Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], що у сукупності підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.01.1970 та свідоцтвом про укладення шлюбу від 20.08.1988 серії [NUMBER]. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07 травня 2003 року серії [NUMBER]. Згідно з матеріалами спадкової справи № 266, заведеної 15.10.2003 після смерті [PERSON], позивач 15.10.2003 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Другий спадкоємець [PERSON] - його син [PERSON], який також 15.10.2003 подав заяву про прийняття спадщини, але не отримав свідоцтва про право на спадщину, помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.07.2007 серії [NUMBER]. Інших спадкоємців [PERSON] з матеріалів спадкової справи не вбачається. 27.06.2017 державним нотаріусом Дмитрієвою Н.П. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з неподанням документів, які підтверджували б реєстрацію права власності на майно спадкодавцем. Згідно з довідкою комунального підприємства «Новомиколаївське госпрозрахункове архітектурно-планувальне технічно-інвентаризаційне бюро» від 13.06.2017 № 130 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. За даними технічного паспорту на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], цей будинок побудовано у 1969 році. Дані технічного паспорту щодо періоду побудови будинку спадкодавцем також підтверджуються договором «Про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності» від 29.10.1969, генеральним планом земельної ділянки з відміткою про погодження проекту індивідуального житлового будинку, актом про відведення земельної ділянки від 29.10.1969. Згідно з витягом з погосподарської книги головою домогосподарства, розташованого за адресою: [ADDRESS], значився [PERSON] Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, чинного на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON], прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, та виходячи з додатків № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, якими було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок, підтвердженням приналежності будинку, що знаходиться в сільському населеному пункті, на час дії цих актів могли бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР» у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З огляду на викладене, [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], а тому цей будинок входить до складу спадщини. Виходячи з наведеного, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved