Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.04.2016 року звернулася до суду із позовом до Родинської міської ради, про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, посилаючись на те, що 11.08.2014 року помер її рідний брат, [PERSON]. Позивачка являється єдиною спадкоємицею другої черги та прийняла спадщину, подавши до державного нотаріуса Першої Красноармійської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадковим майном, яке залишилося після смерті брата є: 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що розташовано за адресою м.Родинське, вул.. Ватутіна, 16, яка належала [PERSON], яка померла 12.03.2009 року, спадкоємцем якої був її син [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0668 га, яка розташована за адресою м.Родинське Донецька область, вул.. Ватутіна, 16 та призначена для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, яка належала [PERSON], яка померла 12.03.2009 року, спадкоємцем якої був син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДН виданого 03.04.1998 року та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 0308. Власником іншої 1/2 частини житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки являється позивачка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріально посвідчених 11.12.2015 року, за реєстровими номерами № 2-566, 2-565. 07 квітня 2016 року державним нотаріусом позивачці видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстраційний номер 2-133 на 1/2 частину житлового будинку. Постановою від 04.04.2016 року у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку було відмовлено у зв»язку з тим, що позивачкою не надано [PERSON] з державного земельного кадастру на земельну ділянку, яка належала першому спадкодавцю, а саме [PERSON]. При зверненні до Державного кадастрового реєстратора з запитом нотаріуса щодо надання [PERSON] з державного земельного кадастру на земельну ділянку, 04.03.2016 року їй було надано [PERSON] НВ- 1401884022016, згідно якого 1/2 частина земельної ділянки зареєстрована за нею; інші відомості відсутні. Позивачка вважає, що має право визнати за собою право власності на 1/2 частину вищезазначеної земельної ділянки. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Родинської міської ради у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що 11.08.2014 року помер її рідний брат, [PERSON] (а.с.16). Позивачка являється єдиною спадкоємицею другої черги та прийняла спадщину, подавши до державного нотаріуса Першої Красноармійської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадковим майном, яке залишилося після смерті брата є: 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що розташовано за адресою м.Родинське, вул.. Ватутіна, 16, яка належала [PERSON], яка померла 12.03.2009 року (а.с.17), спадкоємцем якої був її син [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0668 га, яка розташована за адресою м.Родинське Донецька область, вул.. Ватутіна, 16 та призначена для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, яка належала [PERSON], яка померла 12.03.2009 року, спадкоємцем якої був син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДН виданого 03.04.1998 року та зареєстрованого в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 0308 (а.с.10). Власником іншої 1/2 частини житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки являється позивачка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріально посвідчених 11.12.2015 року, за реєстровими номерами № 2-566, 2-565 (а.с.12-13). 07 квітня 2016 року державним нотаріусом позивачці видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстраційний номер 2-133 на 1/2 частину житлового будинку. Постановою від 04.04.2016 року у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку було відмовлено (а.с.20) у зв»язку з тим, що позивачкою не надано [PERSON] з державного земельного кадастру на земельну ділянку, яка належала першому спадкодавцю, а саме [PERSON]. При зверненні до Державного кадастрового реєстратора з запитом нотаріуса щодо надання [PERSON] з державного земельного кадастру на земельну ділянку, 04.03.2016 року їй було надано [PERSON] НВ- 1401884022016 (а.с.6), згідно якого 1/2 частина земельної ділянки зареєстрована за нею; інші відомості відсутні. Позивачка вважає, що має право визнати за собою право власності на 1/2 частину вищезазначеної земельної ділянки. У відповідності до ст.. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов»язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ч.1 ст.. 1225 ЦК України Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України, чинної з 01.01.2013 року, право власності, користування земельної ділянки оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Стаття 3 ЦПК України, передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. В силу ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема правочинів; право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або законність набуття права власності не встановлено судом. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved