Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач 15.05.2017 р. звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11824,16 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору б/н відповідачка 27.03.2012 р. отримала кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір між сторонами укладено у порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті, складає між нею та банком договір. Згідно Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, передбачені договором. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою цих зобов'язань станом на 31.03.2017 р. утворилась заборгованість у сумі 11824,16 грн., що складається з 205,03 грн. заборгованості за кредитом, 7579,88 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 3000 грн. заборгованості за комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 539,25 грн. штрафу (процентна складова). Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у позовній заяві позивач не заперечував у разі неявки в судове засідання відповідача щодо розгляду справи за відсутності представника банку та постановлення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов визнала частково, погодилась із сумою боргу за кредитом у 205,03 грн., вважає надто завищеною суму заборгованості за відсотками у 7579,88 грн., яка більше ніж у 35 разів перевищує суму тіла кредиту; крім того, просила застосувати річний строк позовної давності до вимоги банку про стягнення 3000 грн. комісії, яка фактично є штрафною санкцією (пенею). Проти часткового задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 27.03.2012 р. між сторонами укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір, що укладений між сторонами у порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання, складається із заяви відповідача, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку (а.с.6-31). Згідно Умов та правил надання банківських послуг відповідачка зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, передбачені договором. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору, тобто, розмір відсоткової ставки може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, отримання такої виписки відноситься до обов'язків позичальника. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов'язань за кредитним договором позивач заявив до стягнення заборгованість станом на 31.03.2017 р. у розмірі 11824,16 грн., що складається з 205,03 грн. заборгованості за кредитом, 7579,88 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 3000 грн. заборгованості за комісією, 1039,25 грн. штрафу, згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.4-5). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проаналізувавши наданий банком розрахунок заборгованості, суд не погоджується з розрахунком заборгованості по відсотках. Виходячи зі зміненої банком відсоткової ставки, суд розраховує заборгованість по відсотках після останнього погашення кредиту, що мало місце 04.09.2014 р., заборгованість по відсотках складала 17,89 грн., наступним чином: - за ставкою 34,80 % річних по поточній заборгованості 117,63 грн. та простроченій заборгованості 87,40 грн., що становить 2,9 % місячних та 0,097 % на день, за період з 05.09.2014 р. до 30.10.2014 р. (а.с.4 зв.ст.): 117,63 х 0,097 % = 0,11 грн. х 55 днів = 6,05 грн., 87,40 х 0,097 % = 0,08 х 55 дн. = 4,40 грн., разом 10,45 грн.; - за ставкою 34,80 % річних по поточній заборгованості 77,92 грн. та простроченій заборгованості 127,11 грн., що становить 2,9 % місячних та 0,097 % на день, за період з 31.10.2014 р. до 29.11.2014 р.: 77,92 х 0,09 7% = 0,08 грн. х 30 дн. = 2,40 грн., 127,11 х 0,097 % = 0,12 грн. х 30 дн. = 3,60 грн., разом 6,00 грн.; - за ставкою 34,80 % річних по поточній заборгованості 38,55 грн. та простроченій заборгованості 166,48 грн., що становить 2,9 % місячних та 0,097 % на день, за період з 30.11.2014 р. до 30.12.2014 р.: 38,55 х 0,097 % = 0,04 грн. х 31 д. = 1,24 грн., 166,48 х 0,097 % = 0,16 грн. х 31 д. = 4,96 грн., разом 6,20 грн.; - за ставкою 34,80 % річних по поточній заборгованості 5,79 грн. та простроченій заборгованості 199,24 грн., що становить 2,9 % місячних та 0,097 % на день, за період з 31.12.2014 р. до 30.01.2015 р.: 5,79 х 0,097 % = 0,01 грн. х 31 д. = 0,31 грн., 199,24 х 0,097 % = 0,19 грн. х 31 д. = 5,89 грн., разом 6,20 грн.; - за ставкою 34,80 % річних по простроченій заборгованості 205,03 грн., що становить 2,9 % місячних та 0,097 % на день, за період з 31.01.2015 р. до 31.03.2015 р.: 205,03 х 0,097 % = 0,20 грн. х 60 дн. = 12,00 грн.; - за ставкою 43,20 % річних по простроченій заборгованості 205,03 грн., що становить 3,6 % місячних та 0,12 % на день, за період з 01.04.2015 р. до 31.03.2017 р.: 205,03 х 0,12 % = 0,25 грн. х 731 день = 182,75 грн. Таким чином, загальна заборгованість за відсотками складає 241,49 грн. (17,89+10,45+6,00+6,20+6,20+12,00+182,75). Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності з вимогами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Заявлена позивачем до стягнення сума комісії у розмірі 3000 грн. фактично є штрафною санкцією - пенею. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.09.2014 р. у справі № 6-100цс14, яка згідно з вимогою ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, за правилами п.1 ч.2 ст.258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати одного року; виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст.253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою ст.551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Виходячи з наданого позивачем розрахунку, суд визначає пеню у межах річного строку у розмірі 1200 грн. (3000 - 1800). З урахуванням того, що визначена у межах річного строку пеня значно перевищує розмір збитків, який становить 446,52 грн. (205,03 + 241,49), суд вважає можливим зменшити розмір пені без відповідної заяви відповідачки до 450 грн. Суд вважає необґрунтованим одночасне заявлення банком вимоги про стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредитному договору та вимоги про стягнення штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, згідно якого при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника на основі закону невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15, яка згідно з вимогою ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З урахуванням вказаної правової позиції суд вважає, що у вимозі про стягнення з відповідачки штрафу слід відмовити. З огляду на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З відповідачки слід стягнути на користь позивача 896,52 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається з 205,03 грн. заборгованості за кредитом, 241,49 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 450 грн. пені, та 1600 грн. судових витрат. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 549, 551, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial