Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач 20 грудня 2017 року звернувся до суду з цим позовом, в якому на піставі статті 75 СК України просив стягнути з відповідачки 300 грн аліментів. Позов мотивований тим, що вони із відповідачкою перебували у шлюбі, який розірваний рішенням апеляційного суду. Відповідачка [INFO], працездатна і працює, згідно з розрахунком гонорара адвоката має гроші, отримує аліменти. З 1 січня 2018 року прожитковий мінімум на працездатну особу складає 1762 грн. Пенсія позивача, розмір якої після сплати аліментів відповідачу складає 1074 грн єдине джерело його існування. З 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для непрацездатних осіб складає 1373 грн та для забезпечення його прожиткового мінімуму не вистачає 300 грн. Позивачу постійно хочеться їсти, однак грошей на їжу не вистачає (а.с.1, 14). Спрощене провадження у справі відкрите 26 січня 2018 року із проведенням судового засідання (а.с.20). Позивач надав заяву про те, що не буде присутнім при розгляді позову до [PERSON] (а.с. 57). Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Відповідачка вчасно повідомлялась про час та місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак в судове засідання не зявилась, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, а також для позивача не надіслала, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслала. Згідно з положеннями частини першої та третьої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказав, що розмір його доходу не досягає прожиткового мінімуму встановленого законом, зокрема, йому не вистачає 300 грн саме для харчування, а відповідач другий із колишнього подружжя є працюючим, працездатним, має кошти, а тому відповідно до статті 75 СК України має сплатити 300 грн аліментів. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідачки про стягнення коштів у сумі 300 грн як аліментів на утримання від колишньої дружини. Підставами позову є непрацездатність позивача, яка виникла під час шлюбу, потреба у матеріальній допомозі та можливість відповідачки таку допомогу надавати. Згідно з копією паспорта позивача, він народився 13 серпня 1948 року, зареєстрований в [INFO] з 1992 року (а.с.2, 2-зворот). Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] ([PERSON]П.) відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії IVБК №366782 (а.с.3) перебували у шлюбі з 19 травня 1990 року, який розірвано згідно з рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2013 року (а.с.4-5). Згідно з копією довідки № 5690/02-3-25 від 19 грудня 2017 року Пенсійного фонду України, відповідачка [PERSON] отримує аліменти на двох дітей з пенсіонера [PERSON] у розмірі 533,10 грн щомісячно. [PERSON], згідно з копією акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 26 травня 2017 року (а.с.9), проживає в [INFO]. Житловий будинок, господарські споруди знаходяться у задовільному стані, в господарстві худоба та птиця відсутні. Джерелом існування є пенсія. Згідно з копією довідки № 5689/02-3-25 від 19 грудня 2017 року, позивач [PERSON] досяг непрацездатного віку та отримує дохід у вигляді пенсії у розмірі 1034 грн щомісячно (а.с. 10), з якої вираховуються аліменти. Згідно з копією вступної та резолютивної частин рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 6 січня 2017 року, що надана позивачем, на його користь із [PERSON] стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів на утримання батька у розмірі 1861 грн. (а.с.47). Згідно з заявою позивача [PERSON] від 19 лютого 2018 року (а.с.46), останній визнає факти винесення рішення про стягнення на його користь аліментів з повнолітнього сина у сумі 500 грн щомісячно, однак заперечує виконання даного рішення, так само як заперечує факти стягнення з його пенсії інших видатків за рішенням судів. Оцінюючи вище перераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд, згідно з положеннями статті 77 ЦПК України, відхиляє як докази, надані позивачем, копію довідки №83 від 24 червня 2016 року, згідно з якою відповідач [PERSON] працювала помічником кухаря у ТОВ «Фінєст» та її заробітна плата складала 1559 грн на місяць (а.с.6); копію довідки-розрахунку заборгованості Солом'янського районного ВДВС м.Київ за період з серпня 2015 по грудень 2016 року, згідно з якою заборгованість по виплаті аліментів з [PERSON] станом на 1 грудня 2016 року становить 8000 грн (а.с. 48); копію повідомлення №70-5402 вих-16 від 12 серпня 2016 року, яким [PERSON] повідомлено про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні №42016021130000020 за фактом ухилення від сплати аліментів [PERSON] на користь позивача (а.с.45), оскільки дані докази не містять інформації щодо предмета доказування матеріального стану сторін станом на час виникнення спірних правовідносин. Суд, згідно з положеннями частини другої статті 78 ЦПК України відхиляє як доказ того, що «[PERSON] має гроші», розрахунок гонорару адвоката [PERSON] із [PERSON] від 24 березня 2016 року на суму 2204,80 грн (а.с.7), оскільки факти внесення коштів за надані послуги підтверджуються відповідними розрахунковими документами. Суд, згідно з положеннями статтей 83, 126 ЦПК України відхиляє відзив [PERSON] та подані разом із ним докази (а.с.25-45), оскільки вони подані після закінчення строку, встановленого судом та без направлення копій відповідачу. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 грн. В силу статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до частин першої та другої статті 76 СК розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Згідно з частиною першою статті 79, частинами першою та другою статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя за рішенням суду від дня подання позовної заяви у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному із подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Із аналізу вказаних норм вбачається, що обов'язок другого із колишнього подружжя на сплату аліментів виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: один із подружжя (стягувач аліментів) є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, та можливість другого із подружжя (платника аліментів) надавати матеріальну допомогу. При цьому частина третя статті 75 ЦПК України презюмується, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Суд вважає, що право на утримання (аліменти) другого з подружжя, в тому числі і колишнього, сімейним законодавством України віднесено до періодичних платежів, а також, що однією із підстав позову [PERSON] є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму у 2018 року, а тому його позов має бути розглянуто та вирішено по суті. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що позивач [PERSON], хоч і має невеликий розмір доходів, не довів суду жодним належним та допустимим доказом, що відповідачка [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed