Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого посилаючись на те, що між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений договір №Ф060347П від 21.04.2006 року, відповідно до умов якого останній, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, отримав кредит у розмірі 44065,00 євро. Крім того, 20.10.2008 року сторонами укладено додаткову угоду №1, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди збільшити відсоткову ставку за користування кредитом з 10,5% на 13,5% річних. Однак, в порушення умов вищезазначених договорів, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 13.12.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 35369,45 євро. На підставі викладеного позивач просив: стягнути на свою користь з відповідача 35369,45 євро (тридцять пять тисяч триста шістдесят девять євро сорок пять центів) суму заборгованості та судові витрати у розмірі 17784,71 грн (сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні сімдесят одна копійка). У судове засідання представник позивача не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву про застосування строку позовної давності, в обґрунтування якої посилався на ту обставину, що з умов договору вбачається, що кінцевим терміном погашення є 20.04.2013 року. Також, повернення кредиту повинно здійснюватися за графіком до 10 числа місяця, наступного за місяцем, передбаченим у графіку. Тому, оскільки строк подачі позову за основним боргом та неустойкою у відповідача закінчився 20.04.2016 року, просив застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається\~з матеріалів\~справи, 21.04.2006\~року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений договір №Ф060347П, відповідно до умов якого останній, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, отримав кредит у розмірі\~44065,00\~євро, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-6). Крім того, 20.10.2008 року сторонами укладено додаткову угоду №1, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди збільшити відсоткову ставку за користування кредитом з 10,5% на 13,5% річних (а.с.7). Згідно з п.1.1.1 договору, порядок погашення суми заборгованості розрахований з травня 2006 року по квітень 2013 року, де щомісячно відповідач зобовязувався погашати заборгованість розміром 525,00 євро. Пунктом 1.2 договору вказано, що погашення кредиту здійснюється до 10 (десятого числа) місяця, наступного за місяцем, передбаченим у графіку, та в останній день користування кредитом з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 20 квітня 2013 року, на умовах, визначених договором. За розрахунком\~вимог банку\~щодо кредитної\~заборгованості за\~кредитним договором\~№Ф060347П від\~21.04.2006 року (а.с.12-14) вбачається, що станом на 13.12.2017 року наявна заборгованість, яку складає: - 35369,45 євро - сума заборгованості за відсотками. Згідно з копією статуту Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Банк є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (а.с.17-19). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Проте, представником відповідача, відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України,\~\~подано заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З графіку заборгованості, наданим позивачем, вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитом №Ф060347П від 21.04.2006 року здійснений 03.12.2008 року. Крім того, кінцевим строком погашення заборгованості договором визначено 20.04.2013 року. Позовна заява подана до Нововоронцовського районного суду Херсонської області 06.03.2018 року. Таким чином, на момент подання позову сплили строки давності предявлення позовних вимог, оскільки позивач у встановленому законом порядку вимоги до відповідача у межах строку позовної давності фактично не предявив. При вирішення даного питання суд крім іншого, керувався відповідною практикою Європейського суду з прав людини, рішеннями якого визначено, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення; застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у\~\~минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (рішення від 22.10.1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», п.51; рішення від 20.09.2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», п.570). Враховуючи те, що представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності, а позивач не зазначив поважні причини пропуску такого строку і не надав суду доказів, що підтверджують поважність причини пропуску, суд вважає можливим застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності. На підставі ст.ст.253, 256, 257, 261, 265, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed