Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі належним чином уповноваженого представника адвоката [PERSON], 18.08.2017 року звернулася у суд із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок (позначений у технічному паспорті літерою А-1) загальною площею 50,6 кв. м., житловою площею 18,8 кв. м. з господарськими будівлями і спорудами , розташований у с. Орів Сколівського району Львівської області по вул. Шевченка, 336, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 19.11.1988 року. Позовні вимоги мотивує тим, що її мати за життя володіла вказаним вище домоволодінням, однак таке право не було зареєстроване у встановленому порядку. Це повязано з тим, що житловий будинок побудований ще у 1927 році і у такому стані існує на даний час. Мати померла 19.11.1988 року. Вона спадщину після смерті [PERSON] прийняла у встановленому законом порядку. Спадкоємцями за законом після смерті матері є вона та її сестра відповідач [PERSON], яка спадщину у встановленому законом порядку не прийняла, відмовляється від її прийняття. Інших спадкоємців, які б претендували на обовязкову частку у спадковому майні і таких, які прийняли спадщину у встановленому порядку, немає. Таким чином, на даний час вона є єдиним спадкоємцем прав та обовязків, котрі залишились після смерті матері, у тому числі і права на спірне домоволодіння у цілому, однак оформити таке право на нього вона не може у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно та реєстрації права власності на таке нерухоме майно. З огляду на вказане, отримавши відмову державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, повязаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, вона була змушена звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] та її належним чином уповноважений представник адвокат [PERSON] у судове засідання, котре відбулось 19.10.2017 року, зявилися, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. У подальшому подали суду клопотання, в якому просили закінчувати розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання, котре відбулось 19.10.2017 року, зявилася, позовні вимоги визнала із розясненням змісту ст. 174 ЦПК України, не заперечувала проти їх задоволення. У подальшому подала до суду заяву, в якій просила закінчувати розгляд справи у її відсутності. Третя особа Орівська сільська рада Сколівського району Львівської області, явку належним чином уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, однак до початку судового розгляду справи сільський голова [PERSON] подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вважала їх підставними та обгрунтованими. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, котрі зявилися у судове засідання і надані ними 19.10.2017 року, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що мати позивача [PERSON], після смерті якої вона має намір оформити спадщину, померла 19.11.1988 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 446661, повторно виданого Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 19.05.2017 року. Із копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 472939, повторно виданого Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 11.08.2017 року вбачається, що батько позивача [PERSON] помер 26.02.1969 року. Із копії свідоцтва про народження серії І-УР № 810221, виданого Орівською сільською радою Сколівського району Львівської області 04.10.1959 року вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] були [PERSON] та [PERSON]. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ № 410067, виданого Стебницькою міською радою Львівської області 03.11.1979 року вбачається, що [PERSON] 03.11.1979 року уклала шлюб з [PERSON]. Після укладення шлюбу останній було присвоєно прізвище Михайлюк. За життя спадкодавець [PERSON] заповітів не складала, що підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 06.07.2017 року. Як вбачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.07.2017 року, після смерті [PERSON] заводилась спадкова справа № 60893809, проте свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Чинний ЦК України вступив у дію 01.01.2004 року. Відповідно до п. п. 4 та 5 Прикінцевих і перехідних положень вказаний ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої «Спадкове право» ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Спадкове майно, що є предметом спору, вважається прийняте спадкоємцем до набрання чинності ЦК України. Таким чином, позивач [PERSON], мала прийняти спадщину за законом за правилами ЦК Української РСР 1963 року. Спадщина після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася у день її смерті, у відповідності до вимог ст. 525 ЦК Української РСР1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 зазначеного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном і якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З часу відкриття спадщини, впродовж подальших шести місяців позивач, хоча і не подала до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини після смерті матері, а зробила це 06.07.2017 року, однак у матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження факту вступу позивача в управління та володіння спадковим майном після смерті матері, у тому числі і факт постійного проживання у такому будинку до цього часу і володіння речами покійної у межах власних потреб. Позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті матері, володіла ним у межах своїх потреб, а, відтак, прийняла спадщину. Вона також у встановлені законом порядку та строки не відмовилася від неї. Детально перевіряючи права та обовязки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, розташоване у с. Орів Сколівського району Львівської області по вул. Шевченка, 336, що є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. Зокрема, розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом зясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння відсутнє, реєстрація такого домоволодіння не здійснювалась в силу незнання спадкодавцем відповідних прав та обовязків з вказаного приводу.Даний факт також підтверджується довідкою вих. № 1637, виданою КП ЛОР «Стрийське МБТІ» 24.07.2017 року з якої вбачається, що право власності на домоволодіння у с. Орів Сколівського району Львівської області по вул. Шевченка, 336, не зареєстроване. Так, з копії технічного паспорта на житловий будинок № 336 по вул. Шевченка у с. Орів Сколівського району Львівської області, виготовленого на замовлення позивача КП ЛОР «Стрийське МБТІ» 11.07.2017 року вбачається, що вказаний будинок збудований у 1927 році із зведенням у подальшому господарських будівель та споруд. Житловий будинок позначений у технічному паспорті літерою А-1, загальною площею 50,6 кв. м., житловою площею 18,8 кв. м., допоміжною площею 31,8 кв. м., (позначений у технічному паспорті літерою А-1), а також господарськими будівлями та спорудами навіс (позначений у технічному паспорті літерою Б). Такий будинок у цілому не являється самочинним будівництвом і відповідна відмітка з вказаного приводу на технічному паспорті відсутня. Інформація про забудовника також відсутня. З довідки вих. № 682, виданої Орівською сільською радою Сколівського району Львівської області 17.08.2017 року вбачається, що житловий будинок № 336 по вул. Шевченка у с. Орів Сколівського району Львівської області розташований на земельній ділянці площею 0,01 га., що перебувала у користуванні її покійної матері [PERSON] згідно записів у погосподарській книзі № 4 на 1986-1990 роки. З виписок із погосподарських книг, виданих Орівською сільською радою Сколівського району Львівської області вбачається, що забудовником вищевказаного домоволодіння була спадкодавець [PERSON], яка була головою вказаного домогосподарства до дня своєї смерті 19.11.1988 року. Відтак, після смерті матері, [PERSON] стала головою господарства, до складу котрого входило спірне домоволодіння, та перебуває такою по даний час. Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування, суд оцінює правомірність забудови земельної ділянки у сукупності з іншими доказами, зібраними у матеріалах справи, у тому числі виділу земельної ділянки для обслуговування домоволодіння, а також виготовленого на замовлення позивача технічного паспорта на спірне домоволодіння, де відсутня відмітка про самочинне будівництво. Зазначені обставини повністю підтверджують право спадкодавця на спірне домоволодіння, яке не залежало від його реєстрації на момент здійснення забудови. Судом також встановлено, що позивач, який прийняв спадщину у встановленому порядку, звертався до державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак одержав відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність усіх необхідних правовстановлюючих документів. Після вчинення вказаних дій позивач звернувся до суду. Позивач вправі успадкувати усі права спадкодавця, оскільки інших спадкоємців після її смерті, які б могли претендували на обовязкову частку у спадщині і які б у встановленому порядку прийняли спадщину, немає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що визнання відповідачем позовних вимог є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити. На підставі вказаного вище, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на житловий будинок загальною площею 50,6 кв. м., житловою площею 18,8 кв. м., допоміжною площею 31,8 кв. м., (позначений у технічному паспорті літерою А-1), з господарською будівлею навісом (позначений у технічному паспорті літерою Б), розташований по вул. Шевченка, 336 у с. Орів Сколівського району Львівської області, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 19.11.1988 року. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved