Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , [INFO] звернувся з позовною заявою до [PERSON] , [INFO] в якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування будинку від 27.02.2.007 року. Згідно довідки № 437, виданої у березні 2020 року головою квартального комітету № 17, у будинку [ADDRESS] окрім позивача зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , дружина; [PERSON] , [INFO] , донька, яка фактично не мешкає у будинку з 2016 року. Також, у вказаному будинку з моменту народження фактично проживає без реєстрації місця проживання донька відповідача, онука - [PERSON] , [INFO] . Окрім того, наразі позивачем готується позовна заява до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] та встановлення опікунства над [PERSON] , оскільки батько дитини помер, а мати, тобто відповідач, не приймає участі в утриманні та житті своєї дитини з 2016 року. Вихованням та повним утриманням дитини займається позивач зі своєю дружиною. З травня 2016 року, тобто вже чотири роки, [PERSON] , без поважних причин не проживає у вищевказаному житловому приміщенні, не приймає жодної участі в його утриманні, оплаті житлово-комунальних послуг, проведенні поточного ремонту, тощо, особисті речі відповідача у будинку відсутні. Жодних перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу ніким ніколи не чинилося. Факт реєстрації [PERSON] порушує право позивача на вільне розпорядження та користування майном, оскільки він вимушений у більшому розмірі оплачувати комунальні послуги, які не використовуються, але фактично нараховуються. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] , у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, а тому позивач, як власник житла вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює йому перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Як вбачається з копії Договору дарування будинку від 27.02.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Дубровським В.М., громадянин [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-12). Відповідно до довідки № 437 виданої в березні 2020 року Головою квартального комітету №17, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , має наступний склад сім`ї: дружина - [PERSON] ; донька - [PERSON] , фактично з 2016 року не мешкає за вказаною адресою, дитиною не займається (а.с.15). Згідно з актом про не проживання, затвердженого Головою квартального комітету №14, складеного в присутності свідків - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] не мешкає в будинку [ADDRESS] з травня 2016 року (а.с.31). Як вбачається з копії висновку органу опіки та піклування Бахмутської міської ради за №01/11-578 від 30.07.2020 року [PERSON] без поважних причин самоусунулася від виховання дитини, Орган опіки та піклування Бахмутської міської ради вважає за доцільне побавити [PERSON] батьківських прав у відношенні своєї малолітньої дитини [PERSON] (а.с.48-50) . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 218717016 від 03.08.2020 року [PERSON] є власником (частка 1/1) житлового приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.33-34). Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст.405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , необхідно визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідач без поважних причин за місцем реєстрації не проживає з травня 2016 року, тож позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved