Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 лютого 2016 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що з відповідачем проживали спільно з липня 2013 року, 04 липня 2014 року зареєстрували шлюб, спільних дітей не мають. Вказував, що подружні стосунки поновити неможливо, миритися та відновлювати стосунки з відповідачем не бажає. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнавала, також вважає неможливим збереження сім'ї. Але не погоджувалася з обґрунтуванням позовних вимог, які зазначені позивачем [PERSON] в поданій до суду заяві. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], 1977 року народження, та [PERSON] 1986 року народження, з 04 липня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (стаття 55 СК України). Судом встановлено та не оспорювалося відповідачем в судовому засіданні, що фактично шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Відповідач також не вважає за необхідне збереження сім'ї. За нормами ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. З урахуванням встановлених судом обставин в справі, взаємних відносин між сторонами, а також враховуючи особливий характер сімейних відносин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах та подальше спільне життя подружжя неможливі, шлюб необхідно розірвати. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення, оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім'ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю та змінити ставлення позивача до шлюбу з відповідачем. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved