Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

позивач 27.08.2015р. пред'явив в суді позов до ПАТ «Мостобуд» про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника. Зазначав, що працював на посаді інженера 1-ї категорії Проектного бюро ПАТ «Мостобуд» по 28 лютого 2014 р., був звільнений відповідно до наказу № 07-ВК від 26.02.2014 р., за угодою сторін. З 03 березня 2014р. по 26 грудня 2014р. працював у відповідача на тій же посаді як сумісник, був звільнений у відповідності до наказу №55-ВК від 22.12.2014 р., за власним бажанням. Заборгованість по виплаті зарплати за період роботи в ПАТ «Мостобуд» складає за основним місцем роботи: 44 461,04 грн.; за період роботи за сумісництвом: 8 010,78 грн. Загальна сума заборгованості становить 52 471,82 грн. Він 25.02.2015р. надіслав відповідачу лист з проханням виплатити заробітну плату, проте цей лист (вручений 02.03.2015р.) відповідач залишив без відповіді. Також просив відповідно до ст.117 КЗпП України стягнути з відповідача 1 528,18 грн. Всього просив стягнути з ПАТ «Мостобуд» 54 000,00 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Пояснив, що відповідно до ст.117 КЗпП України має право на стягнення більшої, ніж заявив в позовній заяві суми, проте просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні саме 1 528,18 грн. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відповідач надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати заяву без участі його представника, на підставі наявних у справі документів. У зв'язку з цим, з урахуванням думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач працював на посаді інженера 1-ї категорії Проектного бюро ПАТ «Мостобуд» з 01.12.2011р. по 28.02.2014 р., звільнений із займаної посади наказом № 07-ВК від 26.02.2014р. за угодою сторін, за п.1 ст.36 КЗпПУ. З 03.03.2014р. по 26.12.2014р. працював у відповідача на тій же посаді за сумісництвом, з робочим днем 2 години на день, з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу з посадовим окладом згідно зі штатним розписом; був звільнений наказом №55-ВК від 22.12.2014 р. за власним бажанням, за ст.38 КЗпПУ. При звільненні відповідач не сплатив позивачу заборговану заробітну плату за період з 01.01.2013р. по 28.02.2014р. в загальній сумі 44 461,04 грн; за період з 03.03.2014 по 26.12.2014р. - в сумі 8 010,78 грн, що стверджується звітами відповідача про виплату заробітної плати. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При звільненні позивача з роботи відповідач не сплатив заборговану йому заробітну плату, тому зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органа належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток по день фактичного розрахунку. У зв»язку із невиплатою позивачу з вини відповідача належних йому при звільненні сум у визначені ст.116 КЗпПУ строки, з відповідача на підставі ст.117 КЗпПУ належить до стягнення середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Разом з тим позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст.117 КЗпП України лише 1 528,18 грн, що разом із загальною сумою заборгованості по невиплаченій при звільненні заробітній платі складає 54 000,00 грн, тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині присудження виплати заробітної плати у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, судові втирати у виді судового збору в сумі 540,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного, ст.ст. 115-117 КЗпП України,

Outcome: approved