Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 квітня 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2003 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони не зійшлися характерами. Через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, згоди щодо ведення спільного подружнього життя, у них постійно виникали сварки. Шлюбні відносини між ними припинені, вже рік разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе та суперечить її інтересам, інтересам її чоловіка та інтересам їх дитини. Тому просила розірвати шлюб, визначити місце проживання дитини з нею, залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог, крім вимоги про залишення шлюбного прізвища [PERSON]. Вона втратила почуття до чоловіка, разом не проживають вже рік, спільного господарства не ведуть, а тому просила не надавати строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, у зв'язку з перебуванням за межами міста Кременчука, позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 липня 2003 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Шлюбні відносини сторони припинили, вже рік проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у них різні погляди на спільне життя та інтереси, відсутність взаєморозуміння. Позивач втратила почуття до чоловіка, шлюб розпався з вини обох сторін. Бажання та наміру відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Суд не призначає сторонам строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~ За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Місце проживання дитини за домовленістю сторін суд визначає з матір'ю. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції позивач сплатила судовий збір в сумі 640 гривень (а.с.1), тому суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] ці судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved