Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач 18.04.2018року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що в період з 07.04.2017р. по 19.06.2017р., нею укладено з ТОВ «Цегельний завод «Промінь» усні правочини: договори купівлі-продажу товару - цегли в кількості 127 000 шт. на загальну суму 329 600 грн., та здійснено повну попередню оплату товару, що підтверджується відповідними квитанціями. Вказує, що товар повинен був наданий відповідачем відразу після здійснення попередньої оплати, тобто в загальному до 01.07.2017р., однак відповідач по даний час так і не передав їй товару та не повернув суму попередньої оплати, що змусило її звернутись із даним позовом до суду. Зазначає, що ТОВ «Цегельний завод «Промінь» фактично не здійснює діяльність, не має коштів для повернення мені суми попередньої оплати, а за зобов'язаннями товариства фактично несе відповідальність головний засновник відповідач-2 Мостиська районна рада. Тому вважає, що відповідачі зобов'язані нести солідарну відповідальність. З огляду на наведене та те, що відповідач 1 не передав їй товар у встановлений строк, то вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідачів суми попередньої оплати товару (329 600 грн.) з урахуванням встановленого індексу інфляції (29753.60 грн.), тобто 359353 грн. 60 коп. Також є всі підстави для стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми, починаючи з дня коли товар мав бути переданий (01.07.2017р.) і до дня підписання позову (12.04.2018р.), що становить 7721 грн. (329 600 грн. х 3% х 285 дні прострочення:365:100) Крім того, стверджує, що внаслідок не передачі товару їй завдано значну моральну шкоду, оскільки вона не змогла здійснити заплановане будівництво, на великий період часу позбулась можливості розпоряджатись значною сумою коштів, за які могла б придбати товар у іншого продавця. У зв'язку з наведеним у мене значно погіршилась якість життя, самопочуття, соціальні зв'язки та взаємовідносини з близькими мені людьми. З огляду на вищевказану глибину душевних страждань оцінює розмір відшкодування моральної шкоди у 200 000 гривень. З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідачів ТОВ «Цегельний завод «Промінь» та Мостиської районної ради Львівської області на її користь суму попередньої оплати товару з урахуванням індексу інфляції 359353,60 гривень, три проценти річних від простроченої суми 7721 гривень та 200 000гривень відшкодування моральної шкоди, а всього 567 074,60 гривень. В ході розгляду справи відповідач-2 Мостиська районна рада Львівської області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує позовні вимоги в частині стягнення з Мостиської районної ради солідарно суми попередньої оплати товару з урахуванням індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми, та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх заперечень покликається на те, що згідно статуту ТОВ «Цегельний завод «Промінь», статутний фонд якого становить 329914,00 грн., Мостиська районна рада Львівської області є одним із учасників (засновників) даного товариства (розмір внеску до статутного фонду 310914,00 гривень). Вказує, що за загальним правилом, встановленим ст. 96 Цивільного кодексу України, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Стверджує, що учасники товариства з обмеженою відповідальність (ТОВ) не відповідають за його зобов'язаннями і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості своїх вкладів, тому, відповідно, засновники (учасники) можуть нести відповідальність за зобовязаннями юридичної особи, створеної у формі товариства з обмеженою відповідальність, у випадках встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зазначає, що на даний час, жодних процедур про визнання ТОВ «Цегельний завод «Промінь» банкрутом (припинення діяльності) не розпочиналось. Крім того, у даному спорі інші засновники ТзОВ «Цегельний завод «Промінь» не залучались. Таким чином, з огляду на вищевикладене законодавство, вважає, що Мостиська районна рада Львівської області не може нести відповідальність за зобов'язаннями ТОВ «Цегельний завод «Промінь», так як лише несе ризик збитків в межах вартості свого вкладу, тому у позові в частині вимог до Мостиської районної ради Львівської області просить відмовити. В судове засідання позивач не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач-1 ТОВ «Цегельний завод «Промінь» був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак його представник в суд не зявився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Представник відповідача-2 Мостиської районної ради Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що в період з 07.04.2017р. по 19.06.2017р. між позивачем [PERSON] та відповідачем-1 ТОВ «Цегельний завод «Промінь» було укладено договори купівлі-продажу товару, а саме: цегли в загальній кількості 127 000 шт. на загальну суму 329 600 грн., на виконання яких позивачем здійснено повну попередню оплату даного товару, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій ТОВ «Цегельний завод «Промінь» до прибуткового касового ордера, а саме: №49 від 07.04.2017року на суму 49400гривень, №55 від 07.04.2017року на суму 49400гривень, №67 від 25.04.2017року на суму 11700 гривень, №70 від 27.04.2017року на суму 49400гривень, №71 від 27.04.2017року на суму 41600гривень, №84 від 13.05.2017року на суму 40300гривень, №89 від 23.05.2017року на суму 41600гривень, №97 від 06.06.2017року на суму 15600гривень, №101 від 07.06.2017року на суму 23400гривень, №111 від 19.06.2017року на суму 7200гривень, тобто на загальну суму 329 600 гривень. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивача, що строк для передання відповідачем-1 товару позивачу був встановлений до 01.07.2017року. Однак, як встановлено в судовому засіданні, відповідач в порушення вищенаведених умов договору не виконав взяті на себе зобовязання за договором купівлі-продажу, товару позивачу у визначений строк та по час розгляду справи в суді не передав, а також добровільно не повернув суму попередньої оплати товару, у звязку із чим позивач звернулася до суду із даним позовом. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, регулює Закон України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст.6 Закон України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до положень ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Статтею 11 Цивільного кодексу України\~передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1\~статті 626 Цивільного кодексу України\~встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до статей\~627,\~628 Цивільного кодексу України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правовідносини, що склалися між сторонами, випливають із договору, який по своїй правовій природі є договором купівлі-продажу. Відповідно до\~ст.655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1\~ст.662 ЦК України\~продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. В силу\~ст.663 цього Кодексу\~продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень\~статті 530 цього Кодексу. Відповідно до ч.2\~ст.530 ЦК України\~якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1\~ст.665 ЦК України\~у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Ч.2\~ст.693 цього Кодексу\~визначено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Докази того, що відповідач-1 ТОВ «Цегельний завод «Промінь» передав позивачу в обумовлений договором строк товар в матеріалах справи відсутні. Також в матеріалах справи не міститься доказів щодо повернення позивачу коштів (попередньої оплати) за непоставлений товар, з чого суд робить висновок про відсутність таких обставин. В ході розгляду справи відповідачем-1 ТОВ «Цегельний завод «Промінь» не представлено, відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, належних та допустимих доказів, які б спростовували обставини на які покликається позивач в обґрунтування своїх вимог. Представник відповідача-1 ТОВ «Цегельний завод «Промінь» не побажав прибути в судове засідання, щоб надати свої пояснення чи заперечення щодо заявленого позову. Згідно вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В статті 610 ЦК України, зазначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача-1 ТОВ «Цегельний завод «Промінь» в користь позивача суми попередньої оплати товару у розмірі 329600 гривень є законними та обґрунтованими, оскільки між позивачем і відповідачем було укладено договір купівлі - продажу, по якому відповідач не виконав своїх зобовязань, так як не передав визначеного договором товару, а також добровільно не повернув позивачу отриманих від нього грошових коштів в якості попередньої оплати за товар. У своїх позовних вимогах позивач також просить стягнути з відповідачів суму попередньої оплати товару з врахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних за час прострочення грошового зобовязання. Так, ч.1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). \~У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, \~на \~\~вимогу \~кредитора \~\~зобовязаний \~сплатити \~суму \~боргу \~з \~урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги те, що відповідач-1 ТОВ «Цегельний завод «Промінь» прострочив виконання зобовязання за договором, то з нього в силу ч.2 ст.625 ЦК України слід стягнути на користь позивача суму попередньої оплати товару з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 359353,60 гривень (інфляційне збільшення боргу за період з 01.07.2017року по 12.04.2018року на суму 29753,60 гривень), та три проценти річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.07.2017 року (з дня обумовленого строку для передання товару) по 12.04.2018року (дату підписання позовної заяви) на суму 7721 гривень, в межах заявлених позовних вимог. Після перевірки судом доданого позивачем до позовної заяви розрахунку суми трьох процентів річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунок здійснений арифметично вірно, а тому вимога стягнути вказані суми з відповідача-1 ТОВ «Цегельний завод «Промінь» підлягає задоволенню. Окрім стягнення вищевказаних коштів, позивач просить стягнути в його користь 200 000 гривень моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку із неможливістю здійснити заплановане будівництво та протягом тривалого періоду часу не мала можливості розпоряджатися значною сумою коштів. Відповідно до ст.23 ЦК України \~моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В силу ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує в сукупності негативні наслідки, які настали для позивача, ступінь вини в цьому відповідача та характер його неправомірних дій, тривалість порушення прав позивача, яка протягом тривалого часу була позбавлена можливості розпоряджатися значною сумою власних коштів, що спричинило ряд незручностей в побутовому житті, а також вимоги розумності та справедливості, та для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, вважає необхідним стягнути з відповідача-1 ТОВ «Цегельний завод «Промінь» в користь позивача 10 000 гривень. Однак, суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи позивача про те, що за зобов'язаннями ТОВ «Цегельний завод «Промінь» несе солідарну відповідальність головний засновник даного товариства - Мостиська районна рада Львівської області, через те, що ТОВ «Цегельний завод «Промінь» фактично не здійснює діяльність та не має коштів для повернення суми попередньої оплати, з огляду на наступне. Відповідно до ст.80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Згідно ст.83 ЦК України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об'єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Відповідно до положень ст.87 ЦК України для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту, затвердженого Кабінетом Міністрів України, що після його прийняття учасниками стає установчим документом. Засновники (учасники) юридичної особи, утвореної на підставі модельного статуту, можуть у встановленому законом порядку затвердити статут, який є установчим документом, та провадити діяльність на його підставі. Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом. Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. Стаття 91 ЦК України передбачає, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Відповідно до ч.1 ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. За загальним правилом, встановленим ст.96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач-2 Мостиська районна рада Львівської області є одним із учасників (засновників) ТОВ «Цегальний завод «Промінь», згідно статуту даного товариства (розмір внеску до статутного фонду 310914,00 гривень; розмір статутного фонду - 329914,00 грн.). Відомостей про те, що ТОВ «Цегельний завод «Промінь» перебуває в процесі припинення діяльності матеріали справи не містять. За таких обставин, оскільки відповідно до положень чинного законодавства учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача-2 Мостиської районної ради солідарно з відповідачем-1 ТОВ «Цегельний завод «Промінь» вищевказаної суми грошових коштів не підлягають до задоволення. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення закону та встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення частково. З відповідача-1 ТОВ «Цегельний завод «Промінь» в користь позивача слід стягнути суму попередньої оплати товару з урахуванням індекс інфляції у розмірі 359353,60 гривень, 3% річних в сумі 7721 гривень, та 10\~000 гривень у відшкодування моральної шкоди, а всього 377074,60гривень. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача-1 ТОВ «Цегельний завод «Промінь» в дохід держави судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial