Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 02.04.2021 звернулася до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що у 18.10.2014 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина. Протягом останнього часу стосунки між позивачем та відповідачем розладилися, зникло взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. Позивач вимушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою. 14 травня 2021 року ухвалою Роменського міськрайонного суду відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 17 серпня 2021 року ухвалою Роменського міськрайонного суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка у судове засідання не з`явився, в заяві до суду клопотала про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у заяві до суду позовні вимоги визнав та просив їх задовільнити, розгляд справи просив проводити без його участі. Суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Частина 2 ст. 16 Декларації ООН «Загальна декларація прав людини» від 10 грудня 1948 року містить положення, за якими шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї, як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України, в силу якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положенням частин 3 і 4 статті 56 СК України за кожним з подружжя визнано право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, як і примушення до їх припинення, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як встановлено судом, сторони у справі [PERSON] та [PERSON] 18 жовтня 2014 року зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 89. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Сумського районного управління юстиції у Сумській області (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 17.03.2015 Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції 09.03.2015 народився [PERSON] , батьками якого записані позивач та відповідач (а.с.5). Суд зазначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а, як встановлено при дослідженні матеріалів справи та заяви позивача, вона не має наміру зберегти шлюб. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї, поновлення шлюбних відносин та подальше спільне проживання неможливе, так як суперечить їх інтересам. Враховуючи те, що наданий судом строк на примирення подружжя позитивних наслідків не дав, то шлюб має бути розірваний. Суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Також, у зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути суму судового збору 908,00 грн. Відповідно до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з ти, що позивачка просила залишити їй прізвище « [PERSON] », суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні - « [PERSON] ». На підставі викладеного, та на підставі ст. ст. 105, 110, 112-115 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 81, 141, 200, 259, 265, 273, 354-355, п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положеньЦПК України, суд,-

Outcome: approved