Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], 16.11.2016 року звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача в її користь майнову шкоду у розмірі 150,00 гривень, моральну шкоду у розмірі 2500,00 гривень та витрати на правову допомогу. Позов обґрунтовує наступним. Відповідач 23.06.2015 року приблизно о 13:00 годині в с. Криниця Миколаївського району Львівської області вигулюючи свою собаку знехтувала правилами безпеки, внаслідок чого собака вкусила [PERSON] Згідно постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 10.07.2015 року відповідача визнали винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП. [PERSON] у зв'язку з вищенаведеним, пережив сильне емоційне хвилювання. Позивач понесла витрати на доставку сина до медичного закладу та на його лікування. Відповідач добровільно відшкодувати завдані збитки відмовляється. Після того, що сталося син позивача став боятися виходити з дому, у нього було безсоння від болю, загальна слабкість від уколів. Враховуючи наведене, дитині було завдано моральну шкоду. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили такий задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила, що погоджується відшкодувати позивачу заявлену майнову шкоду, з приводу завдання моральної шкоди заперечила, просила у задоволенні позову у цій частині відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Згідно заяви від 16.08.2011 року позивач зверталася в сільську раду щодо вжиття заходів до відповідача у зв'язку з порушенням нею правл утримання тварин. Згідно відповідей від 10.04.2013 року №3571, 08.07.2015 року №7859, 22.06.2016 року №6657 працівники поліції розглянули заяви позивача з приводу порушення відповідачем правил утримання собак та надано позивачу відповідь що у діях відповідача відсутній склад злочину, зазначивши, що з відповідачем проведено профілактичну бесіду за результатами якої відповідач зобов'язалася тримати собак на прив'язі. Згідно розписки від 26.06.2015 року [PERSON] надав свій автомобіль [PERSON] для того, щоб відвезти дитину у лікарню через укус собаки. Згідно постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 10.07.2015 року відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, а саме у вигулюванні собаки без повідка і намордника, що спричинило заподіяння шкоди здоров'ю [PERSON] Згідно висновку хірурга у [PERSON] виявлено кусану рану правої гомілки. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи наведене, позов в частині стягнення майнової шкоди з відповідача підлягає до задоволення. Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВС України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено з яких міркувань позивач виходив, визначаючи, розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Оскільки суду, всуперечи вимогам ст.60 ЦПК України в ході розгляду справи не надано таких доказів - у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково. Згідно довідки від 16.11.2016 року №153/ЮР, журналу обліку та квитанції №23976 позивач сплатила своєму представнику за надання правової допомоги у даній справі 300,00 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути судові витрати у користь позивача.

Outcome: approved