Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 травня 2019 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАРАН 2016» про стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди. Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що з 20 вересня 2018 року був прийняти на роботу охоронником до ТОВ «Варан 2016», наказом від 31 січня 2019 року звільнений з посади у зв`язку з переведенням до ПП «Поліфарб». Зазначав, що відповідач не здійснив виплату заробітної плати за січень 2019 року в сумі 3962,39 грн. Окрім того, відповідачем завдано значної моральної шкоди, яку оцінює в 10000 грн. В позовній заяві просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість із виплати заробітної плати в розмірі 3962,39 грн та 10000 грн на відшкодування моральної шкоди. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20 травня 2019 року відкрито провадження в даній справі за позовною заявою [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, з жодними заявами та клопотаннями до суду не звертався. Суд, розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно наказу від 19 вересня 2018 року № 15-К прийнятий з 20 вересня 2018 року на роботу охоронником ТОВ «Варан 2016», наказом від 31 січня 2019 року № 8-К звільнений 31 січня 2019 року з зв`язку з переведенням до ПП «Поліфарб» за п. 5 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як встановлено судом, відповідач повний розрахунок з позивачем не провів, що підтверджується довідкою від 01 березня 2019 року № 10вих19, існує заборгованість із виплати заробітної плати в сумі 3963,39 грн. Тому суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки відповідачем будь-які докази суду не надавались, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, в межах позовних вимог, та приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 3962,39 грн. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з такого. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власником або уповноваженим ним органом моральна шкода відшкодовується працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки судом встановлено порушення відповідачем законних прав позивача [PERSON] на отримання оплати праці, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Але розмір такої шкоди позивачем перебільшений. Суд, виходячи з засад розумності та справедливості, визначає розмір моральної шкоди в сумі 500 грн. та приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 500 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Доказів на обґрунтування моральної шкоди в більшому розмірі позивач суду не надав. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає до стягнення\~\~судовий збір у розмірі 3842 грн. враховуючи задоволені дві вимоги майнового характеру. Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць.

Outcome: partial