Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач 19 вересня 2013 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що з 22.09.2012 року по 09.03.2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач жодного разу не бачив дитини, не надає матеріальну допомогу на утримання сина, тому вона змушена звернутись до суду та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач не визнаючи первісний позов звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини посилаючись на те, що він не є біологічним батьком дитини позивача. З 22.09.2012 року по 09.03.2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем, але припинили вони спільне проживання ще в жовтні 2012 року, також з цього часу перестали вести спільне господарство та взагалі не спілкувались між собою. Лише отримавши позовну заяву про стягнення аліментів, він дізнався про народження дитини у колишньої дружини. Проаналізувавши відносини спільного подружнього життя з відповідачем та в силу своїх переконань впевнений, що не він є біологічним батьком [PERSON], оскільки, на момент зачаття дитини, є велика вірогідність, що відповідач зустрічалась з іншим чоловіком, який і є біологічним батьком дитини. Тому просив суд виключити відомості про нього як батька [PERSON] з актового запису про народження дитини відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у його відсутність, зустрічний позов задовольнити, а в задоволенні первісного позову відмовити. Третя особа за зустрічним позовом в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 22 вересня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі РАЦСу Оболонського РУЮ у місті Києві (а.с.5). 09 березня 2013 року шлюб між ними був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6). З свідоцтва про народження, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ у місті Києві, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] року народження (а.с.4). Вимоги ч.2 ст.122 СК України передбачають, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Оскільки, шлюб між сторонами був розірваний 09 березня 2013 року, а малолітній [PERSON] народився [INFO] року, тому в актовому записі про народження дитини № 1628 від 3 серпня 2013 року батьком дитини записано [PERSON]. Відповідач за первісним позовом в судовому засіданні первісний позов не визнав та пояснив, що біологічним батьком [PERSON] він не являється, оскільки шлюбні відносини з [PERSON] були припинені ще в жовтні 2012 року, тобто ще до розірвання шлюбу. За положеннями ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно до ст. 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 даного Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України викладеного у п. 11 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. З метою встановлення кровного споріднення між дитиною та особою, що записана її батьком, за клопотанням позивача за зустрічним позовом судом була призначена судово-генетична експертиза, яка не була проведена, в зв'язку з тим, що незважаючи на неодноразові призначення дати відбору, [PERSON] на відбір зразків крові не з'явилась (а.с.57). Відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Крім того, в матеріалах справи на а.с.36-37 міститься клопотання [PERSON] в якому остання зазначає, що вона достовірно знає, що [PERSON] не є батьком її сина [PERSON], на момент зачаття дитини вони не проживали, не спілкувались та навіть не бачились, біологічним батьком її сина є інший чоловік. [PERSON] погоджується з зустрічним позовом [PERSON], вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд З положень ч. 1 ст. 11 ЦПК випливає, що, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Статтею 4 ЦПК України регламентовано, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Виходячи з норм ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб та інші. Статтею 1 ЦПК України регламентовано, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. З положень ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - КЗПЛ), слідує, що кожен має право на … розгляд його справи упродовж розумного строку … судом, …, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру... Статтею 13 КЗПЛ визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. За таких обставин суд, розглядаючи позовні вимоги позивача за зустрічним позовом, в межах заявлених позовних вимог, вважає, що доводи позивача за первісним позовом є суперечливими, ухилення [PERSON] від проведення експертизи є фактичним визнанням того факту, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON], в зв'язку з чим, суд вважає за необхідне виключити запис про [PERSON] як батька з актового запису №1628 про народження [PERSON], [INFO] року народження, складеного 30 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві. Враховуючи, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини, у нього відсутній обов'язок щодо її утримання відповідно до ст. ст. 166, 180 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved