Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі належним чином уповноваженого представника адвоката Кунціва П.Р. (ордер серії ХМ № 010474 від 03.05.2019 року) 17.05.2019 року звернувся у суд із позовом, в якому просить усунути йому перешкоди у здійсненні права користування власністю земельною ділянкою площею 0,1500 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої у смт. Славське Сколівського району Львівської області (кадастровий номер: 4624555700:01:007:0083), шляхом зобов`язання відповідача [PERSON] знести самочинно збудовану огорожу, котра захоплює 0,0106 га зазначеної земельної ділянки, а також відновити до неї заїзд. Ухвалою судді від 03.06.2019 року після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, яка не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою підготовчого судового засідання у справі від 21.08.2019 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Розгляд справи по суті відбувся 23.01.2020 року, за участі уповноважених представників сторін. Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої у смт. Славське Сколівського району Львівської області, а відповідач є власником суміжної земельної ділянки, із таким-же цільовим призначенням. У 2018 році відповідач на своїй земельній ділянці та частково на земельній ділянці позивача самовільно, без будь-якої дозвільної документації та без погодження із позивачем, збудувала огорожу на бетонному фундаменті, внаслідок чого позивачеві обмежено заїзд до своєї земельної ділянки. Позивач звертався до відповідача усно із вимогою про знесення частини самочинно встановленої огорожі та відновлення заїзду, оскільки такі дії порушують його право на користування своєю власністю, однак така вимога була відповідачем проігнорована. Позивач зазначає, що самочинно зведеною відповідачем бетонною огорожею грубо порушуються його права та законні інтереси як власника суміжної земельної ділянки, так як частина такої огорожі знаходиться на його зазначеній земельній ділянці, чим чиняться перешкоди. Позивач наполягає на тому, що відповідач, здійснивши самочинне будівництво огорожі, порушила вимоги чинного законодавства України та його права як сусіднього землевласника. Оскільки відповідач самостійно відмовляються знести частину огорожі і тим самим усунути перешкоди у користуванні позивачем власною земельною ділянкою та відновити до неї заїзд, то позивач, посилаючись на положення ст. ст. 15-16, 317-319, 321, 376, 391 ЦК України, ст. 152 ЗК України, був змушений звертатися у суд із даним позовом за захистом своїх порушених прав. Уповноважений представник позивача адвокат Кунців П.Р. у судове засідання щодо розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Уповноважений представник відповідача адвокат Єрохін В.В. у судове засідання щодо розгляду справи по суті з`явився, проти позову заперечив повністю з тих підстав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами знаходження належної його довірительці земельної ділянки по-сусідству із земельною ділянкою позивача, а відповідач згідно з описом меж належної позивачеві земельної ділянки суміжним землевласником чи землекористувачем не значиться. Крім того, послався на відсутність достатніх картографічних матеріалів, котрі б стверджували про зведення відповідачем частини огорожі не на своїй земельній ділянці. За таких обставин вважає позовні вимоги у справі надуманими, а, відтак, просить у позові відмовити за недоведеністю. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та [PERSON] у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, письмових пояснень на позовну заяву не подали. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Славська селищна рада Сколівського району Львівської області явку уповноваженого представника у судове засідання щодо розгляду справи по суті не забезпечила, про причини неявки такого представника суд не повідомила, письмових пояснень на позовну заяву не подала. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, давши належу оцінку письмовим доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру на належне користування своєю власністю, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК Украни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 16 ЦК України закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України припинення дії, яка порушує право, а також відновлення становища, яке існувало до порушення, визначено одними із способів захисту цивільних прав та інтересів. Визначення права\~власності особи\~наведено у\~ст.\~316\~ЦК України,\~частиною 2\~якої визначено,\~що правом\~власності є\~право особи\~на річ\~(майно),\~яке вона\~здійснює відповідно\~до закону\~за своєю\~волею,\~незалежно від\~волі інших\~осіб.\~Зміст права\~власності,\~у відповідності\~до ч.\~1\~ст.\~317\~ЦК України\~складають правомочності\~власника щодо володіння,\~користування та\~розпоряджання своїм\~майном. В силу ч. 2, 4-5 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Статтею 321 ЦК України закріплений принцип непорушності права власності, за яким ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Статтею 391\~ЦК України\~встановлена можливість\~захисту права\~власності від\~порушень,\~не пов`язаних\~із позбавленням\~володіння,\~а саме\~власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування\~та розпорядження\~своїм майном.У свою чергу, статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням його права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За змістом наведених статей позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якого відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Предметом негаторного позову є вимога позивача про усунення з боку відповідача будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Підставою негаторного позову є обставини, що підтверджують право позивача на користування і розпорядження майном, вчинення відповідачем дій, що перешкоджають позивачу використовувати належні йому права, позадоговірний характер наявних між сторонами правовідносин. Щодо обставин, котрі підтверджують право позивача на користування та розпорядження майном, то судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.10.2019 року (спадкова справа № 38/2019, зареєстровано у реєстрі за № 590) та згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.10.2019 року (індексний № 184021390, реєстраційний номер запису про право власності: 33581179), на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована у смт. Славське Сколівського району Львівської області (кадастровий номер: 4624555700:01:007:0083). Щодо предмета позову, а саме вимоги про усунення відповідачем як суміжним землевласником перешкод позивачеві у здійсненні ним права користування вищевказаною земельною ділянкою, а також щодо вчинення відповідачем дій, які перешкоджають позивачеві використовувати належне йому право на цю земельну ділянку, то судом встановлено, що відповідач згідно опису меж земельної ділянки площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована у смт. Славське Сколівського району Львівської області (кадастровий номер: 4624555700:01:007:0083), суміжним землевласником чи суміжним землекористувачем не значиться. З наданого позивачем акта комісійного обстеження земельної ділянки від 04.03.2019 року, у котрому йдеться про нібито самовільне захоплення її частини суміжним землевласником [PERSON] у спосіб спорудження на ній частини огорожі на бетонному фундаменті, вбачається, що комісією обстежувалася земельна ділянка площею 0,1400 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована у смт. Славське Сколівського району Львівської області (кадастровий номер: 4624555700:01:007:0084). Отже, мова йде про зовсім іншу земельну ділянку, іншою площею, з іншим цільовим призначенням та за іншим кадастровим номером, про усунення перешкод у користуванні котрою може ставитись вимога її власником по відношенню до суміжного землевласника чи суміжного землекористувача. Разом з тим, будь-яких доказів про наявне право власності на зазначену вище земельну ділянку, котрі б відповідали критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, позивачем на виконання обов`язку, передбаченого ст. 81 ЦПК України, у встановлені ч. ч. 2, 3 ст. 49 цього Кодексу строки та порядку не надано і такі у матеріалах справи відсутні. Більше того, на переконання суду, вирішувати питання про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою площею 0,1400 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована у смт. Славське Сколівського району Львівської області (кадастровий номер: 4624555700:01:007:0084), а не тією земельною ділянкою, про котру зазначає позивач у пред`явленому позові, виходить за межі позовних вимог у даній справі. Твердження ж представника позивача про належність зазначеної вище земельної ділянки також позивачеві, наведених переконань суду не спростовують. Щодо можливості уточнення та зміни предмета позову у даній справі, на чому наполягав представник позивача, то така на стадії розгляду цієї справи по суті положеннями чинного ЦПК України не передбачена. Наведені вище обставини вже самі по собі служать підставою для відмови у даному позові, що, у свою чергу, звільняє суд від надання оцінки усім тим доказам, котрі можуть свідчити про наявність чи відсутність перешкод, котрі чиняться позивачеві відповідачем, оскільки такі обставини будуть підлягати встановленню при зверненні позивачем до суду із негаторним позовом, зокрема з вимогою про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою площею 0,1400 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована у смт. Славське Сколівського району Львівської області (кадастровий номер: 4624555700:01:007:0084). З огляду на вказане, судом не встановлено будь-яких порушень прав позивача щодо користування земельною ділянкою у межах пред`явлених позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги до задоволення не підлягають. Оскільки у задоволенні позову слід відмовити, то з відповідача на користь позивача не підлягають також до стягнення й понесені ним та документально підтвердженні судові витрати у справі.

Outcome: dismissed