Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.04.2016 р. звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» суму страхового відшкодування, а саме матеріальні збитки в розмірі 3349 грн. 17 коп. Крім того, просив стягнути з відповідача [PERSON] матеріальні збитки в розмірі 1000 грн., як франшизу. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 06.04.2015 р., близько 09.30 год. на вул. Залізнична в смт. Калинівка Васильківського району Київської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON], керуючи власним автомобілем ГАЗ 2410, реєстраційний номер [NUMBER], в порушення п. 2.3 б, 10.9 Правил дорожнього руху України не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись заднім ходом, допустив наїзд на автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER], власником якого являється позивач, під керуванням [PERSON], що стояв. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. 29.04.2015 року постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з вимогами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-VІ від 01.07.2004 р. відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», страховий поліс АІ/3409769. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачу був завданий матеріальний збиток на суму 4498,17 грн. Він у встановлений законом строк звернувся до страхової компанії винної особи з заявою про настання страхової події та з вимогою визначити та виплатити страхове відшкодування. 08.10.2015 р. ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» направила йому лист, згідно якого Страховик визнав необхідним виконати обов'язки визначені договором страхування та зобов'язався виплатити позивачу 3349 грн. 17 коп., однак до цього часу дана сума йому не виплачена. Крім того, франшиза за договором страхування, укладеним між [PERSON] та ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» становить 1000 грн. Умовами договору страхування, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», визначено, що у разі виникнення страхового випадку суму у розмірі 1000 грн. клієнт - [PERSON] має виплатити самостійно. Не дивлячись на прийняте рішення відповідачі свої зобов'язання перед ним не виконали та належні до виплати кожним з них суми не сплатили. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої представник позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Відповідач Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» свого представника в судове засідання не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про визнання позову в частині пред'явлених до нього вимог, а саме стягнення 1000 грн., та просив справу розглядати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Судом встановлено, що 06.04.2015 р. близько 09 год. 30 хв., на вул. Залізнична в смт. Калинівка Васильківського району Київської області [PERSON], керуючи власним автомобілем ГАЗ 2410, реєстраційний номер [NUMBER], в порушення п. 2.3 б, 10.9 Правил дорожнього руху України не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись заднім ходом, допустив наїзд на автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.04.2015 р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 грн. Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина відповідача [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді, в якій був пошкоджений автомобіль позивача Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER], за наявності вище приведеної постанови суду доказуванню не підлягає. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] відповідно до Договору про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська охоронно-страхова компанія». Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до статті 22 даного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах визначених даним Законом. Відповідно до ст. 35 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування, особа яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву та інші документи, передбачені п. 35.2 ст. 35 Закону у заяві, зокрема, мають міститися: розмір шкоди, обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу та докази, що підтверджують її, відповідно до законодавства. З матеріалів справи встановлено, що в серпні 2015 р. у встановлений законом строк позивач звернувся до страховика - ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 08.10.2015 р. Вих. № 6822 страхова компанія повідомила його про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 3 498 грн. 17 коп. та зазначила, що франшиза за полісом АІ/3409769 становить 1000,00 гривень. Також встановлено, що 05.03.2016 р. позивач звернувся до відповідача [PERSON] з вимогою про сплату франшизи. Згідно вимог ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З матеріалів справи встановлено, що відповідач - ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» не виплатила позивачу визнану ним суму страхового відшкодування. Виходячи з цього, визнання відповідачем - ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» дорожньо-транспортну пригоду за участю застрахованого ним транспортного засобу страховим випадком, визнання свого обов'язку виплатити страхове відшкодування, що підтверджується листом страхової компанії Вих. №6822 від 08.10.2015 р., суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в цій частині та стягнення з відповідача - ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 3349 грн. 17 коп. страхового відшкодування. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком, згідно з договором страхування. Положеннями пункту 6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. З інформації, наданої страховою компанією - ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» франшиза по полісу АІ/3409769 становить 1000 грн. 00 коп. Умовами договору страхування, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» визначено, що у разі виникнення страхового випадку суму у розмірі 1000,00 грн. клієнт - [PERSON] має виплати самостійно. Таким чином, суд приходить до висновку що вимога позивача про стягнення з [PERSON] на його користь розмір франшизи по полісу у розмірі 1000 грн. є обґрунтованою. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стаття 88 ЦПК України не передбачає солідарного стягнення судових витрат. Оскільки даний спір вирішено на користь позивача, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами в рівних частинах, а саме по 275,60 грн. з кожного.

Outcome: approved