Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.07.2014 року звернулась до суду до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що її мати - [PERSON] за життя отримала у власність земельні ділянки площею 3,18 га ріллі та 0,66 га - пасовища, які розташовані на території Рябухівської сільської ради, про що їй було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 258457. [INFO] року мати позивача померла, а Державний акт на право власності на земельну ділянку було втрачено, про що розміщено оголошення в районній газеті «Трибуна хлібороба» 05.102013 року. Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, і у відповідності до ст. 1296 ЦК України звернулась до нотаріальної контори за оформленням спадщини, але їй було відмолено по причині відсутності правовстановлюючого документу, а саме - Державного акту на право власності на земельну ділянку. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 3,18 га ріллі та 0,66 га пасовища на території Рябухівської сільської ради після смерті матері [PERSON], що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 258457 від 25.04.2006 року. До початку розгляду справи представником позивача [PERSON] було заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача, а саме - Талалаївської РДА на Рябухівську сільську раду, поскільки позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, у відповідності до ст. 33 ЦПК України не припиняючи розгляду справи, ухвалив замінити первісного відповідача - Талалаївську РДА, на Рябухівську сільську раду, визначивши Талалаївській РДА процесуальний статус третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В судовому засідання представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримав і просив задовольнити, поскільки позивач не може в повній мірі реалізувати свої спадкові права після смерті матері, так як втрачено Державний акт направо власності на земельну ділянку, і нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. Представник відповідача - Рябухівської сільської ради Прохорчук О.В. - в судовому засіданні позов [PERSON] визнав і не заперечував проти його задоволення, поскільки мати позивача - [PERSON] - за життя отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку на території Рябухівської сільської ради, але по причині втрати даного правовстановлюючого документу позивач [PERSON], як спадкоємець, не може оформити на себе це право, що належало її померлій матері. Представники третіх осіб на стороні відповідача - відділу Держземагенства в Талалаївському районі Чепік Є.Ю. та Талалаївської РДА Циганенко Н.Б. - в судовому засіданні позов [PERSON] визнали і не заперечували проти його задоволення,так як є всі правові підстави для визнання за позивачем, як спадкоємцем, права власності на земельну ділянку, яке належало за життя її матері та було оформлене належним чином. Суд, заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно копії рішення Талалаївського районного суду від 08.11.2013 року, яке набрало законної сили 19.11.2013 року, [PERSON], яка померла [INFO] року, була матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.11 зв.). Згідно архівної копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ№ 258457 від 25.04.2006 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,18 га на території Рябухівської сільської ради (а.с.13). Рішенням Талалаївського районного суду від 08.11.2013 року, яке набрало законної сили 19.11.2013 року, встановлено факт, що Держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 258457, виданий на ім'я [PERSON], належить [PERSON], померлій [INFO] року (а.с.11 зв.). У районній газеті «Трибуна хлібороба» за 05 жовтня 2013 року було поміщено оголошення про те, що втрачений Державний акт на землю серії ЯГ № 258457 на ім'я [PERSON] вважати недійним (а.с. 22). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа і спадкоємцем є [PERSON] згідно витягу із спадкового реєстру та повідомлення Талалаївської ДНК від 11.07.2014 року (а.с.10, 28-29). Згідно повідомлення Талалаївської районної державної нотаріальної контори від 02.07.2014 року неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] через відсутність оригіналів правових документів направо власності на земельну ділянку (а.с.12). Згідно довідки відділу Держземагенства в Талалаївському районі від 14.07.2014 року вартість земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 258457 від 25.04.2006 року, яка належала [PERSON], станом на [INFO] року становила - земельна ділянка площею 3,18 га (рілля) - 68357, 95 грн., земельна ділянка площею 0,66 га (пасовище) - 2081, 57 грн.(а.с.26). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON], мати позивача [PERSON], набула права власності на земельну ділянку площею 3,18 га на території Рябухівської сільської ради Талалаївського району, яке підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку, що був втрачений. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку, і дане право залишається неуспадкованим спадкоємцем за законом [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування - ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набула право власності на земельну ділянку, яке залишилось не успадкованим, та враховуючи визнання позову відповідачем та третіми особами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Суд також вважає за необхідне на підставі ч.2 ст. 80 ЦПК України та ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача недоплачену суму судового збору відповідно до ціни позову, а саме - грошової оцінки земельної ділянки на день смерті спадкодавця, яка була встановлена в ході судового розгляду згідно довідки відділу Держземагенства в Талалаївському районі - 70439 грн. 52 коп. Саме з цієї суми позивач повинна була сплатити суму судового збору при подачі позову до суду згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» один відсоток ціни позову - 704 грн. 40 коп., а нею сплачено - 243 грн. 60 коп., тому підлягає стягненню з позивача недоплачена сума судового збору - 460 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved