Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.02.2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що відповідач по справі - її чоловік, з яким вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 2001 року по 20.01.2009 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16.04.2009р. та з цього часу мешкають окремо. Від шлюбу мають малолітню дитину- [PERSON], [INFO], який мешкає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS]. Дитина є інвалідом дитинства та, згідно висновку ВКК за № 254/1 від 15.01.2014 року, має діагноз - тетрапарез, микроцефалія, симптоматична епілепсія, дитячий церебральний параліч. Позивач не працює, оскільки доглядає дитину-інваліда. Відповідач має постійний доход, але допомогу на дитину здійснює нерегулярно та не в достатній мірі. Позивач просить суд стягнути аліменти на її утримання, як того з подружжя з ким мешкає дитина-інвалід, оскільки хворого сина їй потрібно витрачати більше коштів на місяць, які складаються із потреби у медичних препаратах, памперсах, одягу й харчуванні, та просить стягнути з відповідача на її користь 1/6 частину його доходу . Позивач [PERSON], присутня у судовому засіданні, підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON], присутній у судовому засіданні, позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач перебуває у цивільному шлюбі та має іншого чоловіка, який повинен її утримувати, а також зазначив про наявність у позивача постійного заробітку, та пообіцяв надати письмові докази у наступному судовому засіданні. У подальшому відповідач не з»являвся у судові засідання та не надав будь-яких перелічених ним доказів. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони з 2001 року по 20.01.2009 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16.04.2009р. (а.с.7). Від шлюбу мають малолітню дитину- [PERSON], [INFO], який мешкає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS]. (а.с.8,9). [PERSON], [INFO] - є інвалідом дитинства та, згідно висновку ВКК за № 254/1 від 15.01.2014 року, має діагноз - тетрапарез, микроцефалія, симптоматична епілепсія, дитячий церебральний параліч та потребує стороннього догляду (а.с.10, 11). Згідно довідки керівника органу самоорганізації населення мікрорайону «Азотний» від 05.02.2014 року, разом із позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] - мешкає дитини-інвалід [PERSON] Відповідач [PERSON] - працевлаштований, та є, з його слів, інспектором по роботі з проблемами активів ТОВ «Смарт-фінексперт» та у судовому засіданні визнав свою матеріальну спроможність надавати грошове утримання дружині. Наведені ним підстави для відмови у позові - наявність іншого чоловіка у [PERSON] - не є законним обґрунтуванням, оскільки батьком дитини-інваліда є саме відповідач та обов»язок утримувати іншого з подружжя, з ким мешкає така дитина - законодавець поклав саме на батьків. Щодо наявного постійного заробітку у позивача - такий довод не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, позивач заперечувала такий факт, а відповідачем оголошені ним письмові докази так й не були надані суду. Відповідно до вимог ст.88 Сімейного кодексу України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Вивчивши наведене, суд вважає, що для виникнення права одного із подружжя на отримання аліментів від іншого, повинні бути наявними та доведеними перед судом чотири умови, а саме - встановлення факту проживання з дитиною-інвалідом того з подружжя, хто претендує на утримання; встановлена інвалідність дитини; встановлення стану дитини-інваліда, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду; встановлення факту опікування дитиною одним з подружжя, який проживає з дитиною. Відсутність хоча б однієї складової позбавляє дружину права вимагати стягнення грошових коштів на її користь. Тобто, покладення опікування на іншу особу - няню та доглядальницю - припиняє право на утримання та даних фактів не було встановлено. У судовому засіданні було встановлено наявність усіх чотирьох складових, необхідних для отримання [PERSON] грошового утримання від [PERSON] та зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір - у розмірі 122,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved