Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.09.2015 року звернувся до суду з позовом до вінницького відділення Кредитної спілки «Реал Кредит» та Кредитної спілки «Реал Кредит» про стягнення коштів, який мотивовано тим, що між ним як членом Кредитної спілки «Реал Кредит» та Вінницьким відділенням Кредитної спілки «Реал Кредит» 05.05.2009 року укладено депозитний договір №9/09-3/В, відповідно до якого позивач вніс на депозитний рахунок 53 400 гривень строком на 18 місяців - до 05.11.2010 року, процентна ставка - 27% річних. Відповідач не виконав своїх зобов'язань за депозитним договором з повернення коштів. Заборгованість Кредитної спілки перед позивачем станом на 05.11.2010 року складала 55 624,00 гривень по тілу депозиту та 15 018,47 гривень - по відсотках. Після закінчення строку повернення вкладеної суми та процентів на неї спілка протягом 2010-2011 років повертала тіло депозиту частинами на загальну суму 8 335,00 гривень, останню виплату було здійснено 23.01.2012 року. Станом на день подання позовної заяви до суду заборгованість Кредитної спілки перед позивачем по тілу депозиту складає 47 289,00 гривень та залишок по відсотках 15 018,48 гривень. Крім зазначеної суми заборгованості позивачем було розраховано: суму відсотків, які слід стягнути з Кредитної спілки за користування вкладом після закінчення строку, на який було укладено депозитний договір за період з 06.11.2010 року по 30.07.2015 року в розмірі 64 060,40 гривень; розмір інфляційних з 01.07.2012 року по 30.06.2015 року в сумі 29 178,01 гривень; розмір 3% річних з 01.07.2012 року по 30.06.2015 року в сумі 4 456,17 гривень. Окрім цього, позивачем розраховано: суму збитків, які понесені ним у зв'язку з невиконанням Кредитною спілкою зобов'язань по поверненню депозиту та відсотків, оскільки він планував ці суми покласти на депозит в іншу фінустанову, а саме Кредитну спілку «Партнер» та отримати відповідні відсотки в загальній сумі 54 569,67 гривень; моральну шкоду в розмірі 15 000,00 гривень, яку він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою Кредитної спілки з невиконання умов депозитного договору; визнати за ним право власності на кошти, які надходять до каси спілки в сумі 160 002,05 гривень. Зазначене і стало підставою для звернення позивача з вказаним позовом до суду. 01.10.2015 року позивачем було подано до суду позовну заяву, в якій він уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів на його користь 242 938,69 гривень, до якої входить: - 47 289,00 гривень основна сума боргу; - 15 018,48 гривень відсотків за депозитом станом на 05.11.2010 року; - 64 039,93 гривень відсотків за депозитом за період з 06.11.2010 року по 30.09.2015 року; - 26 444,01 гривень втрат від інфляції за період з 24.01.2012 року по 31.08.2015 року; - 5 231,59 гривень - 3% річних за період з 24.01.2015 року по 30.09.2015 року; - 69 915,68 гривень - збитки (упущена вигода); - 15 000,00 гривень - моральна шкода. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - КС «Реал Кредит» - Лисюк Т.І. в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. В судовому засіданні, що відбулося 23.11.2015 року повідомила, що дійсно 05.05.2009 року між [PERSON] та КС «Реал Кредит» було укладено депозитний договір №9/09-3/В, відповідно до якого позивач вніс на депозитний рахунок 53 400 гривень строком на 18 місяців - до 05.11.2010 року, процентна ставка - 27% річних. Кожного місяця зазначеним договором вкладнику виплачувалися відсотки, проте пізніше на рахунки кредитної спілки було накладено арешт, які не знято досі. У зв'язку з цим кредитна спілка не змогла виконати свої зобов'язання. Представник визнала позов частково, просила суд позов задовольнити в частині стягнення з Кредитної спілки суми основного боргу за депозитним договором в розмірі 47 289,00 гривень та відсотків, нарахованих станом на 05.11.2010 року в розмірі 15 018,47 гривень. В іншій частині позовних вимог просила відмовити. Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, будучи неодноразово повідомленими про день, час та місце розгляду справи. Спірні правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст.ст. 1058, 1060, 1061 ЦК України, положеннях Законів України «Про кредитні спілки», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів». Згідно п. 1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» кредитні спілки є фінансовими установами, які в належному порядку зареєстровані та надають фінансові послуги. П. 4 ч.1 ст. 4 Закону визначає фінансову послугу, зокрема, як послугу з залучення фінансового активу із зобов'язанням щодо наступного його повернення. Водночас ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» визначає кредитну спілку як неприбуткову організацію, засновану фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків її членів. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Стаття 23 Закону регламентує належність внесків (вкладів) на депозитні рахунки та нараховані на них проценти членів кредитної спілки цим же членам цих же вкладів на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1060 ЦК України (в редакції яка діяла станом на час виникнення правовідносин) договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу; проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав; у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 05.05.2009 року між Кредитною спілкою «Реал Кредит» в особі Вінницького відділення та позивачем [PERSON] укладено договір №9/09-3/В про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до умов якого відповідач прийняв у позивача на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 53 400 грн. зі сплатою 27% річних строком на 18 місяців до 05.11.2010 року (а.с.4). Згідно з п.2.9 договору спілка зобов'язана повернути члену КС суму внеску, а також нараховані, але не сплачені проценти на внесок в день, визначений п.1.1 (05.11.2010 року) в якості закінчення строку внеску. Кредитна спілка не виконала належним чином умову Договору та не повернула позивачу належні до сплати суму вкладу та проценти за договором, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка, згідно графіку розрахунків до Договору №9/09-3/В станом на 13.07.2015 року становить основна сума - 47 289,00 гривень та 15 018,48 гривень - відсотки. (а.с.5). Вказані суми не повернуто і на день розгляду справи. Представник відповідача КС «Реал Кредит» Лисюк Т.І. в судовому засіданні 23.11.2015 року визнала факт наявності заборгованості по основній сумі депозиту в розмірі 47 289,00 гривень та 15 018,48 гривень по відсоткам, а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у касу фінустанови по день фактичного їх повернення вкладникові, аналогічна позиція наведена в Постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року у справі № 6 - 247 цс 14. За таких обставин на користь позивача необхідно стягнути суму вкладу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, проценти за фактичний час користування грошовими коштами позивача в розмірі 27% річних від суми вкладу за договором (ч.5 ст. 1061 ЦК України) як за час дії договору так і поза межами терміну його дії, а також 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Так як відповідачем нараховано, але не виплачено проценти за період дії договору з 05.05.2009 р. по 05.11.2010 р. в сумі 15 018,47 гривень вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, також підлягають стягненню проценти за час користування грошовими коштами поза межами дії договору (Постанова ВСУ від 28.01.2015 року у справі № 6-247 цс 14) за період з 06.11.2010 року по 30.09.2015 року виходячи з розміру 27% річних в сумі 64 039,93 гривні, що розраховані наступним чином: З 06.11.2010 року по 25.11.2010 року - 822,93 грн. (55 624,00*0,27/365*20); З 26.11.2010 року по 24.12.2010 року - 1 181,32 грн. (55 068,00*0,27/365*29); З 25.12.2010 року по 25.01.2011 року - 1 290,48 грн. (54 517,00*0,27/365*32); З 26.01.2011 року по 24.02.2011 року - 1 197,49 грн. (53 961,00*0,27/365*30); З 25.02.2011 року по 25.03.2011 року - 1 145,65 грн. (53 405,00*0,27/365*29); З 26.03.2011 року по 22.04.2011 року - 1 094,63 грн. (52 849,00*0,27/365*28); З 23.04.2011 року по 25.05.2011 року - 1 276,52 грн. (52 293,00*0,27/365*33); З 26.05.2011 року по 24.06.2011 року - 1 148,14 грн. (51 737,00*0,27/365*30); З 25.06.2011 року по 25.07.2011 року - 1 173,66 грн. (51 181, 00*0,27/365*31); З 26.07.2011 року по 23.08.2011 року - 1 086,01 грн. (50 625,00*0,27/365*29); З 24.08.2011 року по 21.09.2011 року - 1 074,08 грн. (50 069,00*0,27/365*29); З 22.09.2011 року по 21.10.2011 року - 1 098,78 грн. (49 513,00*0,27/365*30); З 22.10.2011 року по 22.11.2011 року - 1 158,87 грн. (48 957,00*0,27/365*32); З 23.11.2011 року по 23.12.2011 року - 1 109,91 грн. (48 401,00*0,27/365*31); З 24.12.2011 року по 23.01.2012 року - 1 097,16 грн. (47 845,00*0,27/365*31); З 24.01.2012 року по 30.09.2015 року - 47 084,30 грн. (47 289,00*0,27/365*1 346). Враховуючи викладене вище загальний розмір процентів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 15 018,48 + 64 039,93 = 79 058,41 грн. Відповідальність за порушення грошового зобов'язання згідно ст.625 ЦК України, строк виконання якого настав 05.11.2010 р., становить в грошовому еквіваленті 31 675,60 гривень, з яких: - три процентів річних за період з 24.01.2012 року по 30.09.2015 року становить 5 231,59 грн. з розрахунку 47 289,00*3%/365*1 346; - інфляційні втрати за період з 24.01.2012 року по 31.08.2015 року становить 26 444,04 грн. з розрахунку: *індекс інфляції за 2012 рік - 99,60% (К1); *індекс інфляції за 2013 рік - 100,5 % (К2); * індекс інфляції за 2014 рік - 124,9% (К3); * індекс інфляції за 8 місяців 2015 року - 124,71% (К4). К = К1 * К2 * К3 * К4 = 99,60% * 100,5% * 124,9% * 124,71 % = 155,92% (індекси інфляцій взято з офіційного сайту Міністерства фінансів України http://index.minfin.com.ua/index/infl/). 47 289,00*155,92%-47289,00=26 444,01 гривень. Таким чином суд вважає, що стягненню з відповідача КС «Реал Кредит» підлягає основна сума боргу за договором в розмірі 47 289,00 грн., розмір процентів за договором в розмірі 79 058,41 грн., які підлягають стягненню відповідно до ст.1061 ЦК України, 3% річних в розмірі 5 231,59 грн. та інфляційні втрати 26 444,01 грн., які підлягають стягненню відповідно до ст.625 ЦК України. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, встановив, що права позивача відповідачем КС «Реал Кредит» порушені, тому вони підлягають захисту, а позов підлягає задоволенню в цій частині. Разом з тим, суд зазначає те, що вінницьке відділення кредитної спілки «Реал Кредит» не є юридичною особою, та в силу ч. 2 ст. 30 ЦПК України не може бути стороною спору, як наслідок в задоволенні вимог позивача до вінницького відділення КС «Реал Кредит» слід відмовити. Стосовно стягнення з відповідачів на користь позивача збитків в розмірі 69 915,68 гривень у виді упущеної вигоди, а саме неотриманих відсотків через невиконання КС «Реал Кредит» своїх зобов'язань з повернення коштів за депозитним договором №9/09-3/В, так як позивач мав намір внести отримані від КС «Реал Кредит» кошти до іншої кредитної спілки «Партнер», як ним було вчинено за договорами про внесення вкладу члена кредитної спілки на депозитний рахунок, укладених між позивачем та Кредитною спілкою «Партнер» (№КСДВ-0000065 від 01.03.2011 року, №КСДВ-0000136 від 03.09.2012 року, №КСДВ-0000017 від 06.03.2014 року) (а.с.21-30), суд зазначає наступне. Ч. 1-2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене(упущена вигода). При обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення реальності тих доходів, які особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов'язок щодо доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку непосягання на її право, покладається на позивача. Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування упущеної вигоди позивач зазначав, що при вчасному отриманні коштів з депозитного рахунку він міг би розмістити ці кошти в іншій фінансовій установі з можливістю отримання процентів за вкладом. При цьому в матеріалах справи відсутні докази заподіяння позивачеві таких збитків, наміру позивача зробити вклад саме цих коштів у іншу фінансову установу і того, що неповернення відповідачем суми вкладу позбавило позивача права на розміщення коштів у іншій фінансовій установі та отримання реальної можливості одержати доходи за рахунок цих коштів. Позивач надав до суду лише копії депозитних договорів, укладених з КС «Партнер», які жодним чином не підтверджують намір позивача здійснити відповідний вклад у певний період часу та за рахунок неотриманих від КС «Реал Кадет» коштів. Суд не приймає до уваги долучені позивачем копії депозитних договорів, укладених між ним та КС «Партнер», оскільки їх існування є доказом їх укладення, проте жодним чином не доказом того, що позивач мав намір зробити вклад в цю фінансову установу за рахунок коштів, які мав отримати від КС «Реал кредит» (суму депозиту та відсотки). Покладення на відповідача відповідальності у формі відшкодування збитків за нездійснення свого права позивачем, враховуючи вимоги позивача про стягнення відсотків з КС «Реал Кредит» в тому числі і поза межами дії договору, призвело б до отримання позивачем подвійної вигоди у виді відсотків за весь час неповернення коштів та відповідно упущеної вигоди за аналогічний період, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Стосовно стягнення з відповідача моральної шкоди за невиконання умов депозитного договору суд зазначає наступне. Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, у відповідності з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Разом з тим, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, судом встановлено, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини. Таким чином, у разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватись лише тоді, якщо це буде встановлено договором або законом. Однак, як встановлено в судовому засіданні, укладеним між сторонами депозитним договором не передбачено умов про можливість відшкодування моральної шкоди. Також слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову і в цій частині слід відмовити. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а відтак з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору в розмірі 1 500,23 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial