Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, скасувавши Розпорядження голови районної державної адміністрації №6295-р від 22.12.2008 року про передачу земельної ділянки [NUMBER] загальною площею 0,1168 га для ведення садівництва у власність [PERSON]. Також просив визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №928158 виданий на ім'я [PERSON] на вищевказану земельну ділянку, кадастровий №1221486200011370298 та скасувати його реєстрацію. Представники відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти пред'явленого позову, вважаючи його необґрунтованим, безпідставним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства, а тому просили у задоволенні вимог відмовити у повному обсязі. Представник відповідача Дніпропетровської РДА Дніпропетровської області надали заяву про розгляд справи без їхньої участі та ухвалити рішення на розсуд суду згідно норм чинного законодавства. Представники третьої особи с/т «Крона» у судовому засіданні надали письмові пояснення, згідно яких пред'явлений позов [PERSON] підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов. Представник відділу Держкомзему у Дніпропетровському районі до суду не з'явився, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність та ухваленні рішення на розсуд суду згідно норм чинного законодавства. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ст.116 ЗК України). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав та посвідчуються, зокрема державним актом (ст.ст.125, 126 ЗК України). Так, [PERSON] є членом садівничого товариства «Крона» (код 24604317) , яке було створено у 1986 році Інститутом технічної механіки НАН і НКА України, і користувачем земельних ділянок [NUMBER] площею 0,04 га та [NUMBER] площею 0,04 га, за які сплачував усі необхідні платежі, у тому числі й членські внески. Земельну ділянку [NUMBER] він отримав у 1992 році, у зв'язку з розширенням території садівничого товариства та за клопотанням до адміністрації Інституту та профспілкового комітету йому, як члену садівничого товариства «Крона», було додатково виділено ? частину ділянки [NUMBER] на новій території №2 для розширення ділянки на території №1, яку позивач уже мав. Як встановлено в засіданні, вказану ділянку [PERSON] обробляє та займається садівництвом починаючи з 1992 року і по теперішній час. Крім того, у березні 2012 року, на офіційний запит голови правління садівничого товариства «Крона», встановлено, що ряд ділянок, у тому числі і ділянка позивача [NUMBER], вже приватизована і на неї 19.02.2009 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №928158, на ім'я відповідача [PERSON], на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №629-р від 22.12.2008 року. Так, згідно з документу «Графічні та семантичні дані Державного земельного кадастру Дніпропетровської області», відомості про ділянку [NUMBER] відсутні, при цьому згідно з дод.2 та 5 (1992 року) та генеральному плану від 24.09.2012 року (дод. 8) ділянка [NUMBER] (площею 0,08 га) існує та її власниками є [PERSON] та [PERSON] відповідно (по 0,04 га за кожним). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 118 ЗК України, громадянин зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Таким чином, щоб мати право на звернення до органів державної влади з заявою про передачу земельної ділянки у власність, необхідно щоб дана земельна ділянка перебувала у користуванні громадянина. Як встановлено судом, відповідач не мав підстав звертатися до Новоолександрівської сільської ради з таким проханням, оскільки частина земельної ділянка [NUMBER] не перебувала в його користуванні, а була у користуванні позивачу, що підтверджується відповідними доказами наявними в матеріалах. Судом було встановлено, що згідно генерального плану садівничого товариства «Крона» розмір земельної ділянки [NUMBER] що належить відповідачу становив 0,08 га, проте, згідно державного акту її розмір вже становить 0,1168 га. Земельна ділянка [NUMBER], що була у користуванні позивача знаходилась між ділянками [NUMBER] та [NUMBER]. Проте, відповідно до останнього акту інвентаризації земель садівничого товариства «Крона» земельна [NUMBER] взагалі відсутня. Тому суд, приходить до висновку, що під час приватизації земельної ділянки відповідачем [PERSON], відбулось збільшення його земельної ділянки за рахунок ділянки [NUMBER], що була у користуванні [PERSON] Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім'я [PERSON] з порушенням норм чинного законодавства (ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України). Відповідно п. 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року №7, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правові відносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. У зв'язку з цим скасування рішення XVI сесії V скликання Новоолександрівської сільської ради від 14.03.2008 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам» в частині пункту передачі у приватну власність громадянина [PERSON] земельної ділянки повинно проводитись у судовому порядку. Так, враховуючи вказані обставини справи, суд приходить до висновку про невідповідність вищевказаного рішення сесії фактичним обставинам та суперечить законодавству України, оскільки [PERSON] є єдиним користувачем земельної ділянки [NUMBER] в CT «Крона» з 1992 року і має на ній майно. Більше того, спірна ділянка ніколи не знаходилась у користуванні [PERSON], він не мав на ній майна та не займався її оброблянням. Також рішенням правління с/т «Крона» було неправомірно внесено зміни в генеральний план та створена земельна ділянка загальною площею близько 0,12 га ( ? частина діл. [NUMBER] + діл. [NUMBER]), якій був присвоєний [NUMBER]. Отже розпорядження голови Дніпропетровської РДА про передачу земельної ділянки, яка знаходиться на території Новоолександрівської сільської ради в CT «Крона» у власність відповідачу, а також рішення щодо оформлення та видачі Державного акту на право власності на землю на ім'я [PERSON] (кадастровий №1221486200011370298) були прийняті з грубим порушенням чинного законодавства. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та задоволення заявлених вимог в частині скасування вищевказаного розпорядження та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку (на підставі ст. 158 ЗК України). Що стосується вимог [PERSON] про скасування державної реєстрації спірного державного акту на право власності на земельну ділянку, суд вважає їх не необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач некоректно викладає вимоги в даній частині, а саме не зазначає який саме державний орган повинен проводити скасування, яким саме чином та не залучає цей орган у якості співвідповідача, за таких обставин суд вважає, що в цій частині позовних вимог позивачем неправильно було обрано спосіб захисту своїх прав передбачений ст.16 ЦК України.

Outcome: partial