адресою був зареєстрований [PERSON] (а.с.7-8). З липня 2015 року відповідач [PERSON] переїхав за адресою Донецька область, м.Родинське, вул.. Маяковського, 22/1 де і мешкає на теперішній час. Факт не проживання відповідача в будинку за адресою м.Родинське, вул.. Матросова, 5 підтверджується актом обстеження від 30.06.2016 року (а.с.9). Перешкод для проживання відповідача у вказаному будинку позивач не чинив. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, згідно ч.3 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Відповідно до ч.2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстраційного обліку здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved