Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.03.2015р. звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у якому народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з нею. Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 24.11.2014р. шлюб розірвано. За час спільного проживання ними як подружжям, набуто спільне майно, зокрема: земельна ділянка площею 0,1000га кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в с. Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області, масив «Біля Летовища» вартістю 15040грн. Просила виділити їй у власність, з урахуванням того, що діти проживають з нею, ? частини зазначеної земельної ділянки. Представник позивача в судове засідання не з»явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 24 листопада 2014року розірвано, що підтверджується копією рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ( а.с.5). У даному шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] За час перебування у шлюбі сторони згідно договору купівлі-продажу від 06.07.2012р. придбали нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1000га кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в с. Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області, масив «Біля Летовища» вартістю 15040грн., цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.(а.с.8-9). У силу статтей 60, 63 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із частиною першою статті 61 Сімейного кодексу України, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Як вказує стаття 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Ця ж норма роз'яснюється і п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11. Суд може відступати від принципу рівності часток подружжя, враховуючи певні обставини. Зокрема, частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею (ним) проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України). З огляду на викладене, з урахуванням того, що неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачкою, відповідач аліменти не сплачує, суд приходить до висновку, що слід виділити у власність позивачки [PERSON] ? частини земельної ділянки. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 60, 63, 68, 70 СК України,

Outcome: approved