Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 серпня 2015 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 26 грудня 2002 року померла її мати, [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить 3/4 частини земельної ділянки площею 3,7674 га, що розташована на території Логвинської сільської ради, Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 511300. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки Реєстраційною службою їй було відмолено у проведенні державної реєстрації спадкової земельної ділянки, оскільки право на спадкову земельну ділянку посвідчено рішенням третейського суду, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначену спадкову земельну ділянку, після смерті [PERSON], яка померла 26 грудня 2002 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 26 грудня 2002 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 340010 (а.с.8). 01 серпня 1996 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON], все своє майно (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить 3/4 частини земельної ділянки площею 3,7674 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Логвинської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 511300 (а.с.12). Позивач [PERSON], [INFO] є спадкоємцем за заповітом (а.с.9). Відповідно до довідок, виданих в.о. Державного нотаріуса [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлої 26 грудня 2006 року [PERSON] не заводилась. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у звязку з тим, що оскільки Реєстраційною службою їй було відмолено у проведенні державної реєстрації спадкової земельної ділянки, оскільки право на спадкову земельну ділянку посвідчено рішенням третейського суду (а.с.10). Дані обставини перешкоджають позивачу отримати свідоцтво про право власності на спадщину, тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved