Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач, [PERSON], [INFO], звернувся 10.03.2016 року до суду з позовом до Косівської сільської ради Котовського району Одеської області, вказуючи, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка постійно проживала в с. Коси, Котовського району, Одеської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серій [NUMBER]. Після смерті матері відкрилась спадщина на все належне їй майно. На початку 2007 року, коли [PERSON] сильно захворіла він був вимушений переїхати в с. Коси Котовського району, де проживав та піклувався про свою хвору маму до дня її смерті. Відповідно до вимог ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час смерті не проживає постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки він, [PERSON], на момент смерті [PERSON], проживав разом з останньою, то знайомий юрист роз'яснив йому, що він фактично прийняв спадщину і йому не потрібно звертатись в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Враховуючи, що інших спадкоємців, в тому числі спадкоємців передбачених ст. 1241 ЦК України не має, то він нікуди, в тому числі і в нотаріальну контору, з приводу прийняття спадщини не звертався. Разом з тим, коли в 2008 році він вирішив оформити на своє ім'я будинок, який належав його матері і звернувся в нотаріальну контору з відповідними документами та заявою про прийняття спадщини, йому стало відомо, що отримати свідоцтво про спадщину він не може. Незважаючи на той факт, що він на момент смерті матері проживав разом з нею в одному будинку в с. Коси Котовського району, нотаріус вважав що він пропустив шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, тому що він і спадкодавець були зареєстровані за різними адресами. При таких обставинах, він був вимушений звернутись в суд та визнати право власності на будинок матері як спадкоємець в судовому порядку. На даний час йому стало відомо, що його матері [PERSON] на праві власності належить також земельна ділянка (пай), що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. З зазначеними документами він звернувся в нотаріальну контору для оформлення спадщини, однак йому знову було відмовлено в зв'язку с тим, що він пропустив шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У зв'язку з цим з метою оформлення права на нерухоме спадкове майно відповідно до вимог ч.1 ст. 1297 і ст. 1299 ЦК України, йому необхідно представити в нотаріальну контору рішення суду про встановленя факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач просить суд встановити факт постійного проживання його, [PERSON], разом із спадкодавцем [PERSON], в будинку останньої в с. Коси Котовського району Одеської області, на час відкриття спадщини. Представник позивача адвокат Сівун В. Т. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, у якій позовні вимоги визнавав та просив розглянути справу за відсутності представника. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач у справі є спадкоємцем першої черги, як син померлої [INFO] [PERSON], що підтверджується його свідоцтвом по народження серії [NUMBER] від 12.07.1978 року. Приватний нотаріус Сівун Ф.Й. у своєму листі від 01.03.2016 р.№ 42/01-16 рекомендувала позивачу звернутись до суду для вирішення питання щодо прийняття спадщини, оскільки строки на прийняття спадщини визначені ст.1270 ЦК України завершились 13.11.2007 року. Згідно положень ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Разом з цим положеннями ст.1268 ЦК України встановлюється, що спадкоємець який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини може визнаватись таким, що її прийняв. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Викладені позивачем обставини справи стосовно його постійного проживання з матір'ю на час відкриття спадщини не заперечуються відповідачем у справі та підтверджується наявними письмовими доказами справи, зокрема, довідкою виконкому Косівської сільради Котовського району Одеської області від 03.12.2015 р. №931 з якої слідує, що [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована до дня смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS]. На день смерті за цією адресою проживав та доглядав свою матір [PERSON], але за даною адресою не був зареєстрований. Таким чином суд вважає, що позовна заява найшла своє підтвердження доказами в ході розгляду справи у суді.

Outcome: approved