Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

Позивач 19.11.2020 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. 09.11.2020 року позивач дізналася, що відносно неї приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М. В. відкрито виконавче провадження № 63036491 від 15.09.2020 року з примусового виконання виконавчого напису № 17458 від 14.08.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 28973, 32 грн. Позивач суму боргу не визнає, зазначає, що між ним та Ат «ОТП БАНК» було укладено договір № СL -306/014/2008 від 21.01.2008 року, а з ТОВ «Вердикт Капітал» будь яких правовідносин не має, тому йому незрозуміло з яких причин саме позивач звернувся до приватного нотаріуса в рамках вказаного договору із заявою про вчинення виконавчого напису. Вважає, що вказаний виконавчий напис було видано приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.\~всупереч вимог діючого законодавства, зокрема ст.\~87,88 Закону України «Про нотаріат». Також зазначає, що з дня виникнення права вимоги у Банку до неї минуло більше трьох років, тому виконавчий напис було вчинено поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Враховуючи викладене, просить суд визнати виконавчий напис № 17458 від 14.08.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» судові витрати по справі. Ухвалою суду від 25.01.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано третю особу надати відповідні відомості, необхідні для розгляду даної справи. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Третій особі роз`яснено право подати пояснення щодо позову чи відзив на позовну заяву. Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 30), представником відповідач отримано 25.03.2021 року копію ухвали суду від 25.01.2021 року. 25.05.2021 року на адресу суду від Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подано відзив на позовну заяву (а.с. 31-36), з доданими до нього документами, згідно відзиву просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. При цьому судом не приймається до уваги наданий Генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відзив на позовну заяву, тому що в порушення ч. 7 ст. 178 ЦПК України\~, його подано з пропуском строку, встановленого ухвалою суду від 25.01.2021 року без зазначення причин щодо пропуску такого строку. До суду повернувся конверт з ухвалою суду від 25.01.2021 року, як не вручений приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.\~у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 52). Пояснень чи відзиву на позов від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.\~до суду не надходило. Належним чином завіреної копії виконавчого напису № № 17458 від 14.08.2020 року до суду не надходило. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21.01.2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № СL -306/014/2008, на підставі якого Банком було надано [PERSON] кредит у розмірі 12850, 00 грн. з датою остаточного повернення кредиту 21.01.2015 року (а.с. 10-13). 14.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис за № 17458\~ щодо стягнення з позивача грошових коштів у розмірі 28\~973,32 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СL -306/014/2008 від 21.01.2008 року, укладеним з Акціонерним Товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами б/н від 05.11.2010 року є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 3-09/18 від 17.09.2018 року є ТОВ «Вердикт Капітал». Стягнення заборгованості проводилося за період з 17.09.2018 по 11.03.2020 року. Вказана сума заборгованості у розмірі 28\~973,32\~грн. складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 20\~909, 55 грн., простроченої заборгованості за комісією 00,00 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 00,00 грн., строкової заборгованості за сумою кредиту 7\~404, 79 грн., строкової заборгованості за комісією 0 грн., строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 8,98 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями - 0,00 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату 650, 00 грн. (а.с. 8). Судом встановлено, що на виконання вказаного виконавчого напису № 17458\~від 14.08.2020\~року приватним\~виконавцем\~Виконавчого\~округу міста\~Києва,\~Малковою\~М.\~В.\~відкрито виконавче\~провадження ВП № 63036491 (а.с.19-21). Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14\~Закону «Про\~нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті \~Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Як вбачається із Договору № СL -306/014/2008 від 21.01.2008 року, дата остаточного повернення кредиту за цим договором 21.01.2015 року (а.с.10). Виконавчий напис вчинено 14.08.2020 pоку, при цьому відповідачем не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити точну дату здійснення позивачем останньої виплати по кредиту та, відповідно, дату, з якої у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Враховуючи наявні документи у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вказаний виконавчого напису було здійснено після спливу трьох років з дати виникнення права вимоги, що суперечить\~ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (надалі - Перелік документів). На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі № 750/1627/18. Відповідач, незважаючи на подання відзиву, не надав суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Подання позивачем даного позову суд розцінює як незгоду [PERSON] із пред`явленою їй заборгованістю, а, отже, наявністю спору. Суд також приймає до уваги, що 26.11.2014 року до\~постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені\~постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін. У зв`язку з визнанням судом незаконними норм\~Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису\~постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172\~діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Отже, станом на час вчинення виконавчого напису\~31.10.2020\~року, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172\~передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору. Кредитний договір № 17458 від 14.08.2020 року, який став підставою для видачі спірного виконавчого напису, не є нотаріально посвідченим, що виключає можливість вчинення виконавчого напису щодо даного договору. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3\~ст. 13 ЦПК України). Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). З урахуванням всього вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.\~з порушенням вимог статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги та відсутності обставин для визнання суми боргу безспірною, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved