Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.08.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] «СК «Україна», Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 квітня 2015 року о 06 годині 45 хвилин відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], виконуючи розворот, не переконався у безпеці руху та здійснив ДТП, внаслідок чого автомобіль РЕUGEОТ 407, державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні ушкодження, чим порушив ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортному засобу автомобілю РЕUGEОТ 407, державний номерний знак [NUMBER], 2005 року випуску, сірого кольору, яким він володіє на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХХ 321239, було заподіяно механічні пошкодження: розриви заднього бамперу; деформація та розриви заднього правого крила; розриви заднього правого підкрилка; деформація задньої правої двері; деформація внутрішньої частини заднього правого крила (арки), Підтвердженням того, що відповідач [PERSON], згоден з матеріальною шкодою, згідно механічних пошкоджень транспортного засобу автомобіля РЕUGEОТ 407, державний номерний знак [NUMBER], 2005 року випуску, на суму 19321,38 (дев'ятнадцять тисяч триста двадцять одна гривня 38 копійок) гривень, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася, 24 квітня 2015 року о 06 годині 45 хвилин по вулиці Луначарського у місті Родинське Красноармійського району Донецької області, можна вважати те, що він не заперечував проти протоколу про адміністративне правопорушення та визнав свою провину в скоєній дорожньо-транспортної пригоди в повному обсязі. На теперішній час, відповідач, матеріальну шкоду, в сумі 19321,38 (дев'ятнадцять тисяч триста двадцять одна гривня 38 копійок) гривень, позивачу не відшкодував. Вважає, що відповідач по справі, [PERSON], повинен нести відповідальність, по відшкодуванню йому, матеріальної шкоди, як власнику транспортного засобу. Так, згідно п. 1 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в існуванні лише трьох основних умов для виникнення відповідальності: це наявність заподіяної шкоди, протиправне діяння, особи, яка заподіяла шкоду та наявність причинно-наслідкового зв'язку між вищезазначеними умовами. Вина відповідача [PERSON], доведена у повному обсязі, що підтверджено постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області по справі №235/2919/15-п від 26.05.2015 року, де вказано, що відповідача, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач неодноразово пропонував, відповідачеві, добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду, однак відповідач відмовився, посилаючись на відсутність коштів. В зв'язку з відмовою відповідача добровільно сплатити матеріальні збитки, позивач повинен був звернутися до експерта, для визначення вартості відновлюваного ремонту, та матеріальних збитків, заподіяних внаслідок ДТП, внаслідок чого він витратив 700 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями. Крім матеріальної шкоди, протиправними діями відповідача, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, які він зазнав у зв'язку із пошкодженням свого майна. Так, у дорожньо-транспортній пригоді був сильно пошкоджений його автомобіль. У зв'язку з цим він дуже переживає, погано спить ночами. Так як цей автомобіль був єдиним засобом пересування, то він вимушений був пересуватися на громадському транспорті. ДТП відобразилося і на його фізичному та психічному стані здоров'я. Його моральні страждання полягають також у тому, що йому довелося нервувати через те, що він не мав грошей, необхідних для ремонту автомобіля, а при цьому відповідач, який винен у заподіянні матеріальних збитків і у втраті автомобілем товарного вигляду, не вжив жодних заходів для того, щоб у добровільному порядку відшкодувати ці збитки, хоча б частково. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінює в 10000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди визнав частково, вважає, що розмір їх значно завищений, в іншій частині позовні вимоги визнав. Представники відповідачів [PERSON] «СК «Україна», Моторного (транспортного) страхового бюро [PERSON] «СК «Україна» та Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується розписками про вручення судових повісток. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 24 квітня 2015 року о 06 годині 45 хвилин відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], виконуючи розворот, не переконався у безпеці руху та здійснив ДТП, внаслідок чого автомобіль РЕUGEОТ 407, державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні ушкодження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортному засобу автомобілю РЕUGEОТ 407, державний номерний знак [NUMBER], 2005 року випуску, сірого кольору, власником якого є позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХХ 321239 (а.с. 8), було заподіяно механічні пошкодження: розриви заднього бамперу; деформація та розриви заднього правого крила; розриви заднього правого підкрилка; деформація задньої правої двері; деформація внутрішньої частини заднього правого крила (арки), Згідно висновку експерта авто-товарознавчої експертизи № 17 від 08.05.2015 року, витрати на ремонт автомобіля РЕUGEОТ 407, державний номерний знак [NUMBER] складають 19321,38 грн. (а.с. 12-15). Автомобілем ВАЗ 21063 державний номерний знак [NUMBER] керував відповідач [PERSON], який постановою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2015 року визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 11). Відповідно до абз. 4 п. 4 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до частини 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що згідно полісу № АІ/4463823 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було забезпечено страхування автомобіля [NUMBER] відповідачем [PERSON] «СК «Україна» (а.с. 29), згідно якому встановлена страхова сума відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50000 грн. та франшиза пятсот грн. Але відповідач [PERSON], який на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом ВАЗ 21063 державний номер [NUMBER], позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав в повному обсязі, а позивач [PERSON] наполягав на стягненні шкоди саме з відповідача [PERSON], тому відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову для наявності для того законних підстав суд вважає, що сума заподіяної позивачу матеріальної шкоди в розмірі 19321,38 грн. підлягає стягненню саме з відповідача [PERSON] Крім того з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 700,00 грн. (а.с. 18). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що з вини відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини водія [PERSON], позивач відчував душевні страждання, які він зазнав у зв'язку із пошкодженням свого майна. Так, у дорожньо-транспортній пригоді був сильно пошкоджений його автомобіль. У зв'язку з цим він вимушений був пересуватися на громадському транспорті, йому довелося нервувати через те, що він не мав грошей, необхідних для ремонту автомобіля, а при цьому відповідач, який винен у заподіянні матеріальної шкоди, не вжив жодних заходів для того, щоб у добровільному порядку відшкодувати ці збитки, хоча б частково. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 грн., при цьому суд керувався принципами розумності та справедливості, виходив з характеру та глибини моральних страждань позивача, того, що заподіяна шкода тривалий час відповідачем не відшкодована. Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. При цьому, суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобовязані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Крім того, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 88 ЦПК України в розмірі 487,20 грн. (а.с. 1-3). На підставі викладеного,

Outcome: partial