Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.11.2017р звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачки [PERSON], вказуючи, що у період часу з 25.08.2010р по 27.07.2017р він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу 14.12.2015р вони за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS] ([PERSON]), вартістю 149428,00грн. Зазначає, що на теперішній час відповідачка стверджує, що вона за власні гроші купила вищевказану квартиру, зробила в ній ремонт. Вважає, що зазначена квартира є їх спільною сумісною власністю, та оскільки ніякого договору про набуте майно між ними не було - квартира належить кожному з них у рівних частках, тобто по 1/2 частки. З посиланням на ст.ст.60, 69 СК України просить визнати спільною сумісною власністю подружжя вказану квартиру [ADDRESS] ([PERSON]), що розташована у м.Краматорську Донецької області, розділити цю квартиру, визнавши за ним право власності на ? частку зазначеної квартири, іншу ? частку спірної квартири виділити відповідачці [PERSON] Крім того, позивач просить визнати його ([PERSON]М.) особистою приватною власністю легковий автомобіль ВАЗ 210934-20 №кузову У60210934880025052, 2008 року випуску, синього кольору, державний номер АН 1249КВ, оскільки цей автомобіль був куплений ним за власні кошти під час фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачкою [PERSON] В судовому засіданні [PERSON], представник позивача [PERSON], підтримала вимоги останнього про поділ майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю в повному обсязі, наполягала на задоволенні та надала суду пояснення, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково та в судовому засіданні зазначила, що позов [PERSON] в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя спірної квартири, розділ даної квартири з визнанням за позивачем та нею права власності на ? частку зазначеної квартири вона визнає в повному обсязі. Позовні вимоги про визнання особистою приватною власністю [PERSON] легкового автомобіля ВАЗ 210934-20 вона не визнає, оскільки на момент придбання спірного автомобіля вона та позивач продовжували спільно проживати однією сімєю. Суд, заслухавши пояснення представника позивача і відповідачки, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав: З копії свідоцтва про шлюб (серія 1-НО №474637 від 08.07.2017р, актовий запис №988) та копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27.07.2017р (справа №234/5676/17, провадження №2/234/3216/17) судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 25.08.2010р по 08.08.2017р (дата набрання рішення суду від 27.07.2017р законної сили) знаходилися у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] копії Договору купівлі-продажу квартири від 14.12.2015р, посвідченого державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори (зареєстровано в реєстрі №1-3257), відповідачка [PERSON] придбала трикімнатну квартиру за адресою: вул.17 партз'їзду ([PERSON])[ADDRESS]. [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.12.2015р за №49803981, право приватної власності на спірну квартиру зареєстровано за відповідачкою [PERSON], на підставі вищевказаного Договору купівлі-продажу квартири від 14.12.2015 року. У відповідності до ч.1 ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). [PERSON] ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ст.63 зазначеного Кодексу сторони мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання вищезазначеним нерухомим та рухомим майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст.68 СК України передбачено, що \~розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. [PERSON] ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З урахуванням викладеного, досліджених в судовому засіданні письмових доказів, пояснень представника позивача та відповідачки, суд вважає встановленим, що спірна квартира по вул.17 партз'їзду ([PERSON])[ADDRESS], в м.Краматорську Донецької області, придбана сторонами за час шлюбу за спільні сумісні кошти, а тому, у відповідності до ст.ст.60, 61, 70 СК України, суд вважає необхідним визнати вказану квартиру спільною сумісною власністю подружжя та поділити її між позивачем та відповідачкою, визнавши за кожним з них право власності на ? частку цього майна. Крім того, судом встановлено, що 07.02.2017р позивач [PERSON] придбав транспортний засіб - легковий автомобіль марки ВАЗ 210934-20 №кузову У60210934880025052, 2008 року випуску, синього кольору, державний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ №043443. Як вбачається з рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27.07.2017 року про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою, судом під час розгляду справи було встановлено, що сторони не проживають однією сімєю понад рік. Тобто, враховуючи, що відповідачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу в квітні 2017 року, сторони не проживають однією сімєю приблизно з квітня 2016 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд вважає встановленим в судовому засіданні, що вказаний автомобіль був придбаний позивачем [PERSON] під час окремого проживання сторін у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин за кошти, які належали йому особисто. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.57 КК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; та інше. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] в частині визнання його особистою приватною власністю на легковий автомобіль марки ВАЗ 210934-20 №кузову У60210934880025052, 2008 року випуску, синього кольору, державний номер АН 1249 КВ. Також, відповідно до ст.ст.137, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000грн, та по сплаті судового збору в розмірі 747,14грн.

Outcome: approved