Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.04.2017 року звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], мотивуючи вимоги тим, що відповідач ухиляється від належного виконання батьківських обов'язків відносно дитини, вихованням та утриманням якої не займається. З огляду, що її донька [PERSON] [INFO] року померла, вона на теперішній час фактично самостійно, без участі батька, займається вихованням онука. Відповідач не цікавиться дитиною і не намагається встановити батьківські стосунки, спілкуватися з дитиною та участь в житті сина він не приймає. На підставі викладеного просить позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, не заперечує проти ухвалення заочного рішення та додатково пояснила, що батько дитини не займається його вихованням та утриманням починаючі з дня народження. Після смерті її доньки [PERSON] малолітній онук проживає разом із нею і знаходиться на її повному утриманні. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився та причин своєї неявки суду не повідомив, відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд ухвалив проведення заочного розгляду даної справи. Представник третьої особи Служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що відповідач у справі [PERSON] не займається вихованням дитини, не цікавиться його фізичних та духовним станом. Малолітній [PERSON] з серпня 2016 року виховується позивачем, яка забезпечує дитину усіма необхідними умовами для проживання та навчання. У зв'язку з чим, 06.04.2017 року Військово-цивільною адміністрацією м. Авдіївка Донецької області було надано висновок № 01-45/89 щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] В зв'язку з чим, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та просить їх задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому знайома позивач у справі [PERSON] починаючи з 90-х років, оскільки остання проживає з ним по сусідству. Йому також відомо, що [INFO] року померла донька позивача - [PERSON] і після її смерті, малолітній [PERSON] проживає у бабусі і знаходиться на її утриманні. Батька дитини він не знає та ні разу його не бачив. В судовому засіданні малолітній [PERSON], в присутності педагога [PERSON], пояснив, що мешкає разом із бабусею за адресою: [ADDRESS], навчається у другому класі ЗОШ №6 м. Авдіївка. Батько його не відвідує, не спілкується з ним і на батьківські збори не з'являється. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового засідання, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІІ-НО № 494361 від 23.10.1982 року, виданого Авдіївською міською радою м. Ясинувата Донецької області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.10.1982 року, актовий запис № 373. Після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно «[PERSON]». Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-ЛЕ № 310731 від 01.05.1992 року, виданого Большанською сільською радою Чернянського району Бєлгородської області РФ, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.05.1992 року, актовий запис № 2. Після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 23.12.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 07.05.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно довідки-характеристики № 1506/404-2017 від 20.03.2017 року, виданої Авдіївським ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області, [PERSON] проживаючи за адресою: [ADDRESS] зарекомендував себе з задовільного боку, вихованням дитини не займається. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, за адресою проживання позивача: [ADDRESS], створено необхідні та належні для виховання, розвитку та проживання дитини умови. Згідно довідки № 14.23-28-164 від 13.02.2017 року, виданої Авдіївським міським відділом ДВС ГТУЮ у Донецькій області, виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] на виконанні відділу не перебуває. Відповідно до характеристики, наданої Авдіївською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 6, [PERSON], 2009 року народження навчається в даному навчальному закладі. За час навчання показав вміння планувати свою роботу, контролювати себе, має непогану пам'ять і уяву. Дитину виховує бабуся [PERSON], яка приділяє значну увагу вихованню дитини та створенню належних житлово-побутових умов , систематично відвідує батьківські збори. Відповідно до висновку Військово-цивільною адміністрацією м. Авдіївка Донецької області від 06.04.2017 року № 01-45/89 було надано висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд вважає, що позов про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що відповідач протягом тривалого часу дитину не відвідує, не займається її вихованням та не цікавиться її життям, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. На підставі викладеного,

Outcome: approved