Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 лютого 2018 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що 10 червня 2017 року померла його баба, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 0,42 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Косівка, Володарського району Київської області та земельна ділянка площею 3,27 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Косівської сільської ради, Володарського району Київської області. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на спадкові земельні ділянки втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначені спадкові земельні ділянки, після смерті [PERSON], яка померла 10 червня 2017 року. Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідачі подали до суду заяви, в яких вказали, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують та просив суд розглядати справу без їхньої участі. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. По справі встановлено, що 10 червня 2017 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 401335 (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 0,42 га, кадастровий номер 3221683201:01:024:0009, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Косівка, Володарського району Київської області (а.с.21); земельна ділянка площею 3,27 га, кадастровий номер 3221683200:03:008:0011, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Косівської сільської ради, Володарського району Київської області та належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 213036 (а.с.23-24). Відповідно до довідки № 14 від 15 січня 2018 року, яка видана виконавчим комітетом Косівської сільської ради Володарського району Київської області, [PERSON] постійно проживав з [PERSON] до дня її смерті, до 10 червня 2017 року (а.с.32). Позивач [PERSON], [INFO], є внуком померлої [PERSON], що стверджено письмовими доказами. [PERSON] та [PERSON], є спадкоємцями першої черги, що стверджено письмовими доказами (а.с.8,14). Відповідно до довідок, виданих Держаним нотаріусом [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлої 10 червня 2017 року [PERSON] не заводилась. Позивач фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не зміг у звязку з тим, що державні акти на спадкові земельні ділянки було втрачено (а.с.33), тож приватним нотаріусом [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно (а.с.31), тому позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved