Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач 28.12.2018р. звернувся до Васильківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 49 000,00 грн. Позов мотивований тим, що позивач виплатив страхове відшкодування потерпілому у ДТП, вчиненому з вини відповідача, який у триденний строк не повідомив страховика про настання страхового випадку, а відтак до позивача на підставі ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.1191 ЦК України перейшло право вимоги до відповідача у порядку регресу. Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08.02.2019р. вказану цивільну справу передано на до Ленінського районного суду за підсудністю. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2019р. цивільну справу за позовом ПрАТ «СК «Брокбізнес» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування прийнято до провадженняґ суддею Остапенко Н.Г. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.До суду надав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило. Відзив на позовну заяву не надав. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення суд відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України постановив справу розглядати у заочному порядку. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Постановою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29.03.2018р. у справі № 172/242/18 встановлено, що 04.02.2018р. о 14-10 год. водій [PERSON] керуючи автомобілем Деу Ланос, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Набережній Заводській при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Рено Меган, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка в свою чергу виїхала за межі проїзної частини та скоїла наїзд на огорожу. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. (а.с.8). Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до полісу серії № АМ/ 1995700 , автомобіль Деу Ланос, д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП був забезпеченим транспортним засобом (а.с.10). На виконання умов договору страхування позивач, на підставі страхового акту № 65467/1 від 20.03.2018р., розрахунку суми страхового відшкодування та платіжного доручення № 1396 від 20.06.2018р., перерахував потерпілому у ДТП скоєному з вини відповідача страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. (а.с.18). Позивач звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що відповідач його не повідомив у встановлений законом строк про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно з п.33.1.4 ст.33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували посилання позивача на не повідомлення його щодо настання дорожньо-транспортної пригоди у строк, встановлений законом, суд доходить висновку, що у позивача виникло право відшкодування понесених витрат в порядку регресу з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за змістом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивач довів правомірність заявлених вимог, тоді як відповідач не надав жодних доказів на спростування відповідних позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат у розмірі 100 000,00 грн. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved