Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] (далі - відповідачі) про позбавлення батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], призначення їй опікуна та стягнення аліментів на її утримання, посилаючись на те, що з травня 2012 року її син та невістка [PERSON], залишили дитину [PERSON] повністю на її утримання, з дитиною не спілкуються, не проявляють щодо неї батьківського піклування, не дбають про її матеріальне забезпечення, фізичний та духовний розвиток, взагалі байдуже відноситься до дитини. [PERSON] потребує постійного лікування у зв'язку з перебуванням на «Д» обліку в Іванівській ЦРЛ з діагнозом гострий гламерулонефріт, нефротичний синдром та являється інвалідом дитинства з 04.09.2017 року, на її утримання потрібні додаткові кошти, однак батьки байдуже відносяться до хвороби дитини, не відвідують її. На підставі чого вона вимушена звернутися до суду з позовною заяво про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини з відповідачі в розмірі 1500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного відповідача та про призначення опікуна. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала. Відповідачі у судове засідання не з'явилися. Відповідно до положень ч.8 ст.128 ЦПК України, є такими, що про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв та клопотань до суду не надали, про причини неявки не повідомили, тому суд визнає їх неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність, за наявними доказами. Представник служби у справах дітей Іванівської РДА Одеської області, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, просила суд розглядати справу за її відсутності та надала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів та доцільність призначення опікуном неповнолітньої [PERSON] - [PERSON], тобто позивача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних, встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON], тобто відповідачів, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Позивач, [PERSON] є рідною бабусею неповнолітньої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження її батька, [PERSON] Відповідно до довідки з місця проживання дитини [PERSON], вона проживає разом з бабусею [PERSON], тобто позивачем та дідусем [PERSON] в [ADDRESS] Відповідно до характеристики, виданою Іванівською селищною радою, позивач доглядає за дитиною [PERSON], має чоловіка [PERSON], який працює, разом з чоловіком виховали трьох дітей, жодних скарг на [PERSON] до селищної ради не надходило. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача, дитина проживає в окремій кімнаті, проживають позивач з сім'єю у власному будинку, умови проживання добрі, є все необхідне для проживання дитини. Відповідно до довідки з Іванівської ЦРЛ дитина [PERSON] дійсно перебуває на «Д» обліку в Іванівській ЦРЛ з діагнозом гострий гламерулонефріт, нефротичний синдром та являється інвалідом дитинства з 04.09.2017 року, лікуванням дитини займається бабуся [PERSON] Згідно наданих довідок, позивач на території України до кримінальної відповідальності не притягувалася, не перебуває на «Д» обліках у лікаря нарколога та психіатра. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], адміністрація вважає, що позбавлення батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини, оскільки вони життям дитини не цікавляться, самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, що підтверджується висновком Іванівської РДА, наявних в матеріалах справи. Відповідно до висновку служби у справах дітей Іванівської РДА, позивач може бути опікуном та внесена до банку потенційних опікунів за №869 від 08.08.2018 року. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, задовольняючи позов суд виходить з таких мотивів. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК, Закону України «Про охорону дитинства», суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та не виконання батьківських обов'язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини, що виражається з відсутності забезпечення її матеріально, з дитиною не спілкуються, турботи та уваги до неї не проявляють. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачів слід позбавити батьківських прав. Такий висновок підтверджується виходячи з практики Верховного Суду України. Так, в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 19.12.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» пленум роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитині, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу та не створюють умов для отримання нею освіти. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Також, згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Отже, враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів аліменти у розмірі 1500,00 грн., але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття з кожного відповідача. Згідно ст. 60 ч. 3 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна. Враховуючи, що мати та батька неповнолітньої [PERSON] рішенням суду позбавлено батьківських прав та відповідно до ст. ст. 63, 64 ЦК України і ст. 244 СК України, перешкод для призначення [PERSON], яка є бабусею дитини, опікуном над неповнолітньою [PERSON] не встановлено, оскільки матеріалами справи підтверджено, що бабуся займається вихованням та утриманням дитини та виконує дані обов'язки належним чином. Вирішуючи справу,

Outcome: approved