Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.04.201 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував наступним. [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] належний спадкодавцю на праві власності. Він є спадкоємцем майна померлої за заповітом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори Колінько Т.О. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. За свого життя спадкодавець набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час його створення, проте, не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом померлої [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Землянківської сільської ради, у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В заяві до суду прохав розглянути справу за його відсутності. Заперечень на позов не надав. Представники третіх осіб - Глобинської держнотконтори, сектору державної реєстрації речових прав Глобинської РДА, відділу Держгеокадастру у Глобинському районі в судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надали. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] року померла [PERSON]. За життя - 22.07.2005 року, вона склала заповіт, посвідчений секретарем Землянківської сільської ради Магденко А.В. за реєстровим № 65, згідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося на день смерті, заповіла [PERSON], [INFO] (позивачу у справі). Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 70/2014, заведеної після померлої [INFO] року [PERSON], позивач прийняв спадщину за заповітом, в установлений законом строк, подавши до державної нотаріальної контори відповідну заяву. Глобинська державна нотаріальна контора постановою від 01.04.2016 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця, який посвідчує її право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту за адресою: [ADDRESS] було побудовано: житловий будинок літ. «А-1», погрібник літ. «Ж» - у 1948 році, літню кухню літ. «Б» - в 1967 році, сарай літ. «в», сарай літ. «В», огорожу літ. «№1», колодязь питний літ. «№2» - у 1968 році, сарай літ. «Д», сарай літ. «Д» - у 1990 році. На час будівлі спадкодавцем будинку питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння Згідно виписки з погосподарської книги №1 Землянківської сільської ради та виписки з земельно-кадастрової книги, за [PERSON] на час смерті за записом [NUMBER] значився житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], на не приватизованій земельній ділянці площею 0,08 га з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Глобинської РДА від 01.04.2016 року № 193/02-04, житловий будинок літ. «А-1», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «в», сарай літ. «В», сарай літ. «Д», погрібник літ. «Ж», сарай літ.«Д», убиральня літ. З, огорожа літ. «№1», колодязь питний літ. «№2», розташовані в [ADDRESS], збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч.5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] суд прийшов до висновку, що позивач має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем, та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved