Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 10.03.2016 року до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за розпискою - 20000,00 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26.04.2014 року він надав у борг 20000,00 грн. відповідачу, який зобов'язався вернути грошові кошти до 01.01.2015 року. Пілся закінчення строку користування грошовими коштами, він звернувся до відповідача щодо повернення боргу, однак до теперішнього часу борг не повернуто, тому він звернувся до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, скориставшись правом представництва відповідно до ст.38 ЦПК України. Представник позивача - [PERSON] (довіреність від 24.12.2016 року, дійсна до 24.12.2021 року) , в судовому засіданні присутньою не була, просила розглядати справу за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутньою не був, про час та місце про час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти позову. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню з урахуванням наступного. Як вбачається з розписки, оригінал якої долучено до матеріалів справи, відповідач [PERSON] взяв у позивача 26 квітня 2014 року в борг 20000,00 грн., який зобов'язався вернути з 01.05.2014 року по 31.12.2014 року ( а.с.38). Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, у силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК УКраїни позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, і не спростовано відповідачем, що відповідачем отримано від позивача 20000,00 грн. , що підтверджено розпискою від 26.04.2014 року . Гроші передано в користування без сплати відсотків з терміном повернення з 01.05.2014 року по 31.12.2014 року. Факт наявності у [PERSON] оригіналу розписки свідчить про існування між сторонами боргових зобов'язань. Станом на день розгляду справи грошові кошти відповідачем позивачу не повернуто, що не заперечується відповідачем, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та доведеними , тому суд задовольняє їх. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати пропорційно до задоволених вимог. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 218,541,543, 625,1046, 1047, 1049 ЦК України;

Outcome: approved