Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач 13.10.2015 року звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить визнати за нею право на закінчення приватизації та отримання на своє ім'я правовстановлюючих документів на приватизовану земельну ділянку загальним розміром умовних 1000 кв. м. для обслуговування жилого будинку за адресою [ADDRESS], яка на підставі рішенням Тростянецької міської ради № 511 від 17.12.1997 передана у приватну власність [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги мотивувала, тим, що після її смерті залишилася спадщина: 6/10 частини жилого будинку з надвірними побудовами, які розташовані на приватизованій земельній ділянці, що знаходиться в [ADDRESS]. На випадок своєї смерті померла заповіт не складала. Батько позивачки [PERSON] відмовився від отримання спадщини, та подав відповідну заяву до нотаріуса. Спадщину позивач прийняла шляхом подачі заяви до нотаріуса Тростянецького нотаріального округу та отримала свідоцтво про право на спадщину. 09 жовтня 2015 року нотаріус Тростянецької нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими побудовами. При цьому нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про права на спадщину на земельну ділянку, оскільки не було надано державний акт на приватизовану ділянку, де розташований будинок з побудовами. Рішенням Тростянецької міської ради №511 від 17.12.1997 року земельну ділянку по [ADDRESS] було передано у приватну власність спадкодавцю, згідно з рішенням ради розмір земельної ділянки становить 1000 кв.м. За життя померла державний акт на зазначену земельну ділянку не отримала. На даний позивач не має права отримати державний акт на землю за померлу матір. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність (а.с.5). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд справу розглядати у його відсутність (а.с.23). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15.06.1992 року виконкомом Жигайлівської сільської ради Тростянецького району батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Судом установлено, що [PERSON] померла у місті Тростянець Сумської області [INFO] у віці 43 роки (а.с.8). Факту складання [PERSON] за життя заповіту судом не установлено. Після її смерті за законом спадщину прийняла позивач, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданими державним нотаріусом Гребіник О.Д. 09.10.2015 року, зареєстрованими відповідно до витягів у Спадковому реєстрі. Спадщина, на яку приватним нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за законом, отриману позивачем складається з: житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS], на приватизованій земельній ділянці на ім'я [PERSON], згідно рішення виконкому Тростянецької міської ради від 17.12.1997 року за № 511, але державний акт не отриманий (а.с.12). За життя [PERSON] рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 17.12.1997 року № 511 було передано у приватну власність земельну у розмірі 1000 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 11). Судом установлено, що листом державного нотаріуса Тростянецької державної нотаріальної контори від 09.10.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] через відсутність у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, а саме державного акту на земельну ділянку (а.с.9). З листа відділу Держгеокадастру у Тростянецькому районі Сумської області від 10.11.2015 року № 9-28-99.8-10/15-15 вбачається, що в електронній бахі та книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, на змельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на імя [PERSON] на підставі рішення Тростянецької міської ради № 511 від 17.12.1997 року факту реєстрації державного акту не установлено. Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи відмову приватного нотаріуса відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], на земельну ділянку,яка знаходиться [ADDRESS], позивач обґрунтовано звернулася до суду. Вирішуючи вимогу позивача про визнання за нею права на закінчення приватизації та отримання на своє ім'я правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 1000 кв.м, яка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та знаходиться за адресою: яка знаходиться по [ADDRESS] суд виходить із такого. Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO]. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд при розгляді справи також враховує роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/13, відповідно до п.3.5 яких якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті матері [PERSON], набула право на спадкування усіх прав та обов'язків, що їй належали, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої померлій матері [PERSON] за життя відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, однак за відсутності правовстановлюючого документу на ім'я померлої, вона згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлені можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на цю спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за законом слід визнати за ними рішенням суду. За таких обставин, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved