Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач 21.03.2017 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 05.03.2014 р. між позивачем [PERSON] «СК «УНІКА» та страхувальником АТ «[PERSON] Аваль» було укладено договір добровільного страхування № 001800/4002/0000021, згідно якого позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля [NUMBER]. 06.09.2015 р. о 16 год. 45 хв. на перехресті вул. Коновальця Петлюри в м. Івано-Франківську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів, а саме вказаного автомобіля потерпілого та автомобіля «Мерседес» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08.10.015 р. відповідач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого склала 65573,56 грн. Позивач сплатив потерпілому вказану суму на підставі страхового акту від 30.10.2015 р. згідно платіжного доручення про сплату страхового відшкодування від 03.11.2015 р. Відповідно до вимог ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З огляду на те, що страхова компанія відповідача відшкодувала позивачу витрати в розмірі 50000 грн., заборгованість відповідача перед позивачем складає 15573,56 грн. (65573,5650000). Просив стягнути з відповідача вказану суму сплаченого страхового відшкодування та 1600 грн. судових витрат. Представник позивача у судове засідання не зявився, у надісланій на адресу суду заяві позивач просив справу розглянути у відсутності свого представника, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не зявилися, у поданій суду заяві представник відповідача [PERSON] просив провести судовий розгляд справи у відсутності сторони відповідача та відмовити у позові. У наданому відзиві відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що згідно висновку про оцінку вартості матеріального збитку від 22.09.2015 р. № 55/15, проведеного експертом-автотоварознавцем [PERSON], вказано, що вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 65834,21 грн., при цьому вартість складових з урахуванням зносу 0 % дорівнює 46170,76 грн. Проте, як зазначено у п.4 таблиці 4.1 «Процент Дз додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ залежно від умов догляду, зберігання та експлуатації» додатку 4 до [PERSON] товарознавчої експертизи і оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092, фактором, який впливає на зменшення вартості колісного транспортного засобу на 10 % є наступний чинник експлуатації автобус спеціалізованого призначення. Оскільки пошкоджений автомобіль [NUMBER] використовувався страхувальником АТ «[PERSON] Аваль» як автобус спеціалізованого призначення, на що вказує запис у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, наявність проблискових маячків та відповідне пофарбування, вартість складових з урахуванням зносу 10 % має становити 41553,68 грн., а вартість відновлювального ремонту 60956,48 грн. Крім того, більшість деталей кузова, які експертом вказані як такі, що підлягають заміні, можливо відремонтувати, що значно зменшить вартість відновлювального ремонту. У разі задоволення позову просив зменшити розмір відшкодування шкоди згідно вимог ч.4 ст.1193 ЦК України з урахуванням його складного матеріального становища (є інвалідом другої групи, єдиним джерелом доходу є пенсія у розмірі 1630,71 грн., хворіє, нерухомого та рухомого майна не має) та прийняти рішення про передачу йому запчастин і деталей, що були замінені, зокрема: ремкомплекту боковини лівої, панельних обшивок, накладки передньої лівої дверки, накладки бокової, накладки задньої лівої боковини. Ухвалою суду від 01.03.2018 р. у справі призначено підготовче засідання, ухвалою суду від 12.04.2018 р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 06.09.2015 р. о 16 год. 45 хв. на перехресті вул. Коновальця Петлюри в м. Івано-Франківську з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON] Вина відповідача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджена постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08.10.2015 р. (а.с.11). Пошкоджений з вини відповідача автомобіль [NUMBER] був застрахований позивачем відповідно до договору добровільного страхування № 001800/4002/0000021 від 05.03.2014 р. (а.с.5-9). Вартість матеріального збитку страхувальника АТ «[PERSON] Аваль» власника пошкодженого транспортного засобу склала 65573,56 грн. згідно страхового акту від 30.10.2015 р. (а.с.34). Позивач сплатив потерпілому вказану суму на підставі вказаного страхового акту згідно платіжного доручення про сплату страхового відшкодування від 03.11.2015 р. (а.с.36). З огляду на те, що страхова компанія відповідача відшкодувала позивачу витрати в розмірі 50000 грн., заборгованість відповідача перед позивачем складає 15573,56 грн. (65573,5650000). Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на неврахування експертом при оцінці вартості матеріального збитку коефіцієнту фізичного зносу 10\~%\~для даного\~ТЗ,\~який є\~автобусом спеціалізованого\~призначення,\~а також\~на те,\~що більшість\~деталей кузова,\~які експертом\~вказані як\~такі,\~що підлягають\~заміні,\~можливо відремонтувати,\~що значно\~зменшить вартість\~відновлювального ремонту.\~При цьому\~суд враховує,\~що відповідач\~не надав\~суду відповідного\~висновку експерта,\~виготовленого на\~його замовлення,\~і не\~просив суд\~призначити автотоварознавчу\~експертизу для\~підтвердження вказаних\~обставин. З огляду на викладене суд вважає, що відповідач не надав належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження обставин, на які посилався, заперечуючи позов. У відповідності з вимогами ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. \~ \~ \~ \~Оскільки у даному випадку мають місце правовідносини суброгації, тобто переходу права вимоги від страхувальника до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, суд критично оцінює посилання відповідача на можливість зменшення розміру відшкодування шкоди згідно вимог ч.4 ст.1193 ЦК України з урахуванням його складного матеріального становища. \~ \~ \~ \~Щодо прохання відповідача про передачу йому запчастин і деталей, що були замінені, суд зазначає, що позивач страховик не має жодного відношення до проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу страхувальником, якому могли бути повернені замінені запчастини і деталі. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. З відповідача слід стягнути у користь позивача 15573,56 грн. сплаченого страхового відшкодування та 1600 грн. судових витрат. На підставі наведеного, відповідно до ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved