Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.08.2014 року звернулася в суд із позовною заявою, в якій, як спадкоємець за іншим заповітом просить визнати недійсним наступний заповіт гр. [PERSON] на користь відповідача [PERSON], посвідчений 13.02.2014 року секретарем Коростівської сільської ради Сколівського району Львівської області [PERSON] і зареєстрований у реєстрі за № 12. Судові витрати у справі просить покласти на відповідача [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона разом із сімєю проживала у належному їх із відповідачем матері [PERSON] житловому будинку у с. Коростів Сколівського району Львівської області по вул. Корнійчука, буд. 12, де здійснювала за останньою догляд аж до дня її смерті. Матір 16.01.2014 року склала заповіт, яким заповіла їй усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право. 24.02.2014 року матір померла, а вона визнана єдиним спадкоємцем прав та обовязків останньої за вказаним вище заповітом і вчасно звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Зазначає, що до прав, які належали спадкодавцю [PERSON], входить також право на згаданий вище житловий будинок. Разом з тим, спадщину після смерті матері за заповітом вона прийняти не може, так як їй у процесі оформлення спадщини стало відомо про існування оспорюваного заповіту на користь відповідача [PERSON]. Отримавши його копію та ознайомившись з його змістом, вона звернула увагу на незаконність оспорюваного заповіту. Так, вказує, що заповіт складений та посвідчений з порушенням вимог цивільного законодавства, зокрема йдеться про порушення вимог щодо порядку його посвідчення. Також зазначає, що волевиявлення матері не було вільним, оскільки заповіт посвідчувався за 11 днів до її смерті у той період, коли матір не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними у силу вживання знеболювальних медичних препаратів, так як була онкохворою. Відтак, вважає, що оспорюваний заповіт слід визнати недійсним на підставі ч. 1 ст. 225, ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України із відновленням на підставі ч. 4 ст. 1254 ЦК України чинності попереднього заповіту, що був складений та посвідчений [PERSON] на її імя. Оскільки визнання недійсним правочинів із застосування відповідних наслідків такої недійсності здійснюється виключно у судовому порядку, то вона змушена була звертатися до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] та її належним чином уповноважені представники [PERSON] і адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (том 1, а. с. 3-5). Відповідач [PERSON] та його належним чином уповноважена представник [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили у повному обсязі з підстав, викладених у письмовому запереченні від 24.10.2014 року на позовну заяву та від 28.10.2014 року на позовну заяву (том 1, а. с. 44, 49), просили у їх задоволенні відмовити. Додатково надали пояснення, згідно з якими оспорюваний заповіт складений правомірно, посвідчений уповноваженою на те посадовою особою органу місцевого самоврядування. Волевиявлення заповідача [PERSON] було вільним і відповідало її дійсній волі, оскільки матір, хоча і була важко хворою, однак до смерті усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, а твердження позивача про психічний стан матері вважають надуманими. Відтак, просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю у звязку з їх безпідставністю. Належним чином уповноважена представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Коростівської сільської ради Сколівського району Львівської області секретар сільської ради [PERSON], будучи допитаною у судовому засіданні у якості свідка, надала пояснення, згідно з якими оспорюваний заповіт складений правомірно, у відповідності до вимог діючого законодавства на час його посвідчення. Заповіт посвідчений нею особисто, як належно уповноваженою на те посадовою особою на підставі розпорядження сільського голови № 147 від 31.12.2010 року «Про призначення відповідальної особи по Коростівській сільській раді за вчинення нотаріальних дій», у приміщенні Коростівської сільської ради Сколівського району Львівської області із попереднім оголошенням його змісту заповідачу вголос та підписом заповідача на заповіті за місцем її проживання. Вважає, що волевиявлення заповідача мало місце, так як [PERSON] була свідомою, розуміла значення своїх дій, а тому немає підстав ставити оспорюваний заповіт під сумнів. З огляду на вказане, просила у позові відмовити у звязку з його безпідставністю. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] будучи допитаним у судовому засіданні у якості свідка, надав пояснення, згідно з якими позивач [PERSON] дійсно проживала у батьківському будинку та доглядала покійну матір, яка була онкохворою. Однак, позивач [PERSON] із сімєю у грудні 2013 року переїхала фактично проживати у м. Сколе, після чого провідувала хвору матір, а доглядом, в основному, займався відповідач [PERSON]. У січні матір склала заповіт на користь позивача [PERSON], однак потім її воля, в силу відсутності належного догляду з боку дочки [PERSON], змінилась, і вже у лютому вона склала інший заповіт на користь відповідача [PERSON], який до дня смерті матері був біля неї найчастіше. Матір дійсно була важко хворою, незадовго до смерті їй було важко говорити, однак вона усвідомлювала значення своїх дій, а ставити під сумнів її психічний стан не доводиться. З огляду на вказане, просив у позові відмовити у звязку з його безпідставністю. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] будучи допитаним у судовому засіданні у якості свідка, надав пояснення, якими також підтвердив факт догляду незадовго до смерті матері за нею саме відповідачем [PERSON], а усі решту діти, у тому числі і він та позивач [PERSON], лише відвідували матір, допомагали матеріально і таке інше. Щодо волевиявлення матері, то таке ставить під сумнів, так як вважає, що відповідач [PERSON], будучи останні декілька тижнів до смерті матері біля неї найчастіше, втерся їй у довіру, чим і вплинув на її волю змінити заповіт на свою користь. При цьому підтвердив, що матір дійсно у силу онкологічного захворювання вживала медичні препарати та ліки, однак їх негативних наслідків на психічний стан матері до дня смерті він не помітив. З огляду на вказане, при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши надані пояснення позивача та її представників на підтвердження позовних вимог, надані пояснення відповідача та пояснення його представника на підтвердження заперечень проти позову, взявши до уваги ставлення допитаних за правилами допиту свідків третіх осіб та представника третьої особи у справі до предявленого позову, заслухавши показання свідків у справі, давши належну оцінку письмовим доказам по справі та оглянутим оригіналам документів, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю у звязку із його безпідставністю, виходячи з наступного. Згідно заповіту гр. [PERSON], жительки с. Коростів Сколівського району Львівської області по вул. Корнійчка, буд. 12, остання на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося та все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла відповідачу [PERSON] (оригінал заповіту витребуваний судом і знаходиться при матеріалах справи). Заповіт складений 13.02.2014 року і посвідчений об 15 год. 30 хв. у приміщенні Коростівської сільської ради Сколівського району Львівської області секретарем Коростівської сільської ради Сколівського району Львівської області [PERSON]. Попередньо, за місцем проживання гр. [PERSON], підпис на обох примірниках заповіту поставлено гр. [PERSON] власноручно, у присутності згаданого секретаря сільської ради [PERSON], а перед цим заповіт прочитано їй вголос, про що також йдеться у заповіті. Особу заповідача встановлено, дієздатність її перевірено. Заповіт зареєстровано 13.02.2014 року у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 12 (оригінал реєстраційної книги для реєстрації нотаріальних дій за 2014 рік витребуваний судом і знаходиться при матеріалах справи). За змістом ст. 1247 ЦК України, яка встановлює загальні вимоги до форми заповіту, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними законом. Про інші вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення не йдеться. В силу ст. 1251 ЦК України заповіт, окрім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування, якщо у населеному пункті немає нотаріуса. Згідно ст. 1257 вказаного Кодексу, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Як встановлено судом, заповіт гр. [PERSON] на користь відповідача [PERSON] від 13.02.2014 року у повній мірі відповідає вимогам закону, зокрема такий укладений у письмовій формі, у ньому вказані час та місце складення, такий заповіт нотаріально посвідчений уповноваженою на те посадовою особою органу місцевого самоврядування, так як у населеному пункті Коростів відсутні державні та приватні нотаріальні контори. Повноваження секретаря Коростівської сільської ради Сколівсьокго району Львівської області на вчинення нотаріальних дій стверджуються належним чином завіреною копією розпорядження голови Коростівської сільської ради Сколівсьокго району Львівської області № 147 від 31.12.2010 року «Про призначення відповідальної особи по Коростівській сільській раді на вчинення нотаріальних дій» (том 1, а. с. 45). Суд дійшов висновку, що помилка, допущена при складанні оспорюваного заповіту, про яку йдеться у предявленому позові (щодо зазначення місця його складання), є незначною, не тягне наслідків його нікчемності, так як форма заповіту дотримана, а такий заповіт у подальшому був нотаріально посвідчений уповноваженою на те посадовою особою органу місцевого самоврядування саме у приміщенні Коростівської сільської ради Сколівського району Львівської області. Судом також встановлено, що волевиявлення заповідача [PERSON] було вільним і відповідало її волі. Будь-яких доказів на спростування такого факту сторонами також не подано і судом не здобуто, як і не подано доказів на підтвердження того, що гр. [PERSON] станом на дату складення та посвідчення оспорюваного заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними в силу вживання медичних препаратів, повязаних з лікуванням онкологічного захворювання і необхідності знеболення. З метою підтвердження або ж спростування наявності такого психічного стану покійної [PERSON] станом на дату укладення та посвідчення оспорюваного заповіту, судом було задоволено клопотання обох сторін про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи у частині, в якій такі клопотання були підтримані у судовому засіданні, витребовувалась необхідна медична документація хворої [PERSON] (медична картка хворої, її історія хвороби знаходяться при матеріалах справи). З висновку судово-психіатричної експертизи № 371 від 22.05.2015 року (том 2, а. с. 2-5) вбачається, що гр. [PERSON] протягом життя психіатрами не оглядалася, з весни 2013 року страждала онкологічною патологією та померла 24.02.2014 року від ракової інтоксикації внаслідок раку. У медичній документації, матеріалах справи та показаннях сторін і свідків відсутні дані, які могли б достатньо описати психічну сферу гр. [PERSON] у період, який цікавить суд. Тому, враховуючи недостатність даних про психічний стан гр. [PERSON] відповісти на питання, в якому психічному стані знаходилась остання під час складення оспорюваного заповіту і чи могла вона усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок вживання медичних препаратів, повязаних з онкологічною хворобою, не виявляється можливим. Протягом тривалого розгляду даної справи суд, сприяючи всебічному і повному зясуванню обставин справи, всіляко надавав можливість сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, подавати докази, з приводу чого заявляти відповідні клопотання, подавати заяви і таке інше, у тому числі і на предмет встановлення психічного стану покійної [PERSON], внаслідок чого у матеріалах справи зібрано і наявні усі можливі докази щодо встановлення зазначеного стану, однак такі жодною мірою не доводять ту обставину, що покійна [PERSON] на час складення оспорюваного заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, а згаданий вище висновок судово-психіатричної експертизи підтверджує неможливість при зібраних доказах і відсутності інших доказів надати відповідь на поставленні судом запитання з приводу психічного стану спадкодавця [PERSON]. Відтак, наслідки вчинення правочину недієздатною особою, передбачені ч. 1 ст. 225 ЦК України, на яку посилається сторона позивача, у даному випадку застосовуватися не можуть. Показання допитаних у судовому засіданні у якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у тій частині, що покійна [PERSON], на їх думку, за декілька тижнів до дня смерті не усвідомлювала значення своїх дій в силу хвороби і болю, у звязку з чим воля, відображена в оспорюваному заповіті, не є дійсною, суд до уваги не приймає, так як показання свідків з приводу встановлення психічного стану особи в силу положень ст. ст. 58-59 ЦПК України не є належними та допустимими, не є тими засобами доказування, які повинні підтверджувати зазначену обставину за законом. Щодо показань зазначених свідків у частині догляду за покійною [PERSON] до дня її смерті лише позивачем [PERSON] і саме її право на спадкування, то такі суд вважає непослідовними, вони не узгоджуються з усіма іншими зібраними у матеріалах справи доказами. Такі показання відображають волю покійної до того часу, як позивач [PERSON] перестала здійснювати за нею догляд через сімейні обставини і переїхала фактично проживати у м. Сколе. Натомість показання допитаних у судовому засіданні у якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у силу частого особистого спілкування останніх з покійною [PERSON] безпосередньо незадовго до смерті, підтверджують її волю скласти заповіт після припинення догляду позивачем [PERSON] на користь відповідача [PERSON], який її доглядав до дня смерті, скасувавши, таким чином, попередній заповіт на позивача [PERSON], і такі покази у наведеній частині суд приймає до уваги. В іншій частині (щодо психічного стану покійної [PERSON]Д.) показання зазначених свідків суд до уваги не бере з тих-же причин, що і показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Усі зазначені вище обставини повністю спростовують твердження сторони позивача про невідповідність заповіту гр. [PERSON] на користь відповідача [PERSON] від 13.02.2014 року нормам закону, які встановлювали форму та порядок посвідчення заповітів станом на дату його складання, а також у жодній мірі не доводять твердження про те, що волевиявлення гр. [PERSON], викладені у вказаному заповіті, не відображають її дійсну волю в силу не усвідомлення значення своїх дій і неможливості керувати ними. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу матеріалів справи та враховуючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], з участю третіх осіб Коростівської сільської ради Сколівського району Львівської області, [PERSON] та [PERSON] про визнання заповіту недійсним відмовити у звязку з їх безпідставністю. У звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі понесені позивачем судові витрати у справі відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed