Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 січня 2016 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 20 липня 2015 року померла її мати, [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла земельні ділянки площею 3,9723 га та площею 4,0504 га, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 4,0504 га, що розташована на території Пархомівської сільської ради, Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 701364 та земельна ділянка площею 3,9723 га, що розташована на території Пархомівської сільської ради, Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 088884. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державні акти на спадкові земельні ділянки втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначені спадкові земельні ділянки, після смерті [PERSON], яка померла 20 липня 2015 року. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 20 липня 2015 року померла [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 340018 (а.с.11). 24 березня 2015 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належні їй земельні ділянки площею 3,9723 га та площею 4,0504 га, [PERSON], [INFO] (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 4,0504 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 701364 (а.с.14) та земельна ділянка площею 3,9723 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 088884 (а.с.15). Позивач [PERSON], [INFO], є спадкоємцем за заповітом (а.с.12). Відповідач [PERSON], [INFO], є чоловіком померлої [PERSON] та батьком позивача. Відповідач [PERSON], [INFO], є сином померлої [PERSON] та рідним братом позивача. Приватний нотаріус [PERSON] надала до суду спадкову справу після смерті [PERSON], яка померла 20 липня 2015 року, з матеріалів якої вбачається, що свідоцтва про право на спадщину на спадкові земельні ділянки не видавались. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у звязку з тим, що державні акти на спадкові земельні ділянки втрачено (а.с.19,20), що стверджено відмовою приватного нотаріуса [PERSON], у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку (а.с.18). Дані обставини перешкоджають позивачу отримати свідоцтво про право власності на спадщину, тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved