Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] в липні 2019 року звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки і піклування Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. 16.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб копія якого додається до позову. 08.09.2017 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб між [PERSON] та Відповідачем було розірвано, що підтверджується копією вказаного рішення, яке додається до позову. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої, яка після розірвання між ними шлюбу фактично залишилась проживати з матір`ю в їхній спільній з нею квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач одразу після розлучення почала чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дочкою. Доступу до квартири в якій на даний час проживає його дочка він не має, так як Відповідач змінила замки у їхній квартирі. Протягом останніх двох років створюються штучні перешкоди зі сторони Відповідача, стосовно неможливості нормального спілкування позивача із його донькою. Всі намагання, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки Відповідач не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які він не можу нормально зустрічатися з донькою. Весь цей час позивач намагається налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. На жаль ситуація з часом не покращується, та останній рік, він весь час тільки і намагається стабілізувати дану обстановку. Кожен раз, коли позивачу вдається більш-менш налагодити зв`язок та встановити певний графік відвідування доньки, Відповідач втручається та своїми діями негативно впливає на стосунки позивача з донькою. Такі ситуації вкрай важко та негативно впливають на розвиток дитини, її характер, поведінку тощо. [PERSON] доводилося бачити різні неприємні ситуації, ініціаторами яких були Відповідач. Допускати виникненню таких ситуацій є неприпустимим, оскільки вважає, що такі непорозуміння повинні вирішуватися за відсутності дитини. Позивач тривалий час вживав марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, але це нічого не дало тому він змушений звернутися до суду із даною позовною заявою, адже його права та права його дитини на вільне спілкування з батьком порушені. Стаття 153 СК України закріпляє право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси. [PERSON] бажає мати можливість вільно, спілкуватися з дочкою, вирішувати абсолютно любі питання пов`язанні з її розвитком як фізичним так і духовним, підвищувати її свідомість щодо оточуючого її світу, забезпечувати усім необхідним та виховувати свою доньку у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, батька. Позивач, [PERSON] , як люблячий батько, який відповідно до моральних засад нашого суспільства та у відповідності до чинного законодавства, має із Відповідачем рівні права і обов`язки щодо [PERSON] , але Відповідач чомусь нехтує його правами, систематичної порушуючи їх. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від латини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 142 СК України зазначає, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Таким чином, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, він зобов`язаний брати участь у вихованні своєї дитини і маю право на особисте спілкування з донькою, а Відповідач не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. Згідно із частинами 1, 2 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Отже, із системного тлумачення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. [PERSON] вживав всіх необхідних заходів, щоб вирішити питання про участь у вихованні доньки без залучення органів державної влади, але це ніяких результатів не дало, мати, як перешкоджала йому у спілкуванні з донькою так і перешкоджає. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Крім того, відповідно до ст. 4 ЦГЖ України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Хоче звернути увагу Відповідача на те, що 03.07.2018 року до закону України «Про виконавче провадження» було внесено важливі зміни, які тепер забезпечують реальну можливість виконання рішення, про встановлення побачення з дитиною та рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною, так зокрема в ст. 64-1 зазначено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про складення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить мотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом. Крім того, визначивши порядок участі окремо проживаючого батька, (матері) у вихованні дитини, суд попереджає іншого із батьків про можливі наслідки невиконання рішення суду. Як злісне невиконання рішення суду, що може з`явитися підставою для задоволення вимоги батька, що проживає окремо від дитини, про передачу йому неповнолітнього, може розцінюватися невиконання відповідачем рішення суду або створення ним перешкод для його виконання, незважаючи на застосування до винного батька (матері) передбачених законом мір. Саме тому, він переконаний, що маючи дане рішення права моєї дитини на спілкування з батьком будуть надійно захищені та непорушні. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат становить 8768 грн. 40 коп., з яких 768,40 грн. були понесені на сплату судового збору, і решта будуть сплачені за надання правничої допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial