Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач 12.02.2014 року звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В своєму позові позивач зазначив, що 08.09.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №DNABRX05630030, відповідно до якого, відповідачу було надано кредит у сумі 3474,00 гривень під 12 % річних. Посилаючись на порушення відповідачем умов вищевказаного кредитного договору, на не виконання ним своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, внаслідок чого виникла загальна заборгованість за цим кредитним договором, яка станом на 24.01.2014 року, склала 52145,87 гривень, з яких 8905,97 грн. вже було стягнуто судовим наказом Новоодеського районного суду від 04.12.2008 року. Посилаючись на ці обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» різницю між стягнутою і існуючою заборгованістю по кредитному договору в сумі 45901,90 грн. та судові витрати по справі. В подальшому, представник позивача подав на розгляду суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, в якій посилаючись на ті ж обставини справи і підстави позову, просив суд стягнути з відповідача на користь банку 10146,31 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 33841,78 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду письмову заяву про підтримання в повному обсязі заявлених позовних вимог з проханням розглянути справу у відсутність представника позивача та можливістю розгляду справи в порядку заочного розгляду, у випадку неявки відповідача. Відповідач повторно не з`явилася в судове засідання за викликом суду, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, що відповідач за зареєстрованим місцем не проживає. Відповідно до вимог ст.74 ч.5 ЦПК України, відповідач являється особою, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомила і від неї не надходило ніяких заява про розгляд справи у її відсутність. Неявка відповідача до суду в судове засідання визнана судом без поважних причин, а справа у відповідності з вимогами ст.ст.169,226 ЦПК України розглянута у відсутність відповідача, на підставі наявності у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду, враховуючи, що представник позивача просив провести судовий розгляд в такому заочному порядку розгляду справи. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем і позивачем 08.09.2007 року було укладено кредитний договір №DNABRX05630030, відповідно до якого, відповідачу було надано кредит позивачем у сумі 3474,00 гривень під 12 % річних. Відповідач, отримавши 08.09.2007 року кредит, в порушення умов вищевказаного кредитного договору, не виконувала належним чином своїх зобов'язань щодо погашення у визначені строки кредиту, відсотків та комісії по ньому, внаслідок чого у неї перед кредитором виникла загальна заборгованість за цим кредитним договором, яка за розрахунками банку, станом на 24.01.2014 року, склала загальну суму 52145,87 гривень, в тому числі: 3388,00 грн. заборгованості за кредитом; 13478,92 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 515,90 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 34763,05 гривень - нарахованої пені за несвоєчасну сплату кредиту. Від цієї суми нарахованої заборгованості, банком відмінусовано 8905,97 гривень заборгованості, яка була вже стягнута з відповідачки на підставі судового наказу виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області від 04.12.2008 року. Посилаючись на п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг, позивач просить суд стягнути 43239,90 грн. наявної заборгованості по кредитному договору, плюс 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 2162,00 грн. штрафу (процентна складова), а всього 45901,90 гривень. Оскільки відповідач порушила умови кредитного договору, односторонньо не виконує належним чином своїх зобов'язань по цьому кредитному договору, не виконувала вимог ст.ст.526, 530, 1054 ЦК України, а тому, у відповідності до умов цього кредитного договору, відповідно до вимог ст.ст.610-612,1050ч.2 ЦК України, відповідач повинна нести відповідальність та відшкодувати позивачу заборгованість по кредиту, у виді існуючої заборгованості по процентам за користування кредитом. Досліджені в суді фактичні обставини справи свідчать про те, що банком зроблено неправильний розрахунок заборгованості відповідача по кредитному договору. Так, з досліджених в суді обставин вбачається, що заборгованість по кредитному договору в розмірі 3474 грн., заборгованість по процентам в розмірі 3332,61 грн., заборгованість по комісії в сумі 515,90 грн., 921,27 грн. - пені, 250 грн. штрафу (фіксована сума), 412,19 грн. штрафу (процентна складова), а всього сума в 8905,97 грн. вже була стягнута з відповідача на користь позивача на підставі судового наказу виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області від 04.12.2008 року, а тому повторно не може бути і не підлягає стягненню з відповідача. З відповідача, відповідно до вимог чинного законодавства і умов та правил надання кредиту, так як кредитний договір не припинено, слід стягнути тільки заборгованість по процентам за користування кредитом, розмір якої складає 10146,31 грн., тобто різницю між сумою нарахованих процентів 13478,92 грн. та сумою вже стягнутих процентів в розмірі 3332,61 грн. за судовим рішенням від 04.12.2008 року( 13478,92 грн. - 3332,61 грн. = 10146,31грн.). Суд відмовляє позивачу у стягненні на його користь з відповідача нарахованої банком пені, в розмірі 33841,78 грн., поскільки пеня, як неустойка, згідно ст.ст.548-549 ЦК України, є одним із видів забезпечення виконання зобов'язань по договору. Так, як судове рішення у виді виданого Новоодеським районний судом судового наказу від 04.12.2008 року вже реалізовано і борг по основному зобов'язанню відповідача судом вже стягнуто, то на думку суду, відсутні правові підстави для повторного забезпечення цього зобов'язання у спосіб стягнення пені у визначеному банком розмірі. При вирішенні цього спору, суд також враховує рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 року по справі №1-12/2013 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», де суд прийшов до висновку, що розмір, нарахованої банком пені відповідачу, являється непомірним тягарем, який не відповідає вимогам принципів розумності та справедливості, спотворює дійсне правове призначення неустойки і порушує права відповідача, як споживача банківських послуг, так як розмір нарахованої банком пені, значно перевищує розмір збитків. За таких обставин, з відповідача на користь банку за порушення та невиконання зобов'язань по вищезазначеному кредитному договору слід стягнути 10146,31 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, а в задоволені іншої частини заявлених позовних вимог слід відмовити. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто 1% від суми задоволених позовних вимог, але не менше 243,60 гривень.

Outcome: partial