Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.03.2014 року звернулася до суду із названим позовом, в якому просить стягнути аліменти з [PERSON] на свою користь на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] на період його навчання в Національному університеті харчових технологій факультету біотехнологій та екологічного контролю до червня місяця 2017 року та додаткові витрати у виді половини сплаченої нею суми за навчання сина у розмірі 5200 гривень, посилаючись на те, що син навчається на контрактній основі, оплата за навчання за рік становить 10 400 гривень, проте відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина на період його навчання та на додаткові витрати не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на зазначені в позові обставини. Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнав, посилаючись на обставини, зазначені у запереченні. ( а.с.-28-29). Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи із наступних міркувань . Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 1995 року по 1999 рік перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON], який 29 травня 2012 року змінив прізвище на «[PERSON]». ( а.с.-7,27,30) Із довідки виконавчого комітету Кашперівської сільської ради № 334 від 26.03.2014 року встановлено, що [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні матері [PERSON] ( а.с.-13) Із довідки Національного університету харчових технологій від 05 березня 2014 року № 14-302 встановлено, що [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету біотехнології та екологічного контролю Національного університету харчових технологій. Термін закінчення навчання в червні 2017 року ( а.с.-8) Із копій квитанцій від 29 серпня 2013 року та від 12 лютого 2014 року, наданих суду в порушення вимог ст. 64 ЦПК України вбачається, що [PERSON] сплачував по 5 170 гривень на користь НУХТ, призначення платежу - оплата за навчання. ( а.с.-9,11) В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], як батько не приймає участі в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання. Належних і допустимих доказів на підтвердження відсутності у нього матеріальної можливості сплачувати аліменти на навчання повнолітнього сина, відповідач суду не надав. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України передбачений обов»язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і в зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка,син, а також самі дочка,син, які продовжують навчання. Виходячи із положень даної статті утримання дитини є рівною мірою обов»язком як матері так і батька, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина, оскільки встановлено, що він проживає разом із матір»ю, навчається на денній формі навчання, самостійного заробітку немає, його навчання є платним. Відповідно до вимог ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача коштів в розмірі 5 200 гривень на додаткові витрати, що викликані платним навчанням сина, слід відмовити, виходячи із наступного. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Суд вважає, що правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, передбачені ст. 185 СК України, яка поширюється на правовідносини щодо обов»язків батьків по утриманню неповнолітніх дітей, тому положення цієї статті не можуть поширюватися на правовідносини, які виникли між повнолітнім сином та його батьком. Окрім того, позивач не надала суду доказів на підтвердження навчання сина на контрактній основі та письмової угоди про те, що відповідач погоджується сплачувати в половинному розмірі навчання сина у ВУЗі. Згідно зі ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд відповідно до ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243 гривні 60 коп. судового збору, поскільки позивач згідно законодавства звільнена від його сплати.

Outcome: partial