Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.02.2021 року звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 10 березня 2001 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 22.03.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв`язку із відсутністю згоди між сторонами з приводу вирішення питань щодо утримання дитини відповідачем, позивач змушена звернутися до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку(доходу), з 21.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 15.02.2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви, в яких підтримують позовні вимоги та просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідач надав до суду відзив, в якому позовні вимоги визнав частково, а саме заперечує проти задоволення позовних вимог позивача з 21.10.2020 року, оскільки аліменти мають бути стягнуті від дня пред`явлення позову. В подальшому надав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, і перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. Згідно рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22.03.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.09.2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] . Згідно довідки № 21 від 05.02.2021 року, виданої ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод», [PERSON] працює з 16.09.2019 року у ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» на посаді машиніста установки сухого гасіння коксу 7 розряду, отримав доходи за період з 01.07.2020 року по 31.12.2020 року у розмірі 138 191 грн. 84 коп. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, відсутня домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вирішуючи позовні вимоги про розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу)матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач має малолітню дитину, фізично здоровий і має змогу виплачувати аліменти на утримання сина. Інших осіб, які перебувають на утриманні у відповідача судом не встановлено. Суд, виходячи з принципу розумності та справедливості та враховуючи, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу), приходить до висновку, що необхідно стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку чи іншого доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернулась до суду з даним позовом 11.02.2021 року, тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно стягнути аліменти починаючи з 11.02.2021 року. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial