Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач 11 жовтня 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачка на підставі заяви б/н від 10 серпня 2011 року, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, отримала кредит у розмірі 2900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, та зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачувати комісії та штрафи. У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань за вказаним договором її заборгованість станом на 30 червня 2017 року склала 82153,09 грн., у тому числі: тіло кредиту 3428,37 грн., відсотки за користування кредитом 69864,23 грн., пеня 4472,25 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 3888,24 грн., тому позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судовий збір. 25 жовтня 2017 року судом відкрито провадження у справі за правилами ЦПК (2004 року). Ухвалою суду від 05 березня 2018 року постановлено продовжити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за правилами ЦПК України (в редакції, що набрала чинності 15 грудня 2017 року). У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про вручення рекомендованого відправлення, відзив на позовну заяву суду не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, регульовані нормами зобов`язального права. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самі сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З матеріалів справи вбачається, що сторонами відповідно до вимог ст.ст.1054, 1055 ЦК України 10 серпня 2011 року укладено договір про надання банківських послуг б/н у формі анкети-заяви (а.с.6) разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.8-31) та Тарифами (а.с.7), за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 2900,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 20,40 %, комісії та штрафів (у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором). Пунктом 2.1.1.12.6 Умов та Правила надання банківських послуг передбачено, що за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік (а.с.29 на звороті). Згідно умов договору (а.с.29 на звороті), у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі передбаченому тарифами, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті «https:/privatbank.ua/kredity/», яка розраховується як: ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором) / 30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менш 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом і відсотками 5 або більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн. і більше (а.с.7). Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із зобов`язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.27). Свої договірні зобов`язання за укладеним договором банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачці обумовлену суму кредиту. Разом з тим, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним договором, відповідачка свої обов`язки з повернення кредиту не виконувала, у зв`язку з чим станом на 30 червня 2017 року заборгованість відповідачки за кредитним договором складає 82153,09 грн., з яких тіло кредиту 3428,37 грн.; заборгованість за відсотками за період з 10 серпня 2011 року по 30 червня 2017 року - 69864,23 грн., заборгованість за пенею 4472,25 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 3888,24 грн. З вказаного розрахунку вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» при проведені розрахунку заборгованості з 01 вересня 2014 року застосував процентну ставку 34,80 %, з 01 квітня 2015 року - 43,20 % (а.с.5). Відповідно до положень ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніше, як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Таким чином із змісту вказаної норми вбачається, що зміна процентної ставки за кредитним договором має визначатись сторонами у договорі. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг банку надане право зміни відсоткової ставки в односторонньому порядку за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов (а.с.13 на звороті). Наведені умови договору передбачають механізм та умови попереднього повідомлення позичальника про зміну процентної ставки, дотримання яких є необхідною умовою, як легалізації нової процентної ставки так і правомірності нарахування збільшеного розміру відсотків. Саме такого змісту висновки містяться у постановах Верховного Суду України №-82цс16 від 30.11.2016 р. та №347/1910/15 ц від 11.10.2017 р. Позивачем не надано належних доказів дотримання процедури повідомлення відповідача про підвищення відсоткової ставки у відповідності до пункту 1.1.3.2.3 вказаних Умов. Відтак, заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року та з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2017 року, нарахована позивачем виходячи зі ставки 34,80 % та 43,20 % відповідно, є необґрунтованою із наведених вище підстав, а тому підлягає перерахунку за ставкою 20,40 %, що складає 2008,80 грн. (3428,37 грн. заборгованості х 20,40 % /100 / 360 днів х 1034 дні прострочки). Також підлягає перерахунку розмір заборгованості по процентах за користування кредитними коштами за період з 10 серпня 2011 року по 31 серпня 2014 року, оскільки наведені у позовній заяві розрахунки за вказаний період є безпідставними, і такими, що не відповідають умовам договору. Так, виходячи з умов кредитування, якими передбачено, що розмір відсотків за користування кредитом складає 20,40 на рік на суму залишкової заборгованості за кредитом, розмір відсотків, які має сплатити відповідачка за користування кредитними коштами за період з 10 серпня 2011 року по 31 серпня 2014 року, становить 2171,99 грн. (3428,37 грн. заборгованості х 20, 40 % /100 / 360 днів х 1118 дні прострочки). Таким чином, загальна сума заборгованості за відсотками, яку має сплатити відповідачка за весь період користування кредитними коштами з 10 серпня 2011 року по 30 червня 2017 року, складає 4180,79 грн. (2171,99 грн. за період з 10 серпня 2011 року по 31 серпня 2014 року + 2008,80 грн. заборгованості за період з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2017). Крім того, за порушення зобов`язань за кредитним договором відповідно до встановлених тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» відповідачці нараховано пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 4472,25 грн. та штраф за порушення строків платежів у розмірі 4388,24 грн., у тому числі фіксована частина 500,00 грн. та процентна складова 3888,24 грн. Суд вважає, що вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають з таких підстав. Як встановлено судом, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг (а.с.27) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із зобов`язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань клієнт сплачує банку пеню за наведеною у тексті пункту формулою (а.с.29 на звороті). Отже, умовами договору передбачена сплата пені та штрафу за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, одночасне застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, суперечить статті 61 Конституції України. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року у цивільній справі №6-2003цс15. Враховуючи викладене, з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором станом на 30 червня 2017 року у сумі 8514,62 грн., у тому числі: тіло кредиту - 3428,37 грн., відсотки за користування кредитом - 4180,79 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 405,46 грн. (3428,37 грн.+ 4180,79 грн. + 500 грн. )*5%). Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача сплачені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial