Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач 22 квітня 2021 року звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 09 липня 2011 року з [PERSON] , аргументуючи свої вимоги тим, що від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , а спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність їх характерів та різні погляди на сімейні обов`язки. Між ними часто виникають сварки, вони втратили почуття взаємоповаги і подальше збереження шлюбу неможливе. Спору щодо поділу майна у них немає. Ухвалою від 28 квітня 2021 року постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначенона 19.05.2021. 19 травня 2021 року ухвалою суду задоволено заяву відповідача [PERSON] та сторонам надано строк для примирення тривалістю три місяці, в зв`язку з чим провадження у справі зупинено. Ухвалою від 01 вересня 2021 року провадження у справі поновлено. Позивач і відповідач у судове засідання не з`явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі та заперечення проти розірвання шлюбу. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 237. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене та зважаючи на фактичну відсутність сімейних відносин між сторонами, суд дійшов висновку, що рішенняпозивача про розлучення є виваженим і свідомим, причини, з якої вона наполягає на розірванні шлюбу, - обґрунтованими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, наданий судом строк для примирення результатів не дав. Суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved