Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON]-Г.Ю. просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований 07.03.2017 року в Стрийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівської області, актовий запис № 65. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що з перших днів подружнього життя він зрозумів, що їх шлюб є великою помилкою. Півроку тому він забрав свої особисті речі та повернувся проживати до своїх батьків. З того часу кожен з них живе своїм життям. Між ними немає жодних почуттів, які обєднують чоловіка та жінку в одну сімю. Шлюбні відносини між ними припинені, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Позивач [PERSON]-Г.Ю. та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечила. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачки, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачкою слід прийняти, позов задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 07.03.2017 року, який був зареєстрований у Стрийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівської області, актовий запис № 65 /а.с. 3/. У шлюбі в подружжя народився син [PERSON], [INFO] /а.с. 4/. Сімя фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як сторони близько року разом не проживають, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають, чого вони самі не заперечили в судовому засіданні. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сімї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та їх малолітнього сина, оскільки його повноцінний розвиток і виховання у сімї, де відсутнє взаєморозуміння, є неможливим, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved