Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач, 28 квітня 2016 року, звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер батько - [PERSON]. Після смерті батька залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 1,79 га вартістю 39669,87 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Лисогірської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією на ім»я померлого; земельна ділянка площею 2,1104 га вартістю 26081,61 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Пиріжнянської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією на ім»я померлого; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» розміром 796 грн., на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], виданого Лисогірською сільською радою Кодимського району Одеської області 30 квітня 2000 року на ім»я [PERSON]; житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS], вартістю 28658 грн.. Спадкоємцями за законом стала вона, як дочка спадкодавця, та дружина, її мати - [PERSON]. Мати від спадщини відмовилася. Вона, як особа, що на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем - прийняла спадщину. Коли звернулась до нотаріуса з питання про видачу свідоцтва про право на спадщину, з»ясувалось, що відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно - державні акти на право власності на землю. Залишились лише їх ксерокопії. Про втрату державного акту на право власності на землю вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Це позитивного результату не дало. Відділ Держгеокадастру в Кодимському районі теж відмовив у видачі дублікату правовстановлюючого документу. Все вище назване і змусило її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на: земельну ділянку площею 1,79 га вартістю 39669,87 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Лисогірської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією на ім»я померлого [INFO] [PERSON], який був утрачений; земельну ділянку площею 2,1104 га вартістю 26081,61 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Пиріжнянської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією на ім»я померлого 02 лютого 2012 ркоу [PERSON], який був утрачений; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» розміром 796 грн., на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], виданого Лисогірською сільською радою Кодимського району Одеської області 30 квітня 2000 року на ім»я [PERSON]; житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS], вартістю 28658 грн., що належав померлому [INFO] [PERSON]. В судове засідання позивачі не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представники відповідачів (Лисогірської сільської ради, Кодимського району, Одеської області; Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області та Кодимської міської ради Одеської області) в судове засідання не з»явились, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідачів, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] був власником: земельної ділянки площею 1,79 га вартістю 39669,87 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Лисогірської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією (Інформація відділу Держгеокадастру в Кодимському районі №29-1516_99.11-915/15-15 від 30 грудня 2015 року); земельної ділянки площею 2,1104 га вартістю 26081,61 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Пиріжнянської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією (Інформація відділу Держгеокадастру в Кодимському районі №29-1516_99.11-915/15-15 від 30 грудня 2015 року); майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» розміром 796 грн., на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], виданого Лисогірською сільською радою Кодимського району Одеської області 30 квітня 2000 року на ім»я [PERSON]; житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS], вартістю 28658 грн. (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий Кодимським районним бюро технічної інвентаризації №26402915 від 14 червня 2010 року). [INFO] [PERSON], помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 07 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області). Спадкоємцями за законом стали: [PERSON], як дружина спадкодавця, та дочка - [PERSON]. [PERSON], від спадщини відмовилась, надавши відповідну заяву, яка зареєстрована в реєстрі Сербівської сільської ради за №63. Отже, спадкоємцем за законом залишилась [PERSON], як дочка спадкодавця (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Івашківською сільською радою Кодимського району Одеської області 02 червня 1967 року, згідно якого батьком народженої 12 травня 1967 року [PERSON] є [PERSON]; свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 03 лютого 1985 року Сербівською сільською радою Кодимського району Одеської області, згідно якого, після укладення шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище «[PERSON]»). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як убачається з дослідженої в судовому засіданні довідки Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області №1256 від 30 жовтня 2015 року [PERSON] і її батько - [PERSON] до дня смерті останнього проживали в одному будинку. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Діючи відповідно до зазначеної норми Закону, позивач подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини, однак, отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутні оригінали державних актів на право власності на землю (лист державного нотаріуса №69/01-16 від 27 квітня 2016 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Те, що зазначені правовстановлюючі документи були втрачені підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про їх утрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№43 від 17 жовтня 2015 року). Крім того, як убачається з дослідженої в судовому засіданні Інформації відділу Держгеокадастру у Кодимському районі Одеської області №29-1516_99.11-915/15-15 від 30 грудня 2015 року, видати новий Державний акт на право власності на землю або дублікат цього документу не є можливим у зв»язку з тим, що оформлення правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку здійснюється у вигляді свідоцтва або витягу про право власності на нерухоме майно територіальними органами Міністерства юстиції України, які є органами державної реєстрації прав. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Отже, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 1,79 га вартістю 39669,87 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Лисогірської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією на ім»я померлого [INFO] [PERSON], який був утрачений; земельну ділянку площею 2,1104 га вартістю 26081,61 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Пиріжнянської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією на ім»я померлого [INFO] [PERSON], який був утрачений; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» розміром 796 грн., на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], виданого Лисогірською сільською радою Кодимського району Одеської області 30 квітня 2000 року на ім»я [PERSON]; житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS], вартістю 28658 грн., що належав померлому [INFO] [PERSON]. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1261 ч.1, 1268 ч.3, 1268 ч.5, 1278 ч.1 ЦК України,

Outcome: approved