Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач, 22 січня 2016 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO]. В позовній заяві позивач [PERSON] посилалася на те, що [INFO] померла мати - [PERSON]. Після смерті матері залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 2,60 га вартістю 37557,96 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Баштанківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої. За життя спадкодавець розпорядилась належним їй майном, склавши заповіт, в якому єдиним спадкоємцем визначила брата - [PERSON]. Відповідно до статті 1273 ЦК України [PERSON] відмовився від спадщини. Вона, як спадкоємець за законом прийняла спадщину, звернувшись із заявою до нотаріуса у визначений Законом строк. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно - державний акт на право власності на землю. Залишилась лише його ксерокопія. Про втрату державного акту на право власності на землю вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Відділ Держгеокадастру в Кодимському районі теж відмовив у видачі дублікату правовстановлюючого документу. Все вище назване і змусило її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на: земельну ділянку площею 2,60 га вартістю 37557,96 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Баштанківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої [INFO] [PERSON], який був утрачений. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача (Баштанківської сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником земельної ділянки площею 2,60 га, вартістю 37557,96 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території Баштанківської сільської ради за межами села (Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відділу Держземагенства у Кодимському районі Одесьокї області №543 від 04 грудня 2014 року). [INFO] [PERSON], померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 14 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області). На випадок своєї смерті, [PERSON] у своєму заповіті від 25 лютого 2013 року, складеного в с. Баштанків, Кодимського району Одеської області і зареєстрованого в реєстрі за №05, зробила таке розпорядження: «усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде мені належати і на що я за законом матиму право, заповідаю [PERSON], [INFO]». Дослідженою в судовому засіданні заявою [PERSON] до Кодимської нотаріальної контори, зареєстрованої в реєстрі за №08 по Баштанківській сільській раді, встановлено, що останній на спадкове майно не претендує. Згідно частини 5 статті 1273 ЦК України, відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. В цьому випадку, суд приходить до висновку, що відмовляючись від прийняття спадщини за заповітом, [PERSON], відмовляється тим самим і від прийняття спадщини за законом (частина 5 статті1275 ЦК України). Відтак, спадкоємцем за законом залишилась позивач - [PERSON], як дочка спадкодавця. Як убачається з дослідженого судом свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Кодимським бюро ЗАГС 19 серпня 1967 року, матір»ю народженої [INFO] [PERSON] є [PERSON]. Після реєстрації акту про шлюб з [PERSON], [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]» ( свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 13 серпня 1983 року Бендерським міським відділом ЗАГС Республіки Молдова). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Своїм правом спадкоємця за законом позивач скористалась, подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю (лист державного нотаріуса №26/02-14 від 22 січня 2016 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№3 від 16 січня 2016 року). Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Відтак, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 2,60 га вартістю 37557,96 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Баштанківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої [INFO] [PERSON], який був утрачений. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1261 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved