Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

позивач [PERSON] № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова звернулось в суд та просить стягнути з [PERSON] в повному обсязі заборгованість за неоплату послуг з утримання будинку та прибудинкових територій на користь [PERSON] № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова ( ЗКПО 24968031, МФО 325796, р/р 26009301103533 Стрийське відділення ВАТ Ощадбанк 6311 м. Стрий ) в сумі 2285 грн. 96 коп. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що будинок № 4 по вул. Андрія Корчака (Зеленій) в м. Стрию знаходиться на балансі БУ № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова. Згідно довідки про склад сімї № 893 від 17.10.2014 року, виданої паспортистом БУ № 1 в будинку № 4 по вул. Андрія Корчака (Зеленій) в [ADDRESS] власником є відповідачка [PERSON] Між позивачем та відповідачкою встановилися зобовязальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Отже, відповідачка, яка є споживачем наданих БУ № 1 житлово-комунальних послуг, зобовязана оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Однак, всупереч передбаченому обовязку [PERSON] невчасно і не в повному обсязі здійснювала оплату житлово-комунальних послуг, через що у неї виникла заборгованість перед БУ № 1. Згідно розрахунку за послуги заборгованість відповідача за користування житлово-комунальними послугами станом на 01.11.2014 року становить 2285,96 грн. БУ № 1 неодноразово зверталось до відповідачки з вимогою вчасно вносити плату по квартирній платі і комунальних платежах, та погасити існуючу заборгованість. Проте, відповідачка вимоги БУ № 1 залишила поза увагою. На даний час [PERSON] продовжує ухилятись від виконання зобовязання, заборгованість не погашає, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представники позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити в повному обсязі, додатково пояснили, що власникам нежитлових приміщень, що були виведені з житлового фонду проводиться нарахування за надані послуги по ставках встановлених для власників житлових приміщень квартир відповідно до постанови КМ України. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов заперечили, просять відмовити у його задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування заперечення посилаються на те, що позивачем жодних послуг не надавалося ніколи, і не лише за останні три роки. Крім того, факт надання послуг не підтверджений жодним доказом, а те, що послуги не надавалися підтверджується письмовими поясненнями сусідів викладеними в заяві підписаній усіма мешканцями будинку. Також звертають увагу суду на те, що відповідачка особисто за власний кошт зробила частину фасаду будинку, встановила водостічну ринву на будинку, зробила ремонт в підїзді, біля частини будинку виклала бруківку, власними силами прибирає біля будинку тощо. Дане приміщення, за користування яким позивач вимагає сплатити житлово-комунальні послуги, не є квартирою, а є магазином і виведене з житлового фонду з 18.12.2006 року, тобто квартплата не стягується. Світло та газопостачання та всі інші послуги надаються окремо, про що свідчать договори. Магазин обладнано окремими вводами світла, газу і т.д. Отже, жодних відносин між сторонами справи, ні зобовязальних, ні будь-яких інших, не існує. Жодних договорів між сторонами не укладалось. За таких обставин, вважають, що в діях БУ № 1 вбачаються ознаки діяння, передбачені КК України вимагання. В даному випадку, позивач є неналежним і немає права вимоги, оскільки ним жодних послуг відповідачці, які потребують оплати, не надавалось. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідачки та її представника, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] прописана в м. Стрию по вул. Андрія Корчака, 4/2 та є власником по даній адресі, що підтверджується довідкою [PERSON] № 1 від 17.10.2014 року № 893. Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради «Про дозвіл на переведення житлових приміщень в нежитлові, проведення проектно-пошукових робіт по будівництву, реконструкції, внесення змін до раніше прийнятих рішень, надання поштової адреси, розміщення зовнішньої реклами та визнання правомірними самочинно переобладнані нежитлові приміщення» № 240 від 20.07.2006 року переведено житлове приміщення квартиру [ADDRESS], в нежитлове. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.12.2006 року [PERSON] на праві приватної власності належить магазин за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Зелена, 4/2, загальною площею 71,3 кв.м. Будинок № 4 по вул. Андрія Корчака в м. Стрию знаходиться на балансі БУ № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова. Згідно п. 11 Положення «Про фінансово-господарську діяльність будинкоуправління № 1 м. Стрий квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова МО України» від 17.09.2014 року квартплата і плата на утримання житлового будинку, а також за комунальні послуги нараховується мешканцям у відповідності з чинним законодавством та тарифами, згідно рішення місцевих органів влади. Відповідно до пп. «а» п. 12 «Про фінансово-господарську діяльність будинкоуправління № 1 м. Стрий квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова МО України» від 17.09.2014 року будинкоуправління використовує кошти на оплату комунальних послуг. Згідно довідки БУ № 1 КЕВ м. Львова станом на 05.06.2015 року кредиторська заборгованість БУ № 1 КЕВ м. Львова перед МККП м. Стрий, КП «Стрийтеплоенерго», КЕВ м. Львова, Самбірською КЕЧ району становить 279444,93 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що борг за квартирою № 2 по вул. А.Корчака, 4 в м. Стрию станом на 01.11.2014 року становить 2285,96 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач має право: 1) здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; 2) визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; 3) укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; 4) приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів; 5) здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом; 6) звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що балансоутримувач зобов'язаний: 1) укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна; 2) утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками); 3) вести бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність відповідно до законодавства; 4) забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; 5) забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; 6) забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що позивачем [PERSON] №1 м. Стрий КЕВ м. Львова надаються послуги по утриманню будинку та прибудинкової території по вул. Андрія Корчака, 4 в м. Стрию Львівської області. В даному будинку знаходиться квартира № 2, яка переобладнана в магазин, власником якої є відповідачка [PERSON] У звязку з неналежним виконанням відповідачкою обовязків по оплаті вищезгаданих послуг утворилася заборгованість перед [PERSON] № 1 м. Стрий КЕВ м. Львів в розмірі 2285,96 грн. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 17 Правил користування приміщеннями жилих будинків, прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»відповідачка зобов'язана вносити плату за обслуговування житла та прибудинкової території. Відповідно до ст. 20 Закону України « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 року визначення часток внесків і платежів на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил [PERSON] № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова, балансоутримувач (власник будинку), має укладені договори на постачання електричної енергії № 40152/00 від 17.07.2006 року з ПАТ «Львівобленерго», на санітарно-профілактичні, протиепідемічні послуги (профдезроботи) № 125 від 02.01.2014 року з відділом профілактичної дезінфекції м. Стрий, на водопостачання та водовідведення від 03.11.2008 року з КП «Стрийводоканал», на випробування опору ізоляції освітлювальної проводки, вимірювання опору розтікання на основних заземлювачах та перехідного опору між заземленням та заземленими елементами на житлових будинках м. Стрий № 11-002 від 17.02.2011 року з ПП «Елекс», тощо. Договори про надання послуг в багатоквартирному будинку укладаються між споживачем (власником квартири, орендарем, квартиронаймачем) та балансоутримувачем, тому Будинкоупрвління не зобовязане укладати угоди з мешканцями житлових будинків, в тому числі з власниками нежитлових приміщень в житлових будинках. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачено законом і його укладання визначено як обов'язок, а не право сторін. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги з утримання будинку та прибудинкових територій, оскільки обов'язок власників квартир (квартиронаймачів) вносити плату за житлово-комунальні послуги передбачений Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Про приватизацію державного житлового фонду», Правилами користування приміщеннями жилих будинків, прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, Правилами користування приміщеннями житлових будинків. Твердження відповідачки [PERSON] про відсутність зобов'язань перед позивачем по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкових територій у зв'язку з відсутністю договору між ними не відповідає вимогам ст. 11 ЦК України, яка визначає, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Заяви відповідачки, про те що приміщення, за користування яким позивач вимагає сплати квартплати, не є квартирою, а магазином, і виведене з житлового фонду, тому квартплата не повинна стягуватися, суд не приймає до уваги, оскільки згідно ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Окрім того як судами першої так і апеляційної інстанції було встановлено, що після переведення відповідачкою в 2006 році квартири з житлового фонду в нежитлове приміщення вона продовжувала залишатися споживачем послуг, що надавались позивачем по утриманню будинку №4 по вул. Зеленій в м.Стрию так і прибудинкової території. Суд також не бере до уваги та вважає голослівними твердження відповідачки про те, що житлово-комунальні послуги надавались у її житло неналежної якості. Таким чином відповідачка [PERSON], в порушення положень ст., ст. 10, 60 ЦПК України, на підтвердження своїх пояснень не надала суду належних та допустимих доказів, які б засвідчували факт ненадання позивачем БУ № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова послуг з утримання будинку та прибудинкових територій або надання їх не в повному обсязі. Сам факт нарахування боргу знайшов своє підтвердження в суді наданим розрахунком заборгованості, яка станом на 01.11.2014 року склала 2285,96 грн. Слід зазначити, що за змістом ст. 267 ЦК України позовна давність не може застосовуватись без заяви сторони. Сторона має право зробити таку заяву в будь-який час до винесення рішення, в тому числі під час судових дебатів. Якщо позовна давність минула, і позивач зробив заяву про її застосування, це є підставою для відмови у позові. За наявності поважних причин пропуску позовної давності суд захищає порушене право. Поважними слід визнавати тільки такі причини, за яких кредитор проявляв належну дбайливість про захист свого порушеного права, але не міг своєчасно заявити позов з причин, які від нього не залежали та не знаходились під його контролем. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). В ході судового розгляду відповідачкою було заявлено клопотання про застосування до вимоги про стягнення заборгованості позовної давності. Так, відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до роз'яснень абз. 3 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зроблене до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. З огляду на те, що позов позивачем подано 26.03.2015 року суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, за період до березня 2012 року, а зважаючи на те, що відповідачкою заявлено про застосування наслідків спливу такого строку, позивач причин пропуску позовної давності не обгрунтував, поважних причин щодо пропущення вказаного строку судом не встановлено, а тому за таких обставин суд прийшов до обґрунтованого та переконливого висновку, що в задоволенні позовних вимог за період до 01.03.2012 року слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Документально підтверджені судові витрати, понесені [PERSON] №1 м. Стрий КЕВ м. Львів, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: partial