Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач, 20 вересня 2016 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті баби [PERSON], померлої 11 серпня 2007 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 11 серпня 2007 року померла його баба [PERSON]. Після смерті баби залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 2,32 га вартістю 78817,55 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №062405, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої. Він, як спадкоємець за законом, у визначений судом додатковий строк, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно державний акт на право власності на землю. Збереглась лише його ксерокопія. Інші спадкоємці дочка померлої, а його мати [PERSON], від спадщини відмовилась, надавши відповідну заяву. Про втрату державного акту на право власності на землю він публікував оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Це позитивного результату не дало. Відділ Держгеокадастру в Кодимському районі теж відмовив у видачі дублікату правовстановлюючого документу. Все вище назване і змусило його звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на: : земельну ділянку площею 2,32 га вартістю 78817,55 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №062405, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої 11 серпня 2007 року [PERSON], який був утрачений. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача (Малослоібідської сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником: земельної ділянки площею 2,32 га вартістю 78817,55 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №06240 , що вбачається з дослідженої в судовому засіданні інформації Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29-1516-0.12-1575/2-16 від 05 вересня 2016 року. 11 серпня 2007 року [PERSON], померла (свідоцтво про смерть серії ІІ-МП №045109, видане 13 серпня 2007 року Бендерським міським відділом ЗАГС Республіки Молдова). Як убачається з досліджених судом в судовому засіданні: свідоцтва про народження серії ЯФ №119299, виданого 31 листопада 1979 року [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області, матір»ю народженої 01 лютого 1949 року [PERSON] є [PERSON]; свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ №276456, виданого 13 вересня 1970 року Слобідською селищною радою Кодимського району Одеської області, після реєстрації одруження з [PERSON], [PERSON] присвоєно прізвище «Ціхановська»; свідоцтва про народження серії І-МП №056666, виданого 20 лютого 2001 року Бендерським відділом ЗАГС Республіки Молдова, матір»ю народженого 15 грудня 1987 року [PERSON] є [PERSON], актовий запис №2960. Спадкоємець першої черги [PERSON] від спадщини відмовилась (заява, зареєстрована в реєстрі [PERSON] сільської ради за №15). Отже, спадкоємцем за законом залишився позивач [PERSON]. Частиною першою статті 1265 ЦК України передбачено, що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Своїм правом спадкоємця за законом позивач скористався, подавши заяву у визначений судом додатковий строк (рішення Кодимського районного суду Одеської області від 19 серпня 2016 року (справа №503/1373/16-ц))) до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю (лист державного нотаріуса №839/02-14 від 23 серпня 2016 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» розяснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№31 від 30 липня 2016 року). Крім того, як убачається з дослідженої в судовому засіданні інформації Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29-1516-0.12-1575/2-16 від 05 вересня 2016 року, видати новий Державний акт на право власності на землю або дублікат цього документу не є можливим у звязку з тим, що оформлення правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку здійснюється у вигляді свідоцтва або витягу про право власності на нерухоме майно територіальними органами Міністерства юстиції України, які є органами державної реєстрації прав. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Отже, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 2,32 га вартістю 78817,55 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №062405, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої 11 серпня 2007 року [PERSON], який був утрачений. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1265 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved