Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач 31 липня 2018 року звернулася до суду з цим позовом, в якому просила зміну способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання їх спільних неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду від 29 травня 2017 року - з твердої грошової суми 600 грн щомісячно на кожну дитину до 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць, а розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.1-4). Спрощене провадження у справі відкрите 17 серпня 2018 року (а.с.23). Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (а.с.22). В своєму відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 3 вересня 2018 року, відповідач позовні вимоги визнав частково, погодився на збільшення розміру аліментів з 600 грн щомісячно на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. Зазначив, що він перебуває в скрутному матеріальному становищі, не працює, доходи його мають мінливий характер, проживає з батьками пенсіонерами. Відповідач не займається підприємницькою діяльністю, не отримує пенсій чи соціальних виплат, має тимчасові заробітки, за рахунок яких живе він та його батьки. Тому в нього немає можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частині від доходу щомісячно. Крім цього, відповідач зазначив, що позивач не обгрунтувала свої вимоги в частині того, що він має можливість сплачувати аліменти в частці від доходу. Враховуючи, що на кожного з батьків рівною мірою покладається обов'язок по утриманню дітей, та те, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідач просив частково задовольнити позов та стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розімірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Від позивача відповідь на відзив не надходила. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказала, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим 50% для дитини відповідного віку, в той час як діти отримують лише по 600 грн. Цих коштів не вистачає, оскільки постійно зростають споживчі ціни, купівельна спроможність гривні знецінюється. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей з твердої грошової суми 600 грн на кожну дитину на 1/3 частину від всіх видів доходів відповідача. Підставою позову є неоспорюване батьківство відповідача та невиконання ним вимог закону щодо надання необхідних коштів на утримання дітей. Згідно з довідкою директора Северинівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів позивач працює в Северинівській ЗОШ І-ІІІ ступенів на посаді вчителя історії з 16 жовтня 2008 року по даний час (а.с.5). Відповідно до довідки про зарплату позивача від 30 липня 2018 року №1637 середньомісячна заробітна плата позивача складає близько 5811 грн (а.с.6). Згідно з копією свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7, 8). Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 7 червня 2017 року на виконанні в Жмеринському міськрайонному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа, виданого Жмеринським міськрайонним судом 31 травня 2017 року по справі №130/408/17. Відповідно до цього виконавчого листа з відповідача на користь позивача стягуються аліенти на утримання дітей в розмірі 600 грн щомісячно на кожну дитину (а.с.12). Згідно з довідками Северинівської сільської ради від 30 липня 2018 року №1636, 1635, а також довідками про місце реєстрацію, діти зареєстровані та проживають біля позивача, знаходяться на її утриманні (а.с.13, 14, 17, 18). Відповідно до довідок Северинівської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 27 червня 2018 року діти навчаються в Северинівській ЗОШ І-ІІІ ступенів, зокрема [PERSON] навчається в сьомому класі та харчується за кошти батьків з розрахунку 7,50 грн в день (а.с.15, 16). Згідно з довідкою №422 від 30 серпня 2018 року відповідач не перебуває на обліку в Жмеринській міськрайонній філії Вінницького обласного центру зайнятості (а.с.31). Відповідно до довідки виконкому Олександрівської сільської ради від 30 серпня 2018 року №1478 відповідач проживає з батьками пенсіонерами, майнового та земельних паїв не має, на території сільської ради не працює (а.с.32). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривні, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Позивач в позовній заяві не обгрунтувала, чому вона просить стягувати з відповідача саме 1/3 частину від всіх видів його доходу щомісячно на утримання їхніх спільних дітей, враховуючи те, що відповідач не має стабільного офіційного доходу. Тому, виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, суд приймає до уваги викладені у відзиві доводи відповідача щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Крім цього, суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі, в якому просить позивач, ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище та може в подальшому призвести до невиконання судового рішення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial