Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернувся 21 серпня 2018 року до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що 01 березня 2003 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу у них є двоє малолітніх дітей: син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO], які проживають з ним та перебувають на його утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок того, що вони не співпали характерами та поглядами на життя. Все це призвело до того, що вони перестали розуміти один одного. Фактичні шлюбні відносини між ними припинено, на теперішній момент вони не живуть разом. Спільне господарство ними не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Між ним та відповідачкою не досягнуто згоди щодо місця проживання їх дітей. Позивач просить суд винести рішення, яким розірвати між ними шлюб, зареєстрований 01 березня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Котовського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №42; визначити разом з ним місце проживання малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO]. В підготовче судове засідання позивач не з'явився. Надав заяву згідно якої позов підтримав. Справу просив розглянути у його відсутність. Представник позивача у підготовче судове засідання не з'явився. Надав заяву згідно якої позов підтримав. Справу просив розглянути у його відсутність. Відповідачка у підготовче судове засідання не з'явилась. Надав заяву згідно якої позов визнавала та не заперечувала у його задоволенні. Справу просив розглянути у її відсутність. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Представник Органу опіки та піклування Подільської міської ради Одеської області , яка діє за довіреністю Туркевич ОМ., у судове засідання не з'явилась. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність та висновок щодо доцільності задоволення позовних вимог в частині визначення місця проживання дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 березня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Котовського міського управління юстиції одеської області, актовий запис №42. Сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] наполягали на розірванні шлюбу, стверджуючи, що примирення є неможливим та будить суперечити їх інтересам. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки сім'ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Що стосується позовних вимог у частині визначення місця проживання дитини, суд приходить до такого. Судом встановлено, що діти на даний час проживають разом з батьком. Актом обстеження умов проживання сім'ї [PERSON], складеного 05 вересня 2018 року головним спеціалістом відділу-служби у справах дітей Подільської міської ради Маслєннікої Г.В. та завідувачем сектору відділу-служби у справах дітей Подільської міської ради Туркевич О. М., встановлено, що сім'я проживає за адресою: [ADDRESS]. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON], [INFO] - батько та його діти: син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO]. Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні, в будинку є необхідні побутові та електроприлади, усі кімнати мебльовані. Для дітей створені необхідні умови, є місце навчання, відпочинку та проведення дозвілля, є іграшки, телевізор. Стосунки у родині доброзичливі. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України). Крім того, згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Зазначені вище положення закону повинні бути застосовані у кожній конкретній справі, виходячи з її обставин та інтересів дітей. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно висновку Органу опіки та піклування Подільської міської ради Одеської області від 12.09.2018 року №2328, вбачається, що служба у справах дітей вважає за доцільне та таким, що відповідає інтересам визначення місця проживання малолітніх дітей: - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON], [INFO], за місцем його проживання: [ADDRESS]. Згідно вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1409,60 грн.

Outcome: approved