Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.06.2016 року звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з відповідача [PERSON] , мотивуючи позов тим, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 18.11.2011 року у справі 2-389/11 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 509507,04 грн., що еквівалентно 63848 доларів США та 91000 грн., а всього 600507,04 грн. Станом на цей час, на виконанні ВДВС Комсомольського РУЮ м. Херсона знаходиться виконавчий лист, виданий 19.01.2012 року Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення з [PERSON] на користь позивача грошових коштів в сумі 600507,04 грн. Однак, вказане рішення до цього часу не виконано, грошові кошти позивачу не повернуто. З урахуванням викладеного, враховуючи те, що фактично стягнуті за рішенням суду грошові кошти з [PERSON] позивачу не повернуті, на підставі ч. 2 ст. 625 УК України, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 3 % річних в сумі 143794,00 грн., від простроченого розміру заборгованості в сумі 1594798 грн., еквівалентній 63848,00 доларів США, а також відсотки від простроченого розміру заборгованості у сумі 91000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 105359,62 грн. та 3% річних у розмірі 8204,96 грн., а загалом 257358,58 грн. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Котьо І.В. від 21.02.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 20.11.2017 року у зв`язку з тим, що суддя Котьо І.В. не може продовжувати розгляд справи, через звільнення з посади судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/5102/16-ц. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2017 р., головуючим у справі визначена суддя Прохоренко В.В. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. від 21.11.2017 року справу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.06.2018 року задоволено самовідвід головуючого судді Прохоренко В.В. та справу передано на повторний автоматизований розподіл. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2018 р., головуючим у справі визначена суддя Дорошинська В.Е. 23 серпня 2018 року [PERSON] зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] 3% річних в сумі 143794,00 грн. (від простороченої суми заборгованості в сумі 1594798,00 грн. еквівалентній 63848 доларів США, а також відсоки від простроченої суми заборгованості у сумі 91000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 105359,62 грн. та 3% річних у розмірі 8204,96 грн., а разом 257358,58 грн.; судові витрати 2574,00 грн., повернути судовий збір у сумі 4316, 42 грн. (арк. справи 64-65). Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинської В.Е. від 17.07.2018 року справу прийнято до провадження та призначений підготовче провадження. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 22.05.2019 року у зв`язку з тим, що суддя Дорошинська В.Е. не може продовжувати розгляд справи, через відсторонення від здійснення правосуддя, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/5102/16-ц. Згідно з\~протоколом повторного\~автоматизованого розподілу\~судової справи\~між суддями\~від 22.05.2019\~р.,\~головуючим у\~справі визначена\~суддя Ус\~О.В Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.05.2019 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.09.2019 року закрито підготовче провадження у справі, та призначено справу до судового розгляду. 18.12.2019 року від представника відповідача адвоката Доготер О.Г. надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач позов не визнає в повному обсязі та просить відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач [PERSON] вказав, що ніколи не погоджувався та не погодиться з боргом, визначеним рішенням Комсомольского райсуду м.Херсона. Борг виник через шахрайські дії позивача [PERSON] . Позивачем не надано розрахунку з основними показниками, а тому розмір 3% річних є невірним. Індекс інфляції застосовується лише до національної валюти. Крім того, представником позивача подана заява про застосування строків позовної давності. 30.01.2020 року представником позивача адвокатом Рябовою О.Д. подано заяву, відповідно до якої позов поданий в межах строку позовної давності, а також відповідь на відзив, у якій вказує на те, що рішення суду, що набрало законної сили у справі № 2-389/11, до теперішнього часу не виконане, а тому вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат відповідають закону. Посилання на шахрайські дії вважає зловживанням правами, приниженням його честі, гідності тощо. Вимагав винесення окремої ухвали щодо адвоката відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, його представником подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити. Від представника відповідача адвоката Доготер О.Г. надійшла заява про відкладення судового засідання через карантин. Оскільки адвокатом Доготер О.Г. подано відзив на позовну заяву, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність, строк на надання докових доказів вичерпано. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, оглянув справу № 2-389/11 Комсомольського районного суду м.Херсона, вважає позов таким, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 18.11.2011 року рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона по справі №2-389/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 509507,04 грн., що еквівалентно 63848 доларів США, та 91000,00 грн., а всього 600507,04 грн. (арк. справи 6-8). Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 23.04.2012 р. відхилена апеляційна скарга [PERSON] , а рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 18.11.2011 року залишена без змін (справа № 2-389/11, арк. справи 232-233). 19.01.2012 року Комсомольським районним судом м. Херсона видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 509507,04 грн., що еквівалентно 63848 доларів США, та 91000,00 грн., а всього 600507,04 грн. (арк. справи 9-10). 14.04.2014 року старшим державним виконавцем Огородник С.І. державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-389, виданого 19.01.2012 року Комсомольським р/с про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 600507,04 грн. (арк. справи 12). З єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що 27.06.2019 р. виконавчий лист повернуто стягувану на підставі п.7 ст 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 27.06.2021 року (арк. справи 137). Таким чином, рішення суду щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно збережених сум (за невиконане зобов`язання) не виконане. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Предметом позову в цій справі є стягнення на підставі\~статті 625 ЦК України\~трьох процентів річних від простроченої суми боргу та інфляційних втрат, завданих позивачу внаслідок невиконання рішення суду. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Частиною п`ятою\~статті 11 ЦК України\~передбачається виникнення цивільних прав та обов`язків з рішення суду. Таким чином, на підставі рішення суду можуть виникати зобов`язання, які залежно від змісту можуть бути грошовими або негрошовими. Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). За змістом статей\~524,\~533-535\~та\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від\~\~22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою\~статті 625 ЦК України\~сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Отже, відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 18 листопада 2011 року у справі № 2-389/11, яке набрало законної сили, про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 509507,04 грн., що еквівалентно 63848 доларів США, та 91000,00 грн., а всього 600507,04 грн. Враховуючи, що рішенням стягнуто саме суму 600507,04 грн., суд розраховує 3% річних та інфляційні втрати саме на розмір зобов`язання відповідача [PERSON] за судовим рішенням. Вимоги щодо здійснення розрахунку частково, виходячи з доларів США на час звернення з позовною заявою до суду суд вважає неможливим, з огляду на те, що судом була визначена сума, що підлягає стягненню саме у національній валюті, а не в доларах США, рішення суду набрало законної сили та позивачем не оскаржувала ся. Таким чином, в межах заявлених позовних вимог, за період з 07.06.2013 до 07.06.2016 р. (1096 днів прострочення) 3% річних від суми боргу у 600507,04 грн. складає 54144,35 грн. (3% ? 1097 / 365 ? 600 507,04 грн.). Інфляційні втрати суд розраховує також на всю суму боргу, визначену в судовому рішенні та вважає, що це не є виходом за межі позовних вимог, а є помилкою у розрахунку, а тому суд за ст. ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, відповідно до визначеної в позові вимоги, захищає права та інтереси позивача у спосіб, визначений законом. За правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у справі № 917/1739/17 від 04.12.2019 р. саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Інфляційні втрати суд розраховує за формулою: відсоток інфляційних втрат помножений на суму боргу за відрахуванням суми боргу. При цьому, загальний відсоток інфляції розраховує шляхом помноження усіх індексів інфляції за період прострочення платежу (з червня 2013 року до травня 2016 року). Розрахунок інфляційних втрат. Відсоток інфляції за період з червня 2013 року по грудень 2013 року становить 1,003 (1 х 0,999 х 0,993 х 1 х 1,004 х 1,002 х 1,005), сукупний індекс інфляції за 2014 р. 1,249, за 2015 р. 1,433, за період з січня 2016 року по травень 2016 року 1,052 (1,009 х 0,996 х 1,01 х 1,035 х 1,001). 003 х 1,249 х 1,433 х 1,052). Тобто загальний відсоток інфляції за період з червня 2013 року по травень 2016 року 1,889. Інфляційні втрати становлять 533850,76 грн. (600507,04 х 1,889 - 600507,04). Таким чином з відповідача на користь відповідача підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати за період невиконання судового рішення, яким встановлено зобов`язання відповідача перед позивачем у гривнях 587995,11 грн. (54144,35 грн. + 533850,76). Щодо строків позовної давності, то позов поданий 14.06.2016 року, тобто вимоги заявлені в межах трирічного строку. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 5879,95 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. Враховуючи те, що позивачем було зменшено розмір позовних вимог переплачена сума 1010,05 грн., остання підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. Щодо вимог позивача про винесення окремої ухвали, суд зазначає, що за ч.2 ст. 262 ЦПК України є правом суду, а не обов`язком, постановлення окремої ухвали у випадку зловживання процесуальними правами, порушенням процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків чи іншого порушення законодавства адвокатом. Суд зазначає, що посилання у відзиві на позов на шахрайські дії позивача та звернення відповідача з цього питання до органів досудового розслідування тощо є обраним способом захисту відповідача від позову, а тому не є підставою для винесення окремої ухвали. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 30 березня 20120 року.

Outcome: approved