Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач 19.07.18 р. подала до суду вказаний вище позов. Зазначає прохання про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін сина [PERSON], 19.04.01 р. н., у розмірі по 1\~200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є батьками вказаної вище дитини. З 2006 р. вона із сином проживає окремо від відповідача у зв»язку з розлученням, що мало місце 10.12.10 р.. відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає. Вказана вище дитина сторін навчається у ДНЗ «Ковельське ЦПТО» за держзамовленням, однак, її у тримання їй самій здійснювати важко. Зазначає, що відповідач не працює, однак, постійно виїжджає на заробітки за кордон та має несталий доход, є здоровим. Просить позов задовольнити. За ухвалою суду від 06.08.18 р. відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачеві копію вказаної вище ухвали про відкриття провадження у справі із копією позовної заяви з доданими до неї матеріалами надіслано судом у встановленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Відповідач отримав копію вказаної вище ухвали про відкриття провадження у справі із копією позовної заяви з доданими до неї матеріалами 15.08.18 р. під розпис, що стверджується зворотнім поштовим повідомленням до рекомендованого листа суду № 45008 09301084. \~ \~ \~ \~За станом на 06.09.18 р. відповідач письмового відзиву на позову заяву не надав. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 10.12.10 р. відділом драцс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, сторони шлюб, що був укладений між ними, розірвали 08.02.06 р.. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого відділом рагс Ковельського МУЮ Волинської області 08.05.01 р., сторони мають вказану вище спільну неповнолітню дитину. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги, що сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України, які підлягають до врахування судом, крім тієї, що вони мають на своєму утриманні вказану вище неповнолітню дитину. Так, позивачем не надано суду доказів наявності у неї - сталого доходу, у відповідача - несталого доходу. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Разом з тим, суд враховує, що позивач у своїй позовній заяві стверджує про те, що відповідач не працює. Отже, судом встановлено, що у сторін на даний час є вищезазначена спільна неповнолітня дитина, яка проживає спільно з позивачем. Відповідач має несталий доход, але кошти на утримання дитини добровільно не надає, домовленості між собою по питанню утримання своєї спільної неповнолітньої дитини сторони не досягли. А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаної вище дитини сторін у твердій грошовій сумі, у розмірі, який просить позивач, з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавчо. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». Рішення вчастині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі наведеного,

Outcome: approved