Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] в позові просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини, а також стягнути кошти на її утримання з [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, у зв'язку з тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, внаслідок чого вона опинилася у скрутному матеріальному становищі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання втретє не з'явився, про розгляд справи належним чином був повідомлений, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, про причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надав. Від представника відповідача адвоката [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи, але враховуючи, що жодних доказів поважності причин неявки в судове засідання суду надано не було, а ч. 2 ст. 169 ЦПК України передбачено, що неявка представника без поважних причин не є перешкодою в розгляді справи та згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України справа про стягнення аліментів має бути розглянута судом на протязі одного місяця з дня відкриття провадження по справі, суд не вбачає законних підстав для відкладення розгляду справи. Тому, відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та не явки відповідача та його представника, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, враховуючи наступне: В ході судового розгляду було встановлено, що 21 вересня 2013 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 21 вересня 2013 року (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15 липня 2014 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] народилася [INFO] року, батьком дитини зазначено - [PERSON] (а.с. 5). Дитина [PERSON] проживає спільно з позивачкою, окремо від відповідача, що підтверджується довідкою Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області № 572 від 5 серпня 2014 року (а.с. 6). Позивачка не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Сторони сумісно не проживають, сумісного господарства не ведуть, сімейні відносини між собою не підтримують по причині їх розпаду. Відповідач ухиляється від надання доньці в добровільному порядку матеріальної допомоги. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки позивачка потребує матеріальної допомоги, а відповідач не надав доказів неможливості сплати ним аліментів. Вимоги позивачки в повному обсязі підтверджуються довідкою про те, що дитина знаходиться в неї на утриманні та копією свідоцтва про народження дитини, де батьком зазначений відповідач. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved