Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач 18.12.2020 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що у період з 01.10.2016 по 01.12.2020 надав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на суму 77 556,53 грн. Боржник не належним чином виконував свої зобов`язання по оплаті наданих послуг, в зв`язку з чим Концерн «МТМ» змушений звернутися до суду. За позовом позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання в сумі 77 556,53 грн. та судові витрати. Ухвалою від 21.12.2020 відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 12.01.2021 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] зазначила, що з позовними вимогами не згодна з наступних підстав: з 2014 року в квартирі [ADDRESS] відповідач встановила бойлер та з зазначеного часу взагалі не користувалась гарячою водою. 23.11.2020 лічильник споживання гарячої води пройшов метрологічну повірку, внаслідок чого будь-яких порушень встановлено не було. Крім того, нарахування сум позивач жодним чином не вмотивовано та кожний місяць вони різні, як і різні куби гарячої води, що нараховані. Також, відповідач вказує, що позивач розрахунок заборгованості подає з 01.10.2016 по 01.12.2020 рік, але враховуючи ст. 257 ЦК України, перебіг позовної давності встановлюється тривалістю три роки. З огляду на вищевикладене просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. 21.01.2021 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що факт надання послуг з централізованого теплопостачання будинку є беззаперечним. Відключення окремих приміщень від мереж ЦО та ГВП вплине на безперебійну роботу інженерного устаткування будинку, відповідач не надано жодних доказів відключення належного йому приміщення від системи теплопостачання житлового будинку у встановленому законодавством порядку. Крім того, спростовуючи твердження відповідача, що між сторонам не укладено письмового договору про надання послуг, але з огляду на чинне законодавство, сам факт надання послуг та його отримання відповідач вже породжує факт договірних відносин. Також, позивач вказує, що з грудня 2018 року він неодноразово офіційно повідомляв абонента про необхідність повірити власні квартирні лічильники гарячої води, але відповідач не вчинив дій для врегулювання цього питання. Саме тому, з лютого 2019 року розрахунок користування гарячої води відбувався за нормативами водоспоживання і водовідведення. За заявою відповідача, ухвалою суду від 12.01.2021 вирішено розгляд справи провести в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач, належним чином повідомлений про місце, дату, час судового розгляду, не з`явився, причини неявки до суду не повідомив. Відповідач заперечила проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Надала суду на огляд оригінали письмових доказів, які нею були долучені до відзиву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач у період з 01.10.2016 по 01.12.2020 надав послуги відповідачу з централізованого опалення у приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Власником вказаного приміщення є [PERSON] (а.с. 6). За надані послуги з централізованого опалення відповідачем жодного разу не здійснено оплату. Вищевикладене підтверджується довідкою щодо заборгованості за період з 01.10.2016 по 01.12.2020, відомостями по особистому рахунку [NUMBER] , інформацією з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР щодо реєстрації місця проживання відповідача та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови № 99р від 08.04.2013 року, основною метою діяльності концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Згідно з п. 1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями (надалі - Правила), ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг. Договір між сторонами про надання послуг не укладався, проте Концерн «МТМ» надавав відповідачу як споживачу за вказаною адресою послуги з централізованого опалення, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся. Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил. Статтею 19-1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Пунктом 18 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, суд дійшов висновку, що відповідач, як власник квартири, повинна нести обов`язок із сплати за комунальні послуги, надані Концерном «Міські теплові мережі». Відповідачем було заявлено клопотання про застосування позовної давності, оскільки Концерн «Міські теплові мережі» просить стягнути заборгованість, яка перевищує суму за три роки. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як встановлено судом із відомостей по особистому рахунку [NUMBER] , відповідач за надані житлово-комунальні послуги жодного разу не здійснила оплату. Отже, враховуючи, що доказів переривання строків позовної давності суду надано не було, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за період з 01.10.2016 по 30.11.2017 року виходять за межі трирічного строку позовної давності, а тому в цій частині позивачеві слід відмовити. Крім того, знайшли своє підтвердження доводи відповідача про те, що вона не користується послугами гарячого водопостачання. Так, відповідно до відомостей з особистого рахунку, нарахування вартості послуг з гарячого водопостачання Концерном «МТМ» у період з жовтня 2016 року по січень 2019 року не здійснювалося. Як зазначає позивач у відповіді на відзив, з лютого 2019 року здійснювалося нарахування з послуг гарячого водопостачання за нормативами водоспоживання та водовідведення через нездійснення відповідачем повірки квартирних лічильників води. Станом на день подання позовної заяви квартирний лічильник 2001-520183 тип 15Г на гарячу воду станом на день подання позовної заяви пройшов повірку, що підтверджується наданими відповідачем актом виконаних робіт з метрологічної повірки, що виконані ФОП [PERSON] , товарним чеком про отримання винагороди вказаною ФОП за проведення повірки (а.с. 21, 22). Як визначають п. 10 Правил, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до абз 5 п. 15 Правил лише у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Отже лише у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання, а не у разі закінчення міжповірочного інтервалу квартирного засобу обліку, як вважає представник позивача. За наведеного суд вважає безпідставним нарахування позивачем заборгованості за користування гарячою водою. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню, а саме підлягаю стягненню з [PERSON] заборгованість за опалення з грудня 2017 року по листопад 2020 року (останній місяць, у якому здійснено нарахування вартості послуг до подачі позову) у розмірі 33 344,83 грн. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial