Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO] ІПН:[NUMBER], звернувся 26.11.2014 року в суд з цим позовом до відповідача [PERSON], вказуючи, що напочатку 2014 року вирішив придбати в м. Котовську житловий будинок. В липні місяці 2014 року знайшов будинок який відповідав всім його вимогам. Зазначене домоволодіння розташоване в [ADDRESS] і належало воно на праві приватної власності [PERSON], про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАР№ 482484. На початку серпня 2014 року він, [PERSON], та [PERSON] домовились щодо усіх умов купівлі-продажу, і враховуючи той факт, що [PERSON] терміново були потрібні гроші, а йому житло, в якому вирішив провести ремонтні роботи в літній період часу, вони заключили договір купівлі-продажу житлового будинку. Згідно зазначеного договору, він, [PERSON], 5 серпня 2014 року в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] передав [PERSON] кошти в розмірі 98 000 грн. за цей будинок. [PERSON] в свою чергу передав йому ключі від житлового будинку та господарчих приміщень, а також всю документацію на домоволодіння. При цьому, [PERSON] завірив його, що в середині вересня 2014 року він оформить зазначений договір купілі-продажу нотаріально. Підтверджуючи свій намір укласти вищевказану угоду в встановленому Законом порядку, [PERSON] надав йому власноручно написану розписку в якій відмітив, що він отримав від нього 98 000 грн. за продане домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS], та зобов'язався оформити договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі до 15 вересня 2014 року. Після укладення вищезазначеної угоди він розпочав в придбаному будинку ремонтні роботи. Разом з тим, [PERSON] не виконав всі умови їх домовленості, а саме не оформив у нотаріуса договір купівлі-продажу будинку в м. Ко товську Одеської області посилаючись на зайнятість та інші причини. Під час розмови по телефону [PERSON] заявив, що в зв'язку з різким ростом долара США він ще подумає про можливість збільшення вартості будинку. Вважає, що оскільки повністю виконав с всі умови договору, та передав [PERSON] 9800 грн. за придбаний будинок, а останній фактично передав йому у володіння свій житловий будинок з господарчими будівлями, то договір купівлі-продажу між ними відбувся. Однак через те, що цей договір не посвідчено нотаріально, він позбавлений можливості зареєструвати на своє ім'я право власності на вказане майно. Тому просив визнати договір купівлі продажу житлового будинку з господарськими будівлями й спорудами за адресою: [ADDRESS], укладений між ним, [PERSON], і [PERSON] - дійсним та визнати за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок з господарчими будівлями й спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], та складається з : літ. «А»- житловий будинок, літ. «Б» - літня кухня, літ. «б» - сарай, літ. «В» - вбиральня, літ. «Г» - розпочата будівля гаражу, І- вимощення, №1-2 - огорожа, а також зобов'язати РС Котовського МРУЮ в Одеській області зареєструвати за ним це право власності. Позивач в судове засідання не з'явися. Надав заяву в якій справу просив розглянути у його відсутності. На позові наполягав. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав заяву від 18.12.2014 року в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та проти задоволення цього позову не заперечував. У зв'язку із відсутністю у судовому засіданні сторін, справу розглянуто за наявними у справі письмовими доказами в порядку заочного провадження. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про наступне. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується згідно ст.691 ЦК України зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Як свідчить із матеріалів справи цілий житловий будинок з відповідними господарськими будівлями й спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], належать на праві приватної власності [PERSON] згідно рішення суду, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАР№ 482484 (а.с.7). Згідно технічного паспорту на цей будинок, який виготовлено 16.12.2013 року КП «Інвентаризатор», в натурі є: літ. «А»- житловий будинок 1969 року побудови, житловою площею 29,4 кв.м. і загальною - 44,0 кв.м., літ. «Б» - літня кухня, літ. «б» - сарай, літ. «В» - вбиральня, літ. «Г» - розпочата будівля гаражу, І- вимощення, №1-2 - огорожа, які розташовані на земельній ділянці площею - 689 кв.м. (а.с.8-9). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Таким чином відповідач, являючись належним власником будинку розпорядився ним на свій розсуд, уклавши 05.08.2014 року з позивачем правочин договору купівлі-продажу. Ця обставина підтверджується письмовою розпискою [PERSON] про отримання ним у присутності свідків 05.08.2014 року від позивача повного розрахунку за продажу будинку [ADDRESS] коштів у розмірі 98 000 грн. (а.с.6), наявність та зміст яку він не оспорює, а також знаходженням у позивача документів на цей на будинок. Згідно положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомості укладається у письмовій формі, а також підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно ч.І ст.207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Таким чином у справі наявність письмової розписки відповідача від 20.09.2014 року року та знаходження у позивача документів на будинок підтверджує факт укладання між ними договору купівлі-продажу цього будинку. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як свідчить із вимог позову відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вищезазначеного будинку і вказана обставина ним не заперечується. Частиною 2 ст.220 ЦК України передбачено, в разі якщо між сторонами досягнуто усіх істотних умов договору, що потребує нотаріального посвідчення, і це підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення цього договору не вимагається. З урахуванням обставин справи та наявних письмових доказів цьому, суд вважає за можливе задовльноити позов у цій частині. Що стосується вимоги позову про зобовязання РС Котовського МРУЮ в Одеській області провести реєстрацію за позивачем права власності на придбану нерухомість, то суд бере до уваги наступне. Згідно положення статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивач не надано належних доказів тому, що РС Котовського МРУЮ в Одеській області йому було відмовлено реєстрації його права власності на спірний будинок, при тому, що передбачених законодавством документів, які посвідчують його право власності на цей будинок у нього не було. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно цим обставинам справи рішення суду не може прийматися як застереження від будь-яких можливих порушень та не може бути умовним. Суд не може розглядати справу та приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявні не існуючі порушення, оскільки це суперечить приписам чинного законодавства України. Тому підстав для задоволення цієї вимоги позову суд не вбачає.

Outcome: partial