Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] (в подальшому також Вкладник) звернувся до суду з позовом, уточненим в судовому заіданні 26.11.2014 р., до ПАТ «Укрсоцбанк» (в подальшому - відповідач 1, Банк), Національного банку України (в подальшому - відповідач 2, НБУ) про про зобов'язання вчинити дії та просить суд стягнути з відповідача 1 на його користь грошові кошти з поточного рахунку у валюті рахунку в сумі 130 930,00 доларів США готівкою одноразовою операцією через касу банку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 червня 2014 року між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір банківського вкладу (вклад «Класичний) №?26305011304754 (далі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 Договору, він перераховує з поточного рахунку [NUMBER] у доларах США, відкритого в рамках Договору щодо банківського обслуговування (далі «Поточний рахунок»), а банк приймає на Депозитний рахунок [NUMBER] (далі - «Вклад») кошти на умовах та в порядку, передбаченому Договором з виплатою відсотків одноразово, в день настання терміну повернення Вкладу. Згідно умов Договору, сума Вкладу складає 145000, 00 доларів США. День повернення Вкладу - 03 червня 2014 року. Виплата відсотків, нарахованих на Вклад за ставкою 8,0 % річних, здійснюється згідно з умовами Договору. Відповідно до п.2 Договору, Вкладник має право, зокрема: отримати Вклад та суму нарахованих відсотків згідно з умовами цього Договору; достроково розірвати Договір. 04 вересня 2014 року він звернувся до відповідача з письмовою вимогою (заява), в якій просив повернути йому внесені ним грошові кошти та нараховані на них відсотки. 11 вересня 2014 року листом Дарницьке відділення №028 ПАТ «Укрсоцбанк» йому відмовлено у задоволенні вимоги щодо повернення коштів. Станом на 17.11.2014 р.залишок коштів на його рахунку становить 131 850 дол. США. Просить стягнути з відповідача 1 на його користь грошові кошти з поточного рахунку у валюті рахунку в сумі 130 930,00 доларів США готівкою одноразовою операцією через касу банку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав уточнений позов із зазначених в ньому підстав, просив позов, з урахуванням уточнень, задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача 1 Артеменко П.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував зазначивши, що сума коштів позивача, що розміщена на його поточному рахунку, видається з урахуванням положень діючого законодавства України, та що Банк не відмовляється від виплати позивачу нарахованих процентів у розмірі 2 458, 24 дол. США, які знаходяться на поточному рахунку позивача та будуть виплачені останньому з урахуванням обмежень, встановлених НБУ згідно Постанови №540 від 29.08.2014 року. Представник НБУ проти задоволення первісного похову заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях, після уточнення позовних вимог, позивач відмовився від своїх вимог до відповідача 2- НБУ. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 червня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір банківського вкладу (вклад «Класичний) № 26305011304754 (а.с.5). Відповідно до п. 1.1 Договору, [PERSON] перераховує з поточного рахунку [NUMBER] у доларах США, відкритого в рамках Договору щодо банківського обслуговування (далі «Поточний рахунок»), а Банк приймає на Депозитний рахунок [NUMBER] (далі - «Вклад») кошти на умовах та в порядку, передбаченому Договором з виплатою відсотків одноразово, в день настання терміну повернення Вкладу. Згідно умов Договору, сума Вкладу складає 145000, 00 доларів США. День повернення Вкладу - 03 червня 2014 року. Виплата відсотків, нарахованих на Вклад за ставкою 8,0 % річних, здійснюється згідно з умовами Договору. Відповідно до п.2 Договору, Вкладник має право, зокрема: отримати Вклад та суму нарахованих відсотків згідно з умовами цього Договору; достроково розірвати Договір. Позивач виконав умови договору та вніс кошти на особистий рахунок (а.с.6) « 04» вересня 2014 року Позивач звернувся до Відповідача з письмовою вимогою (заява), в якій просив повернути йому внесені за вищезазначеними договорами грошові кошти та нараховані на них відсотки (а.с.7). 11 вересня 2014 року листом Дарницьке відділення № 028 ПАТ «Укрсоцбанк», однак йому відмовлено у задоволенні вимоги щодо повернення коштів з посиланням на Постанову НБУ №540 від 29.08.2014 р., (набрала чинності 02.09.2014 р.) «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грощово-кредитного та валютного ринків України», якою встановлено обмеження для банків щодо видачі (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати. Суд вважає таку відмову безпідставною з огляду на наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані. Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права не можуть бути обмежені. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 629 ЦПК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦПК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. На виконання умови Договору, позивач здійснив Вклад на рахунок банку, в той час, як банк зобов'язаний був повернути цей Вклад разом із відсотками за користування коштами на вимогу Позивача у будь-який час після спливу строку розміщення вкладу та настання терміну повернення вкладу, згідно Договору. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Частина 1 ст. 633 ЦК України дає визначення поняттю публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - будь -яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Пунктом 13 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначається: належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. Згідно з п. 2 ч.І ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на належну якість обслуговування. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначається: за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516 (далі - Положення від 03.12.2003 р. № 516)). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 1.2. Положення від 03.12.2003 р. № 516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03.12.2003 р. № 516). Однією з основних умов вищезазначених Договорів є можливість зняття коштів у безготівковій формі шляхом перерахування відповідної суми коштів з Вкладного рахунку на Поточний рахунок. Тобто, внесені позивачем Вклади, відповідно до Договору банківського вкладу є строковим вкладом. Вимога про повернення коштів позивачем, як зазначалося вище, була направлена до Банку, проте останній свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконав. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Таке порушення виявилося в наступному: У ст. 1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які Банк отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув. Частина 1 ст. 1061 ЦК України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Абзацом 1 п. 3.5. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516 (далі - Положення від 03.12.2003 року № 516) встановлено, що проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту). Відповідно до абз. 2 п. 1.6. Положення від 03.12.2003 року № 516, банк сплачує вкладнику, суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Позивачем було здійснено вклади в іноземній валюті - доларах США. У зв'язку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, повернення коштів позивачу повинно здійснюватись також у доларах США. З огляду на зазначене вище суд не бере до уваги посилання Банку, як на підставу відмови повернення вкладів та виплату відсотків, на Постанову НБУ від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України». Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи, що Банк взяті на себе договірні зобов'язання за Договором банківського вкладу не виконав, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти за Договором банківського вкладу та нараховані відповідно до їх умов відсотки. Станом на 17.11.2014 року залишок коштів на рахунку позивача становить 131 850,00 дол. США. Враховуючи те, що відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, то суд дійшов до висновку про задоволення позову в сумі, яку просить стягнути позивач -130 930,00 доларів США. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 584 ,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved