Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON], 27 березня 2017 року звернувся до Любашівського районного суду Одеської області з позовом, в якому вказує, що 17 грудня 2011 року померла його мати [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 3,7368 гектарів, яка розташована на території Ясенівської сільської ради Любашівського району Одеської області. Він являється спадкоємцем за заповітом, крім нього спадкоємцем першої черги є [PERSON] Нотаріально формити своє право він не взмозі так як втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку. Тому, просив визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON], на земельну ділянку. В судове засідання позивач надав заяву згідно якої свої вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 21). Представник Ясенівської сільської ради Любашівського району Одеської області, відділу Держгеокадастру у Любашівському районі Одеської області та [PERSON], в судове засідання не зявились, заперечень не надали, надали листи про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 22,23, 24). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволений виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 17 грудня 2011 року (а.с. 6). Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру в Любашівському районі Одеської області, копії Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА № 291016 виданого Любашівською районною державною адміністрацією Одеської області 08 вересня 2005 року, [PERSON] дійсно належала земельна ділянка площею 3,7368 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ясенівської сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с. 8). З довідок Ясенівської сільської ради Любашівського району Одеської області № 105 Д та № 106 Д від 01.02.2017 року року видно, що [PERSON], до дня смерті проживала та була зареєстрована в [INFO](а.с. 9,10). З оголошення в газеті «Хлібороб» № 14 від 18 лютого 2017 року видно, що [PERSON], дійсно втратила Державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 13). Відповідно до заповіту від 28 грудня 2010 року посвідченого секретарем Ясенівської сільської ради Любашівського району Одеської області [PERSON], який не змінено та не скасовано, [PERSON], заповідала у власність [PERSON], земельну ділянку площею 3,7368 гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ясенівської сільської ради Любашівського району Одеської області, а тому відповідно до ст. 1234 ЦК України він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 7). З листа Любашівської державної нотаріальної контори видно, що після смерті [PERSON], відкрито спадкову справу за заявою позивача, який своєчасно звернувся з приводу прийняття спадщини. Однак, свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], видати позивачу неможливо так як втрачений оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку. Положенням ч. 1-2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позивач успадкував зазначене спадкове майно, яке є об'єктом права приватної власності, у зв'язку із чим є підстави для визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved