Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач 18.01.2018 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення заборгованості, в обґрунтування якої зазначив, що останній з метою отримання банківських послуг підписав у публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») заяву № б/н від 17.02.2006, згідно якої отримав кредит у розмірі 9600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зобов'язання за вказаним кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 19.12.2017 року в розмірі 61450,58 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 23534,76 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 17263,34 грн., заборгованості за пенею - 17250,07 грн., штрафу( фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 2902,41 грн. Просить стягнути вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 22 січня 2018 року залишено позовну заяву без року та надано позивачу строк на усунення недоліків. 05 лютого 2018 року позивачем на виконання ухвали суду від 22 січня 2018 року було усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 06 лютого 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Ухвалою суду від 10 травня 2018 року було визнано явку представника ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання обов'язковою. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та зазначив, що банком виконано в повному обсязі свої зобов'язання про надання кредитних коштів відповідачу. Відповідач [PERSON] позовні вимоги у судовому засіданні визнав частково та зазначив, що у грудні 2016 року невідомими особами було викраденого у нього кредитну карту разом із мобільним телефоном та він одразу звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про блокування його рахунку. Із невідомих йому причин після такого блокування кредитної картки невідомими особами було взято кредит, який він не визнає разом із нарахованих на нього процентами, пенею. В судовому засіданні 12 жовтня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає встановленим наступне. 17 лютого 2006 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав у ПАТ КБ «ПриватБанк» заяву № б/н від 17.02.2006, у якій визначено тип карти [NUMBER], валюту - гривню, суму кредитного ліміту 1500,00 грн., строк ді кредитного ліміту відповідає строку дії картки, базову процентну ставку 3 % на місць із розрахунку 360 днів на рік. Визначено порядок погашення заборгованості, а саме щомісячним платежем в розмірі 7% від суми заборгованості, однак не менше 50 грн. (а.с. 10) Згідно п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою та безумовною згодою Держателя відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. (а.с.11-25) Отже убачаєтеся, щоміж сторонами склалися договірні відносини щодо надання споживчого кредиту, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Пунктом 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що погашення за кредитом за платіжними картками з установленням мінімального обов'язкового платежу приведений в Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною договору, а також встановлюється даним пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, та частину заборгованості за Кредитом. Згідно ст. 212 ЦКУ, у випадку наявності Простроченого Кредиту (Овердрафта) - строком повернення Кредиту (Овердрафта) в повному обсязі є 211-й день з часу виникнення такої заборгованості; строк повернення Овердрафта в повному обсязі - протягом 30 днів з часу виникнення Овердрафта. Строк погашення процентів за Овердрафтом - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа. Отже [PERSON] взяв у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти тим самим взявши на себе зобов'язання з повернення кредиту, сплаті відсотків. Визначаючи розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту судом встановлено наступне. 10 січня 2017 року було порушено кримінальне провадження за № 12017040760000066 за заявою [PERSON] за ч. 1 ст. 185 КК України у зв'язку із викраденням майна останнього. (а.с. 56) Звертаючись до правоохоронних органів [PERSON] зазначив про викрадення у нього мобільного телефону та банківської картки. (а.с. 77-78) Із інформації наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12.09.2018 вбачається, що у грудні 2016 року картка [PERSON] не блокувалась та звернень клієнта з приводу блокування карти не було. (а.с. 94) Із наданої виписки по рахункам, відкритої у ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім'я [PERSON] убачається користування з 27.12.2016 сервісом «Оплата частинами», поповнення карти. (а.с. 41-47) Так, відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Так, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано суду належних та допустимих доказів того, що після 22 грудня 2016 року було здійснено платіжні операції з кредитної картки [PERSON] за його фізичної участі або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя. Отже, суд вважає заборгованість, яка утворилась за тілом кредиту станом на 22.12.2016 в розмірі 11534,09 грн., до викрадення у відповідача кредитної карти та її подальшого використання невідомими особами такою, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Перевіряючи визначений позивачем розмір заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, суд встановив наступне. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. У відповідності із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відтак з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами в розмірі 4592,87 грн. із розрахунку 11534,09 грн. х (43,2% / 365) х 362 дні. Стосовно позовних вимог про стягнення пені та штрафів суд зазначає наступне. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф враховується на окремому рахунку та підлягає сплаті в зазначені банком терміни. (а.с.20) Згідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань становить 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. (а.с. 48) Пунктом 1.1.5.21 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, якщо в інших розділах не встановлено іншого, при непогашенні кредиту в строк, встановлений графіком погашення кредиту, відсотків та винагороди, заборгованість частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться у відповідності з розміром, встановленим в заяві на приєднання до цього договору для процентів, з дня виникнення простроченої заборгованості. У випадку непогашення зазначеного простроченого зобов'язання протягом тридцяти календарних днів усі сплачувані після вказаної дати є пенею, крім платежів, направлених з урахування встановленої договором черговості на погашення тіла кредиту. В період нарахування пені на всю суму заборгованості по кредитному договору проценти не нараховуються. (а.с. 16) Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У частині 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Позивачем зазначено про неналежне виконання сплати внесків [PERSON] за кредитом та нарахування штрафу за прострочку 31.03.2012 року. (а.с. 44 зворот. бік) Водночас із наданого позивачем руху коштів за рахунком вбачається, що нарахування пені відбувається з 01.03.2017. (а.с. 45) Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» скориставшись своїм правом нарахування неустойки, нарахував її у виді штрафу ще 31.03.2012, тому з [PERSON] підлягає стягненню саме неустойка у вигляді штрафу, в розмірі 500,00 грн. (фіксованої частини) та 806,35 грн., що становить 5% від загального невиконаного зобов'язання (11534,09 грн. + 4592,87 грн.) Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі пропорційно до суми задоволених вимог в розмірі 499,88 грн. (а.с.1).

Outcome: partial