Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.05.2016 року звернулася до суду із позовом до Красноармійської районної державної адміністрації, третя особа Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, вказавши на підтвердження своїх вимог, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Красноармійської райдержадміністрації від 17 жовтня 2006р. за № 474, земельна ділянка площею 4,86 га, яка розташована у межах Красненської сільської ради, належить їй, та надана для використання земельної ділянки з метою ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В березні 2016 року вона звернулась до державного кадастрового реєстратору Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі із заявою на отримання витягу з Державного земельного кадастру щодо зазначеної земельної ділянки і 17.09.2016р. отримала відповідь № 02/119/1 про відмову у надані такого витягу, оскільки в Державному земельному кадастрі відсутня інформація (не внесена) про земельну ділянку площею 4,86 га яка належить їй. В кадастровому номері земельної ділянки, яка належіть позивачці ([NUMBER]) крім того, при його присвоєнні не вірно визначений номер кадастрової зони відповідно до індексної кадастрової карти. Відмова ґрунтується на вимогах п.п. 156 та 168 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», відповідно до яких виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду і з цих причин не можливо сформувати і видати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, оскільки у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державний земельний кадастр», виправлення помилок можливо лише у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру, тобто в тих документах, які чинні з 01.01.2013 року, а державний акт позивачки видано у 2005 році. У зв'язку із вищевикладеним, за ствердженням державного кадастрового реєстратора, на цей час він не має законних підстав та повноважень, щоб внести зміни до Державного земельного кадастру із наданням відповідного витягу з нього з новими відомостями. Таким чином, виник спір із земельних питань між позивачкою з одного боку і Красноармійською районною державною адміністрацією з іншого боку з приводу набуття нею права власності на вищевказану земельну ділянку, оскільки її право власності виникло на підставі відповідного розпорядження відповідача. Позивачка вважає, що її право на земельну ділянку гарантовано. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник відповідача Красноармійської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлена належним чином, у справі є розписки, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача обгрунтовані і підлягають задоволенню за наступними підставами. Суд встановив, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Красноармійської райдержадміністрації від 17 жовтня 2006р. за № 474 (а.с.7), земельна ділянка площею 4,86 га, яка розташована у межах Красненської сільської ради, належить їй, та надана для використання земельної ділянки з метою ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В березні 2016 року вона звернулась до державного кадастрового реєстратору Управління Держгеокадастру у Красноармійському районі із заявою на отримання витягу з Державного земельного кадастру щодо зазначеної земельної ділянки і 17.09.2016р. отримала відповідь № 02/119/1 про відмову у надані такого витягу (а.с.8), оскільки в Державному земельному кадастрі відсутня інформація (не внесена) про земельну ділянку площею 4,86 га яка належить їй. В кадастровому номері земельної ділянки, яка належіть позивачці ([NUMBER]) крім того, при його присвоєнні не вірно визначений номер кадастрової зони відповідно до індексної кадастрової карти. Відмова ґрунтується на вимогах п.п. 156 та 168 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», відповідно до яких виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду і з цих причин не можливо сформувати і видати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, оскільки у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державний земельний кадастр», виправлення помилок можливо лише у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру, тобто в тих документах, які чинні з 01.01.2013 року, а державний акт позивачки видано у 2005 році. У зв'язку із вищевикладеним, за ствердженням державного кадастрового реєстратора, на цей час він не має законних підстав та повноважень, щоб внести зміни до Державного земельного кадастру із наданням відповідного витягу з нього з новими відомостями. Таким чином, виник спір із земельних питань між позивачкою з одного боку і Красноармійською районною державною адміністрацією з іншого боку з приводу набуття нею права власності на вищевказану земельну ділянку, оскільки її право власності виникло на підставі відповідного розпорядження відповідача. Позивачка вважає, що її право на земельну ділянку гарантовано. Відповідно до ч. 2 ст.152, ч. 1 ст. 155 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до абз.2 п.7 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється у спосіб згідно з ч. 3 ст.152 ЗК України та ч.2 ст.16 ЦК України шляхом: визнання права; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту. Відповідно до ч.2 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладенного,

Outcome: approved