Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулась 10.01.2017 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 25 серпня 2012 року помер її чоловік - [PERSON], який на день смерті проживав у [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,21 га, розташованої на території Нестоїтської сільської ради Котовського району Одеської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ОД №038088 від 09.04.2004 року. В передбачений законом 6-ти місячний термін вона звернулася до Котовської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В грудні 2016 року вона звернулась до державного нотаріуса для отримання свідоцтва на спадкове майно, отримала всі необхідні запити, але коли знову звернулась до нотаріуса з усіма документами отримала постанову про відмову у вичинені нотаріальної дії від 08 грудня 2016 року №5126/02-31. Ця обставина унеможливлює оформлення спадщину у нотаріуса, тому змушена звернутись до суду з цим позовом. У звязку з цимпросила постановити рішення суду яким визнати за нею, [PERSON], ІПН. [NUMBER], як за спадкоємицею першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 25 серпня 2012 року, право приватної власності на земельну ділянку площею 2,21 га, яка розташована на території Нестоїтської сільської ради Котовського району Одеської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ОД №038088 від 09.04.2004 року. В ході судового розгляду справи позивачка на позові наполягала у повному обсязі. Представник Нестоїтської сільської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника сільради в якій поти позову не заперечував. Вислухавши позивача та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Як вбачається із матеріалів справи, 25 серпня 2012 року у віці 55 років в с. Романівка Котовського району Одеської області помер [PERSON] (актовий запис №385), що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖД №310785 від 29.08.2012 року. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,21 га. кадастровий номер 5122985100:01:001:0110, яка розташована на території Нестоїтської сільської ради Подільського району Одеської області, передана у приватну власність на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації Одеської області №458/03 від 21.11.2003 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №038088 від 09.04.2004 року, що не заперечується відповідачем та підтверджується копією цього державного акту долученого до справи. Факт належності вказаного державного акту серії ОД №038088 від 09.04.2004 року померлому [PERSON] також встановлено рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 квітня 2013 року. Згідно довідки управління держгеокадастру у Котовському районі Одеської області №3/86-17 від 04.01.2017 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нестоїтської сільської ради Подільського району Одеської області, відповідно до Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Дружба народів», з урахуванням індексації станом на 01.01.2016 року становить 62022,82 грн. [PERSON] заповіт не складав, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після його смерті, має здійснюватися за законом. Позивачка як дружина спадкодавця і спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину та заведена спадкова справа №367/2012. Проте, постановою державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори №5126/02-31 від 08.12.2016 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,21 га, яка розташована на території Нестоїтської сільської ради Подільського району Одеської області, яка належала [PERSON], померлому 25 серпня 2012 року, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 396 ЦК України щодо захисту речових прав на чуже майно визначає, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пленум ВСУ в постанові N 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно. Таким чином відсутність у позивача можливості надання нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, позбавляє її права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно суд вважає за можливе визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку.

Outcome: approved