Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 грудня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 січня 2009 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося. Через різні характери, погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та згоди щодо ведення спільного подружнього життя, між ними виникали сварки, внаслідок чого вони припинили шлюбні відносини і майже три місяці разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя, примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам, інтересам її чоловіка та їх дитини. Тому просила розірвати шлюб, визначити місце проживання дитини з нею та відновити дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення, просила не надавати строку для примирення. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, у якій повністю погоджується з позовними вимогами, не заперечує, щоб дитина залишалась проживати з матір'ю та просив справу розглянути без його участі. Представники органів опіки і піклування Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області та Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать зворотні поштові розписки на а.с.31,32. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 січня 2009 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, вони припинили сімейні стосунки і з жовтня 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, так як не знаходять взаєморозуміння між собою. Позивач просила суд не призначати їм строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам, вона втратила почуття поваги та любові до чоловіка, бажання відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Місце проживання дитини за домовленістю сторін суд визначає з матір'ю. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд відновлює позивачу її дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції позивач [PERSON] сплатила судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок (а.с.1), тому суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати в сумі 487 гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved