Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 грудня 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивувала тим, що 05.08.2006 року, вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який було зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №858. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Питання щодо стягнення аліментів на утримання дітей на користь того з подружжя з ким проживають діти в позові не зазначено. Спір, про поділ спільно нажитого майна відсутній. Однією сімєю мешкали до лютого місяця 2017 року, відповідач мешкає окремо. Спільне господарство не ведеться та бюджет окремий. Причиною розпаду родини сталі ті обставини, що між ними відсутні взаємна любов та повага, взаємодопомога та підтримка, також втрачено взаєморозуміння і довіра. Позивач зазначає, що між ними відсутній намір на збереження сімейних відносин та шлюбу. Просить не надавати строк для примирення. Вважає, що причини, які спонукають її на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя буде суперечити їх інтересам, тому звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в позовній заяві про розірвання шлюбу просила проводити розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. У разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Волноваського районного суду Донецької області, про причину неявки суд не інформував, тому суд визнає причину неявки [PERSON] неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що 05.08.2005 року, між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №858. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Питання, щодо стягнення аліментів на утримання дітей на користь того з подружжя з ким проживають діти в позові не зазначено. Спір, про поділ спільно нажитого майна відсутній. Однією сімєю мешкали до лютого 2017 року, відповідач мешкає окремо. Позивач зазначає, що ними спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет. Як зазначає позивач, то основною причиною припинення шлюбних відносин стало те, що між ними відсутні взаємна любов та повага, взаємодопомога та підтримка, та втрачено взаєморозуміння і довіра один до одного, у звязку з чим, в них відсутній намір на збереження сімейних відносин та шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно - відмова в розірванні шлюбу - буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу - потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Позивач [PERSON] питання про стягнення судових витрат з відповідача не ставить. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 114, 115 СК України та

Outcome: approved