Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Бровді Іван Андрійович звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона 22 жовтня 2001 року згідно договору купівлі-продажу серії АЕЕ № 469923, що зареєстрований у реєстрі за № 3920 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Столяров О.О., має у власності житловий будинок із надвірними спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 15 березня 2005 року, з її дозволу у будинку за адресою [ADDRESS] , була зареєстрована та проживала [PERSON] , [INFO] , що підтверджується завіреною копією домової книги будинку [ADDRESS] та копією паспорта [PERSON] Відповідач у будинку за адресою [ADDRESS] проживала до 15 серпня 2010 року. У період із згаданого часу по теперішній час [PERSON] у будинку не проживає. Протягом минулого та позаминулого років, позивач неодноразово телефонувала Відповідачу з проханням знятись із реєстрації за адресою [ADDRESS] , так як вона із серпня 2010 року, у даному будинку не проживає, а також факт реєстрації Відповідача за даною адресою порушує її право щодо користування власним майном та зобов`язує сплачувати додаткові послуги за комунальні платежі. На неодноразові усні звернення Відповідач не реагує і відмовляється зніматись із реєстрації за адресою [ADDRESS] . Позивач стверджує, що факт реєстрації [PERSON] за адресою [ADDRESS] , порушує її право щодо користування та розпорядження даним житловим будинком, зобов`язує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу, яка з 15 серпня 2010 року, за вказаною адресою не проживає, будь-якої участі у утриманні будинку не бере. Враховуючи вищенаведене, оскільки вона є єдиним власником будинку за адресою [ADDRESS] , відповідач не є членом її сім`ї, із серпня 2010 року у будинку не проживає, просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач та його представник в судове засідання не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи їх було належним чином повідомлено. Проте представником позивача подано до суду заяву, згідно з якою він не заперечує проти розгляду справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибула, незважаючи на ту обставину, що про час і місце розгляду справи її було повідомлено належним чином. Крім того, інформація про розгляд справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтеренет, за посиланням на веб-адресу сторінки Ужгородського міськрайонного суду. Причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з повторною неявкою відповідача у судові засідання, та ненадання письмових заяв, відзиву на позов, 20.05.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справ відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, судом встановлено наступні обставини справи. З матеріалів справи вбачається, що право власності на будинок в [ADDRESS] , належить [PERSON] , що підтверджено договором купівлі-продажу серії АЕЕ № 469923, що зареєстрований у реєстрі за № 3920 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Столяров О.О., копія якого міститься в матеріалах справи. Відповідач - [PERSON] у будинку за адресою [ADDRESS] проживала до 15 серпня 2010 року. У період із згаданого часу по теперішній час [PERSON] у будинку не проживає. Протягом 2017 та 2018 років, позивач неодноразово телефонувала [PERSON] з проханням знятись із реєстрації за адресою [ADDRESS] , так як вона із серпня 2010 року, у даному будинку не проживає, а також факт реєстрації Відповідача за даною адресою порушує її право щодо користування власним майном та зобов`язує сплачувати додаткові послуги за комунальні платежі. На неодноразові усні звернення Відповідач не реагує і відмовляється зніматись із реєстрації за адресою [ADDRESS] . Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). За положеннями ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правова позиція Верховного суду України, що закріплена в постанові від 16 листопада 2016 року в справі № 6-709цс16 вказує на те, що власник житла має право усунути перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації. Верховний суд України у зазначеній постанові роз`яснює, що зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156\~ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України\~витрати із сплати судового збору в сумі 768.40 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача На підставі наведеного та

Outcome: approved