Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 10794,26 грн., посилаючись на наступне. 04 листопада 2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір №\~PLV0SE00000075, за яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 1200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік. [PERSON] Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк». Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за Договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Відповідач від виконання зобовязань ухиляється, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом. Станом на 06 травня 2016 року заборгованість за даним договором становить всього 10794,26 грн., яка складається з: - заборгованості по процентам за користування кредитом 1745,37 грн.; - пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором 9048, 89 грн. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, надавши до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи без участі його представника /а.с.12/. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає, прохає застосувати позовну давність /а.с. 60/. Суд, дослідивши обставини по справі, перевіривши їх наявними доказами та надавши доказам правової оцінки, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727) /а.с.8,10-11/. 04 листопада 2005 року між позивачем і відповідачем [PERSON] було укладено договір № PLV0SE00000075, за умовами якого позивач зобовязався надати відповідачу строковий кредит на строк по 03 листопада 2006 року включно у розмірі 1200,00 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 2,50% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і сплатою комісії щомісяця в період сплати в розмірі 1,30% від суми виданого кредиту (п.1.1. Договору) /а.с.5-6/. Відповідно до п. 3.2 цього Договору при порушенні позичальником терміну повернення кредиту, вказаного у п.1.1, позичальник зобовязується сплачувати банку відсотки за користування кредитом у розмірі 9,20% у місяць від суми залишку непогашеного кредиту. У разі несвоєчасної сплати заборгованості по відсотках і комісії банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення. Згідно ч. 7.1 Договору, він діє з моменту укладення і до повного виконання сторонами. Судом також встановлено, що судовим наказом Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 січня 2007 року № 2-н-3/07 зі [PERSON] на користь позивача ЗАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто прострочену суму заборгованості за договором № PLV0SE00000075 від 04 листопада 2005 року у розмірі 1590,04 грн. та вирішено питання про судові витрати /а.с.55/. Згідно виписки по рахунку [PERSON] № 29093054540224 за період з 04 листопада 2004 року по 23 вересня 2016 року, наданого листом ПАТ КБ «Приватбанк» від 27 вересня 2016 року №20.1.0.0.0/7-20160921/5446, [PERSON] погашено заборгованість у сумі 1590,04 грн. - 27 листопада 2007 року /а.с.57/. Таким чином, у звязку з несвоєчасною виплатою заборгованості у [PERSON] утворилась заборгованість по відсотках та пені. Згідно розрахунку заборгованості за договором № PLV0SE00000075 від 04 липня 2005 року, станом на 06 травня 2016 року, [PERSON] має заборгованість за кредитом у розмірі 10794,26 грн, яка складається з наступного: -1745,37 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; -9048,89 грн пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором /а.с.4/. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Судом встановлено, що [PERSON] порушив визначені статтею 526 ЦК України загальні умови виконання зобов'язання по кредитному договору договором №\~PLV0SE00000075 від 04 липня 2005 року, допустивши невиконання зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування коштами. Положеннями частин 3, 4 статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідачем заявлено вимоги про застосування строку позовної давності /а.с.60/. Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст.259 ЦК України). Зважаючи на те, що згідно розрахунку заборгованості /а.с.4/ та виписки з рахунку [PERSON] /а.с.57/ остання виплата по договору відповідачем була здійснена 14 серпня 2013 року, а даний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явлено до суду 03 червня 2016 року, то позивач звернувся до суду в межах трирічного строку позовної давності. Однак судом також встановлено, що заборгованість за пенею нараховано позивачем також поза межами спеціального строку позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку, що стягненню за кредитним договором підлягає лише заборгованість у межах строку позовної давності, а саме 2700,95 грн. (Дві тисячі сімсот гривень девяносто пять гривень), яка складається з наступного: -1745,37 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; -955,60 грн пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в межах однорічного строку позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі слід розподілити між сторонами пропорційно до суми задоволених вимог. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 344,50 грн (25% від розміру задоволених вимог).

Outcome: partial