Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач 28 січня 2021 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачівсолідарно заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 73176,49 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачам надавались комунальні послуги, однак вони не виконали належним чином свої зобов`язання по їх оплаті, в зв`язку з чим позивач просить стягнути заборгованість в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позову. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися. Відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому окрім заперечень проти позову просить справу розглядати без її участі. Враховуючи викладене, суд на підставі ч.3 ст.211, ч.3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) судовий розгляд здійснює за відсутності сторін, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб. Відповідач [PERSON] з 03 квітня 2015 року є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу №326 від 03.04.2015, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і є споживачем послуг, які надаються позивачем. Відповідач [PERSON] відповідно до зазначеного реєстру є колишнім власником ј частки вказаною квартири, на підставі договору міни №1404 від 05.10.1994, право власності якого мало реєстрацію 15.03.2007 і на теперішній час відсутнє. Відповідачем [PERSON] поданий відзив, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, у зв`язку з тим, що між сторонами не укладався договір надання послуг. Послуги опалення і гарячого водопостачання [PERSON] не надавались, тому відповідачем зазначені послуги не оплачувались. Відповідач стверджує, що позов не містить підтвердження надання послуг з опалення і належні доказі позивачем не надані. Враховуючи викладене просить врахувати відзив при винесенні рішення у справі. Концерном МТМ подана відповідь на відзив, відповідно до якої позивача вважає, що споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Щодо надання послуг вказано, що Концерн МТМ є беззаперечним виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] . Рішення про початок та закінчення опалюваного періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов. Відносини між сторонами регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. Позивачем надані розрахунок суми позову, показники споживання по будинку з жовтня 2015 по грудень 2020 року, акт прийому в експлуатацію приладу обліку теплової енергії житлового будинку по [ADDRESS] , паспорт теплолічильника. Дослідивши матеріали справи, а також вивчивши подані сторонами відзив і відповідь на відзив, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків. Посилання у відзиву на те, що між сторонами не виникли правовідносини, оскільки договір про надання послуг не укладався, тому відповідач не є споживачем послуг, є необґрунтованими. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 8 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, встановлено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості послуг з теплопостачання на підставі закону, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини і обов`язок сплачувати житлово-комунальні послуги випливає також із положень закону. За відсутності договору Концерн «Міські теплові мережі» здійснював та продовжував надавати послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] ., отже зазначена квартира підключена до мережі централізованого опалення і постачання гарячої води і знаходиться на обслуговуванні позивача. Враховуючи викладене, між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послугз централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відсутність укладеного письмового договору про надання послуг не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р.). Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, само собою, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними (правовий висновок ВСУ, викладений у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, у постанові Великої Палати ВС від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц). Факт несення витрат, пов`язаних з наданням відповідних комунальних послуг також підтверджується: відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , відповідно до якого Концерном «МТМ» надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в квартирі за вищевказаною адресою, тарифами на послуги, затвердженими рішеннями Запорізької міської ради, які опубліковані в загальному доступі, актом прийому в експлуатацію приладу обліку теплової енергії житлового будинку по [ADDRESS] , паспортом теплолічильника, історією показників теплолічильника. Зазначені докази в сукупності підтверджують реальне надання споживачу зазначених послуг. Випискою з особового рахунку по квартирі, розрахунком суми заборгованості за послуги, встановлено, що за період з 01.10.2015 по 31.12.2020 за вказаною адресою рахується заборгованість в сумі 73176,49 грн. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії і гарячої води, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (далі Правила). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник або наймач (орендар) квартири зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.п.18,20 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. При цьому суд виходить з того, що квартира підключена до мережі централізованого опалення і постачання гарячої води, безперервну роботу і обслуговування якої забезпечує позивач. Ці послуги у зазначений період надавалися і споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі не зверталися. Факт отримання вказаних послуг не спростований, докази того, що у квартирі відсутнє (відключене у встановленому порядку) централізоване опалення (гаряче водопостачання) відсутні, за спожиті послуги відповідно до особового рахунку позивачем нараховувалась помісячна плата, однак оплата цих послуг в повному обсязі не здійснювалась. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг і наявності перед ним заборгованості, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Разом з тим, позовна заява не підлягає задоволенню в поновному обсязі, виходячи з наступного. Позовні вимоги про стягнення заборгованості у справі звернені, окрім відповідача [PERSON] , яка є власником квартири з 03.04.2015, де фактично надавались житлово - комунальні послуги, також до відповідача [PERSON] , який є колишнім власником ј частки квартири станом на 15.03.2007. Відповідно до наданих розрахунків за адресою: [ADDRESS] заборгованість за комунальні послуги виникла з жовтня 2015 року, тобто після того як єдиним власником квартири стала відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №326 від 03.04.2015, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. У разі відчуження нерухомого майна новий власник набуває усіх обов`язків щодо утримання цього майна. Відомостей про те, що [PERSON] , після відчуження власності проживає по зазначеній адресі, а також є споживачем наданих послуг справа не містить, а тому суд відмовляє у задоволенні позову щодо відповідача [PERSON] . Разом з тим, відповідачем [PERSON] подана заява про застосування строків позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261ЦК України). Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. З огляду на те, що між Концерном «Міські теплові мережі» та відповідачами склалися фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем. Як випливає з наданого розрахунку заборгованості по особистому рахунку № [NUMBER] , за останні три роки до дати звернення до суду оплата за надані комунальні послуги не здійснювалась. За грудень 2017 року відповідач повинен здійснити оплату до 20.01.2018, отже з 21.01.2018 розпочався перебіг позовної давності за вказаним місячним платежем, який закінчився 21.01.2021. З огляду на те, що позивач звернувся до суду з позовом 28.01.2021, підстави для зупинення або переривання строку позовної давності не встановлені, суд приходить до висновку, що за період з 01.10.2015 по 31.12.2017 року сплинули строки позовної давності, а тому за цей період у задоволенні позову необхідно відмовити. За таких обставин, стягнення з відповідача підлягає сума заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 в сумі 44606,12 грн. Згідно частини першої статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 1383,72 гривень (2270 грнх 44606,12 грн/ 73176,49 грн).

Outcome: partial