Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 жовтня 2015 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 29 травня 2005 року помер [PERSON]. За життя [PERSON] заповіту не склав. Після його смерті відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,2792 га, яка розташована на території Капустинської сільської ради Володарського району Київської області. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт на спадкову земельну ділянку було втрачено, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Тому, позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку після смерті [PERSON], який помер 29 травня 2005 року. Представник позивача подала до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд задовольнити позов та розглядати справу без її участі. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 29 травня 2005 року помер [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 001647 (а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 3,2792 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Капустинської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 508968 (а.с.6). Позивач [PERSON], [INFO] є спадкоємцем четвертої черги, так як відповідно до довідки № 231 від 21 вересня 2015 року, виданої Капустинської сільської радою Володарського району Київської області, [PERSON] з 1999 року постійно проживала з [PERSON], [INFO], до дня його смерті, 29.05.2005 року (а.с.7). Відповідно до довідок, виданих Держаним нотаріусом [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлого 29.05.2005 року [PERSON] не заводилась. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину позивач не змогла у звязку з тим, що державний акт на спадкову земельну ділянку було втрачено (а.с.10), в звязку з чим [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.8), відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved