Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач 24.04.2019 р. звернувся до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] , мотивуючи тим, що він є власником 14/100 частин спірного житлового будинку. У 2016 році позивачем у спірному будинку було зареєстровано відповідача, однак з того моменту коли відповідач був зареєстрований у вказаному будинку, у ньому не проживав, участі в утриманні будинку не приймав та не приймає, плату за комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідача у спірному житловому будинку чинить позивачу перешкоди вільно користуватися та розпоряджатися своєю власність та змушує нести додаткові витрати за оплату комунальних платежів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10 травня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.11.2019 року задоволено клопотання представника позивача про виклик в судове засідання свідків у зв`язку з чим розгляд справи відкладено. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив суду не подавав. Інші учасники справи в судове засідання не з`явивлись про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, постановивши заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником 14/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджено договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Н.В. 13.06.2007 року за реєстровим №1514 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15013957 від 23.06.2007 року (арк. справи 8, 9). Відповідно до довідки №47 виданої 21.03.2019 року Органом самоорганізації населення Квартального комітету №2 Дніпровського р-ну м. Херсона за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , який за даною адресою не проживає з 2016 року (арк. справи 10). Згідно акту про не проживання складеного 21.03.2019 року Органом самоорганізації населення Квартального комітету №2 Дніпровського р-ну м. Херсона, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] дійсно не проживає [PERSON] (арк. справи 11) З будинкової книги для реєстрації громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 02.04.2016 року (арк. справи 12-13). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач маючи об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинив, майно та речі відповідача в будинку відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому будинку з 2016 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 10 серпня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved