Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач 27.03.2015 року звернувся до суду з позовом до об'єднання громадян колективу індивідуальних забудовників «Чайка» про повернення коштів. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до протоколу засідання членів правління індивідуальних забудовників «Чайка» від 09.09.2003 року позивача було прийнято до складу членів колективу індивідуальних забудовників «Чайка». Відповідно до акту здачі-приймання перенесених в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування котеджної малоповерхової забудови на [ADDRESS] у Святошинському районі м. Києва від 05.09.2003 року, позивачу була передана земельна ділянка 751406. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру (серія 02 БМ №078402) від 04.08.2003 року, позивачем на рахунок колективу індивідуальних забудовників «Чайка» було перераховано 30000,00 грн. У 2003-2012 роки позивачем проводилась забудівля даної земельної ділянки. Факт забудівлі підтверджується актом виконаних будівельних робіт за жовтень 2004 року на суму 218604,61 грн., протоколом про затвердження договірної ціни твід 01.09.2004 року, локальним кошторисом № 2-1-1 від 01.10.2004 року, довідкою про вартість виконаних робіт за жовтень 2004 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру серії 02 БФ175986. У червні 2012 року будівництво було припинено у зв'язку з тим, що керівництво кооперативу вчинялись перешкоди, зокрема тим, що перестали допускати до користування земельною ділянкою, без будь-яких причин та пояснень. Про такі перешкоди позивачем було складено акти від 01.06.2012 р. та 06.06.2012 р. На адресу відповідача 31.07.2012 року було направлено лист про надання інформації щодо його членства в колективі індивідуальних забудовників «Чайка», проте відповіді на нього так і не отримала. На підставі того, що повідомлення про членство в кооперативі, або про його скасування позивачем отримано не було, а також враховуючи той факт, що використовувати земельну ділянку позивач не має можливості, оскільки чиняться перешкоди керівництвом кооперативу, позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу від 25.08.2012 року про повернення коштів, що були внесені на рахунок кооперативу. Відповіді позивач так і не отримала. Протидія використанню земельної ділянки обґрунтовується відповідачем, тим, що позивач нібито в членство кооперативу не приймався, а тому немає права користуватися земельною ділянкою, документи на право користування земельною ділянкою, що отриманні позивачем в кооперативі відповідач не визнає, заявляючи проте, що вони недійсні. В зв'язку з тим, що подальше користування майном, яке знаходиться на вказаній земельній ділянці не можливе, позивач зазнав збитків у виді втраченого майна. Вказане майно в період з 01.06.2012 року по теперішній час перебуває у фактичному володінні відповідача, а позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності на дане майно. Таким, чином, відповідач незаконно набув майно, яке відповідно до діючого законодавства є власністю позивача. На підставі наведеного позивач просив позов задовольнити стягнути з відповідача вартість безпідставного набутого майна в сумі 218604,61 грн., та судові витрати. Позивачка надала суду заяву, якою просила слухати справу в її відсутність, за участі її представника [PERSON] (а.с.37). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні 18.08.2015 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 50,56), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі. Позивачем перед судом не ставилось питання про стягнення з відповідача процентів передбачених ст. 536 ЦК України. Судом встановлено, що відповідно до протоколу засідання членів правління індивідуальних забудовників «Чайка» від 09.09.2003 року позивача було прийнято до складу членів колективу індивідуальних забудовників «Чайка» (а.с 4). Відповідно до акту здачі-приймання перенесених в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування котеджної малоповерхової забудови на [ADDRESS] Святошинському районі м. Києва від 05.09.2003 року позивачу була передана земельна ділянка 751406 (а.с.5, 6). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру (серія 02 БМ №078402) від 04.08.2003 року, позивачем на рахунок колективу індивідуальних забудовників «Чайка» було перераховано 30000,00 грн. (а.с.7). У 2003-2012 роки позивачем проводилась забудівля даної земельної ділянки. Факт забудівлі підтверджується актом виконаних будівельних робіт за жовтень 2004 року на суму 218604,61 грн., протоколом про затвердження договірної ціни твід 01.09.2004 року, локальним кошторисом № 2-1-1 від 01.10.2004 року, довідкою про вартість виконаних робіт за жовтень 2004 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру серії 02 БФ175986 (а.с.25, 26, 27-32, 33,34-38). Як встановлено судом у червні 2012 року будівництво було припинено у зв'язку з тим, що керівництво кооперативу вчинялись перешкоди, зокрема тим, що перестали допускати до користування земельною ділянкою, без будь-яких причин та пояснень. Про такі перешкоди позивачем було складено акти від 01.06.2012 р. та 06.06.2012 р. (а.с. 39,40). Згідно з п. 3.6.1 статуту об'єднання громадян колективу індивідуальних забудовників «Чайка» член кооперативу має право, зокрема отримати у власність земельну ділянку для будівництва котеджу, будинку малоповерхової забудови і надвірних будівель. Право приватної власності настає у встановленому порядку згідно чинного законодавства (а.с. 17). Відповідно до п. 27 Положення про житлово-будівельні колективи та індивідуальних забудовників у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 30 квітня 1958 р. № 514, громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків. На адресу відповідача 31.07.2012 року було направлено лист про надання інформації щодо його членства в колективі індивідуальних забудовників «Чайка», проте відповіді на нього так і не отримала (а.с.8, 9, 10). 25.08.2012 року позивачем направлено вимогу про повернення коштів в розмірі пайового внеску 30000,00грн. та виключення останньої з членів кооперативу (а.с. 11,12,13). Відповідно до п. 3.10 статуту об'єднання громадян колективу індивідуальних забудовників «Чайка» особі яка вибула з колективу, повертається сума паєнагромаджень та кошти, внесені на будівництво мереж, споруд і будівель загального користування, крім випадку виключення з колективу, передбаченого п. 3.11.2 цього статуту. Розмір паєнагромаджень що повертається особі яка вибула з колективу визначається в доларах США перерахованих по курсу НБУ на момент внесення. Повернення паєнагромаджень та коштів проводиться після внесення зазначеної суми новоприйнятим членом кооперативу (а.с. 19). Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, які підлягають задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2186,04 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення від 19.03.2015 року (а.с. 44). На підставі викладеного,

Outcome: approved