Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивач 18 березня 2020 року звернувся в суд із позовом до [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , про стягнення боргу в розмірі 52\~915 гривень. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2018 року присуджено стягнути із [PERSON] в його користь грошові кошти в розмірі 52 915 гривень. Вказане рішення пред`явлено до примусового виконання у Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Постановою державного виконавця від 18 квітня 2019 року виконавче провадження закінчено у зв`язку із смертю боржника. З цією постанови позивач дізнався про те, що [INFO] [PERSON] помер. Про відкриття спадщини та одержання свідоцтва про право на спадщину позивача ніхто не повідомляв. В лютому 2020 року він звернувся до нотаріуса із претензією кредитора. Від спільних знайомих [PERSON] дізнався що дружиною [PERSON] була відповідач [PERSON] . Для встановлення факту прийняття спадщини їй було направлено претензію кредитора, яка була проігнорована. Шляхом доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27 лютого 2020 року йому стало відомо, що [PERSON] успадкувала квартиру [ADDRESS] . Враховуючи що судове рішення про стягнення коштів не виконано по даний час, просив суд стягнути їх з [PERSON] , як спадкоємця боржника. 05 травня 2020 року позивач змінив предмет позову та просив суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] в свою користь по 26 457 грн. 50 коп. з кожного. Ухвалою від 07 травня 2020 року до участі у справі залучено [PERSON] у якості співвідповідача. 12 листопада 2020 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] позов не визнає. За підставу заперечень у відзиві зазначено, що вона була дружиною померлого [PERSON] . Позивач [PERSON] був хресним батьком їхньої дитини. В період 1984 1991 років вони з позивачем проводили сім`ями вільний час і позивачу було відомо факт їх подружжя. Про борг її чоловіка перед позивачем вона не знала, про претензію кредитора на час одержання свідоцтва про право на спадщину їй відомо не було. Саме з часу отримання постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження за смертю боржника позивач міг та повинен був дізнатись про прийняття спадщини спадкоємцями та видачу свідоцтва про право на спадщину, у тому числі із Державного реєстру речових прав, тому строк пред`явлення вимоги кредитора закінчився 23 листопада 2019 року, тобто через шість місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Вимога кредитора спадкоємцю [PERSON] не направлялась взагалі. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Представник позивача [PERSON] адвокат Щадей Н.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Позов просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Зайдель І.Р. у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову за пропуском строку пред`явлення позивачем претензії кредитора. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Вказав, що позивач був обізнаний зі смертю [PERSON] , був другом сім`ї покійного. Про борги спадкодавця перед позивачем, йому як спадкоємцю відомо не було. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2018 року присуджено стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 52 915 гривень. На виконання вказаної постанови Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 26 липня 2018 року видано виконавчий лист, який скеровано на примусове виконання до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. 06 вересня 2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження, якому присвоєно № 57118636 [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 03 листопада 2018 року. У зв`язку із смертю боржника, державним виконавцем 18 квітня 2019 року прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. Як вбачається із долучених до відзиву на позовну заяву письмових доказів, постанову про закінчення виконавчого провадження було надіслано [PERSON] 25 липня 2019 року згрупованим поштовим відправленням без повідомлення про вручення. 27 лютого 2020 року представником позивача отримано інформаційну довідку № 202100687 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з якої вбачається, що квартиру [ADDRESS] [PERSON] отримала у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 травня 2019 року, за реєстровим № 1711 За даними спадкової справи № 07/2019 заведено після смерті [PERSON] , яка надана приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським Віталієм Даниловичем на ухвалу суду, спадкоємцями [PERSON] за законом є його дружина [PERSON] та брат [PERSON] , оскільки подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. 22 травня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування, яким сторони договору погодили, що [PERSON] , який є спадкоємцем за законом другої черги отримує право на спадкування як спадкоємець першої черги. Також 22 травня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про поділ спадкового майна, яким погодили, що спадкове майно після смерті [PERSON] , переходить у власність спадкоємцям у наступному порядку: - квартира [ADDRESS] переходить у власність [PERSON] ; - кафе-крамниця, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,0131 га, що надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2610193001:16:001:0014; 1/3 частка земельної ділянки площею 0,0905 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Микитинці Івано-Франківської міської ради, масив «Запільний клин», кадастровий номер: 2610193001:16:002:0007, переходить у власність [PERSON] . На вищеперелічене нерухоме майно, у порядку встановленому договором про поділ спадкового майна, нотаріусом 22 травня 2019 року [PERSON] та [PERSON] видано чотири свідоцтва про права на спадщину за законом. 12 лютого 2020 року до нотаріуса надійшла претензія кредитора [PERSON] , у якій він серед іншого просив включити його кредиторські вимоги про стягнення коштів на підставі постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2018 року в розмірі 52 915 гривень до складу спадщини, та надати інформацію про те чи видавались свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , коли були видані та щодо якого майна. Листом від 14 лютого 2020 року нотаріус повідомив [PERSON] про те, що претензія зареєстрована та долучена до матеріалів спадкової справи. У наданні інформації нотаріусом відмовлено із посиланням на обов`язок збереження нотаріальної таємниці, що встановлений ст. 5 Закону України «Про нотаріат». 02 березня 2020 року [PERSON] засобами поштового зв`язку також направив претензію кредитора [PERSON] . Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Частиною 2 ст. 1281 ЦК України визначено, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України). Про прийняття відповідачами спадщини після смерті [PERSON] та про одержання ними свідоцтв про право на спадщину [PERSON] повідомлено не було, матеріали справи не містять доказів того, що позивач дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцями свідоцтв про право на спадщину, до моменту витребування спадкової справи судом. Наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про набуття [PERSON] права власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] , в якій проживав спадкодавець, не свідчить про обізнаність кредитора про оформлення спадщини після смерті боржника, оскільки інформаційна довідка із даного реєстру не містить відомостей про особу спадкодавця. Факт одержання у липні 2019 року кредитором постанови про закінчення виконавчого провадження, у якій зазначено про смерть боржника, не свідчить про пропуск преклюзивних строків пред`явлення претензії кредитором, оскільки закон пов`язує початок перебігу вказаних строків з моментом обізнаності кредитора про прийняття спадщини або одержання свідоцтва про право на спадщину. Натомість у постанові державного виконавця лише наявна інформація про дату відкриття спадщини (дату смерті спадкодавця). За змістом ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно принципу змагальності цивільного процесу, закріпленого у статтях 12, 81 ЦПК України, за яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, - доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц та від 04 березня 2020 у справі № 2609/30529/20. У матеріалах справи відсутня інформація про актуальну вартість всього спадкового майна, чи успадкованого майна окремо кожним спадкоємцем. Неведене у свою чергу не може бути підставою для відмови у позові через неспівмірність вартості набутого в порядку спадкування нерухомого майна боргу спадкодавця, так як обов`язок подання відповідних доказів покладений на відповідачів. Враховуючи що грошові кошти в розмірі 52 915 гривень позивачу повернуті не були, після смерті боржника його майно успадковано відповідачами [PERSON] та [PERSON] , порушене право позивача на повернення коштів підлягає захисту, вказані кошти підлягають стягненню з відповідачів, як спадкоємців боржника, в користь позивача у рівних частинах, тобто по 26 457 гривень 50 копійок з кожного. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачів слід стягнути на користь держави по 420 гривень 40 копійок судового збору з кожного, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, як інвалід ІІ групи. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 527 ч.1, 530, 1281, 1282 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved