Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач 19.12.2013 року звернулась до суду із зазаначеним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди у зв*язку із травмами, отриманими в результаті ДТП. Матеріальну шкоду визначила в сумі 8610 грн, моральну - 25 тис грн.. Позовну заяву від 19.12.2013 року (а.с.1-5) мотивували тим, що 08.02.2013 року на пішохідному переході напроти будинку №7б по бул. Р.Роллана у м.Києві на неї (пішохода) наїхав автомобіль «Фольцваген», держномер [NUMBER] під управлінням відповідачки. Внаслідок наїзду вона отримала тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м*ягких тканин лівої тім*яно-потиличної ділянки; лікувалась амбулаторно у лікарні №6 м.Києва, лікарні Святошинського району м.Києва; також направлялась на консультації до лікарів різного профілю інших лікарень; з 14-го по 24 травня 2013 року перебувала на стаціонарному лікуванні у лікарні №7 м.Києва у відділенні неврології. У зв*язку з лікуванням вона придбавала ліки, понесла витрати на оплату медичних обстежень, консультацій лікарів, в тому числі МРТ головного мозку (450 грн). Вартість ліків становить 5037,14 грн; консультація лікаря -240 грн; ще одна консультація -240 грн , повторна консультація - 80 грн, ще одна повторна консультація -140 грн. Всього на лікування витратила 6187,124 грн. Також зазначила, що вона втратила дохід від підприємницької діяльності, внаслідок ушкодження здоров*я. Він становить 622,88 грн. Крім того, вона за 14 днів лікарняного сплатила 1799,98 грн орендної плати за приміщення, де знаходиться її магазин. В результаті ДТП, яка трапилась по вині водія автомобіля [PERSON] їй заподіяно моральну шкоду, яка виразилась; - в ушкодженні її здоров*я; - в ухиленні відповідачки від відповідальності; - відривом від звичних занять у зв*язку із медичними обстеженнями, прийняттям участі в розгляді справи у міліції, судах; - приниженні ділової репутації, оскільки вона є приватним підприємцем у сфері торгівлі , і внаслідок відриву для вирішення питань щодо лікування, участі у вказаних справах вона втратила багато клієнтів, не могла реалізувати закуплений товар; - постійному доведенні що у ДТП винна відповідачка, оскільки остання заперечувала факт наїзду на неї автомобілем, пояснюючи, що вона ([PERSON]) травми отримала в результаті падіння на асфальт, а впала в результаті того, що посковзнулась; Викладене завдало їй душевних страждань і переживань. В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги підтримала, посилаючись на викладені у позові обставини. В подальшому, коли представник відповідача надав докази страхування відповідальності відповідача, як володільця автомобіля «Фольцваген» у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія « Українська страхова група» (надалі - ПрАТ) позивач 10.06.2014 року (а.с.84-88) змінила свої позовні вимоги та просила суд стягнути із вказаної страхової компанії матеріальну шкоду 8220,03 грн, моральну - 411 грн; із [PERSON] 1799,98 грн, моральну - 25 тис грн. Безпосередньо при розгляді справи 27.10.2014 року в судовому засіданні [PERSON] зменшила розмір позовних вимог та просила стягнути із страхової компанії матеріальну шкоду 7 597,15 грн, моральну - 379,85 грн; із [PERSON] лише моральну шкоду - 25 тис грн. При цьому зазначила, що виключає вимоги про стягнення витрат на дослідження МРТ. Такі вимоги позивач і її представник вважають остаточними та підтримали їх. Представник відповідача [PERSON] при з*ясуванні судом його ставлення до позову не визнав його. Конкретних пояснень ним суду з приводу невизнання позову надано не було, оскільки справа по суті не розглядалась у зв*язку із залученням співвідповідачем страхової компанії та неодноразовим відкладенням розгляду справи. В подальшому представник відповідача в судове засідання не прибув, відповідач надавала суду заяви про відкладення розгляду справи у зв*язку із його хворобою, а потім у зв*язку з його смертю. Безпосередньо в судове засідання відповідач не прибула, пояснень по суті спору не надавала. Суд відхилив її чергове клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки позивач та її представник категорично заперечували проти такого відкладення, посилаючись на те, що відповідач мала можливість користуватись послугами іншого представника, враховуючи, що у справі не приймала участь особа, що надавала відповідачці правову допомогу . Представник відповідача ПрАТ позов визнав частково. У своїх остаточних письмових запереченнях, зареєстрованих в суді 01.10.2014 року (а.с. 128-132) погодився на виплату страхового відшкодування у зв*язку з ушкодженням здоров*я при ДТП: матеріальна шкода 3219,03 грн (витрати на ліки та лікування, 450 грн проведення МРТ, 183,45 грн моральна шкода, яка складає 5% від матеріальної. При цьому частково визнав вартість ліків, придбаних позивачкою для свого лікування ; в іншій частині не визнав, пояснив, що частина наданих позивачкою чеків не містить найменувань ліків, частина ліків, вказаних у чеках, не зазначена в рецептах лікарів її історії хвороби, амбулаторної картки. Також визнав часткову оплату МРТ на 450 грн. , в тому числі моральну шкоду в загальній сумі 3852 грн 48 коп. Заперечив стягнення неотриманих доходів, оренди, пояснивши, що позивачка не надала доказів її тимчасової непрацездатності, а належним доказом повинен бути листок тимчасової непрацездатності, виданий закладом охорони здоров*я. Також оспорює суму визначеного позивачкою неотриманого доходу. Суд, заслухавши представників сторін, позивача, дослідивши письмові заперечення відповідача страхової компанії, інші матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 1167 ЦК України майнова шкода , завдана неправомірними діями відшкодовується в особою, яка її завдала за наявності її вини. Суд, вирішуючи спір, керується нормами зазначеного позивачем законодавства, а також ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, які були роз*яснені учасникам розгляду справи. Суд, вирішуючи спір, керується нормами зазначеного позивачем законодавства, оскільки вони застосовані ним обґрунтовано. В матеріалах справи наявні докази позовних вимоги: постанови суддів про встановлення вини відповідача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпро АП щодо ДТП, при якому заподіяна шкода позивачу (а.с.17-21). За таких обставин дії відповідача є неправомірними, оскільки він порушив правила дорожнього руху, між ними та негативним наслідком для позивача - пошкодженням його здоров*я наявний прямий причинний зв*язок. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов*язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити іншій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов*язується оплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка регламентує порядок здійснення страхового відшкодування на території України при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Суд стягує із відповідача ПрАТ матеріальну шкоду на підставі вказаного законодавства у розмірі, який його представник визнав. Суд погоджується зі змістом його заперечень з приводу рецептів лікарів та чеків на медикаменти, документів на оплату медичних досліджень. При цьому суд враховує, що у разі певних заперечень відповідача щодо рецептів лікарів, вартості медикаментів , необхідності їх придбання, необхідність медичних досліджень саме для певного захворювання особи суд об*активно може вирішити спір лише при проведенні відповідної судово-медичної експертизи, яка може однозначно дати висновок про необхідність такого лікування (причинний зв*язок між наявними у позивача ушкодженнями здоров*я, фізичним болем і придбавання певних ліків, проведення певних досліджень для такого лікування). Оскільки позивач відмовилась від проведення вказаної експертизи для вирішення зазначених питань, то суд не має повноважень їх вирішувати, враховуючи, що для цього потрібні спеціальні знання. Також вона відмовилась від проведення експертизи на предмет перебування у стані тимчасової непрацездатності в частині заперечення страхової компанії оплати неотримані доходи. При цьому вона пояснила, що листка її непрацездатності на вказані нею періоди лікування у медичних установах вона не отримувала. Відповідно до ст.25 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною. Отже, законом імперативно визначено обов*язок потерпілого підтверджувати час непрацездатності документами закладу охорони здоров*я. Таким документом за загальновідомими обставинами є саме листок непрацездатності, який видається медичним закладом із зазначенням конкретного часу (в днях) непрацездатності). Позивачка такого документа не надала, суд не має спеціальних знань щодо визначення періоду (часу) непрацездатності осіб, в даному випадку по копіях медичних документів, наданих позивачкою. Тому суд відмовляє їй в задоволенні вимог в цій частині оскільки проти цього заперечує позивач. Суд також враховує, що позивачка не надала доказів (платіжних доручень, квитанцій, ордерів, чеків) фактичної сплати орендної плати ТОВ «Інтерспорт» (договір від 22.10.2012 року, а.с. 25). Також суд враховує, що оплати оренди в даному конкретному випадку може бути збитками, а не шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України. Крім того, суд приймає до уваги, що позивач не надала доказів про те, що інші особи не використовували вказане нею приміщення у вказаний нею час; що лише вона безпосередньо займалась підприємницькою діяльністю у орендованому приміщенні без інших (найманих працівників) осіб, які також могли його використовувати в її інтересах. З огляду на викладене суд стягує матеріальну шкоду у розмірі, який визнав відповідач ПрАТ. При цьому враховуються пояснення [PERSON] , зазначені в постанові Апеляційного суду м.Києва від 11.09.2013 року (а.с.18-21, зокрема, на а.с. 10), про те, що [PERSON] оплатила обстеження МРТ, купила їй ліки. Вказана обставина має преюдиційне значення ( ч. 3 ст. 60 ЦПК України), тому суд приймає зазначені пояснення [PERSON], як достовірний доказ часткового відшкодування їй шкоди відповідачкою до пред*явлення шкоди. Оскільки така частка в грошах чітко не визначена, то суд приймає за доказані належними доказами, лише ті вимоги, які визнав відповідач ПрАТ. Також стягує моральну шкоду із ПрАТ, що складає 5% від розміру матеріальної, а саме: 183,45грн. Суд погоджується зі ствердженнями позивачки щодо обґрунтування моральної шкоди, зокрема з тим, що вона мала негативний психологічний стан, відчувала моральні страждання і переживання щодо зазначених нею обґрунтувань. При цьому враховується, що зазначеним законом про страхування визначено обов*язок страхової компанії відшкодовувати таку шкоду і що вона стягується судом із вказаного відповідача (ПрАТ) відповідно до законодавства. Проте, суд погоджується, що моральна шкода, яка складає 5% від матеріальної і становить 183,45грн не відповідає розміру моральних страждань, які їй заподіяні у зв*язку із ушкодженням її здоров*я по вині відповідача [PERSON] Тому розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача [PERSON], суд визначає у 5 тис грн. При цьому також враховується поведінка [PERSON], яка, як пояснила [PERSON] в суді апеляційної інстанції, відвезла після ДТП її (позивачку) у лікарню, оплатила обстеження МРТ, купила їй ліки (постанова Апеляційного суду м.Києва від 11.09.2013 року(а.с.18-21, зокрема, на а.с. 10). Тому суд при цьому керується принципами розумності та справедливості. Моральну шкоду із [PERSON] суд стягує на підставі ст. 1167 ЦК України. Суд стягує із відповідача [PERSON] судовий збір, який позивачка не сплатила при зверненні до суду на користь держави в розмірі 558 грн 80 коп ( по 243 грн 60 коп за майнову вимогу та 243 грн 60 коп - за немайнову). За майнову вимогу суд стягує із [PERSON] , не дивлячись на те, що майнових вимог до неї заявлено в остаточному результаті не було, по причині її вини в тому, що вона чітко та однозначно не повідомила позивачку (після ДТП) про наявність у неї страхових відносин із ПрАТ, що і обумовило звернення до суду позивачки із вимогами лише до [PERSON] Тобто, підстав стягнення судового збору із ПрАТ немає, оскільки позивачка до ПрАТ в досудовому порядку не зверталась, а ПрАТ, відповідно, її досудові вимоги не відхиляв, оскільки їх не було взагалі. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що судові витрати повинен нести відповідач по причині поведінки якого (вина) позивач сплатив (повинен був сплатити) судовий збір. Викладене також підтверджується фактом звернення позивача у грудні 2013 року до суду із позовом лише до [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: partial