Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] банк «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості, відповідно до вимог ст. ст. 259, 526, 527, 530, 608, 1218, 1219, 1220, 1221, 1223, 1268 ,1270, 1281, 1282 ЦК України просить: стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 6115,49 грн. за кредитним договором № б/н від 07.03.2007 року, судові витрати у розмірі 1762,00 грн.. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.03.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 16.03.2016 року позичальник [PERSON] помер. У сенсі розуміння ч.1 ст.1269 ЦК України, відповідач [PERSON] прийняла спадщину після смерті позичальника [PERSON], оскільки звернулась до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Отже, відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять в тому числі кредитні зобовязання померлого позичальника. 07.02.2018 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист претензію, згідно яких позивач предявив свої вимоги, але жодних дій відповідачем не було виконано. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім того, частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В звязку з порушенням виконання позичальником зобовязань за кредитним договором №б/н від 07.03.2007 року, позивач і вимушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача, у судове засідання не зявився, надавши клопотання, згідно якого просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлялась належним чином, про причину неявки суду не сповістила. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди представника позивача, про що свідчить клопотання представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивач, згідно укладеного договору №б/н від 07.03.2007 року надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник, у свою чергу, прийняв на себе зобовязання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором. [PERSON] підтвердив свою згоду, що Заява разом із Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитор має право на одержання від позичальника відсотків нарахованих на суму боргу до дня його повернення. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. 16.03.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 440780. Згідно листа № 861/02-14 від 22.06.2016 року Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори повідомлено, що на претензію кредитора до спадкоємців [PERSON], померлого 16.03.2016 року, Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора Одеської області спадкоємцям [PERSON] направила лист-повідомлення про наявність кредиторської заборгованості [PERSON], померлого 16.03.2016 року перед ПАТ КБ «ПриватБанк», яку спадкоємцям необхідно погасити. Також матеріали справи містять сам лист-повідомлення № 860/02-14 від 22.06.2016 року з Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області до [PERSON], як спадкоємиці до майна померлого 16.03.2016 року [PERSON]. 18.01.2018 року позивач звернувся до [PERSON] із листом-претензією з вимогою повернути не сплачену в повному обсязі заборгованість позичальника [PERSON]. Проте, зазначає, що жодних дій по поверненню заборгованості разом із відсотками та комісією відповідачем здійснено не було. \~Відповідно до вимог ст. ст. 608,\~1218,1219 ЦК України, у зв'язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно зв'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, в той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] прийняла спадщину після смерті позичальника [PERSON], оскільки звернулась до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора, відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Станом на 31.01.2015 рік заборгованість [PERSON] за договором №б/н від 07.03.2007 року складала загальну суму 6115,49 грн., яка складається з наступного: 3589,19 грн. - тіло кредиту; 2476,30 грн. нараховані відсотки; 50 грн нарахована пеня. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. В звязку з обґрунтованістю позовних вимог також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved