overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просить суд виключити відомості про нього, як батька [PERSON] [INFO], з актового запису № 2142 від 27 серпня 2013 року про її народження, вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 26 січня 2001 року перебував у шлюбі з [PERSON] Тривалий час у них не було дітей, а [INFO] народилася дочка [PERSON]. Після того, як він звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини з ним, відповідач та її батько [PERSON] неодноразово заявляли йому про те, що він не є батьком дитини. Такі твердження у сукупності з наявністю у відповідача психічних розладів та захворювань, викликали у нього обґрунтований сумнів у тому, чи дійсно він є батьком дитини, що і стало причиною його звернення до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини визнала повністю, про що подала суду письмову заяву. Своєю заявою також ствердила, що [PERSON] не є біологічним батьком її дочки [PERSON] [INFO]. Визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що наявні законні та достатні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Згідно положень частини першої статті 136 СК України особа, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. На пiдставi ст.136 Сiмейного кодексу Укpаїни,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просить суд визнати [PERSON], яка зареєстрована за адресою [ADDRESS], такою, що втратила право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі внаслідок відсутності понад шість місяців без поважних причин. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 серпня 2014 року, на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. У вказаній квартирі з 01 червня 2000 року зареєстрована відповідач [PERSON], дочка бувшого власника квартири [PERSON], однак у цій квартирі відповідач не проживає з 2004 року, а мешкає у Канаді. Реєстрація відповідача у належній їй на праві власності квартирі впливає на розмір витрат, які вона несе по утриманню квартири та по оплаті за комунальні послуги, які нараховуються згідно кількості зареєстрованих у квартирі осіб, а також обмежує її права на володіння, користування та розпорядження цією квартирою. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю та підтвердила ту обставину, що її дочка - відповідач [PERSON], яка не була власником чи співвласником спірної квартири, з 2004 року у цій квартирі не проживає, оскільки мешкає у Канаді. У зв'язку з продажем нею квартири, [PERSON] надіслала їй з Канади нотаріально посвідчені заяви на адресу Рівненського міського відділу управління Державної міграційної служби України в Рівненській області, якими доручила зняти її з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS]. Однак, міграційною службою вказані заяви не були прийняті до уваги, оскільки, відповідно до положень ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», такі заяви не є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що наявні законні та достатні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.15,16,29,316,317,391 ЦК України, ст.ст.71,72,150 ЖК України, ст.ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просить суд стягнути з сектору медичного забезпечення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області (далі - СМЗ УМВС України в Рівненській області) на її користь 17040,87 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 05 серпня 2014 року по 07 жовтня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 23 листопада 2012 року працювала на посаді заступника начальника лікарні (з поліклінікою) по поліклінічному розділу роботи СМЗ УМВС України в Рівненській області. Наказом начальника УМВС України в Рівненській області від 04 серпня 2014 року № 250 о/с її було звільнено з роботи на підставі п.6 ст.40 КЗпП України у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Підставою для видання наказу про звільнення її з роботи було рішення Рівненського міського суду від 01 серпня 2014 року щодо поновлення на цій посаді [PERSON], яке було допущене до негайного виконання. Однак, у подальшому, рішенням апеляційного суду Рівненської області від 25 вересня 2014 року згадане рішення суду першої інстанції було скасоване і [PERSON] у позові було відмовлено повністю. У зв'язку з цим, наказом начальника УМВС України в Рівненській області від 08 жовтня 2014 року № 336 о/с скасовано пункт наказу від 04 серпня 2014 року № 250 о/с щодо її звільнення з роботи та поновлено її на роботі на посаді заступника начальника лікарні (з поліклінікою) по поліклінічному розділу роботи СМЗ УМВС України в Рівненській області з 05 серпня 2014 року. Оскільки в період з 05 серпня 2014 року по 07 жовтня 2014 року вона перебувала у вимушеному прогулі, відповідач, відповідно до вимог ч.2 ст.235 КЗпП України, повинен виплатити їй середній заробіток за час цього вимушеного прогулу, розмір якого, з урахуванням довідки відповідача від 15 вересня 2014 року № 6/240, становить 17040,87 грн. Представник СМЗ УМВС України в Рівненській області Брагіна О.Л. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала повністю та просить їх задовольнити, про що подала суду письмову заяву. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що наявні законні та достатні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі ч.2 ст.235 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю та просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою № 203 у будинку № 38 на вулиці Грушевського в місті Рівне внаслідок відсутності понад шість місяців без поважних причин. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що є наймачем квартири № 203 у будинку № 38 на вулиці Грушевського в місті Рівне, де зареєстрована та проживає на даний час. Відповідач [PERSON], її онука, зареєстрована у цій квартирі з 08 липня 1997 року, але фактично не проживає у квартирі з серпня 1997 року і по теперішній час. Місцеперебування та фактичне місце проживання [PERSON] їй невідоме. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Заперечення проти позову не подала, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення позивача, дослiдивши письмовi докази по справi, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає задоволенню повнiстю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є наймачем квартири № 203 у будинку № 38 на вулиці Грушевського в місті Рівне, проживає у цій квартирі та зареєстрований в ній з 24 березня 1993 року. Відповідач [PERSON], онука позивача, з серпня 1997 року у квартирі № 203 у будинку № 38 на вулиці Грушевського в місті Рівне не проживає без поважних причин, але зареєстрована за вказаною адресою. Факт непроживання відповідача [PERSON] у квартирі № 203 у будинку № 38 на вулиці Грушевського в місті Рівне підтверджується актом щодо непроживання і відсутності особистих речей від 30 листопада 2016 року, складеним мешканцями будинку № 38 на вулиці Грушевського в місті Рівне [PERSON], [PERSON], [PERSON] за участі позивача [PERSON] Із вказаного акту слідує, що мешканці будинку № 38 на вулиці Грушевського в місті Рівне [PERSON], [PERSON], [PERSON] за участю позивача [PERSON] здійснили огляд її квартири № 203 та встановили, що онука позивача [PERSON] у квартирі не проживає. При цьому, як зазначено в акті, учасники огляду не виявили особистих речей [PERSON], спального місця та інших ознак, які могли б свідчити про її фактичне проживання за даною адресою. Дійсність зазначеного акту сумнівів у суду щодо його обєктивності та правдивості не викликає, оскільки особи, які його склали, є сусідами позивача, яким достовірно може бути відомо про осіб, які проживають у спірній квартирі, а тому цей акт приймається судом як доказ. Оцiнюючи дослiдженi по справi докази, суд встановив, що відповідач [PERSON] у квартирi № 203 у будинку № 38 на вулиці Грушевського в місті Рівне не проживає бiльше шести мiсяцiв без поважних причин, а тому, вiдповiдно до статей 71,72 ЖК України, вона втратила право на користування жилим примiщенням у цiй квартирi. Умов та пiдстав збереження за вiдповiдачем жилого примiщення, передбачених статтею 71 ЖК України, по справi не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є інвалідом 2 групи, просить розірвати шлюб зареєстрований 25 жовтня 2011 року, так як в сім`ї часто виникають непорозуміння, спільно з чоловіком не проживають, стосунків не підтримують, дитину просить залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу не бажає змінювати. Згідно поданої до суду заяви, відповідач [PERSON] на розірвання шлюбу згідний, справу просить розглянути без його участі в зв`язку із виїздом за кордон. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] 25 жовтня 2011 року зареєстрували шлюб в Вежицькій сільській раді Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис № 10, дружина змінила прізвище на [PERSON] ( а.с. 2 ). Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] ( а.с. 3 ). Відповідно до ст. 112 СК України судом з'ясовано, що зберегти сім`ю неможливо так як сторони проживають окремо, зберігати сім`ю не бажають, це суперечить їх інтересам, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , в травні 2010 року вирішив придбати житловий будинок [ADDRESS] у громадянки [PERSON] . З цією метою позивач 25.05.2010 року домовився з [PERSON] про всі істотні умови їхнього договору купівлі - продажу житлового будинку з господарськими спорудами та передав кошти в сумі 25 000 гривень в рахунок повної оплати вартості будинку. Відповідач написав йому розписку і вони домовилися, що восени 2010 року звернуться до нотаріуса для укладення письмового правочину в нотаріуса. Однак станом на сьогодні відповідачка не з`явилася до нотаріуса і можливості укласти договір купівлі - продажу відповідно до норм чинного законодавства у позивача немає можливості. Відповідач проживає в м. Одеса і змоги приїхати в неї немає. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсним. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в його відсутність. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в її відсутність. Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачка позов визнала та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, фіксуваня судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як те, що договір купівлі - продажу будинку, є дійсним, підтверджується матеріалами справи копією паспорта [PERSON] ( а.с. 4 - 5 ), копією технічного паспорту ( а.с. 6 - 8 ), копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с. 9 ), копією розписки [PERSON] , кошти отримала в повному обсязі, претензій до покупця не має ( а.с. 10 ). Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в травні 2014 р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що під час спільного проживання відносини не склались через різні погляди на життя та обов'язки, несумісність характерів, відсутність взаємопорозуміння і довіри. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Дитина після шлюбу буде проживати з позивачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву до суду, якій просила позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Таким чином, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено що сторони зареєстрували шлюб 10.09.2005 р. Сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] в травні 2017 року пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 29 серпня 2013 року, про що зроблено актовий запис № 1417 відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції . Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON]. Упродовж останнього часу через постійні сварки та непорозуміння, він та відповідачка перестали разом проживати , припинили шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. За таких обставин просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення . У судове засідання від позивача [PERSON] надійшла заява, згідно із якою він просить розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що не заперечує щодо розірвання шлюбу із позивачем . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 29 серпня 2013 року, про що складено актовий запис №1417 відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції та 29 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторін [INFO] народився син [PERSON], згідно із актовим записом № 612 від 18 березня 2014 року складеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції . Упродовж останнього часу через постійні сварки та непорозуміння сімейне життя сторін поступово погіршувалось . Натепер сторони разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає, що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить лише формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача , що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] в травні 2017 року пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 30 серпня 2008 року, про що зроблено актовий запис № 1274 відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України . Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON]. Упродовж тривалого часу він та відповідачка разом не проживають , не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення . У судове засідання від позивача [PERSON] надійшла заява, згідно із якою він просить розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що не заперечує щодо розірвання шлюбу із позивачем . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 30 серпня 2008 року, про що зроблено актовий запис № 1274 відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 30 серпня 2008 року видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторін [INFO] народився син [PERSON], згідно із актовим записом № 2179 від 12 вересня 2009 року складеним відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції . Упродовж тривалого часу сторони разом не проживають , не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства , що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає, що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить лише формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача , що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved