Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач 12 липня 2016 року звернулася до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що їй на праві приватної власності належить господарство під № 122 по вул. Радомлянській в м.Тростянець Сумської області. Відповідач була зареєстрована 25.06.1998 року у будинку після одруження із сином позивача [PERSON]. Спільне життя відповідача та сина позивача не склалося і відповідач разом з особистими речами більше 10 років тому виїхала на постійне місце проживання в [INFO], де до цього часу проживає, працює. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з питання її реєстрації за новим місцем проживання, але такі прохання залишались без задоволення. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суду визнати [PERSON] (дошлюбне прізвище - Панова) [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: Сумська область місто Тростянець по вулиці Радомлянській будинок № 122. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що з 1997 року відповідач почала жити у її будинку, після одруження 1998 року відповідача з сином позивача - [PERSON], [PERSON] за згодою позивача була зареєстрована [INFO], де вони після одруження прожили близько трьох років, протягом яких у них народилась старша донька [PERSON]. В подальшому відповідач з чоловіком [PERSON] виїхали з будинку позивача і декілька років проживали у квартирі, яку винаймали у місті Тростянці. У 2005-2006 році відносини між [PERSON] та сином позивача погіршились, вони припинили жити однією родиною, у звязку з чим син позивача повернувся жити в будинок матері по вулиці Радомлянській будинок № 122 у місті Тростянці, а відповідач з дітьми поїхала проживати у [INFO] у будинок свої бабусі. З того часу вона жодного разу вже понад 10 років не була у місті Тростянці, її речей у будинку, в якому вона зареєстрована, не має. [PERSON] вказала, що неодноразово зверталась до відповідача з питання зняття її з реєстрації в її будинку, але це не мало жодного результату. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, поштові відправлення надсилались судом за адресою місця реєстрації та встановленим місцем фактичного проживання відповідача (а.с.30,32,33). У силу положень частини пятої статті 74 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про час і місце засідання належним чином. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів. Позивачу [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25.11.1980 року належить житловий будинок по вул.Радомлянській,122 в м. Тростянець Сумської області, який вона успадкувала за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.6,7-10). Як вбачається з копії будинкової книги, заведеної на спірний будинок, відповідач з 25.06.1998 року зареєстрована у житловому будинку по вул. Радомлянській б.122 в м. Тростянець Сумської області (а.с.12,13). Згідно з інформацією наданою Солдатською сільською радою Великописарівського району Сумської області, [PERSON] [INFO], разом зі своїм сином [PERSON] [INFO] проживає на території сільської ради за адресою: с. Солдатське вул. ім. М.Гендіної б. 22 більше пяти років без реєстрації (а.с. 20,28). Відповідно до довідки голови вуличного комітету від 01.07.2016 року, згідно з якою [PERSON] зареєстрована [INFO], проте у даному домоволодінні остання, не проживає близько 8 років (а.с.14). Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача [PERSON], і останні 6-7 років проживає [INFO]. Позивач проживає по-сусідству разом з чоловіком та сином в будинку по вул.Радомлянській, 122 у місті Тростянець. Відповідач проживала в цьому будинку недовго після реєстрації шлюбу з сином [PERSON], через деякий час у них спільне життя не склалось і вже більше 10 років [PERSON] не проживає в будинку позивача. Допитана в якості свідка [PERSON] вказала, що є сусідкою [PERSON], при цьому пояснила, що відповідач є дружиною старшого сина [PERSON] - [PERSON], проте після одруження вони недовго пожили у будинку останньої, потім проживали на квартирі, проте разом вони вже понад 10 років не проживають і після цього [PERSON] не приїздила до позивача в будинок по вул. Радомлянській,122 в м.Тростянець. Допитаний в якості свідка [PERSON] вказав, що є молодшим сином позивача, а відповідач є дружиною його старшого брата [PERSON], з якою брат не проживає вже понад 10 років, оскільки з дітьми виїхала до с.Солдатське Великописарівського району до будинку її бабусі. З того часу [PERSON] не зявлялась до будинку по вул. Радомлянській,122 в м.Тростянець і її речі там відсутні. Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання відповідача таким, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються права власності та права користування житлом і на час виникнення регулюються норми\~Конституції України,\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із статтями 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач не проживає у спірному будинку понад 10 років без поважних причин, її особисті речі в ньому не зберігаються, витрат на утримання спірного житла відповідач не несе. Жодних доказів, що спростовували б пояснення позивача та піддавали б сумніву подані нею докази, відповідачем суду не надано. Ураховуючи, що відповідач на законних підставах була зареєстрована у спірному житлі, проте відсутня без поважних причин у цьому жилому приміщенні за місцем реєстрації понад один рік, а тому є законні підстави для визнання її такою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved