Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.02.2016 року звернувся до суду з даним позовом до Березанської районної кіновідеомережі про стягнення сум індексації заробітної плати, в якому, з врахуванням уточнень, викладених у позовній заяві про зміну підстав позову (а.с.37-39), зазначив, що з 23.11.1992 року по 01.05.2002 року він працював директором Березанської районної кіновідеомережі, і під час його звільнення йому не була виплачена заробітна плата. Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 13.02.2003 року по справі №2-34 були задоволенні його вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 5154,97 грн. 17 березня 2003 року він отримав виконавчий лист, який був поданий до Відділу ДВС Березанського РУЮ у Миколаївській області для виконання, однак, на даний час йому заборгованість по заробітній платі у сумі 5154,97 грн. так і не виплачена. Посилаючись на наведене та відповідні розрахунки, а також на положення ч.5 ст.95 КЗпП України, згідно якої заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку, вимоги ст.33 Закону України «Про оплату праці», положення ст.ст.1, 2, 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядок проведення індексації грошових доходів населення та положення ч.2 ст.625 ЦК України щодо обовязку сплати трьох процентів річних від простроченої суми боржником, який прострочив виконання грошового зобовязання, просить суд стягнути з відповідача на його користь 29252,35 грн., з яких 20139,95 грн. інфляційне збільшення заборгованості, 9112,40 грн. 3% річних від суми заборгованості. В судове засідання позивач, повідомлений належним чином про місце, день і час судового засідання, не зявився. У поданій до суду заяві від 25.07.2016 року (а.с.45) зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, і попросив суд ухвалити рішення за його відсутності. В судове засідання відповідач, повідомлений належним чином про місце, дату і час судового засідання, відповідно до положень абз.3, 5 ч.5. ст.74 ЦПК України, повторно не зявився (а.с.40,44). За таких обставин, враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про місце, дату і час судового засідання, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.4 ст.169 та ст.224 226 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно положень ч.5 ст.95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядкує. Відповідно до ст.33 Закону України «Про оплату праці» у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. За змістом ст.1, ч.1 ст.2, ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 р. №1078, індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Обєктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України, і який не має разового характеру. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у звязку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у звязку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (ст.5 Закону). Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 %. Індексації підлягає заробітна плата у межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого щороку затверджується Верховною Радою України в Законі України «Про Державний бюджет». Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 13.02.2003 року по справі №2-34 були задоволенні позовні вимоги [PERSON] про стягнення з Березанської районної кіновідеомережі заборгованості по заробітній платі у сумі 5154,97 грн. (а.с.46), яка на день судового розгляду відповідачем не погашена, що підтверджується виконавчим листом Березанського районного суду Миколаївської області від 13.02.2015 року (а.с.47), з відміткою державного виконавця від 05.05.2015 року про повернення виконавчого листа стягувану на підставі п.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до встановлених обставин, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення сум індексації заробітної плати ґрунтуються на вимогах закону, і для їх задоволення наявні правові підстави. Вирішуючи питання щодо розміру сум індексації заробітної плати, які підлягають виплаті відповідачем на користь позивача, суд враховує рекомендації та розяснення, викладені в Листі Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97 р., а також показники індексів інфляції за період прострочення виплати заробітної плати позивачу (2003 р. 108,2%, 2004 р. 112,3 %, 2005 р. 110,3 %, 2006 р. 111,6%, 2007 р. 116,6 %, 2008 р. 122,3 %, 2009 р. 112,3 %, 2010 р. 109,1%, 2011 р. 104,6%, 2012 р. 99,8 %, 2013 р. 100,5 %, 2014 р. 124,9%, 2015 р. 143,3% ), і вважає, що сума заборгованості по заробітній платі позивача з урахуванням індексу інфляції станом на 01.01.2016 року становить 25294,92 грн., і відповідає розрахункам, наведеним позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог. В звязку з цим, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення сум індексації заробітної плати, слід задовольнити. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 9112,40 грн., розрахованих як 3% річних від суми заборгованості, суд, приймаючи до уваги, що позовні вимоги в цій частині позову обґрунтовані посиланням на ч.2 ст.625 ЦК України, вважає, що ЦК України не підлягає застосуванню до правовідносин у даній справі, оскільки спір між сторонами у даній справі, ґрунтується на трудових відносинах, що мали місце між ними. Таким чином, суд доходить висновку, що у задоволенні цієї частини позовних вимог позивачу слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору при подачі позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial