Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач 25.02.2021 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що у період з 01.10.2016 по 01.02.2021 надав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на суму 53 258,62 грн. Боржник не належним чином виконував свої зобов`язання по оплаті наданих послуг, в зв`язку з чим Концерн «МТМ» змушений звернутися до суду. За позовом позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання в сумі 53 258,62 грн. та судові витрати. Ухвалою від 26.02.2021 відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 18.03.2021 до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача про перехід розгляду судової справи зі спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22.03.2021 ухвалою суду задоволено клопотання відповідача та здійснено перехід розгляду судової справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25.03.2021 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в позові в повному обсязі, посилаючись на наступне, він не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно правовстановлюючих документів одноосібним власником даної квартири є [PERSON] . Відповідача не є і наймачем вищевказаної квартири, який користується квартирою на підставі договору найму жилого приміщення, а тому з матеріалів, що надані позивачем до суду не можна зробити обґрунтований висновок про споживання саме відповідачем послуг у вказаній квартирі. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки вказана заборгованість стягується з 01.10.2016 по 01.02.2021, а тому необхідно застосувати строки позовної давності. 30.03.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що факт надання послуг з централізованого теплопостачання будинку є беззаперечним. Відключення окремих приміщень від мереж ЦО та ГВП вплине на безперебійну роботу інженерного устаткування будинку, відповідач не надано жодних доказів відключення належного йому приміщення від системи теплопостачання житлового будинку у встановленому законодавством порядку. Крім того, зазначає, що сам факт надання послуг та його отримання відповідачем вже породжує факт договірних відносин. Також, позивач вказує, що відповідно до витягу від 26.02.2021 року з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , проживає за адресою: [ADDRESS] , а тому відповідачем є споживачем послуг. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Надав до суду інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.04.2021, відповідно до якого єдиним власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава ( ст. 49 ЦПК України). Правовідносини щодо прав та обов`язків між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач (індивідуальний) - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Відповідно ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. У вказаній статті також визначено, що теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Згідно з абз. 8 п. 2 Правил «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормальної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Статтею 9 визначений порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги. Так, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, законодавство, що регулює відповідні правовідносини, розмежує споживача, тобто особу, яка отримує відповідні послуги, та осіб, які мешкають разом із споживачем або зареєстровані у житлі споживача. Але, за відсутності договору про надання комунальних послуг ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» прямо визначає, що саме споживач не звільняється від оплати комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Такі положення кореспондується із нормами ст.ст. 319, 322 Цивільного кодексу України за якими власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власність зобов`язує; власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що договір про надання комунальних послугз централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , не укладався. Водночас право власності на квартиру [ADDRESS] з 30.11.2010 зареєстровано за [PERSON] , а тому саме вона, як власник і споживач в розумінні Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання» зобов`язана була утримувати майно, а відповідно і сплачувати комунальні послуги. Разом із тим, вимоги про стягнення послуг пред`явлені за період з 01.10.2016 року по 01.02.2021 року до [PERSON] , який не є належним відповідачем за вказаними вимогами у вказаний період, а доказів що [PERSON] користувався послугами, які надав позивач у цей період в матеріалах справи немає. Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. При зверненні з позовом позивач вказав відповідачем [PERSON] , клопотань заміну відповідача чи залучення співвідповідача позивач не заявляв. Крім того, позивач отримував всі документи, які відповідач надавав до суду та в яких містилися заперечення, що він не є ні власником, ні користувачем квартири, але позивач в судові засіданні не з`являвся, клопотань про заміну відповідача не надходило. В силу вимог ст. 51 ЦПК України та принципу диспозитивності, залучення співвідповідача або заміна відповідача можлива лише за заявою позивача. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» не підлягають задоволенню, оскільки позов заявлено до неналежного відповідача, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Outcome: dismissed