Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.12.2019 року звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що вона перебувала у зареєстрованому 14.02.2011 року з відповідачем шлюбі, який рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11.09.2019 року розірвано. Від шлюбу мають двох дітей повнолітню доньку [PERSON] , яка народилась [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.2020 р. у зв`язку з неналежним повідомленням відповідача про розгляд справи, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. 31.07.2020 року відповідачем подано заяву (клопотання) про приєднання доказів до матеріалів справи, копія вказаної заяви позивачеві не надіслана. Судом 03.08.2020 року відповідачу надіслано лист, в якому вказано на необхідність виконання вимог ЦПК України та надіслання вказаних документів позиачеві. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачем подано заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, до якого додано фіскальний чек про надіслання документів позивачеві. Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності сторін. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому 14.02.2001 року шлюбі, який рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11.09.2019 року розірвано. Рішення набрало чинності 15.10.2019 року (арк. справи 5). Позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.04.2015 року (арк. справи 6). Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13.07.2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання алімети у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на весь період навчання, а саме до 30.06.2022 року, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23 річного віку, починаючи з 09.04.2020 року (арк. справи 42-43). Відомості про набрання рішенням законної сили відсутні. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.07.2020 року виправлено описку у резолютивній частині рішення суду від 13.07.2020 року, в частині стягнення судового збору (арк. справи 45). Відповідач є працездатною людиною, відомостей про тяжкий стан здоров`я, перебування на обліку, наявність хронічних захворювань суду не надано. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання сина, то кошти на його утримання (аліменти) присуджує суд. За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, СК України визначає можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою одержувача аліментів та не пов`язує це з заявою платника аліментів та мінливості його доходу. Матеріали справи не містять доказів наявності передбачених частиною першою статті 184 СК України обставин для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, позивач наполягає саме на стягненні аліментів відповідно до ст. 183 СК України, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у частці від усіх видів його заробітку (доходів). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/6 частки від доходу на навчання повнолітньої дочки. Належних та допустимих доказів, що відповідач має тяжке захворювання та наявність на його утриманні інших осіб суду не надано. Відомості про доходи та майно [PERSON] в справі відсутні. Інших доказів майнового та сімейного стану сторін не надано, клопотань про витребування доказів не заявлено. В справі відсутні відомості про те, що відповідач має дохід, чи має значні витрати, що перевищують його заробіток (дохід), має на праві власності нерухоме та рухоме майно, грошові кошти тощо, що в сукупності привело б до висновку про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/6 частини доходів відповідача. За ч.1 ст.192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Тобто, після зміни матеріального стану відповідача після закінчення сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки, позивачка не позбавлена права звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 06 грудня 2019 р. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 25 вересня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial