Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.12.2016 року звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 05.10.2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, про що 05.10.2003 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №2440. Позовна заява мотивована тим, що спільне життя подружжя не склалося через несумісність характерів, різне уявлення про сімейний устрій, побут та взаємовідносини подружжя. Близько 1,5 року подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде, спроби налагодити відносини подружжя результату не дали. Позивач переконана, що подальше існування шлюбу є недоречним, сімя фактично перестала існувати, її відновлення неможливе, шлюб існує формально, подальше його збереження є неможливим та недоцільним. На примирення та відновлення подружніх відносин позивач не згодна, подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. Під час шлюбу у подружжя народилися діти [PERSON], [INFO], та [PERSON] Елізабет, [INFO]. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, її представник [PERSON] надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, зважаючи на зміст заяв представників позивача та відповідача, приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача та відповідача, їх бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами по справі припинено, шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати, а позов задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved