Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.07.2017 року в особі належним чином уповноваженого представника за довіреністю [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку (літера «А-1»), загальною площею 57,3 кв. м., з неї житловою 20,5 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у с. Урич Сколівського району Львівської області по вул. Шевченка, 18, за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є співвласником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у с. Урич Сколівського району Львівської області по вул. Шевченка, 18. Право спільної часткової власності у розмірі ? частини цього домоволодіння останній набув у порядку спадкування після смерті свого батька [PERSON], який помер 21.03.2013 року. 24.06.2016 року право власності на ? частину вказаного домоволодіння набула [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Вказує, що за життя його батько [PERSON] успадкував й ? частину даного домоволодіння, однак не оформив своїх спадкових прав. Дана частина домоволодіння зареєстрована за колгоспним двором, головою якого являється [PERSON], яка померла 10.04.1999 року. Позивач після смерті батька [PERSON], тобто з 22.03.2013 року по даний час, відкрито володіє даним майном, добросовісно здійснює його утримання. З моменту користування даним домоволодінням, позивач не знав та не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на ? частину вказаного домоволодіння, яка належить колгоспному двору, оскільки будинок складається із однієї житлової кімнати, в якій до цього тривалий час проживав спадкодавець, тобто його покійний батько [PERSON], а, відтак, він вважав, що батько був одноосібним власником житлового будинку у цілому. Про те, що ? частина вказаного домоволодіння належить колгоспному двору, позивач дізнався лише у 2015 році під час оформлення спадщини після смерті батька. Вважає, що його покійний батько [PERSON] відкрито володів цією частиною житлового будинку з 11.04.1999 року по 21.03.2013 року, тобто більше 13 років, що підтверджується різними документами. Вказує також на те, що [PERSON], яка являлась головою колгоспного двору, котрій належала ? частини вищевказаного житлового будинку, за життя заповітів не складала, на день смерті останньої її спадкоємці за законом з нею постійно не проживали, заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавали, а, відтак, спадщину не прийняли. На даний час він не може офіційно оформити документи на вказану вище ? частину домоволодіння. Вважає зазначені обставини такими, що порушують його конституційне право на отримання житла. З огляду на вказане, за захистом своїх порушених прав та інтересів, він був змушений звертатися до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] та його належно уповноважений представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Належним чином уповноважений представник відповідача [PERSON] сільської ради Сколівського району Львівської області секретар сільської ради [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, оскільки позивач, а до цього його батько дійсно більше сімнадцяти років добросовісно, відкрито та безперервно володіли ? частиною будинку № 18 по вул. Шевченка у с. Урич Сколівського району Львівської області. Вказала також про той факт, що покійна [PERSON], яка являлась головою колгоспного двору, котрій належала ? частини вищевказаного житлового будинку, за життя заповітів не складала, на день смерті останньої її спадкоємці за законом з нею постійно не проживали, заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавали, а, відтак, спадщину не прийняли. З огляду на вказане та враховуючи положення чинного законодавства про підстави набуття права на нерухоме майно за набувальною давністю, не заперечувала проти визнання права власності за позивачем на вказану ? частину домоволодіння на цій підставі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак до початку судового розгляду подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що 24.06.2013 року позивач [PERSON] набув право власності на ? частину домоволодіння у с. Урич Сколівського району Львівської області по вул. Шевченка, 18, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 24.06.2013 року приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Львівської області [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 402. Даний факт також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.07.2016 року. Із копії вказаного вище свідоцтва про право на спадщину за законом, а також копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.07.2016 року вбачається, що власником іншої ? частини домоволодіння у с. Урич Сколівського району Львівської області по вул. Шевченка, 18 є третя особа у справі [PERSON]. З довідки за вих. № 337, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Сколівського району Львівської області 04.08.2016 року вбачається, що згідно запису погосподарської книги № 1 особового рахунку № 662 станом на 01.05.1991 рік в іншій ? частині житлового будинку у с. Урич Сколівського району Львівської області по вул. Шевченка, 18 був такий склад сімї [PERSON], [INFO]. З довідки вих. № 2915, виданої КП ЛОР «Стрийське МБТІ» 23.12.2015 року вбачається, що право власності на домоволодіння у с. Урич Сколівського району Львівської області по вул. Шевченка, 18, зареєстровано на ? частину за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 26.03.1990 року, виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Сколівської районої ради народних депутатів № 72 від 21.03.1990 року; на ? частину за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 26.03.1990 року, виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Сколівської районної Ради народних депутатів № 72 від 21.03.1990 року, зареєстрованого в електронному реєстрі за № 16154820. Як вбачається з листа Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області № 744/01-76 від 14.09.2017 року, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 10.04.1999 року не заводилася, заповіт даною особою не складався. Факт постійного користування позивачем [PERSON] та його покійним батьком [PERSON] ? частиною домоволодіння у с. Урич Сколівського району Львівської області по вул. Шевченка, 18, котре є предметом спору, підтверджується копією квитанції про сплату за використання електроенергії № 70 від 30.07.2008 року, копією акта збереження пломб і лічильника № 1848662 від 02.06.2016 року, копією будинкової книги № 616-8. Також факт відкритого, безперервного володіння позивачем та його покійним батьком ? частиною вказаного домоволодіння безпосередньо підтвердили у судовому засіданні належним чином уповноважений представник відповідача [PERSON] сільської ради Сколівського району Львівської області секретар сільської ради [PERSON] та свідки [PERSON] та [PERSON], котрі проживають по-сусідству із домоволодінням. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач добросовісно заволодів чужим майном (1/2 частиною домоволодіння) і продовжує відкрито, безперервно володіти ним, а до цього таким майном відкрито, безперервно володів батько позивача. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 328 ЦК України (у редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. З огляду на вказане та враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, у суду є всі підстави відповідно до вимог ст. 344 ЦК України визнати позивача [PERSON] власником ? частини зазначеного обєкта нерухомого майна. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що визнання належним чином уповноваженим представником відповідача позовних вимог є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, переконавшись у правильному розумінні відповідачем змісту обставин справи, у відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції представника відповідача з цього приводу, розяснивши йому при цьому наслідки відповідної процесуальної дії, приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити. З огляду на вказане, суд дійшов до висновку, що за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на ? частину домоволодіння розташованого у с. Урич Сколівського району Львівської області по вул. Шевченка, 18.

Outcome: approved