Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 серпня 2016 року звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 05 листопада 2007 року помер її батько [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на його майно, що складається із земельної ділянки площею 3,7326 га, розташовану на території Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 058759. Крім того, позивачем виявлено, розбіжності в написанні по-батькові батька позивача. Позивач має намір успадкувати майно, оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом, в звязку з чим звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну ділянку. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом не має. В нотаріальному порядку позивач отримати спадщину на земельну ділянку не може, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. В відкрите судове засідання позивач не прибула, проте через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити. Представник відповідача Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в відкрите судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 135360, виданого 07 листопада 2007 року Любівською сільською радою Краснокутського району Харківської області, [PERSON], помер 05 листопада 2007 року. Після його смерті відкрилася спадщина на його майно, що складається із земельної ділянки площею 3,7326 га, розташовану на території Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 058759. Зазначена земельна ділянка складається із двох частин, а саме : -Площею 2,7838 га, кадастровий № 6323584200:01:001:0168; -Площею 0,9489 га, кадастровий № 6323584200:01:001:0202. З відповіді № С-79/0-76/6-16 від 19.04.2016 року наданої відділом Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області вбачається, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0048757 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійноо користування землею, договорів оренди землі зареєстровано державний серії ХР № 058759 від 02 вересня 2005 року за № 010569900014 на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 3,7326 га, кад. № 6323584200:01:001:0168, 6323584200:01:001:0202, та отриманий 13 вересня 2005 року за дорученням. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом не має. Як вбачається з відповіді Завідувача Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області № 543/01-16 від 28.04.2015 року після померлого 05.11.2007 року [PERSON] спадкоємцем на його майно є його син [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини, та дочка спадкодавця [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Інших заяв про прийняття спадщини чи її відмову до нотаріальної контори не надходило. Факт, що позивач являється донькою померлого підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії ІV УР № 2324848 виданого Любівським с/ЗАГС Краснокутського району Харківської області, де в графі батько зазначено [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ ВЛ № 362707 виданого Любівським ЗАГС Краснокутського району Харківської області, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Соляник». Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спад\-щини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, судом виявлено, розбіжності в написанні по-батькові батька позивача, а саме, в його свідоцтві про народження по-батькові зазначено, як «Явтихович»; в свідоцтві про смерть по-батькові вказано, як «Євтихійович»; в свідоцтві про народження позивачки, по батькові її батька записано, як «Євтухович»; в державному акті, батько позивачки зазначено «Задорожній Володимир Євтихійович». На думку суду вони виникли при невірному перекладі на українську мову працівником установи, що виготовляла відповідний документ. При таких обставинах суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON], має право на земельну ділянку в порядку спадкування за законом відповідно до чинного законодавства, оскільки вона надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, [PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved