Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 14 лютого 2006 року між нею, [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Часлівецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 01, від 14.02.2006 року у книзі реєстрації шлюбів, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконкомом Часлівецької сільської ради 14.02.2006 року. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.07.2006 року та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.12.2010 року. Як зазначає позивач, спільне з відповідачем життя не склалося, оскільки [PERSON] досить часто вживає та зловживає алкогольними напоями, веде себе агресивно та аморально, стали постійними сварки з різних побутових причин, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами ще в 2016 році, та вони стали зовсім чужими людьми один до одного. У них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, шлюб та сім`ю, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Будь-які спроби у свій час примиритися не дали бажаних результатів, можливості зберегти їх сім`ю немає. Враховуючи наведене, та в інтересах дітей, збереження їхнього здоров`я, забезпечення їм належного фізичного, психологічного та духовного розвитку, а також в інтересах позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не прибула, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом належним чином повідомлена. Однак нею було подане клопотання про розгляд справи за її відсутності із зазначенням, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у його відсутності. Судове засідання у справі було призначене на 27.01.2021 року на 15 год. 30 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст.\~259\~ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст.\~268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 29.01.2021 року. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14 лютого 2006 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Часлівецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 01, від 14.02.2006 року у книзі реєстрації шлюбів, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконкомом Часлівецької сільської ради 14.02.2006 року. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.07.2006 року та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.12.2010 року. Спільне життя сторін не склалося, між ними постійно стали виникати сварки з різних побутових причин, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами ще в 2016 році, вони стали зовсім чужими людьми один до одного. У них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, шлюб та сім`ю, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Будь-які спроби у свій час примиритися не дали бажаних результатів, можливості зберегти їх сім`ю немає. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Питання щодо витрат зі сплати судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved