Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.06.2016 року звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11.08.2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, про що в Книзі реєстрації про одруження 11.08.2002 року зроблено запис №1614. Позовна заява мотивована тим, що спільне життя подружжя не склалося через відмінність поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки подружжя з ведення спільного господарства, відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів. З лютого 2016 року подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде, спільного бюджету не має, подружні відносини не підтримує. Позивач вважає, що відновити сімейні стосунки неможливо та недоцільно, відносини подружжя налагодити не вдасться, шлюб носить формальний характер, на примирення та відновлення подружніх відносин позивач не згодна, подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам спільної доньки. Від шлюбу у подружжя є малолітня дитина син [PERSON], [INFO]. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, шлюб розірвати, справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив, справу просив розглядати у його відсутність. Суд, розглянувши матеріали справи, зважаючи на зміст заяви позивача та відповідача, дослідивши представлені докази в їх сукупності та зважаючи на визнання відповідачем позову, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача та відповідача, їх бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами по справі припинено понад 5 місяців тому, шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами слід розірвати, а позов задовольнити. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., разом з тим, позивач просила судові витрати залишити за нею, а тому суд не стягує з відповідача судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved