Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] в березні 2015 року звернувся до Лановецького районного суду з позовною заявою, в якій просить, визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням по вул. Шепелівка, 22 в с. Вербовець Лановецького району Тернопільської області, внаслідок відсутності його за місцем реєстрації без поважних причин понад два роки. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником житла відповідно до свідоцтва на право власності. 20 лютого 2007 року в будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який з 2012 року проживає у своїх батьків в с. Білка Лановецького району, в добровільному порядку відповідач відмовляється знятися з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Позивач та відповідач в судове засідання повторно не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи та не повідомили про причини своєї неявки. Відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, зясував наступні обставини. Судом встановлено, що житловий будинок № 22 по вул. Колгоспна в с. Вербовець Лановецького району Тернопільської області належить позивачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок, виданим на підставі рішення виконкому Лановецької районної ради народних депутатів № 122 від 26 вересня 1990 р. Відповідно до витягу з рішення двадцятої сесії четвертого скликання від 22 березня 2006 р. № 96 вул. Колгоспна було перейменовано на вул. Шепелівка та присвоєно номер житлового будинку 22. Відповідач [PERSON] зареєстрований [INFO] з 20 лютого 2007 року, що стверджується копією будинкової книги. Рішенням Лановецького районного суду від 19 травня 2014 р. шлюб між [PERSON] (дочкою позивача) та [PERSON] було розірвано. Згідно довідки № 381 від 17 червня 2015 року, виданої Вербовецькою сільською радою, [PERSON] не проживає [INFO] та спільного господарства не веде. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23 лютого 2015 р. [PERSON] в с. Верборець не проживає вже два роки. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності даної особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. За змістом ч.3 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] більше року не проживає без поважних причин у належному позивачу [PERSON] житловому будинку № 22 по вул. Шепелівка, в с. Вербовець Лановецького району, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved