Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» 22.04.2015 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором № OD03АЕ00000028 в розмірі 124038,11 доларів США, а також про стягнення солідарно з відповідачів судових витрат. З позовної заяви вбачається, що 28.11.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № OD03АЕ00000028, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 23628,00 доларів США на строк до 28.11.2011 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленого кредитним договором. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит в розмірі 23628,00 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за договором № OD03АЕ00000028 від 28.11.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 0028/Р від 28.11.2006 року. В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, [PERSON] свої зобовязання не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості в порядку та строки зазначені в договорі. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором № OD03АЕ00000028 від 28.11.2006 року [PERSON] станом на 05.03.2015 року має заборгованість в розмірі 124038,11 доларів США, що за курсом, відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.03.2015 року складає 2864039,96 гривень, яка складається з наступного: -20256,02 доларів США заборгованість за кредитом; -25774,85 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; -1010,24 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; -76997,00 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 01.02.2016 року від відповідача [PERSON] до Канцелярії Кілійського районного суду Одеської області надійшли заперечення на первісний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з яких вбачається, що 01.04.2013 року Кілійським районним судом Одеської області було винесено рішення у справі №2-64/11 за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до вказаного рішення з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № ОО03АЕ00000028 від 28.11.2006 року в розмірі 415976 гривень 58 копійок, яка складається з: -заборгованості за кредитом - 20256,02 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 161495,17 гривень; -заборгованості за відсотками - 16261,54 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 129648,38 гривень; -заборгованості за комісією - 665,28 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 5304,08 гривень; -заборгованості по пені - 14992,28 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає119528,95 гривень; Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 05 червня 2013 року вказане вище рішення залишено без змін, що свідчить про набрання ним законної сили. На підставі вищезазначеного відповідач [PERSON] просить закрити провадження у справі, в частині вимог позивача до відповідачів про солідарне стягнення із них на його користь заборгованості, що виникла станом на 03.10.2011 року та складає 124038,11 доларів США, що складається з: 20256,02 доларів США - суми основного боргу; 16261,54 долара США - заборгованості по процентах за користування кредитом; 665,28 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 14992,28 долара США - пені, оскільки в цій частині право позивача захищено раніше рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 01.04.2013 року, у зв'язку із чим повторному захисту таке правоне підлягає. До решти вимог про солідарне стягнення із відповідачів на користь позивача, які заявляються у даній справі, а також які не заявлялися до стягнення раніше, а саме: 9 513,31 доларів США - заборгованості по процентах за користування кредитом; 344,96 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 62004,72 долари США пені, відповідач [PERSON] просить застосувати позовну давність. Крім того, до розгляду справи по суті, а саме 04.04.2016 року [PERSON], представник відповідача за первісним позовом [PERSON], подала до канцелярії Кілійського районного суду Одеської області зустрічну позовну заяву, відповідно до якої просить визнати припиненим зобов'язання поруки [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором поруки № 0028/Р від 28.11.06, закрити провадження в частині вимог за первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 20 256, 02 доларів США - суми основного боргу; 16 261,54 долара США - заборгованості по процентах за користування кредитом; 665,28 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 14992,28 долари США пені, до решти вимог за первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 9 513, 31 доларів США - заборгованості по процентах за користування кредитом; 344,96 долари США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 62004,72 долари США - пені застосувати строки позовної давності, у зв'язку із чим у позові в цій частині відмовити. У судовому засіданні, призначеному на 29.04.2016 року, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] пояснив, що згідно кредитного договору № OD03АЕ00000028 від 28.11.2006 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 23628,00 доларів США на термін до 28.11.2011 року, а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в прядку, встановлених договором. В забезпечення виконання зобов'язання за [PERSON] № OD03АЕ00000028 від 28.11.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 0028/Р від 28.11.2006 року.Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 ЦК України боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.