Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах та від імені якої діє представник [PERSON], звернулись із позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON], посилається на те, що [INFO] року у неї з відповідачем народився син [PERSON], спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим будь-яке спілкування та стосунки із ним припинились. З часу припинення спілкування та фактичних стосунків відповідач більше 10 років не цікавиться дитиною, не піклується його фізичним та духовним розвитком, його навчанням і підготовкою до самостійного життя, не забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом і його лікуванням, взагалі не спілкується з дитиною, не створює умов для отримання ним освіти, з 2006 року не бачився із дитиною і не телефонував їй. Вона самостійно дбає про дитину, утримує та виховує його, влаштувала сина на навчання до спеціалізованої школи з поглибленним вивченням іноземних мов за межами України, але відповідач відмовмвся надавати дозвіл на виїзд сина за кордон, тому з метою захисту прав та інтересів дитини позивачка змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, представник позивачки [PERSON] позов підтримав, посилається на обставини, викладені у позовній заяві, пояснив, що він особисто вручав копію позовної заяви із додатками та повістку про виклик до суду відповідачеві через його дружину, про що ним було зроблено відповідний відеозапис, вважає, що відповідач самоусунувся від виховання свого сина, йому не чинились жодні перешкоди у спілкуванні з дитиною, а тому із метою захисту прав дитини, відповідача слід позбавити батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи про розгляд справи повідомленим належним чином, про що свідчать судові повістки та наданий представником позивачки в судовому засіданні відеозапис про вручення судової повістки відповідачу, які містяться в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, із клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, заперечень на позов не подав, а тому суд ухвалив про заочний розгляд справи, згідно ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи [PERSON] позов підтримала, пояснила, що питання доцільності позбавлення батьківських прав відносно відповідача розглядалось на Комісії із прав дітей Новоукраїнської РДА та було надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідні до них правовідносини. Згідно світлокопії паспорту, позивач [PERSON], [INFO], уродженка м.Амурськ Хабаровського краю, мешканка [ADDRESS] (а.с.8-9). Згідно свідоцтва про народження, дитина [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] (а.с.10). Позивачка з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2001 року по 11.07.2008 року, шлюб між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до довідки виданої ЗОШ № 20 м.Химки Московської області від 24.05.2016 року та наказу №287-у від 01.08.2016 року [PERSON] зараховується до 9 класу з 01 вересня 2016 року (а.с.33-34). Згідно характеристики, виданої виконкомом Новомиколаївської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 09.08.2016 року за № 825, [PERSON] зареєстрований та проживає на території сільської ради, за час проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, скарг на його поведінку не надходило ( а.с.40). Згідно висновку Новоукраїнської РДА від 12.08.2016 р., районна комісія з питань захисту прав дитини Новоукраїнської РДА, вивчивши обставини виконання відповідачем своїх обов'язків з виховання дитини [PERSON], [INFO], (відсутність протягом тривалого часу зацікавленості життям і розвитком дитини, небажання спілкуватися з нею), прийшла до переконання про доцільність позбавлення його батьківських прав щодо дитини (а.с.32). Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідач не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не приймає участь у її вихованні, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Тривалий час, тобто протягом 10 років не має постійного спілкування із сином, не цікавиться його життям, розвитком і вихованням, зустрічі із сином мають випадковий характер. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, доказів зміни своєї поведінки відносно своєї дитини не надав, із заявами до Служби у справах дітей про усунення перешкод у спілкуванні з сином не звертався. Дана обставина переконує суд, що відповідач байдуже ставиться до своїх батьківських прав та обов'язків, не вживає будь-яких заходів для встановлення стійких контактів із сином задля його виховання та спілкування з ним. Враховуючи наведені докази ухилення відповідача від виховання та спілкування із сином, із метою забезпечення найкращих інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. За згодою учасників судового процесу, думка дитини сотсовно заявленого позову не з'ясовувалась, зважаючи на те, що у матеріалах справи мається достатньо доказів про те, що відповідач не цікавиться долею дитини, й дитина має намір проживати та навчатися із матір'ю поза межами України. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Новоукраїнської РДА від 12.08.2016 року, доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], з яким суд погоджується, так як він відповідає вимогам законодавства, є обґрунтованим і винесеним після належного з'ясування обставин невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків. Відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов'язки щодо свого сина, не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальну допомогу на його утримання, не відвідує його, спілкується з дитиною має випадковий характер, таке невиконання батьківських обов'язків відбувається протягом тривалого часу, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, таке невиконання батьківських обов'язків не пов'язане із наявністю душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання або з інших не залежних від неї причин. Також судом не встановлено фактів перешкоджання відповідачу у здійсненні ним своїх батьківських прав чи обов'язків. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для застосування найсуворішого заходу впливу - позбавлення батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ним свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд залишає судові витрати по сплаті судового збору за позивачем, за клопотанням представника позивача.

Outcome: approved