Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач 15 березня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивач у своєму позові посилався на те, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 1996 року. Від сумісного шлюбу спільних дітей не мають. Сімейні стосунки останні сім років не склалися через різність характерів та поглядів на життя у звязку з чим між ними виникали суперечки та сварки. З 2009 року шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, живуть окремо. Сімя розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе. Позивач просив шлюб розірвати. Позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги не визнає, прохає надати строк для примирення у шість місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ст.. 11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст..10 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають б бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.. 15 ЦК України , кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України , кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права на інтересу. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 1996 року , який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 653. Від шлюбу сумісних дітей не мають. Сімейні стосунки не склалися через різність характерів та поглядів на життя у звязку з чим між сторонами виникали суперечки та сварки. З 2009 року шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, живуть окремо. Сімя розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги те, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, живе окремо, примирення між сторонами неможливе, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно ст.. 88 ЦПК України , оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір, і його вимоги задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 551.20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved