Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що з квітня 2014 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом у цивільному шлюбі. Відповідач являється батьком [PERSON] , [INFO] . Дочка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, в силу чого позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.07.2017 року по цивільній справі № 127/10133/17 позовні вимоги було задоволені та було вирішено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісячно починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. На даний час відкрито виконавче провадження і здійснюється примусове виконання рішення суду. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день значно зросли ціни на товари та послуги, змінились прожиткові мінімуми для відповідної категорії громадян і коштів, які стягуються з відповідача та на утримання дочки не вистачає. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки аліменти у розмірі 2500,00 грн. Представник позивача згідно заяви просив справу розглянути у його відсутність, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак повідомлявся належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.07.2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 15.05.2017 року до досягнення [PERSON] повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд згідно вимог ст.ст.\~182,\~184 СК України, має враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 17\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року\~про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~відповідно до\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З наведених вище норм\~Сімейного кодексу України\~слідує, що для ухвалення судом рішення про збільшення розміру аліментів перед судом має бути доведено належними та допустимими доказами наявність певних (визначених законом) обставин зокрема, але не обмежуючись, зміни матеріального стану позивача в сторону його погіршення, а як наслідок неможливість забезпечити рівень життя дитини на необхідному (достатньому) рівні; зміну матеріального стану платника аліментів, в сторону його поліпшення, що обумовлює можливість платника надавати дитині грошове утримання в збільшеному розмірі; зміну свого сімейного стану або сімейного стану відповідача, що обумовлює можливість забезпечувати спільну дитину на вищому рівні матеріального забезпечення; погіршення стану здоров`я одержувача аліментів, або поліпшення стану здоров`я платника аліментів. Отже, перелік обставин, які можуть бути підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів визначений діючим\~СК України.\~ Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачем перед судом не доведено, а як наслідок судом не встановлено обставин зміни матеріального чи сімейного стану відповідача, що дало б підстави стверджувати про можливість збільшення розміру аліментів. Так само судом не встановлено обставин поліпшення стану здоров`я відповідача чи погіршення стану здоров`я позивача, що в силу закону також могло б слугувати (у разі встановлення) підставою для збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік»\~встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років:\~з 1 січня 2020 року в розмірі 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень. З матеріалів справи вбачається, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням суду від 27.07.2017 року в розмірі 1000,00 гривень, є більшим 50 % від прожиткового мінімуму на дитину, який діє на цей час та який діятиме протягом 2020 року. При цьому ч. 1\~ст. 141 СК України\~передбачає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки дитини, в тому числі, щодо її утримання. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача збільшеного розміру аліментів виникли обставини які слугували б підставою для чергового їх збільшення, суд, з`ясувавши обставини справи та надавши оцінку зібраним доказам, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Згідно ч. 7\~ст.\~141\~ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду заяви позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, рішенням суду відмовлено, суд прийшов до висновку про віднесення судових витрат на рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed