Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач 21.04.2017 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов'язки. В сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що з жовтня 2015 припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо. Примирення є неможливим. Малолітні діти - [PERSON] та [PERSON] залишаться проживати з позивачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги про розірваня шлюбу підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала, зазначила, що з жовтня 2015 р. проживають окремо, припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Примирення не можливе, подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Діти залишаться проживати з матір'ю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи‚ вважає,що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.01.2011 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 63. Сторони від шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сторони з жовтня 2015 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, мешкають окремо. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 174, 209, 212-215, 218, 224-226, 228 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved