Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.01.2019 р. звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначив, що 26 серпня 2005 року він, громадянин США [PERSON], позичив громадянину України відповідачу [PERSON] грошову суму у розмірі 35 000,00 доларів США.Грошові кошти були позичені для придбання двокімнатної квартири за адресою: м. Львів, вул. Роксоляни, буд. 21, кв. 42.Вся сума грошових коштів була передана 26 серпня 2005 року, що підтверджується заявою відповідача від 27 грудня 2018 року, засвідченою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстрованою в реєстрі за № 1149, а також заявою сторін спору від 12.04.2018 року, та розпискою відповідача. Грошові кошти були передані відповідачу у валюті «долари США». Кінцевий термін повернення коштів - 26.08.2017 року. Проте, станом на день звернення до суду відповідачем повернуто лише 3 000,00 дол. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 32 000,00 дол. США. Просить суд стягнути з відповідача суму боргу 32 000,00 дол.США. Позивач [PERSON] в судове засідання не зьявився , про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином, причина неявки суду невідома. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила викладені в позовній заяві обставини, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, підтвердив викладені в позовній заяві обставини отримання ним грошових коштів у позивача у розмірі 35000грн., підтвердив, що повернув 3000 дол.США. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики, який згідно із ст.1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачкою письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Судом встановлено, що позивач [PERSON]. 26 серпня 2005 року передав відповідачеві згідно з письмовою розпискою 35000 доларів США ,та згідно до якої відповідач взяв на себе зобов'язання повернути зазначену суму до 26.08.2017 р. , також зазначив в розписці , що кошти позичив для купівлі квартири. Крім того передача коштів позивачем відповідачу [PERSON] 26 серпня 2005 року підтверджується заявою [PERSON] від 27 грудня 2018 року, засвідченою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Р.І. та зареєстрованою в реєстрі за № 1149, а також заявою сторін спору від 12.04.2018 року. Позивачем зазначено, що за рахунок боргу йому повернуто тільки 3000дол.США, що підтверджує і сам відповідач [PERSON] . Таким чином, станом на день розгляду справи загальна сума боргу становить 32000 дол.США. Відповідно до ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідач [PERSON] визнав борг у сумі 32000 дол.США. Станом на дату звернення із цим позовом до суду сума боргу 32 000,00 доларів США за офіційним курсом гривні до долара США, встановленого НБУ, становить 878 556,80 грн. (27,4549 грн. за 1 долар США). Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 04 липня 2018 року по справі № 761/12665/ 14-ц вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум (і в іноземній валюті, і в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на дату ухвалення рішення), які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов'язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Таким чином, оскільки грошові кошти були отримані відповідачем в іноземній валюті - долар США, то і стягнення боргу має бути в іноземній валюті. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved