Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач 23.07.2015 року звернувся до суду з позовною заявою до Одеського виробничого обєднання «Електрик», [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси ([PERSON]П.) від 24.07.2015 року провадження по справі було відкрито. 05.10.2015 року позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову. На підставі авто розподілу від 19.10.2015 року зазначена справа 21.10.2015 року надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. та ухвалою суду від 23.10.2105 року прийнята до провадження. В обґрунтування позову позивач зазначив, 12.05.1998 року Одеське виробниче обєднання «Електрик» передало за договором дарування у власність позивачу частину гуртожитку по вул.. Сегедській, 7-а в м. Одеса, загальною площею 1563, 2 кв.м.. За договором про визначення часток у спільній власності від 15.05.1998 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Фаіна», була визначено, що позивачу належить 18/20 частин гуртожитку за адресою вул.. Сегедській, 7-а, м. Одеса, загальною площею 1563, 2 кв.м.. 15 червня 1999 року за актом прийому-передачі позивач передав, а Одеське виробниче обєднання «Електрик» прийняло в господарське відання нерухомі обєкти, у тому числі і частину будинку гуртожитку за вищезгаданою адресою. 27.01.2004 року на Одеській Універсальній товарній біржі між ОВО «Електрик» та [PERSON] було укладено договір №115/815 купівлі-продажу нерухомого майна, за яким останній придбав 18/20 частин гуртожитку за адресою вул.. Сегедській, 7-а, м. Одеса, загальною площею 1563, 2 кв.м.. Позивач як власник спірного майна звернулось до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутністю, підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. \~Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. 13.11.2015 року та 19.11.2015 року надійшли заяви відповідачів, за якими [PERSON] та ОВО «Електрик» позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили задовольнити, також просили розгляд справи провести за їх відсутності. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.05.1998 року Одеське виробниче обєднання «Електрик» передало за договором дарування у власність Українському товариству глухих (правонаступником якого є Всеукраїнська громадська організація інвалідів «Українське товариство глухих у відповідності до наказу 06.08.2012 року №1331) частину гуртожитку по вул.. Сегедській, 7-а в м. Одеса, загальною площею 1563, 2 кв.м.., та яка складається з: частини 1-го поверху, 3-х кімнат: 15,5кв.м.; 16,0кв.м.; 19,4кв.м.; розташованих з лівої сторони від входу у гуртожиток, та 6-ти кімнат - 17,0кв.м.; 16,2кв.м.; 16,2кв.м.; 16,2кв.м.; 16,2кв.м.; 14,2кв.м. та всіх підсобних приміщень даного поверху, всіх житлових та підсобних приміщень 2-го, 3-го, 4-го поверхів гуртожитку. Згідно до п.2 даного договору, право власності на нерухоме майно виникає у Українського товариства глухих з моменту підписання даного договору (а.с.6). За договором про визначення часток у спільній власності від 15.05.1998 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Фаіна», була визначено, що позивачу належать 18/20 частин гуртожитку за адресою вул.. Сегедській, 7-а, м. Одеса, загальною площею 1563, 2 кв.м. (а.с.7). 15 червня 1999 року за актом прийому-передачі позивач передав, а Одеське виробниче обєднання «Електрик» прийняло в господарське відання нерухомі обєкти, у тому числі, і частину будинку гуртожитку за вищезгаданою адресою, включаючи жилі, підсобні приміщення 2,3,4 поверхів, частини першого поверху у складі 9 основних приміщень, підсобних приміщень: 2-х сходових прольотів, коридорів, туалету, душової, пачечної, комори, бойлерної. кухонними приміщеннями, обладнаними 36-ю електроплитами (а.с.8). 27.01.2004 року на Одеській Універсальній товарній біржі між ОВО «Електрик» та [PERSON] було укладено договір №115/815 купівлі-продажу нерухомого майна, за яким останній придбав 18/20 частин гуртожитку за адресою вул.. Сегедській, 7-а, м. Одеса, загальною площею 1563, 2 кв.м.., складається з: частини 1-го поверху, 3-х кімнат, розташованих з лівої сторони від входу у гуртожиток: 15,5кв.м.; 16,0кв.м.; 19,4кв.м.; та 6-ти кімнат - 17,0кв.м.; 16,2кв.м.; 16,2кв.м.; 16,2кв.м.; 16,1 кв.м. та 14,2кв.м. та всіх підсобних приміщень даного поверху, всіх житлових та підсобних приміщень 2-го, 3-го, 4-го поверхів гуртожитку (а.с.5). У відповідності до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Також відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а відповідно до ч. 2 цієї ж статті право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, і в тому разі, коли в нього відсутні правоустановчі документи. Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повно і всебічно зясував обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, що були досліджені в судовому засіданні, вирішив справу згідно із законом. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Частина 2, 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем, суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших учасників процесу, враховуючи, що позивач набув право власності на спірне майно у порядку та на підставах, передбачених законом, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачами та винести рішення, за яким позов Української громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих» задовольнити у повному обсязі. \~\~Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, стягненню з відповідачів на користь держави підлягають витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 243, 60 грн. у рівних частках з кожного по 121,80 грн.

Outcome: approved