Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 грудня 2007 року в розмірі 15 721 грн. 60 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~218 грн.. Свої вимоги мотивує тим, що 25 грудня 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н. Відповідно до умов зазначеного договору банк надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 26\~000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36\~% річних на суму залишку заборгованості за кредитом і з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку із чим утворилась заборгованість у сумі 15\~721 грн. 60 коп., яка складається з: 2 497 грн. 98 коп. заборгованість за кредитом; 9 636 грн. 88 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2600 грн. заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. штраф (фіксована частина); 736 грн. 74 коп. штраф (процентна складова). Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання не з»явився, проте надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що, оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв'язку із чим суд розглядає справу на підставі ст. 169 ЦПК України у його відсутність, на підставі наявних матеріалів у справі, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 25 грудня 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н. Відповідно до умов зазначеного договору банк надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 26\~000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36\~% річних на суму залишку заборгованості за кредитом і з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку із чим утворилась заборгованість у сумі 15\~721 грн. 60 коп., яка складається з: 2 497 грн. 98 коп. заборгованість за кредитом; 9 636 грн. 88 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2600 грн. заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. штраф (фіксована частина); 736 грн. 74 коп. штраф (процентна складова). У відповідності до\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 1статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідач в порушення умов чинного законодавства, у визначений Кредитним договором строк не виконав свої зобов'язання, а саме: не здійснював щомісячні платежі в рахунок погашення суми кредиту та не сплатив нараховані проценти за користування кредитом. Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Після укладення\~договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог\~ст. 509 ЦК України, виникли певні зобовязання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Ці зобовязання згідно ст.ст.\~526,\~530 ЦК України\~повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В разі порушення зобовязання, у відповідності до вимог\~ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Чинне законодавство України передбачає, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка у вигляді пені, якою у відповідності до вимогст. 549 ЦК України\~є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. ч. 3\~ст. 549 ЦК України\~встановлюється, що пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. Відповідачем протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту,\~ в зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 15\~721 грн. 60 коп.. Таким чином суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Крім того, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України з відповідача \~на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1218, 00 грн. та витрати, пов»язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 216 грн..

Outcome: approved