Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 грудня 2013 року звернулася до Київського районного суду м. Полтави з позовом до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання права користування кімнатою в гуртожитку, зобов'язання зареєструвати місце проживання та внести відомості. Посилалася на те, що з 1984 року по 2000 рік перебувала в трудових відносинах з ВАТ «Полтавхіммаш», 07 вересня 1984 року була поселена до кімнати в гуртожитку по [ADDRESS] в м. Полтаві, де була зареєстрована. Вказувала, що з 1984 року фактично проживає на законних підставах в кімнаті № 542 гуртожитку по [ADDRESS] в м. Полтаві. Посилаючись на необхідність здійснення свого права на приватизацію жилої площі в гуртожитку, просила суд визнати за нею право користування кімнатою № 542 у гуртожитку по [ADDRESS] в м. Полтаві з 07 вересня 1984 року. Також просила суд зобов'язати КП «ЖЕО № 2», Управління ДМС України в Полтавській області зареєструвати її місце проживання за адресою: [ADDRESS], кімната 542 та внести в форму «А» у графу реєстрації місця проживання відомості про реєстрацію з 07 вересня 1984 року. В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог про визнання права користування кімнатою в гуртожитку, в решті вимог просила відмовити. Інші особи в судове засідання своїх представників не направили, будучи повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача,представника КП «ЖЕО № 2» ПМР, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що згідно з рішенням п'ятдесят сьомої сесії п'ятого скликання Полтавської міської ради від 28 вересня 2010 року Полтавська міська рада вирішила прийняти до комунальної власності територіальної громади міста Полтави гуртожиток по [ADDRESS]. Станом на час вирішення справи судом гуртожиток по [ADDRESS] належить до комунальної власності, знаходиться на балансі КП «ЖЕО № 2». Згідно з рішенням тридцять другої сесії шостого кликання Полтавської міської ради від 12 липня 2013 року надано дозвіл на зміну статусу гуртожитку для одинаків по [ADDRESS], який знаходиться на балансі КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради на гуртожиток для проживання сімей (сімейного типу). Також міська рада вирішила залишити цілісні майнові комплекси будинку по [ADDRESS] в статусі «гуртожиток» та дозволити приватизацію жилих та допоміжних приміщень. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] у зв'язку з перебуванням в трудових відносинах з ВАТ «Полтавхіммаш» була поселена до гуртожитку по [ADDRESS] в місті Полтаві та з 07 вересня 1984 року у встановленому законом порядку зареєструвала своє постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] Поняття гуртожитків визначено ст. 127 ЖК України, де передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Відповідно до положень Глави 4 ЖК України єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку (ст. 129 ЖК, п. 10 Розділу II Примірного положення про гуртожитки). Правомірність поселення позивача [PERSON] до гуртожитку по [ADDRESS] в м. Полтаві встановлена рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2008 року, яке вступило в законну силу, та не оспорюється жодним із відповідачів. Також встановлено, що позивач у встановленому законом порядку зареєструвала своє постійне місце проживання в гуртожитку в кімнаті [ADDRESS] Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання права користування кімнатою в гуртожитку, зобов'язання зареєструвати місце проживання та внести відомості вказує, що встановлення даного факту необхідно для реалізації права на приватизації жилої площі в гуртожитку. Зазначене суд не бере до уваги, оскільки як встановлено судом та підтверджено поясненнями позивача в судовому засіданні, позивач з відповідними заявами у встановленому законом порядку до уповноваженого органу з питання приватизації жилого приміщення в гуртожитку не зверталася. Рішення уповноваженого органу про відмову позивачу в приватизації жилої площі відсутнє. Разом з тим, дослідженими судом доказами встановлено, що позивач [PERSON] більше п'яти років, а саме - з 07 вересня 1984 року, на законних підставах зареєстрована за місцем проживання у гуртожитку в кімнаті [ADDRESS] та фактично проживає у ній. Законність та правомірність проживання та реєстрації позивача [PERSON] в кімнаті № 542 гуртожитку по [ADDRESS] в м. Полтаві більше 5 років не оспорюється КП «ЖЕО №2» ПМР. Крім того, право на проживання, в тому числі в право користування житловою кімнатою, позивача [PERSON] в гуртожитку за адресою м. Полтава, [ADDRESS], кімнатою № 542 встановлено рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2008 року. Згідно з даними паспорта позивача серії [NUMBER], позивач [PERSON] у встановленому законом порядку ще з 07 вересня 1984 року зареєструвала своє місце проживання в гуртожитку за вказаною адресою. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачі прав позивача не порушували, не оспорювали та не вчиняли дій, що свідчать про невизнання ними права позивача [PERSON] на приватизацію жилої площі. З доданих до справи доказів також не вбачається, що відповідачі порушують, не визнають або оспорюють право позивача користуватися вказаним вище жилим приміщенням або на його приватизацію. Вирішуючи вимоги позивача про зобов'язання зареєструвати місце проживання та внести відомості до форми «А» на ім'я [PERSON] суд виходить з наступного. УДМС України в Полтавській області відповідно до Положення затвердженого Наказом ДМС України від 18.07.2011 року № 28 є територіальним органом Державної міграційної служби України. Відповідно до п. 4, п. 7 та п. 31 «Положення про Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області», Управління ДМС відповідно до покладених на нього завдань здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб на території області безпосередньо через структурні підрозділи згідно діючого законодавства. Розділ 2 Наказу МВС України від 22 листопада 2012 року № 1077 чітко регламентує Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні. Статтею 6 Закону України від 11.12.2003 року із змінами від 05.07.2012 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» чітко визначено підстави здійснення реєстрації місця проживання фізичних осіб та вказано, що реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. УДМС України в Полтавській області через територіальні підрозділи здійснює реєстрацію місця проживання фізичних осіб в межах наданих повноважень та

Outcome: dismissed