[PERSON] повністю виконав свої обов'язки й надав позичальнику кредитні кошти, однак відповідач за первісним позовом свої обов'язки за кредитним договором належним чином не виконує, своєчасне погашення не вносить. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Таким чином, раніше постановлене рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою дію. Крім того, підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов'язання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а отже ПАТ КБ «ПриватБанк» правомірно звернувся з позовними вимогами до [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні, призначеному на 29.04.2016 року, під час розгляду справи по суті представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] пояснила, що позовні вимоги позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором № OD03АЕ00000028 в розмірі 124038,11 доларів США вже були частково задоволені рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 01.04.2013 року, а саме з відповідачів зазначеним рішенням було стягнуто заборгованість в розмірі 52175,12 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 415976 гривень 58 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом - 20256,02 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 161495,17 гривень; заборгованості за відсотками - 16261,54 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 129648,38 гривень; заборгованості за комісією - 665,28 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 5304,08 гривень; заборгованості по пені - 14992,28 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 119528,95 гривень. Таким чином заявлені позивачем вимоги в цій частині підлягають закриттю. Щодо іншої частини позовних вимог, а саме стягнення 9 513,31 доларів США - заборгованості по процентах за користування кредитом; 344,96 долари США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 62004,72 долара США пені, які були визначені шляхом віднімання стягнутих судом раніше сум від сум, заявлених до стягнення в даній цивільній справі, то [PERSON] пояснила наступне: щодо стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом, а також заборгованості по комісії за користування кредитом, то в задоволенні зазначеної частини позовних вимог необхідно відмовити у звязку із пропуском строку позовної давності, так як 20.06.2011 року останній день, в межах якого позивач міг звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом та заборгованості по комісії за користування кредитом. Щодо стягнення пені в розмірі 62004,72 долари США, то в задоволенні цієї частини позовних вимог також необхідно відмовити у звязку з тим, що відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Також [PERSON] в обґрунтування зустрічної позовної вимоги пояснила, що згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки відбувається у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № OD03АЕ00000028 від 28.11.2006 року % ставка поточна була збільшена на 0.17 % , а також % ставка прострочена була збільшена на 4,08 %, що свідчить про зміну обсягу зобовязання за вказаним кредитним договором, а значить й обсягу зобовязань поручителя. Очевидно, таке збільшення відбулося внаслідок того, що банк як кредитор скористався правом на збільшення процентної ставки в односторонньому порядку, передбаченим п.2.3.1. кредитного договору. Однак, на таке збільшення процентної ставки [PERSON] згоди не давав, про факт її збільшення кредитором у жодній формі не повідомлявся. Крім того, представник позивача за зустрічним позовом вказала, що згідно п.12 договору поруки № 0028/Р від 28.11.06 порука за цим договором припиняється по завершенню п'яти років з дня настання строку повернення кредиту за Кредитним договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Отже, днем з якого починається перебіг пятирічного строку дії договору поруки є день предявлення вимоги боржнику, а також поручителю. Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення (листи, вимоги, нагадування, тощо) із визначеною у них банком позичальнику датою, коли зобов'язання із дострокового повернення суми кредиту, винагороди, комісії, відсотків за його використання має бути виконано, які б направлялись не у 2015 році, а, принаймні, до винесення судом рішення від 01.04.2013 року про дострокове стягнення. Також у матеріалах справи відсутні докази направлення боржникові таких повідомлень, листів, вимог тощо. Якщо ж такі вимоги вказаним особам не направлялися, то банк порушив визначений підпунктом «а» пункту 2.3.4. кредитного договору механізм встановлення боржникові такого терміну. У судове засідання, призначене на 07.07.2016 року, представник ПАТ КБ «ПриватБанк», належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, однак від нього надійшло клопотання, відповідно до якого він просить здійснити розгляд справи за його відсутності, заявлені в первісному позові вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання, призначене на 07.07.2016 року не зявився, однак 03.06.2016 року від його представника за довіреністю до канцелярії Кілійського районного суду Одеської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності [PERSON] та його представника. Відповідач за первісним позовом та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору\~ на стороні позивача за зустрічним позовом [PERSON] , який про дати, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання повторно не зявився, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв про відкладання слухання по справі, або про розгляд справи за його відсутності не надав. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: 28.11.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № OD03АЕ00000028. Згідно з п.п. 1.1. [PERSON] зобовязується надати [PERSON] кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу Банку на строк до 28.11.2011 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в розмірі 23628 доларів США на наступні потреби: споживчи потреби в сумі 17600 доларів США, а також в розмірі 6028 доларів США на оплату страхових платежів у випадках і у порядку, передбаченими п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного договору, зі сплатою за використання Кредиту відсотків в розмірі 0,84 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,14% від суми виданого кредиту щомісячно, комісії за дострокове погашення кредиту у відповідності до п.п. 3.11. даного договору. Періодом уплати вважається період з «22» по «27» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, яка виплачується в момент надання кредиту), здійснюється у наступному порядку: щомісячно, у період оплати «Позичальник» повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 400,50 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, комісії. У п.п. 3.2. договору зазначено, що згідно ст. 212 ЦК України, при порушенні «Позичальником» зобовязань по погашенню по Кредитному договору, передбачених п.п. 1.1., 2.2.4., 2.3.3. даного [PERSON], «Позичальник» сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у розмірі 25,66% річних, нараховані від суми несплаченої у строк заборгованості за Кредитом. Згідно з п.п. 4.1. договору, у разі порушення «Позичальником» будь якого із зобовязань, передбачених п.п. 2.2.2., 2.2.3. даного [PERSON], [PERSON] має право нараховувати, а «Позичальник» зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менш 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. В разі, якщо кредит видається у іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати. В забезпечення виконання зобовязань за договором № OD03АЕ00000028 від 28.11.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 0028/Р від 28.11.2006 року. Згідно з п. 1. [PERSON] поруки, його предметом є надання поруки «Поручителем» перед «Кредитором» за виконання [PERSON] «Боржником», зобовязань за кредитним договором № OD03АЕ00000028 від 28.11.2006 року, згідно з яким «Кредитор» надав «Боржику» кредит в сумі 17600 доларів США, а «Боржник» зобовязаний виконати зобовязання по: поверненню кредиту, наданого у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 23628 доларів США у строк до 28.11.2011 року включно; сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 0,84% відсотків у місяць, у період сплати з «22» по «27» число кожного місяця; щомісячному наданню грошових коштів (щомісячного платежу) в період сплати, сумою не менш 400,50 доларів США, для погашення заборгованості за Кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсоткам за користування кредитом, комісії; сплаті відсотків за користування кредитом при порушенні «Позичальником» зобовязань по погашенню кредиту в розмірі 25,66% річних від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом; сплаті винагороди за надання фінансового інструмента в розмірі суми 0,14% від суми виданого кредиту; комісії за дострокове погашення кредиту, у відповідності з умовами та строками, передбаченими Кредитним договором; сплаті пені в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості, але не менш 1 гривні за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В ст. 634 ЦК України зазначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. ЗАТ КБ «ПравитБанк» свої зобовязання перед [PERSON] за кредитним договором № OD03АЕ00000028 від 28.11.2006 року виконало у повному обсязі. З наданого позивачем [PERSON] заборгованості за договором № OD03АЕ00000028 від 28.11.2006 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] станом на 05.03.2015 року видно, що зобов'язання за кредитним договором відповідачем виконувались неналежно, наслідком чого є заборгованість в розмірі 124038,11 доларів США, що за курсом, відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.03.2015 року складає 2864039,96 гривень, яка складається з наступного: -20256,02 доларів США заборгованість за кредитом; -25774,85 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; -1010,24 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; -76997,00 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; Як вбачається з нової редакції статуту Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриваБанк», на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року, у звязку зі зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «ПриватБанк». ПАТ КБ «ПривтБанк» 21.07.2009 року внесено до державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується відповідною довідкою АА № 241170 та його реєстрацію проведено відповідно до вимог діючого законодавства. 05.10.2011 року Національним Банком України Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» видано банківську ліцензію № 22 на право надання банківських послуг визначених частиною 3 статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». З рішення Кілійського районного суду Одеської області від 01.04.2013 року вбачається, що з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № ОО03АЕ00000028 від 28.11.2006 року в розмірі 415976 гривень 58 копійок. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 05.06.2013 року вказане вище рішення залишено без змін, що свідчить про набрання ним законної сили. На підставі цього рішення суд приходить до висновку, що частина заявлених в цій справі позивачем за первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог вже була заявлена ним раніше, а саме в позові ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] від 20.06.2008 року про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості в розмірі 415976 гривень 58 копійок. З мотивувальної та резолютивної частини зазначеного рішення від 01.04.2013 року вбачається, що право ПАТ КБ «ПриватБанк» в цій частині вже було захищено, та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № ОО03АЕ00000028 від 28.11.2006 року в розмірі 415976 гривень 58 копійок, яка складається з: -заборгованості за кредитом - 20256,02 доларів США: -заборгованості за відсотками - 16261,54 доларів США; -заборгованості за комісією - 665,28 доларів США; -заборгованості по пені - 14992,28 доларів США. На підставі вищезазначеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог, адже повторному захисту таке право не підлягає. Щодо іншої частини позовних вимог, заявлених в цій справі позивачем за первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк», які не заявлялися до стягнення раніше, то вона складається з наступного: -різниці між заявленою заборгованістю по процентах за користування кредитом в розмірі 25774,85 доларів США й вже стягнутої за рішенням суду від 01.04.2013 року в розмірі 16261,54 доларів США, що дорівнює 9513,31 доларів США; -різниці між заявленою заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 1010,24 долари США й вже стягнутої за рішенням суду від 01.04.2013 року в розмірі 665,28 доларів США, що дорівнює 344,96 долари США; -різниці між заявленою заборгованістю по пені в розмірі 76997,00 доларів США й вже стягнутої за рішенням суду від 01.04.2013 року в розмірі 14992,28 доларів США, що дорівнює 62004,72 доларів США. Згідно ст.256 Ц КУкраїни позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями, строк виконання яких визначений моментом вимоги (в тому числі, про дострокове погашення кредиту), перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Враховуючи те, що згідно п. 2.3.7 [PERSON] ПАТ КБ «ПриватБанк» має право предявити вимогу дострокового повернення заборгованості за кредитним договором № OD03АЕ00000028 від 28.11.2006 року у випадку невиконання боржником обовязків, визначених цим [PERSON], а саме у випадку несплати в термін з 22 по 27 число кожного місяця щомісячного платежу в розмірі 400,50 доларів США, то перебіг позовної давності починається з моменту прострочення визначеної чергової щомісячної виплати, а саме з наступного дня після граничного строку повернення чергової виплати по кредитній заборгованості. Згідно ч. 1 ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, окрім вимог про стягнення пені, для яких, в силі вказівки п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, встановлено спеціальний скорочений строк позовної давності 1 рік. Згідно ч. 2 ст. 262 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» 20.06.2008 року вже звертався до Кілійського районного суду Одеської області з позовом, предметом якого була частина вимоги за кредитним договором № OD03АЕ00000028 від 28.11.2006 року, то строк позовної давності перервався пред'явленням позову цього позову. Згідно ч.3 ст.264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Отже відповідно до положень ст.ст. 257,262,264 ЦК України перебіг позовної давності щодо стягнення частини позовних, заявлених в даній справі й не стягнутих раніше рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 01.04.2013 року, окрім вимог про стягнення пені, а саме щодо стягнення: 9 513,31 доларів США - заборгованості по процентах за користування кредитом; 344,96 долари США - заборгованості по комісії за користування кредитом розпочався заново 20.06.2008 року, що є датою подання позову, а 20.06.2011 року - останній день строку, в межах якого позивач міг звернутися до суду із позовом про захист порушеного права, окрім вимог про стягнення пені. З урахуванням того, що позов у даній справі надійшов 22.04.2015 року за вх. №2828/15, позивач пропустив строк позовної давності для звернення із вимогами, окрім вимог про стягнення пені. Щодо застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені в розмірі 62004,72 долари США, то суд виходить з наступного: Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). З постанови Верховного Суду України від 19.11.2014 року по справі № 6-160цс14 вбачається, що правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. В даному випадку, цей строк охоплює період часу з 22.04.2014 року (останні 12 місяців, що передують даті пред'явлення позову) по 22.04.2015 рік (дата пред'явлення позову). Однак, як зазначалося вище, строк позовної давності до основної вимоги закінчився іще 20.06.2011 року, а, отже, стягнення пені, яка за своєю правовою природою є видом неустойки, поза межами такого строку неприпустимо. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, враховуючи наведені норми чинного законодавства України, суд вважає твердження позивача за первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про відсутність підстав для застосування позовної давності щодо стягнення 9 513,31 доларів США - заборгованості по процентах за користування кредитом; 344,96 долари США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 62004,72 долари США пені необґрунтованим, а також приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню також не підлягають. Як вже було встановлено раніше, в забезпечення виконання зобовязань за договором № OD03АЕ00000028 від 28.11.2006 року, між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 0028/Р від 28.11.2006 року. Відповідно до п. 2-4 договору поруки «Поручитель» відповідає перед «Кредитором» за виконання зобовязань по Кредитному договору у тому ж розмірі, що і «Боржник», включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування шкоди. У разі невиконання «Боржником» зобовязань за кредитним договором, «Боржник» і «Поручитель» відповідають перед «Кредитором» як солідарні боржники. Обсяг відповідальності поручителя [PERSON] станом на 28.11.2006 року визначається обсягом відповідальності [PERSON] за кредитним договором № OD03АЕ00000028 від 28.11.2006 року. Дослідивши розрахунок заборгованості за кредитним договором № OD03АЕ00000028 від 28.11.2006 року судом було встановлено зміну обсягу зобовязання боржника перед кредитором, а саме процентна ставка поточна з 29.10.2008 року була змінена з 10,08% до 12,12 %, а процентна ставка прострочена з 29.10.2008 року була змінена з 25,66 % до 29,77%, що свідчить про зміну обсягу зобовязання за вказаним кредитним договором і обсягу зобовязання поручителя. Таким чином, обсяг зобовязання поручителя [PERSON] щодо виплати процентної ставки щомісячно на поточну заборгованість було збільшено на 0,17%, а щодо виплати процентної ставки щомісячно на прострочену заборгованість було збільшено на 4,08%. З ч. 1 ст. 559 ЦК України вбачається, що порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності Однак ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду жодних підтверджень того, що поручитель за договором поруки № 0028/Р від 28.11.2006 року [PERSON] належним чином повідомлявся про зміну розміру процентів за основним зобовязанням. За таких підстав суд приходить до висновку, що відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] згоди на збільшення його відповідальності за кредитним договором № OD03АЕ00000028 від 28.11.2006 року не давав. Крім того в договорі поруки № 0028/Р від 28.11.2006 року можливість зміни розміру процентів без згоди поручителя не передбачена. Як зазначено в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 152 цс 13, закон повязує припинення договору поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного договору. Також у постанові ВСУ від 05.06.13 у справі №6-43ц13 висловлена правова позиція, що згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності має бути очевидною і наданою в спосіб, передбачений договором поруки. Згідно п.13 [PERSON] поруки № 0028/Р від 28.11.2006 року зміни та доповнення до нього вносяться лише за згодою сторін, у письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. [PERSON] поруки № 0028/Р від 28.11.2006 року не передбачено можливості зміни процентної ставки без згоди поручителя, а сама по собі така зміна є фактичною зміною умов, викладених у п.1 договору поруки, в порушення п.1.3 договору поруки, тобто без укладення додаткової угоди. Окрім того, з правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 25.09.2013 року по справі №\~6-97\~цс\~13, вбачається, що за змістом ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.У зобовязаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком і тягне припинення поруки. Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що зустрічний позов в частині визнання припиненим зобовязання поруки [PERSON] перед [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» за договором поруки № 0028/Р від 28.11.2006 року є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо іншої частини позовних вимог за зустрічним позовом, а саме щодо закриття провадження в частині позовних вимог за первісним\~ позовом\~ про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 20 256, 02 доларів США - суми основного боргу; 16 261,54 доларів США - заборгованості по процентах за користування кредитом; 665,28 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 14992,28 доларів США - пені, та застосування строків позовної давності до\~ іншої частини позовних вимог за первісним позовомпро солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 9 513, 31 доларів США - заборгованості по процентах за користування кредитом; 344, 96 долари США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 62 004, 72 долари США - пені, суд прийшов до наступного висновку: зазначені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вони є запереченням відповідача за первісним позовом [PERSON] на заявлені вимоги в первісному позові, а також підставою для відмови у задоволенні первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. При зверненні до суду з зустрічною позовною заявою позивачем за зустрічним позовом та відповідачем за первісним позовом [PERSON] відповідно до вимог п 1.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 гривень, що підтверджується квитанцією № 1396 від 11.03.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З п. 36 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. На підставі вищезазначеного суд вважає за необхідне стягнути з позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON], [INFO], судові витрати, які складаються з 275,6 гривень судового збору.

Outcome: partial