Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач 8.09.2014 року звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому прохає визнати його батьком [PERSON], [INFO], та внести відповідні зміни до актового запису про народження названої особи в частині відомостей про батька та по батькові. Мотивував тим, що проживав у Росії, в м. Тольятті Куйбишевської області, та працював на Волжському автомобільному заводі в період з 1985 по 1992 роки. Восени 1987 року познайомився з відповідачкою [PERSON], яка теж працювала на вказаному підприємстві. Вони тривалий час підтримували інтимні стосунки, які в травні 1988 року були припиненні через об'єктивні обставини. Перебуваючи у відпустці у себе на батьківщині - в Азербайджані, він потрапив у автомобільну аварію, тривалий час лікувався, повернувся до м. Тольятті лише через півроку, відносини із [PERSON] більше не підтримував, вона також не намагалася зустрітися з ним. Йому не було відомо про її вагітність. В квітні 2013 року він випадково у м. Баку зустрів свого земляка [PERSON], з яким працював на Волжському автомобільному заводі, і від нього дізнався, що їх спільна знайома [PERSON] проживає в с. Сиротенки Глобинського району Полтавської області і має від нього (позивача) повнолітнього сина. Знайомий також повідомив, що [PERSON] у травні 1988 року намагалася знайти його (позивача) в м. Тольятті, щоб повідомити про свою вагітність. Оскільки в місті його в цей час не було, вона вирішила, що він переховується від неї, а тому прийняла рішення народжувати і виховувати дитину самостійно. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, направив до суду заяву з нотаріально посвідченим підписом про розгляд справи у його відсутності, в якій вказав , що позовні вимоги підтримує. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], позов підтримував, посилаючись на обставини та підстави, викладені в ньому. Крім цього, пояснив, що його довіритель в 1992 році виїхав з м. Тольятті до себе на батьківщину - в Азербайджан, де одружився, має двох синів. До 2013 року він не знав , що на Україні проживає його третій син, а коли дізнався зробив все можливе, щоб налагодити стосунки з ним, бажає, щоб син носив його прізвище та по-батькові. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, підтвердила, що саме [PERSON] - батько її єдиного сина. Пояснила, що про свою вагітність позивача не встигла повідомити. Про те, що він попав в автомобільну аварію не знала. Думала, що його тривала відсутність пояснюється тим, що він переховується від неї. Не зважаючи на це вирішила народжувати дитину. Дані про батька в свідоцтві про народження сина були записані з її слів. Третя особа - [PERSON], у судовому засіданні прохав позов задовольнити. Пояснив, що від дядька [PERSON] дізнався, що його батько проживає в м. Баку і хоче спілкуватися з ним. Він на це погодився, почав спілкуватися з батьком по телефону, потім по скайпу, пізніше той приїздив до нього в м. Кременчук. На запрошення батька він також відвідував його родину в м. Баку, познайомився зі своїми братами та іншими родичами. Його приймали, як рідного, всі відмічали надзвичайну зовнішню схожість його з батьком. Він добровільно, через органи РАЦС, у вересні 2013 року змінив своє прізвище із [PERSON] на [PERSON]. Представник ІІІ особи - відділу РАЦС Глобинського РУЮ, у судове засідання не з»явився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надав. Допитаний, як свідок [PERSON] , повідомив, що разом з позивачем працював у м. Тольятті на Волжському автомобільному заводі, товаришували. Там, у вересні 1987 року, вони познайомилися із його (свідка) майбутньою дружиною та її подругою [PERSON]. Позивач зустрічався із [PERSON]. Потім він (свідок) дізнався від неї, що вона вагітна від [PERSON]. По завершенні трудової діяльності на названому підприємстві він разом зі своєю першою дружиною став проживати в м. Кременчуці, але зв»язок із [PERSON] підтримували. Навесні 2013 року він їздив в гості на батьківщину і в м. Баку, в аеропорту, випадково зустрів позивача, повідомив його, що той має сина від [PERSON], який нині проживає в м. Кременчуці. І батько і син - «одно лицо», наскільки схожі між собою. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв»язок наданих доказів встановив наступне. Сторони в шлюбі не перебували. Син відповідачки - [PERSON] народився [INFO] року в м. Тольяті, Куйбишевської, нині Самарської, області Російської Федерації. Реєстрація його народження була проведена у відділі ЗАГС Автозаводського району м. Тольятті 30 січня 1989 року, актовий запис № 474. Згідно відмітки в даному актовому записі, дані про батька дитини - «[PERSON], українець», були записані зі слів матері. У судовому засіданні також достовірно встановлено і визнається обома сторонами , що вони з вересня 1987 року по травень 1988 року проживали в гуртожитках в одному місті - Тольятті, працювали на одному підприємстві - Волжському автомобільному заводі, у вказаний період підтримували між собою тісні стосунки, в тому числі й інтимні. Факт проживання та роботи у названому місті в один період, як [PERSON], так і [PERSON], підтверджується записами в їх трудових книжках, досліджених у судовому засіданні, а також показаннями свідка - [PERSON], щодо якого теж наявне документальне підтвердження того, що у вказаний період він також проживав у м. Тольятті і працював на Волжському автомобільному заводі. Досліджене у судовому засіданні спільне фото [PERSON] та [PERSON] , зроблене 4.09.2013 року в м. Баку, також підтверджує разючу зовнішню схожість названих осіб, що також є одним із підтверджень того, що позивач є біологічним батьком [PERSON]. Згідно свідоцтва про зміну імені, виданого 21 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області, [PERSON], [INFO], уродженець м. Тольятті Самарської області Російської Федерації, змінив своє прізвище на [PERSON]. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч. 3 ст.10, ч.1 та ч.3 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 125 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини визначається за рішенням суду. За ч. 2, 3 ст. 128 Сімейного Кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред»явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Він приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно роз»яснень, даних в п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суди , вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися ( Кодексу про шлюб та сім»ю України чи Сімейного кодексу України) при розгляді справ про визнання батьківства повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності. Згідно ч.3 ст. 53 КпШС , який був чинним на час народження дитини, тобто на час виникнення спірних правовідносин, при встановленні батьківства суд приймає до уваги сумісне проживання і ведення спільного господарства матір»ю дитини та відповідачем до народження дитини, сумісне виховання або утримання ними дитини, або докази, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно ч.2 ст. 55 КпШС при народженні дитини у матері, яка не перебувала у шлюбі, якщо відсутня спільна заява батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень проводиться по прізвищу матері, ім»я, по батькові і національність батька дитини записуються по її вказівці. Аналогічна норма існувала в 1988 році і в Російській Федерації. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач [PERSON] позов визнала, позивач надав докази, які в своїй сукупності вказують, що він є біологічним батьком дитини, тому суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved