Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач 15.02.18 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 16.07.2011 року в сумі 21 971,76 гривень. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що в порушення умов договору відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює платежі в погашення кредиту та сплату відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 21.01.2018 року в сумі 21 971,77 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 21 971,77 гривень та судові витрати. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явився, відзив на позов не надав, в зв»язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові докази , приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг від 16.07.2011 року, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно договору, Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобовязується у строк, визначений договором, виконати свої зобов»язання по своєчасному погашенню суми заборгованості перед Банком , а також сплачувати плату за кредит на користь банку відповідно до умов договору . Позивач виконав обовязок перед відповідачем відповідно до умов договору відкривши картковий рахунок та надавши кредитний ліміт на картковий рахунок . Відповідно розрахунку заборгованості , наданого позивачем , відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував умови договору, через що , станом на 21.01.2018 року виникла заборгованість в сумі 4848,07 гривень за тілом кредиту , 7977,59 гривень - по процентам за користування кредитом, в розмірі 7623,64 гривень - нарахована комісія та пеня, а всього 20 449,30 гривень. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги , позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення тілу кредиту та процентів, а також пені , нарахування якої визначено п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківськіх послуг , грунтуються на законі та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, через що позов в цій частині слід задовольнити та стягнути з відповідача вказані суми , а всього 20 449,30 гривень. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів , суд зазначає наступне. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості. У той самий час, умовами цього договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов»язанню, передбаченому договором більш ніж на 30 днів (п. 2.1.1.7.6 Умов). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15). З мотивів, викладених вище, суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення штрафів у розмірі 500,00 грн. фіксована частина, 1022,47 грн. штраф (процентна складова), не підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial