Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач 19.03.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування позову зазначив, що 03.11.2012 р. о 14 год. 00 хв. в м. Кривий Ріг на вул.. Вернадського відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - «ДТП») за участю транспортного засобу «ГАЗ» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], та транспортного засобу «Москвич-412» державний номер [NUMBER], яким керував відповідач. Внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України було завдано шкоду транспортному засобу «ГАЗ» державний номер [NUMBER]. Оскільки транспортний засіб відповідача на момент ДТП був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/7991477 Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», [PERSON] (власниця транспортного засобу «ГАЗ» державний номер [NUMBER]) звернулась до позивача із заявою про відшкодування матеріального збитку, отриманого в зв'язку із ДТП та надала усі необхідні документи. На підставі заяви та доданих до неї документів, позивач склав Страховий акт від 24.12.2013 відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 4 000,00 грн.(чотири тисячі гривень). Відповідно до Наказу № 00128380, суму страхового відшкодування позивач повністю виплатив [PERSON]. Всупереч п. п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач не повідомив позивача у встановлений Законом строк про дорожньо-транспортну пригоду. Таким чином, на підставі ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до позивача перейшло право вимагати від відповідача, в порядку регресу, суму виплаченого власнику страхового відшкодування, що становить 4 000,00 грн.(чотири тисячі гривень). З метою вирішення спору в досудовому порядку, позивач звертався до відповідача із заявою-вимогою про сплату страхового відшкодування № 13498 від 03.02.2014 р. Однак відповідач не надав відповіді та не сплатив страхове відшкодування. Позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 4 000,00 грн. та сплачений судовий збір. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання, згідно якого просить розглянути справу у його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.71 - клопотання). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку ( а.с.61,65,66,77,78 - повідомлення), про причини неявки в судове засідання заяв не надавав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 16.07.2012 року відповідач уклав з позивачем поліс №АВ/7991477 (а.с.5 - копія полюсу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі - поліс). 03.11.2012 р. о 14 год. 00 хв. в м. Кривий Ріг на вул.. Вернадського відбулася ДТП за участю транспортного засобу «ГАЗ» (надалі - ТЗ) державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], та транспортного засобу «Москвич-412» державний номер [NUMBER], яким керував відповідач. Внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України було завдано шкоду транспортному засобу «ГАЗ» державний номер [NUMBER]. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.06.2013 року (а.с.12-14 - копія постанови) відповідача визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ст..124 КУпАП України. Оскільки ТЗ відповідача на момент ДТП був забезпечений полісом позивача, [PERSON] (власниця транспортного засобу «ГАЗ» державний номер [NUMBER]) звернулась до позивача із заявою (а.с.8 - копія заяви) про відшкодування матеріального збитку, отриманого в зв'язку із ДТП та надала усі необхідні документи. На підставі заяви та доданих до неї документів, позивач склав Страховий акт від 24.12.2013 (а.с.7 - копія акту) відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 4 000,00 грн.(чотири тисячі гривень). Відповідно висновку експерта №Д32/01/13 від 31.01.2013 року (а.с.15-38 - копія висновку) вартість майнової шкоди ТС «ГАЗ» державний номер [NUMBER] складає: 9 002,75 грн. Всупереч п. п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач не повідомив позивача у встановлений Законом строк про дорожньо-транспортну пригоду. Таким чином, на підставі ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до позивача перейшло право вимагати від відповідача, в порядку регресу, суму виплаченого власнику страхового відшкодування, що становить 4 000,00 грн.(чотири тисячі гривень). З метою вирішення спору в досудовому порядку, позивач звертався до відповідача із заявою-вимогою про сплату страхового відшкодування № 13498 від 03.02.2014 р. (а.с.38-39 - копія листа). Однак відповідач не надав відповіді та не сплатив страхове відшкодування. Відповідно до Наказу № 00128380 (а.с.6 - копія наказу) суму страхового відшкодування позивач повністю виплатив [PERSON]. Відповідно до ст. 1166 майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України «особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування ». Відповідно ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь в рахунок відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) та сплачений судовий збір. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно ст. 57 ЦПК України, розглядаючи спір, суд встановлює фактичні обставини на підставі наданих сторонами письмових або речових доказів, пояснень свідків чи інших передбачених законом фактичних даних. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: approved