Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.06.2016 року звернувся до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк», мотивуючи свої вимоги тим, що 27.12.2007 року між ним та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є відповідач, укладено кредитний договір №1699-051/07Р, відповідно до якого він повинен був отримати кредит в іноземній валюті у розмірі 11544,00 доларів США строком до 27.12.2014 року з виплатою 12,99 % річних для придбання автомобіля моделі TF69Y, марки DAEWOO-FSO, виробник: ЗАТ «ЗАЗ», вартістю 51435,00 грн. Вказаний автомобіль він отримав за договором купівлі-продажу автомобіля №185 від 25.12.2007 року, який ним був оплачений шляхом перерахування банком сум кредиту на рахунок продавця. Разом з тим, посилаючись на ч.1 ст.235 ЦК України, зазначений договір він вважає удаваним, оскільки вказуючи у договорі, що кредит видається в іноземній валюті, сторони уклали договір без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим договором для того, щоб прикрити цим договором дійсний кредитний договір укладений у гривні. Посилаючись на наведені обставини, просить суд визнати Кредитний договір №1699-051/07Р від 27.12.2007 року, укладений між ним та АКБ «Правекс-Банк», недійсним. В судове засідання позивач та його представник, повідомлені належним чином про дату, місце і час судового засідання, не зявилися. У поданій до суду заяві від 29.11.2016 року (а.с.74) представник позивача позов підтримав та попросив суд розглянути справу без їх участі. В судове засідання відповідач, повідомлений належним чином про дату, місце і час судового засідання, не зявився. У поданих до суду письмових запереченнях (а.с.54-57) відповідач просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість, та розглянути справу за відсутності його представника. Дослідивши, наявні у справі письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, і що не заперечують сторони, між позивачем та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є відповідач (а.с.21-23), 27.12.2007 року було укладено кредитний договір №1699-051/07Р. відповідно до умов якого з метою своєчасної оплати Позичальником вартості автомобіля, що купується за Договором-купівлі продажу автомобіля №185 від 25.12.2007 року, а також з метою оплати страхових платежів за договором страхування автомобіля Банк зобовязався надати позивачу кредит в іноземній валюті у розмірі 11544,00 доларів США (п.1.1. Договору) строком до 27.12.2014 року з виплатою 12,99 % річних (п.1.2. Договору). У п.2.1.3. Договору сторони правочину погодили, що умовами надання кредиту, зокрема, є обовязок Позичальника надати Банку рахунок-виставлений фірмою-продавцем автомобіля (відповідно до Договір-купівлі продажу автомобіля №185 від 25.12.2007 року). Також, між позивачем [PERSON] та ЗАТ «Запорізький автомобільний завод» (а.с.13-15, 16) було укладено Договір-купівлі продажу автомобіля №185 від 25.12.2007 року, згідно якого ЗАТ «Запорізький автомобільний завод» зобовязався передати у власність позивача, а останній прийняти і оплатити, автомобіль моделі TF69Y, марки DAEWOO-FSO, виробник: ЗАТ «ЗАЗ», вартістю 51435,00 грн. (п.1.1.договору). За умовами договору покупець гарантував, що він попередньо погодив зі структурним підрозділом банку «Правекс-Банк» питання про кредитування Покупця на придбання автомобіля, і уповноваженим органом Банку прийнято рішення про кредитування Покупця для придбання автомобіля, про що, Банком надано Гарантійний лист №438/5390 від 12.12.2007 року, що є невідємним додатком до цього Договору (а.с.13). Позивач [PERSON], посилаючись на ч.1 ст.235 ЦК України, просить визнати кредитний договір №1699-051/07Р від 27.12.2007 року удаваним, оскільки вказуючи у договорі, що кредит видається в іноземній валюті, сторони уклали договір без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим договором для того, щоб прикрити цим договором дійсний кредитний договір укладений у гривні. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] суд виходить з наступного. Згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Згідно з вимогами ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч.1. ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Таким чином, між сторонами у справі існують кредитні правовідносини, що виникли з кредитного договору №1699-051/07Р від 27.12.2007 року. Підстав вважати, що між сторонами існують інші за змістом правовідносини, наявність яких згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» є обовязковою умовою для визнання зазначеного кредитного договору удаваним, у суду відсутні. До того ж, як вбачається зі змісту позовної заяви, доводи позивача в обґрунтування позовних вимог, по суті, зводяться до порушень умов виконання правочину, яких на думку позивача, припустився відповідач надавши йому кредитні кошти не в іноземній валюті, а у гривневому еквіваленті. Разом з тим, як розяснено у п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Аналогічна за змістом правова позиція також викладена у [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10-1393/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у п.7 якого зазначено, що правове значення для вирішення питання про визнання кредитного договору недійсним має додержання його сторонами вимог закону саме при укладанні, а не виконанні. На підставі викладеного, суд вважає, що для задоволення позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» про визнання кредитного договору №1699-051/07Р від 27.12.2007 року недійсним, відсутні правові підстави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed