Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

позивач 14.08.2020 звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати недійсним розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації №68 від 12.02.2002 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,8164 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 016879, виданий на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №68 від 12.02.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №440, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію земельних ділянок та запис, відповідно: площами 1,6551 га ( кад.номер: 4620987200:12:000:0195), площею 0,1613 га (кад.номер: 4620987200:13:000:04336). Визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 1,56 умовних кадастрових гектари, що належало [PERSON] на підставі Сертифікату ЛВ №147928 виданого 28.02.1997 та зареєстрованого за №521, в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений Речичанською сільською радою від 21.10.1994 за реєстровим №33 після смерті [PERSON] що померла [INFO] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка мала у власності земельну ділянку площею 1,56 умовних кадастрових гектарів що належало [PERSON] на підставі Сертифікату ЛВ №147928 виданого 28.02.1997 та зареєстрованого за №521, в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений Речичанською сільською радою від 21.10.1994 за реєстровим №29. Зазначив, що він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який фактично вступив в управління спадковим майном, частково реалізував своє право, визнавши за собою згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.01.2007 року, право власності в порядку спадкування на житловий будинок в [ADDRESS] . Між тим нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,8164 га, оскільки Державний акт про право власності на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця. Вказане змушує позивача звертатися до суду з позовом про визнання недійсним розпорядження Голови Городоцької райдержадміністріції №440 від 12.02.2002, Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 016879 та про визнання права на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування. Ухвалою судді від 18.08.2020 провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] 24.11.2020 подав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутності в зв`язку з тим, що за станом здоров`я не може прибути у судове засідання. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просив позов задовольнити (а.с.91). Відповідач - представник Речичанської сільської\~ради Городоцького\~району Львівської\~області,\~Городоцької районної\~державної адміністрації\~у Львівській\~області в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, позов визнає (а.с.84). Третя особа у справі представник Головного управління\~Держгеокадастру у\~Львівській області до суду також не з`явилися, причини неявки суду не відомі, відзиву на позов не подали. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст.\~124,\~129 Конституції України\~і ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~ЦК\~1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини. Так,\~ст. 524 ЦК України\~передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.2\~ст. 548 ЦК України 1963 року, прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог\~ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до\~ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відтак, з огляду на зазначену правову норму для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а саме вчинив певні передбачені законом дії, які свідчать про його волевиявлення на прийняття спадщини. Так, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7\~визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , як вбачається із копії свідоцтва про смерть від 23.11.1994, серія [NUMBER] , актовий запис № 17 (а.с.9). Факт родинних відносин між позивачем і спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про його народження серія [NUMBER] від 21.12.1971 та копією паспорта позивача (а.с.12-7,8). Згідно довідки № 366 від 26.09.2019, виданої виконавчим комітетом Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, [PERSON] постійно проживала і була зареєстрована до дня смерті ( [INFO] ) в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті у вказаному будинку проживав і був зареєстрований її син [PERSON] . Інших осіб, які б проживали та були зареєстровані у цьому будинку немає (а.с.20). Брат позивача, [PERSON] , котрий проживав зі спадкодавцем [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] актовий запис №14. Згідно довідки №94 від 07.03.2019 виданої виконавчим комітетом Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , і на день смерті з померлим за вищевказаною адресою зареєстрованих осіб не було.(а.с. 10,21) Згідно довідки №117 від 2005 року Виданої виконкомом Речичанської сільської ради Городоцького району Льівської області. [PERSON] проживав з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] , піклувався про неї. Проживав без реєстрації. (а.с. 71) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом. Спадкове майно в тому числі складалося із земельної ділянки розміром 1.8164 га переданої спадкодавцю у приватну власність на підставі розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації від 12 лютого 2002 року №68, про що виданий акт на право приватної власності на землю (серія І-ЛВ №0169879 реєстраційний №440 від 12.02.2002 року) взамін сертифікату (обласного зразка) на право приватної власності на землю ( середню земельну частку) в розмірі 1,56 в умовних кадастрових гектарах , серія ЛВ №147928 який зареєстровано за №521 від 28.02.1997 року у відповідній Книзі реєстрації (а.с.17-18). Датою видачі вищезазначеного акту є 12.02.2002, тобто більше ніж через 8 років після смерті спадкодавця. Таке унеможливлює отримання для позивача свідоцтва про право на спадщину і дає підстави визнати такий Державний акт недійсним та скасувати його реєстрацію. Згідно ст. 236 ЦК України правочин,\~визнаний судом\~недійсним,\~є недійсним\~з моменту\~його вчинення. Із постанови державного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Шаравара В.В. № 1463/01-16 від 01.10.2019 (а.с.13) убачається, що позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що правовстановлюючий документ на спадкове майно - Державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця. Відповідно до Витягу з книги реєстрації сертифікатів на середню земельну частку (пай) Речичанської сільської ради, виданого відділом у Городоцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області за [PERSON] значиться зареєстрованим Сертифікат ЛВ №147928, зареєстрований за №521 від 28.02.1997, який виданий на підставі рішення голови Городоцької райдержадміністрації 12.01.1996 № 24, відповідно до якого їй належало право на земельну частку (пай) розміром 1,56 умовних кадастрових гектари (а.с.17). Таким чином розпорядження Городоцької РДА №68 від 12.02.2002 видане після смерті спадкодавця слід визнати недійсним. За ст.ст.\~4,\~5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Окрім того, згідно положень ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із Постановою Верховного суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-319 цс-15, державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. З огляду на вище наведене, беручи до уваги підставність позовних вимог та обґрунтованість слід вважати їх належними допустимими та достатніми доказами у справі, визнання відповідачем факту порушення законодавства під час видачі вказаного акту на право приватної власності на землю, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору залишає такий за позивачем.

Outcome: approved