Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач 23.10.2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просив, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з [PERSON] на свою користь додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 17447,01 грн. та стягнути витрати на навчання дитини в розмірі 48720 грн. з дня звернення до суду з позовом та до закінчення навчання [PERSON] , [INFO] у Морському коледжі І рівня акредитації Херсонської морської академії IV рівня акредитації та не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років. В обґрунтування позову зазначив, що з 06.09.1991 р. по 18.01.2016 р. перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народилась дитина [PERSON] . Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 06.01.2016 року шлюб між сторонами розірвано. З 2015 року відповідач не надає матеріального утримання дитині, не приймає участі у вихованні сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичних та духовний розвиток дитини. Дитина проживає з ним та перебуває на його повному утриманні, у зв`язку з чим, він звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначає, що несе додаткові витрати на утримання дитини, а саме, [PERSON] вивчав англійську та українську мови, отримував освітні послуги з підготовки до вступу в Морський коледж Херсонської державної морської академії за навчальними дисциплінами українська мова та математика. На даний час [PERSON] навчається на 1 курсі Херсонської державної морської академії вартість навчання становить 84800,00 грн., окрім того, дитина отримує додаткові освітні послуги, а саме: поглиблене вивчення англійської мови, інформатики, стройової підготовки та оглядовий курс комплексної теоретичної підготовки до морської практики та державної атестації, загальна вартість такої послуги становить 12640,00 грн. Також ним понесено витрати на придбання для дитини комплекту форменого одягу на загальну суму 6440,00 грн., також було понесено витрати на придбання одягу для дитини та її лікування. У липні 2016 року дитина знаходилась у дитячому оздоровчому таборі, за що ним було сплачено грошові кошти у сумі 4900,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 листопада 2018 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті. 15 жовтня 2019 року представником відповідача подано до суду відзив в якому вказано, що зазначена позовна заява є необґрунтованою, складеною з неправильним застосуванням норм матеріального права, обранням неправильного способу захисту права та приховування дійсних важливих обставин справи, оскільки з моменту народження сина та по теперішній час відповідач належним чином виконує материнські обов`язки щодо нього, забезпечує моральну та матеріальну підтримку, щоденне піклування про стан його здоров`я та навчання, а також разом з колишнім чоловіком забезпечує навчання дитини. Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, будь-які домовленості щодо ведення домашнього господарства, виховання сина, розподілу витрат необхідних для повноцінного виховання дитини, не укладались, а відтак виконуються в повній мірі обома сторонами. Представник відповідача зазначає, що у позивача відсутні підстави для звернення до суду з даним позовом, оскільки ключовим моментом, що дає право на звернення до суду з даним позовом є наявність факту проживання дитини з одним з батьків або належне та обґрунтоване підтвердження факту ухилення від виконання батьківського та материнського обов`язку. Стосовно витрат пов`язаних з вступом дитини до навчального закладу, то відповідач зазначає, що грошові кошти на навчання дитини сплачувалися як відповідачем так і позивачем. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивач, будучі допитаний в судовому засіданні за його клопотанням в якості свідка показав, що з 2015 року він здійснює усі витрати на сина: додаткове навчання в школі, підготовка до вступу в коледж, навчання в коледжі, а також витрачав кошти на оздоровлення сина та його лікування, тобто син на його повному утриманні. [PERSON] дружина сказала, що вирати на сина її не стосуються. Він домовився сплачувати щомісячно навчання, купував одяг для навчання та на вільній від навчання час, придбав телефон з новими функціями, оскільки необхідний Інтернет для спілкування по навчанню, добра камера тощо. Також син потребував додаткових витрат на лікування при отриманні травми. Син йому показував, що мати сплатила за навчання на 2 курсі, протягом останніх 2 років він не отримував на руки кошти від відповідачки на сина, перераховувала вона за весь час на утримання сина не більше 4-5 тисяч. В судове засідання 11.03.2020 року позивач та його представник не з`явились, представником подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач та її представник позов не визнали в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві. Зазначали, що відповідач позичала кошти та віддавала позивачеві. В судовому засіданні в якості свідка був допитаний у відсутність батьків неповнолітній [PERSON] , якому виповнилося повних 16 років, який пояснив, що після розлучення батьків про яке йому повідомив батько, його утриманням займається лише батько, а мати не допомогає ні морально, ні матеріально. Мама не бажала, щоб він поступив до морського коледжу, а пропонувала навчатися у ПТУ. Зі слів батька знає, що мати йому грошей на нього не надавала. Він просив кошти у матері на клавіатуру, вона йому відмовила. У батьків погані стосунки, а матір не виявляє до нього материнської турботи, давала йому не більше 10-15 грн. Мама просила номер картки батька на яку перераховувати гроші. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] його донька, вони їй позичали кошти і по 1000 грн., і по 500 грн., розписок з неї не брали. Вони з дружиною також допомагали, коли онук потрапив до лікарні, відвідували його. Донька дає онуку кишенькові кошти. Свідок [PERSON] суду показала, що сторони її батьки. Їй відомо, що мати віддавала батьку половину усіх коштів, які батько витрачав на брата. Момент передачі грошей не бачила, знає все зі слів матері. Крім того, знає що мати перераховувала кошти вона квитанції розпечатувала. Про навчання брата рішення приймав лише батько, мати допомагала грошима. Звідки бере кошти батько їй невідомо. У брата кожного півроку новий телефон без потреби. Суд, заслухавши вступні слова сторін, свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини спарви та відповідні ним правовідносини. Позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.07.2003 року (арк. справи 7). Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 06.01.2016 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 19.01.2016 року (арк. справи 8). Відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Херсонської міської ради, за адресою [ADDRESS] зареєстровані 5 чоловік: [PERSON] (власник), [PERSON] (колишній наймач), [PERSON] (колишня дружина), [PERSON] [INFO] (дочка), [PERSON] [INFO] (син) (арк. справи 9). Згідно Акту складеного 08.10.2018 року, за адресою: [ADDRESS] фактично проживають: [PERSON] (власник), [PERSON] [INFO] (дочка), [PERSON] [INFO] (син) (арк. справи 10). Докази здійснення оплати суду не надані. Відповідно до Договору про організацію навчання англійської та української мов, укладеного між [PERSON] та Херсонською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №46 Херсонської міської ради, в особі директора Дмитрієнко О.Ю., виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника організувати дитині навчання в період з 01.09.2017 р. по 25.05.2018 року, загальна вартість послуги 120,00 грн. на місяць (арк. справи 11). 11.10.2017 року між Херсонською державною морською академією в особі ректора [PERSON] Ф. з однієї сторони та [PERSON] з другої укладено договір №065 про надання освітньої послуги, відповідно до умов даного договору виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити підготовку до вступу в Морський коледж Херсонської державної морської академії або до вступу в Херсонську державну морську академію та зовнішнього незалежного оцінювання [PERSON] , на денну форму навчання, за навчальними дисциплінами українська мова, математика у Херсонській державній морській академії з 17.10.2017 по 31.05.2018 року. Загальна вартість навчання становить 3500,00 грн. 13.12.2017 року [PERSON] було сплачено 1750,00 грн. за додаткові освітні послуги за [PERSON] (підготовка до вступу у ВНЗ та зовнішнього незалежного оцінювання) (арк. справи 13). Згідно довідки №1164 виданої 10.09.2018 року Херсонською державною Морською академією, [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання Морського коледжу І рівня акредитації Херсонської державної морської академії IV рівня акредитації. Наказом ректора від 01.08.2018 року №748-с зарахований на навчання з 01.09.2018 року за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб. Дата закінчення навчання 30.06.2022 року (арк. справи 14). 01.08.2018 року між Херсонською державною морською академією та [PERSON] укладено Договір №18-866 про навчання, відповідно до умов договору виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання [PERSON] курсанта Морського коледжу Херсонської державної морської академії за спеціальністю 271 Річковий та морський транспорт» освітня програма «Експлуатація електрообладнання та автоматики суден», за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст денної форми навчання на навчальній базі виконавця з 2018 по 2022 рр. Загальна вартість освітньої послуги становить 84800,00 грн. (арк. справи 15-16). \~ \~ \~ \~31.08.2018 року між Херсонською державною морською академією та [PERSON] укладено Договір №18-867 про надання додаткових освітніх послуг, відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати додаткову освітню послугу, понад обсяги встановлені навчальними планами академії: поглиблене вивчення англійської мови, інформатики, стройова підготовка та оглядовий курс комплексної теоретичної підготовки до морської практики та державної атестації [PERSON] курсанту Морського коледжу Херсонської державної морської академії за спеціальністю 271 Річковий та морський транспорт» освітня програма «Експлуатація електрообладнання та автоматики суден», за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст денної форми навчання на навчальній базі виконавця з 2018 по 2022 рр. Загальна вартість освітньої послуги становить 12640,00 грн. (арк. справи 17). Згідно (дублікату чеку) квитанція №0.0.1113882495.1 від 20.08.2018 року, за навчання у Морському коледжі ХМА було сплачено 10600,00 грн. (арк. справи 18). Відповідно до фіскального чеку №0000007388 від 20.07.2018 року за обстеження СКТ, пацієнт - [PERSON] , було сплачено 750,00 грн. (арк. справи 19). З чеків № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , 357852, № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , №362839, № [NUMBER] , № [NUMBER] , копії, яких містяться в матеріалах справи, вбачається, що позивачем були придбані медичні препарати на загальну суму 2726,05 грн. на лікування дитини (арк. справи 7-12). Згідно довідки виданої 22.10.18 року [PERSON] знаходився на лікуванні з 16.10.2018 року з діагнозом хронічний отит (арк. справи 20), час лікування, рекомендації, призначення відсутні. З копії чеків, вбачається придбання медичних препаратів (арк. справи 24-26, 51). Згідно видаткової накладної № ХФ000047441 від 05.12.2018 року вбачається, що [PERSON] було придбано смартфон та аксесуари до нього на загальну суму 3946,00 грн. (арк. справи 50). З трудової книжки [PERSON] встановлено, що останнім місцем її роботи є ТОВ «Система аптек Крок», звільнена зі згодою сторін 10.12.2015 р., після чого отримувала допомогу по безробіттю, виплата припинена з 14.10.2016 р. (арк. справи 102-103). Суд не приймає як належні та допустимі докази розписки [PERSON] , оскільки вони свідчать про те, що вона позичала кошти на оплату навчання сина, але не є доказом оплати такого навчання. Платіжним дорученням № 68368513810324753166 від 14.10.2019 р. [PERSON] під час розгляду справи в суді перераховано [PERSON] 1000 грн. з призначенням платежу на навчання та годування сина (арк. справи 116). Позивачеві за період з березня 2019 року по серпень 2019 року, працюючи на посаді інженера-електроніка у Одеському державному університеті внутрішніх справ нараховано 36764,12 грн. (арк. справи 124). З лютого 2018 року по червень 2019 року [PERSON] сплачено на навчання сина у коледжі 12180,00 грн. (арк. справи 125). Відповідачем [PERSON] сплачено за навчання сина 23.10.2019 року 10600,00 грн. та додаткові послуги з навчання 1580,00 грн. (арк. справи 132). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних\~\~прав дитини\~\~є право на утримання, яке кореспондується\~\~з конституційним\~\~обов`язком\~\~батьків\~\~утримувати\~\~дітей до їх повноліття та знайшло\~\~своє закріплення\~\~у\~Сімейному кодексі України. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог\~ст.185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Отже, виходячи з аналізу\~статті 185 СК України\~додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що підготовка до вступу в коледж, навчання в коледжі є розвитком певних здібностей дитини, оскільки готує її до отримання певної професії у мабутньому. Судом встановлено, що позивачем за навчання на першому курсі 21.08.2018 року сплачено 10600 грн. та за додаткові послуги з навчання 1580,00 грн., аналогічні виплати здійснені відповідачем 23.10.2019 р. (арк. справи 18, 132). Тобто, твердження про те, що оплата за навчання здійснюється лише позивачем спростовується належними та допустимими доказами. Суд вважає вказані виплати взаємозархуванням таких додаткових витрат обох батьків. В той же час, позивач здійснив витрати на підготовку до вступу дитини у коледж, що підтверджена належним доказом на суму 1750 грн. (арк. справи 13) та на навчання сина за період з лютого по червень 2019 року в сумі 12180,00 грн. (арк. справи 125). Половина з цих витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що разом складає 6965,00 грн. При цьому, суд не зараховує сплату відповідачем 1000,00 грн., оскільки платіжне доручення не містить конкретного призначення щодо відшкодування здійсненої оплати на навчання через наявність призначення платежу додатково на годування, тому перерахування цієї суми суд розцінює як виплата аліментів на утримання дитини. З урахуванням вказаних обставин, та існуючих відносин між сторонами, суд вважає непередбачувальними виплати за навчання, які будуть здійснені в майбутньому до досягнення дитиною 18 років, а тому у стягненні майбутніх витрат на навчання вимоги задоволенню не підлягають, що не позбавляє сторін права звернення до суду з відповідними вимогами після здійснення фактичних витрат. Також вимоги про стягнення витрат на навчання, які будуть відбуватися після досягнення дитиною повноліття не можуть розглядатися в даному провадженні, оскільки такого права позивач ще не набув (такі правовідносини регулюються\~\~ст. 199\~\~СК України, що передбачає утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання). Щодо придбання одягу, мобільного телефону, оплати проїзду, то суд вважає, що вказані витрати неможливо віднести до додаткових витрат на розвиток здібностей дитини, такі витрати охоплюються витратами на утримання неповнолітньої дитини (аліменти). Витрати на лікування та оздоровлення суд також не відносить до додаткових витрат на дитину, оскільки наявність хронічної хвороби належними медичними висновками не підтверджена, медичні рекомендації щодо прийому ліків, проходження медичних процедур, необхідності додаткового лікування суду не надані, а судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1\~ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6\~ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2\~ст.43 ЦПК України\~обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. За вимогами\~ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем надано достатні, належні та допустимі докази, що підтверджують фактично понесені ним додаткові витрати на навчання сина [PERSON] , що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини щодо отримання відповідної освіти). Разом з тим,\~вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. В\~статті 141 СК України\~закріплено принцип рівності батьків у правах та обов`язках щодо дитини. Розмір отриманих доходів не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 СК України. Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей, які свідчать про необхідність відступити від принципу рівності батьків у обов`язку щодо утримання дитини і покласти тягар обов`язку щодо додаткових витрат на утримання сина за грудень 2017 року, з лютого 2019 по червень 2019 року лише на батька, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в розмірі 6965,00 грн. (половина від 1750,00 грн. та 12180,00 грн.). За приписами ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (10,53 % від ціни позову) 74,22 грн. (сума судового збору, що підлягала сплаті при поданні позову 704,80 грн.). Через звільнення позивача від сплати судового збору інша частина судового зюору компенсується за рахунок держави. Витрати на правову допомогу позивачем належними та допустимими доказами не підтверджені. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 12 березня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial