Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.04.2007 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договорам належним чином не виконав. Відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість в розмірі 35805,41 грн., яка складається з: 6995,42 грн. заборгованість за кредитом; 28809,99 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом. Від даної суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 24716,22 грн., яка стягнута згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.02.2013 року, різниця становить 11089,19 грн. Крім того, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, відповідачу нараховано штраф фіксована частина в розмірі 500 грн. та штраф процентна складова в розмірі 554,46 грн. Отже, заборгованість до стягнення становить 12143,65 грн. Просив стягнути з відповідача на користь ПриватБанку заборгованість за кредитним договором б/н від 16.04.2007 року в розмірі 12143,65 грн. та стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився та надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином повістками, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованими та таким, що підлягає до задоволення частково, з наведених нижче підстав, по справі можливо постановити заочне рішення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.04.2007 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією заяви позичальника та умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с. 13-19). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договорам належним чином не виконав. 19.02.2013 року Шевченківським районним судом м. Чернівці винесено рішення яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 16.04.2007 року в розмірі 24716,22 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 6995,42 грн.; заборгованість по нарахованих відсотках 16067,65 грн.; штраф фіксована частина 500 грн.; штраф процентна складова 1153,15 грн. Розрахунок заборгованості проведено станом на 31.12.2012 року, що підтверджується копією даного рішення (.с. 6). Судове рішення звернуто до виконання, однак воно залишається невиконаним, що підтверджується матеріалами справи № 727/958/13-ц. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи, що зобовязання повинно виконуватись належним чином та не припиняє свою дію до повного його виконання, позивач по теперішній час продовжує нараховувати відсотки за користування кредитними коштами та комісію за користування кредитом. Додаткова сума заборгованості до суми стягнення за судовим рішенням по нарахованих відсотках за період з 01.01.2013 року по 30.06.2015 року становить 11089,19 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 7-11). Водночас, суд вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення строків платежів (відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг), з наведених нижче підстав. Пунктом 8.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено відповідальність позичальника за порушення строків платежів за будь-яким зобовязанням, передбаченим договором. Судовим рішенням від 19.02.2013 року з відповідача було стягнуто штраф, відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, за порушення строків платежів, тобто відповідач вже поніс цивільно-правову відповідальність за невиконання взятих на себе зобовязань. Згідно ч.1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Заявлені Банком вимоги про повторне стягнення з відповідача штрафів за порушення строків платежів, свідчать про намагання кредитора застосувати до боржника (відповідача) подвійну цивільно-правову відповідальність одного і того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобовязання (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України. Тому в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафів відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та штраф (процентна складова) 554,46 грн., слід відмовити за безпідставністю. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач взяті на себе перед позивачем зобовязання, встановлені укладеним договором б/н від 16.04.2007 року добровільно не виконує і кредит не повертає, то з нього необхідно стягнути на користь позивача додаткову суму заборгованості за кредитним договором б/н від 16.04.2007 року в розмірі 11089,19 грн. та стягнути судові втрати по сплаті судового збору в розмірі 1218 грн. В задоволені інших позовних вимог відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial