Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON], 17.04.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», у якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 69 108,02 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. та судові витрати у розмірі 704,80 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.10.2017 року відповідач, керуючи автомобілем марки [PERSON], державний номер [NUMBER] по вулиці Французький бульвар у м. Одесі допустив порушення\~Правил дорожнього руху\~і скоїв зіткнення з автомобілем марки Хонда, державний номер [NUMBER], внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 548/17 від 17.11.2017 року вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача становить 152\~108,02 грн. Відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Страхова компанія виплатила позивачу відшкодування у розмірі 85\~000,00 грн., що недостатньо для відновлення автомобілю позивача. Таким чином, сума невідшкодованого збитку складає 69\~108,02 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2018 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду та відкрито провадження з призначенням справи до слухання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 09.08.2018 року до суду надійшов відзив відповідача, у якому він позовні вимоги [PERSON] не визнав, посилаючись на те, що позивач отримала страхове відшкодування у розмірі 85\~000,00 грн., тобто нею була визнана зазначена сума як така, що відповідала реальним витратам. Окрім цього, відповідач вважає, що в експертному дослідженні вартість матеріальної шкоди завищена, оскільки загальна вартість вузлів, яка підлягає заміні, необґрунтована або немає відношення до даної події. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не зявився, сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Суд встановив, що 31.10.2017 року [PERSON], керуючи автомобілем марки [PERSON], державний номер [NUMBER] по вулиці Французький бульвар у м. Одесі допустив порушення\~Правил дорожнього руху\~і скоїв зіткнення з автомобілем марки Хонда, державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2017 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.6). Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки Хонда, державний номер [NUMBER] [PERSON] (а.с.11). Розмір шкоди завданої автомобілю марки Хонда, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 548/17 від 17.11.2017 року, становить 152\~108,02 грн. (а.с.58-95) На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» зі страховим лімітом 100\~000,00 грн., яке згідно з Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 85\~000,00 грн., що підтверджується посиланням в позові та не заперечується відповідачем. Отже, позивач, просить стягнути з відповідача різницю між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням, що складає 69\~108,02 грн. Виходячи з вимог ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обовязок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, обовязок винної особи,\~відповідальність якої застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можлива лише у разі, коли розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 548/17 від 17.11.2017 року, загальний розмір матеріального збитку, завданого позивачу, становить 152\~108,02 грн. Страховою компанією було виплачено суму страхового відшкодування, попередньо погоджену з позивачкою, у розмірі 85\~000,00 грн. Отже позивачці було виплачено шкоду у межах страхового ліміту. Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Хонда згідно з висновком експертного дослідження значно завищена, оскільки іншого висновку щодо оцінки майнової шкоди суду не надавалось та клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи відповідач не заявляв. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], та стягнення з [PERSON] на її користь різниці між фактичною вартістю відновлювальних робіт та виплаченим страховим відшкодуванням, що складає 69\~108,02 грн. Крім того, відповідно до ст.\~133, ч. 2 ст.\~141 ЦПК України\~також є обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5\~000,00 грн. та судові витрати у розмірі 704,80, що були сплачені позивачем при подачі позову до суду. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved