overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.12.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказавши, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.04.1999 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та повнолітнього сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив не подав. Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.04.1999 року (а.с.2). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3-4), які знаходяться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо можливості стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.12.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, вказавши, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2017 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Фактично шлюбні стосунки між сторонами припинились з 02.06.2018 року. Після цього відповідач припинив надання матеріальної допомоги на дитину, не бере участі у її вихованні. Відповідач з листопада 2018 року ніде не працює. Позивач на теперішній час ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. Цих грошей не вистачає на самі необхідні речі для дитини. 28 грудня 2018 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 29 грудня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено підготовче засідання на 18 січня 2019 року. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебувають у шлюбі з 28.07.2017 року (а.с.12). Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с.10), яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не працює. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 84 ч. 2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо можливості стягнення аліментів з відповідача на утримання дружини до досягнення дитиною віку трьох років в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Згідно ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь держави. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 березня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 04 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено відповідний запис № 1382. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує, що з кінця 2016 року між ними припинилися шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, внаслідок чого спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, оскільки із вказаного періоду вони проживають окремо і не підтримують жодних стосунків, окрім вирішення питань зустрічі з дітьми. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 04 вересня 2005 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 1382 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, з кінця 2016 року між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство та проживають окремо, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 вересня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В якому прохала : стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, з дня подачі позовної заяви до суду; стягнути з [PERSON], [INFO] заборгованість несплати коштів на утримання дитини з січня 2015 року до дня подачі позовної заяви до суду, в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) за даний період. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову . Судом встановлено, що рішенням Миргродського міскрайонного суду Полтавської області від 03 лютого 2012 року у справі №2/1620/165/2012 позов [PERSON] задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Свириденко) Л.В. розірвано. Рішення набрало законної сили 14 лютого 2012 року.(а.с.6). Відповідно ч.3 ст.61 КПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як слідує із рішення, батьками [PERSON], [INFO], який проживає з матір»ю, є [PERSON] батько; [PERSON] мати. Сторони проживають окремо. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає недостатньо.. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного, суд, зваживши на обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь матері дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, та не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня предявлення позову 28 вересня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 вересня 2016 року звернулася до суду із позовом і просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 08 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області (актовий запис № 203). Судові витрати просить стягнути із відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося із-за різних характерів, зникнення взаєморозуміння. Відповідач зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, проявляє агресію по відношенню до неї та до неповнолітніх дітей. З початку жовтня 2015 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети. На даний час спору щодо проживання їхніх дітей та майнового спору немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 вересня 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку №41 по вул.Олекси Гірника (колишня вул.Леніна) у с.Лимани Березанського району Миколаївської області; у цьому будинку зареєстрований його брат - відповідач [PERSON], але фактично не проживає у ньому з 2012 року, оскільки проживає [INFO], тому позивач просить визнати його таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 10 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Пояснив, що відповідач був зареєстрований у його будинку секретарем сільської ради без його відома, точна адреса його перебування йому невідома, оскільки відповідач зловживає алкоголем і вони не спілкуються. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України та шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого секретарем Лиманівської сільської ради Березанського району 13 березня 1992 року за реєстром №27 (а.с.7-8), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 жовтня 2015 року (а.с.9), Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 жовтня 2017 року (а.с.17-18) та повідомлення Лиманівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 09 червня 2017 року (а.с.15), позивач [PERSON] є власником житлового будинку №41 по вул.Олекси Гірника (колишня вул.Леніна) у с.Лимани Березанського району Миколаївської області, у якому з 09 вересня 1986 року зареєстрований відповідач (а.с.21), але не проживає у вказаному житлі більше пяти років без поважних причин, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання та довідкою Лиманівської сільської ради (а.с.13), показаннями свідка [PERSON], яка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач не проживає за адресою реєстрації більш як пять років без поважних причин, він втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 вересня 2020 року звернулась в суд з цим позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували 23 квітня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №88. Свої вимоги мотивувала тим, що життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. Більше року вони сімейні відносини не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сім`ї та примирення є не можливим. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої позов підтримала та просила розглянути справу у її відсутність.. Відповідач у судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 квітня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №88. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Згідно з ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім`ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 вересня 2021 року звернулась в суд з цим позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували 31 липня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Котовського міського управління юстиції Одеської області, за актовим записом №142. Просила залишити після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Свої вимоги мотивувала тим, що життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. Більше місяця вони сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сім`ї та примирення є не можливим. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої позов визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 липня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Котовського міського управління юстиції Одеської області, за актовим записом №142. Від шлюбу\~мають малолітню\~дитину:\~доньку [PERSON] ,\~ [INFO] .\~ \~ Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Мають спільне бажання розірвати шлюб, за обставин, що склалися, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. Згідно з ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім`ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved