Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 вересня 2017 року звернувся до суду з позовом до Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позові вказав, що 07 червня 1997 року помер його дядько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на його рухоме та нерухоме майно. Він є єдиним спадкоємцем спадщини дядька за законом, однак через важке матеріальне становище, вкрай поганий стан здоровя, інвалідність другої групи та необхідність постійного лікування своєчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, пропустивши встановлений для цього строк. З цих підстав просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути без нього. Представник Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не зявився, надавши заяву про розгляд справи без нього. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану справу без участі сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши позовну заяву позивача, а також письмові докази, що є в справі, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.130 та ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 07 червня 1997 року помер [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №0001866280, виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 03 серпня 2017року. Після його смерті залишилась спадщина на його рухоме та нерухоме майно. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що заповіту [PERSON] не склав, тому відповідно до статті 1265 ЦК України його спадкоємцем за законом пятої черги є його племінник [PERSON] - позивач у справі. Факт родинних відносин між позивачем та померлим [PERSON], як між дядьком та племінником підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії І-ЖД №519293, повторно виданим Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 03 серпня 2017 року, в якому батьком позивача вказано [PERSON], який є рідним братом, померлого [PERSON], відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00018455265 від 02 серпня 2017 року та №00018455229 від 02 серпня 2017 року. Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 та стаття 1270 ЦК України). [PERSON] помер 07 червня 1997 року, отже шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України, закінчився 07 грудня 1997 року. Саме з цього часу право позивача вважається порушеним, оскільки він внаслідок пропуску шестимісячного строку звернення до нотаріуса фактично був позбавлений права прийняти спадщину у встановленому законом порядку. Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропуску строку для прийняття спадщини, зокрема ч.1 вказаної статті передбачає, що спадкоємець, який протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що її не прийняв. Проте, частина 3 зазначеної статті передбачає можливість встановлення судом додаткового строку, достатнього для подання такою особою заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] через важке матеріальне становище, вкрай поганий стан здоровя, інвалідність другої групи та необхідність постійного лікування своєчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, пропустивши встановлений для цього строк. Вказані обставини суд визнає поважними і вважає необхідним визначити позивачеві додатковий строк у заявлений нею термін, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] При цьому, визначена у ч.2 ст.1272 ЦК України можливість позасудового захисту порушеного права позивача шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини відсутні, оскільки спадщину померлого ніхто не прийняв, а тому відсутня особа, яка могла б надати позивачеві такий дозвіл (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved