Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] заявила позов до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначила, що 14 квітня 2009 року відділом актів цивільного стану Ямпільського РУЮ Вінницької області вона зареєструвала шлюб із відповідачем по справі. Від спільного проживання із відповідачем має дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Позивач посилається на те, що відповідач відмовляється утримувати їх спільну дитину, ніякої матеріальної допомоги не надає. Позивач у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем не має змоги забезпечити дочку. Зазначає, що їй відомо, що відповідач працює в Ямпільській ЦРЛ, має стабільний дохід і може надавати матеріальну допомогу. Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до її повноліття. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, про що надав суду письмову заяву, із клопотанням розглядати справу без його участі. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів - свідоцтва про народження дитини, встановлено, що відповідач є батьком, а позивач матір'ю [PERSON], [INFO]. Із свідоцтва про шлюб, виданого 17.04.2009 року встановлено, що [PERSON] 17.04.2009 року зареєстрував шлюб із [PERSON], після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Із Довідки виконавчого комітету Ямпільської міської ради Вінницької області вих. №2109 від 15.07.2014 року встановлено, що дитина проживає із позивачем і перебуває на її утриманні. Оцінюючи усі докази, що є у справі у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає кошти на утримання своєї дитини, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його дитини. Відповідно ч.2 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів у частці від його заробітку. При вирішенні питання про розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Суду не надано доказів про відсутність доходів у відповідача, наявність інших утриманців, стан його здоров'я. Позивачем зазначено, що відповідач має постійний дохід і дана обставина визнана відповідачем, а тому є підстави для визначення розміру аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача. Суд вважає суму аліментів одна четверта всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, такою, що може належно забезпечити повноцінне харчування, одяг, розвиток та виховання дитини, придбання необхідних товарів для дитини цього віку. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 21 липня 2014 року за вхід.№4541, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 21 липня 2014 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. З урахуванням наведеного, суд має підстави для задоволення позовних вимог. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ч.2 ст.51 Конституції України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved