Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано 17.11.2017 виконавчим комітетом Кулівецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №03. За час перебування у даному шлюбі у них з відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає із позивачкою та знаходиться всеціло на її утриманні. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вона, будучи ще вагітною, вимушена була залишити [PERSON] , з яким вона проживала в с. Снячев Сторожинецького району Чернівецької області, та переїхати проживати до помешкання своїх батьків у с.Кулівці Заставнівського району Чернівецької області, де після народження дитини проживає і по даний час. Позивач вказує, що з моменту припинення шлюбних стосунків, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, та не бере участі у витратах, пов`язаних з її вихованням, дитина перебуває всеціло на її утриманні, що ставить її у складне матеріальне становище. З цих підстав просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі по 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. до досягнення дитиною трьохрічного віку, починаючи стягнення із дня звернення до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, він був завчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, однак, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Суд, заслухавши доводи позивачки та її представника, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.11.2017 по даний час, що підверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17.11.2017 виконкомом Кулівецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області (а.с.10). Під час перебування у вказаному шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.10.2020 батьком дитини є відповідач [PERSON] (а.с.11). На даний час сторони не підтримують сімейних стосунків, їх шлюб існує формально. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] на сьогоднішній день проживає разом із матір`ю [PERSON] у житловому будинку її батьків, за адресою: с. Кулівці Заставнівського району Чернівецької області. Позивач [PERSON] на даний час офіційно не працевлаштована, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, власного житлового будинку, земельної ділянки та частки (паю) не має. Вказані обставини підтверджуються актом обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] №6 від 10.02.2021 та довідкою Старостинського округу №3 с. Кулівці Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області № 53 від 10.02.2021 (а.с.14,16). Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї №30 від 17.02.2021 батько дитини - [PERSON] , відповідач по справі, проживає в [ADDRESS] , разом із матір`ю, бабусею та сестрою у житловому будинку, співвласником якого являється, земельної ділянки та земельного паю не має, офіційно не працевлаштований (а.с.20-21). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] коштів на утримання малолітнього сина [PERSON] добровільно не надає, основні витрати по його утриманню на даний час несе мати [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на наведене, при призначенні аліментів, суд враховує, матеріальне становище та стан здоров`я дитини, матеріальне становище та стан здоров`я відповідача, який є фізично здоровою, працездатною особою, яка спроможна заробляти та сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком до 6 років: з 1 січня у розмірі 1921 грн. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, враховуючи вимоги статті 182 СК України та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи із дня подання позову 22.03.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, за змістом ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Зокрема, ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню дружини. Одночасно [PERSON] не доведено того факту, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] , є молодою працездатною особою і спроможній платити аліменти як на утримання сина так і дружини, яка проживає зі спільною дитиною, враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу. Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача та встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років в твердій грошовій сумі по 500 (п`ятсот) гривень щомісячно до 13.10.2023. Згідно ч. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, 180, 181, 182, 184, 191,

Outcome: approved