Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 04 грудня 2018 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розподіл спадкового майна. В своїй позовній заяві посилалася на те, що 30 вересня 2015 року померла її мати [PERSON], якій на праві власності належав житловий будинок по вул. Рябушанська, 36 в м. Полтава. Вказувала, що вона та відповідач є спадкоємцями майна померлої за законом першої черги, але при зверненні до нотаріуса між спадкоємцями виник спір про поділ спадкового майна. Просила суд розділити спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою м. Полтава, вул. Рябушанська, 36 між сторонами в рівних частинах, визнавши право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на 1/2 частину за кожним. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2018 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 31 січня 2019 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Пояснила, що оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно знаходиться в неї, до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право н спадщину не зверталася. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач та вона є спадкоємцями майна померлої [PERSON], вважає, що частки співвласників мають бути рівними, вона свідоцтво про право на спадщину не отримала, оскільки оригінал правовстановлюючого документа знаходиться в позивача, яка відмовляється надавати його державному нотаріусу. Третя особа в судове засідання свого представника не направила. Суд, заслухавши сторони, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали справи № 552/1252/16, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № 423 про право власності на житло від 02 січня 2003 року, виданого Головним управлінням житлово-комунального обслуговування населення, житловий будинок в місті Полтаві по вулиці Рябушанська, 36 на праві приватної власності належав [PERSON]. Також встановлено, що [PERSON] 30 вересня 2015 року померла. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261, 1262 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Позивач [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO], є доньками померлої [PERSON] та в силу норм ст. 1261 ЦК України спадкоємцями її майна за законом першої черги. Згідно зі статтею 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Також судом встановлено, що до майна померлої 30 вересня 2015 року [PERSON] [PERSON] полтавською державною нотаріальною конторою 13 лютого 2016 року відкрита спадкова справа № 30/2016, відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] звернулися з заявами про прийняття спадщини, інші заяви про прийняття чи про відмову від спадщини не надходили. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що сторони по справі є спадкоємцями майна померлої [PERSON], до складу спадкового майна належить житловий будинок по вул. Рябушанська, 36 в м. Полтаві, частки сторін по справі в праві на спадщину є рівними, кожного складає по 1/2. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у встановленому законом порядку до державного нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом не зверталася, відповідні документи не надавала, хоча не позбавлена такої можливості, саме в неї знаходиться оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно житловий будинок по вул. Рябушанська, 36 в м. Полтаві. На підставі викладеного, враховуючи, що право позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину домоволодіння по вул. Рябушанська, 36 в м. Полтаві не порушено, державний нотаріус у видачі відповідного свідоцтва не відмовляв, а відповідач не оспорює відповідне право позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Посилання позивача в судовому засіданні на те обставину, що позбавлена можливості звернутися у встановленому законом порядку до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки за видачу свідоцтва, а також за вчинення інших необхідних для цього дій слід сплатити кошти, яких вона не має, не може бути оцінено судом як правова підстава для задоволення позовних вимог. Суд, здійснюючи судочинство, не заміняє собою інші органи та не наділений повноваженнями нотаріуса. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають. Твердження позивача про те, що між спадкоємцями виник спір щодо розподілу спадкового майна, є безпідставним. За нормами ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Звертаючись до суду з позовом та обираючи спосіб захисту свого права, позивач виходячи саме з рівності часток співвласників просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлям та спорудами, яке не оспорюється відповідачем. У звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати відповідно до норм ст. 141 ЦПК України не підлягають їй відшкодуванню.

Outcome: dismissed