Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач 15.01.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що в середині літа він домовився з відповідачем про те, що він буде допомагати виконувати йому ремонтні роботи в квартирі [ADDRESS]. Проте, всупереч домовленості про відповідну плату, відповідач з ним не розрахувався. Зазначив, що відповідач 23.05.2014 року власноручно написав розписку про те, що він зобов'язується до 20 червня 2014 року віддати йому борг в сумі 5000 грн., а в разі невіддачі боргу до вказаної дати, борг буде складати 10 000 грн., однак зобов'язання по розписці відповідач також не виконав. Вказував, що 26.06.2014 року він звернувся до Соснівського РВ В м. Черкаси з заявою про неповернення грошових коштів гр.. [PERSON]. В ході перевірки було встановлено, що він з відповідачем дійсно працювали по ремонту квартири, після завершення ремонту замовниця виплатила грошові кошти не в повному обсязі, після чого гр. [PERSON] надав позивачу письмову розписку про повернення коштів згідно усної домовленості. Зазначив, що на даний час борг відповідачем не повернутий, тому він змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 10000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник - [PERSON] позов підтримали частково та просили стягнути з [PERSON] кошти з урахуванням 400 грн. які повернуті відповідачем. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, вважав, що позов є необґрунтованим та не підлягає до задоволення. Свої заперечення мотивував тим, що його довіритель дійсно працював разом з позивачем по виконанню ремонтних робіт в квартирі. Однак, при попередній домовленості на виконання робіт, жодних сум вони не обговорювали і не заключали жодних договорів. [PERSON] оплачував роботу позивача по мірі отримання коштів від замовника, проте замовник в повній мірі не розрахувалася з його довірителем, між тим він з своїх власних коштів сплатив позивачу борг, тому йому не зрозуміло причини звернення позивача до суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін,суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що між сторонами існували правовідносини щодо виконання будівельних робіт, а саме сторони домовились про те, що позивач [PERSON] буде допомагати [PERSON] виконувати ремонтні роботи в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Позивач виконав свої зобов'язання по договору, однак відповідач з ним не розрахувався. Факт невиконаного зобов'язання позивача перед відповідачем підтверджується його власноручно написаною розпискою від 23.05.2014 року, згідно якої він зобов'язувався повернути [PERSON] до 20 червня 2014 року борг в розмірі 5000 грн., в разі невіддачі боргу до вказаної дати борг буде складати 10 000 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач звертався за захистом своїх прав до Соснівського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області. Згідно наданого висновку від 26.06.2014 року була проведена перевірка, в ході якої було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] дійсно працювали по ремонту квартири, після завершення ремонту замовниця виплатила грошові кошти не в повному обсязі, після чого гр. [PERSON] надав [PERSON] письмову розписку про повернення коштів згідно усної домовленості. Суд, оцінивши надані до суду докази та враховуючи пояснення сторін в справі, приходить до висновку, що фактично сторони мали на меті укладення договору підряду. За правилами ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду, одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони ( замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] для виконання ремонтних робіт фактично був заключений договір підряду . В результаті невиконання даних договірних зобовязань відповідач повинен сплатити позивачу 5000 грн., з даної суми відповідач відшкодував позивачу 400 грн., що не запепечувалось сторонами в судовому засіданні. А тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 4600 грн. Достовірних доказів про відшкодування позивачу 10 000 грн. [PERSON] суду не надав, а тому в цій частині позову суд вважає необхідно відмовити. Згідно п.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved