Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в вересні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив суд, ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Іршавського районного управління юстиції, про що є актовий запис №88. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 28 жовтня 1995 року між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб в Відділі реєстрації актів цивільного стану Іршавського районного управління юстиції, про що є актовий запис №88, від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають, позивач вказує, що фактичні шлюбні відносини між ним та відповідачем припиненні з 2014 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, зазначає, що дружина відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦС, а тому він вимушений звертатися з вказаним позовом до суду, та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначав, що з квітня 2014 року він з дружиною проживають окремо, не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, вказував, що на даний час він проживає з іншою жінкою, з якою має спільну дитину, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила. Враховуючи думку позивача, який не заперечував щодо заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлялась про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе на підставі ст.77, 169, 224 ЦПК України розглянути справу в порядку заочного розгляду. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 1995 року, про що є актовий запис № 88 (а.с. 8 - копія свідоцтва про одруження). Як встановлено судом неповнолітніх дітей у сторін немає. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення, як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали [PERSON]на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з квітня 2014 року проживають окремо, не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved