Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.05.2017 року звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на її утримання, у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. В обґрунтування позову вказувала, що з серпня 2015 року перебуваючи у незареєстрованому шлюбі з [PERSON], 18 серпня 2016 року вона народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач. У даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. У зв'язку з цим вона не працює, не має особистого прибутку. Відповідач не допомагає, хоча має добрий фізичний стан, працює і отримує заробітну плату, аліментів нікому не сплачує. Тому вона просить стягувати аліменти на її утримання примусово за рішенням суду Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник позивача по довіреності [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без участі позивача, яка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 22,24). Представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала просила їх задовольнити, з підстав зазначених у позові, підтвердивши що позивач та відповідач не перебували і не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечувала. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували, але мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.2). Відповідно до частин 2,4 статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною віку трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. Згідно частин 1,2 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Отже, норма статті 84 Сімейного кодексу України не підлягає застосуванню, так як сторони не являються подружжям, а вимоги позивача не ґрунтуються на законі. Тому суд у задоволенні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною віку трьох років, відмовляє.

Outcome: dismissed