Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 травня 2018 року звернувся до суду з заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи це тим, що після смерті його батька [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина. За життя [PERSON] склав заповіт, у якому призначив своїм спадкоємцем [PERSON] Позивач посилається на те, що не знав про наявність заповіту, в зв'язку з чим не звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Через пропуск з поважних причин строків подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] не має можливості оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, звернулися до суду з письмовими заявами, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали. Представник відповідача - Ліщанської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області - у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, звернулися до суду з письмовими заявами, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги визнали. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10 травня 2018 року відкрите провадження за вказаною заявою і призначене підготовче судове засідання. Правовідносини, які виникають у зв'язку із спадкуванням регулюються книгою шостою Цивільного кодексу України «Спадкове право», а тому суд приходить до висновку про доцільність застосування у даному випадку норм, які містяться у книзі шостій Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1233 Цивільного Кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1234 Цивільного Кодексу України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 Цивільного Кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. [PERSON] помер [INFO] у с. Ліщани Ізяславського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи. За життя [PERSON] зробив особисте розпорядження на випадок власної смерті, посвідчений секретарем виконкому Ліщанської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області 02 березня 2005 року, у якому призначив своїм спадкоємцем [PERSON], що підтверджується відповідним заповітом, копія якого додана до матеріалів справи, який не був змінений чи скасований на момент смерті спадкодавця, що підтверджується доданою до матеріалів справи Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 51662747 від 20 квітня 2018 року. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1269 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Таким чином [PERSON] являється спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом. Спадкоємці першої черги за законом [PERSON] та [PERSON] спадщину у встановленому законом порядку не прийняли, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується доданим до матеріалів справи листом приватного нотаріуса Шмигельського Ю. П. № 174/01-16 від 20 квітня 2018 року. Згідно ч. 1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно вимог ст. 1272 Цивільного Кодексу України суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] вчасно не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] в зв'язку з тим, що знав про наявність інших спадкоємців першої черги за законом і не був обізнаний з наявністю заповіту, про наявність якого довідався від приватного нотаріуса після звернення до нього, що підтверджується листом приватного нотаріуса Шмигельського Ю. П. № 174/01-16 від 20 квітня 2018 року, доданим до матеріалів справи. Проти вказаної обставини не заперечували відповідачі. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України № 6-496цс17 від 06 вересня 2017 року, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту являється поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. В зв'язку з тим, що суд знаходить підстави пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, йому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved