Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] Акціонерне Товариство [PERSON] « Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.08.2008 року [PERSON] 05.08.2008 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Внаслідок порушенням з боку відповідача умов договору з приводу погашення заборгованості за кредитним договором у останній перед банком станом на 30.09.2017 року виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 10752,25 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2 розмірі 93640 грн. Позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 04.08.2008 року у розмірі 104392,50 грн. станом на 30.09.2017 року, яка складається з 10752,25 грн. - заборгованість за кредитом; 93640,25 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також понесені судові витрати у розмірі 16000 грн. Представник позивачки в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, в подальшому просила закінчити справу слуханням у відсутності представника ..Пояснила, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог немає, оскільки порушення зобовязання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. В подальшому просила справу слухати без її участі.( а.с. 109-110). Відповідачка в судове засідання не зявилась, просила справу слухати у її відсутність. ( а. с. 33). Надала суду відзив, в якому зазначила, що вона не заперечувала той факт, що отримала в ПАТ КБ «Приватбанк» банківську картку, проте їй невідомо, чи встановлено на ній кредитний ліміт. Заперечує факт погашення кредиту, оскільки вона його не отримувала. Шляхом встановлення кредитного ліміту та видачі платіжної картки банк лише надає своїм клієнтам право отримати кредит; обовязок повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування ним виникає лише у випадку отримання готівки або використання іншим способом кредитних коштів. В позовні заяві банк не вказує ні номеру картки, ні номеру рахунку, з якого начебто отримані чи іншим чином використані гроші, відсутнє таке посилання в розрахунку заборгованості. Вважає, що банком пропущено строк позовної давності. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав пропущення строку позовної давності. В судовому засіданні представник відповідачки підтримала відзив, просила відмовити в задоволенні позовних вимог у звязку з пропущенням строку позовної давності. В подальшому просила справу слухати без її участі ( а. с. 111). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.08.2008 року [PERSON] 05.08.2008 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ( а. с. 10-11). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Внаслідок порушенням з боку відповідача умов договору з приводу погашення заборгованості за кредитним договором у останнього перед банком станом на 30.09.2017 року виникла заборгованість виникла заборгованість у розмірі 104392,50 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 10752,25 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2 розмірі 93640 грн.( а. с. 6-8). Договір складався з анкети- заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.( а. с. 10-17). Підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.( а. с. 80). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Привалами користування платіжною карткою» та «Тариф», які викладені на банківському сайті\~\~ http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом та овердрафту в розмірі, встановленому тарифами банку. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. ( а.с. 82). Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором відповідач, на вимогу банку повинен виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позивальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Згідно зі\~статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Пунктом 1\~статті 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1\~статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до частини 2\~статті 1050 Цивільного кодексу України\~України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. Отже, факт укладення договору кредиту підтверджено наявною у справі копією заяви та Умов і правил надання банківських послуг та розмір заборгованості за тілом кредиту підтверджено розрахунком, доданим позивачем до позовної заяви, тому суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, у нього виникла заборгованість внаслідок невиконання його умов. Відповідно до \~ст. 536 ЦК України\~передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно довідки про видачу кредитних карт відповідач отримав кредитні карти № 5577212904464107,№ 5577212919165459, остання з яких має термін дії до останнього дня місяця 10.2014 року. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного. За положеннями ст.ст. 256-258,261,266-267 ЦК України загальна позовна давність-строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, становить три роки, до вимог про стягнення неустойки таки строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленій сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно зі ст. 529 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Матеріали справи не містять даних щодо належного оформлення сторонами у справі письмової угоди щодо збільшення строку позовної давності до 50 років, окрім того, договір укладався 04.08.2008 року, а Умови та правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року. Тому до даних правовідносин суд застосовує загальний строк позовної давності три роки, а не 50 років за п. 1.1.7.31. Як видно з виписки по руху коштів за карткою відповідача остання операція за карткою була здійснена 25.07.2014 року, після цього відбулося автоматичне списання погашення кредиту, строк дії картки - жовтень 2014 року, позов подано до суду 29.12.2017 року. Тому суд приходить до висновку про те, що позов подано до суду з пропуском строку позовної давності, про що представником відповідача заявлено про його застосування відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України. При цьому суд зауважує на те, що строк позовної давності з правової точки зору не є тотожним строку дії картки або договору, оскільки право на позов у позивача виникало після прострочення відповідачем чергового платежу, а не після закінчення строк дії картки. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відмову в позові у звязку з пропуском строку позовної давності. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed