Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.02.2018 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] року у віці 58 років в с. Катанське Великописарівського району Сумської області померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки загальною площею 2,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Катанської сільської ради Великописарівського району Сумської області, яку вона успадкувала після смерті [INFO] року свого чоловіка [PERSON]. Після її смерті він є спадкоємцем за законом першої черги як рідний син, інші спадкоємці за законом відсутні, заповіту мати за життя не складала. Спадщину прийняв шляхом подачі заяви нотаріусу, в результаті чого відкрита спадкова справа і видано йому 15.12.2012 свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яке зареєстровано в реєстрі за № 1650. Але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку вказану вище неможливо, йому надано письмову відмову у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно та рекомендацію звернутися до суду. Виготовити дублікат державного акту на померлу особу не можливо. Тому прохає визнати право власності за ним на земельну ділянку у судовому порядку. Крім цього, [INFO] року у віці 84 років в с. Кам'янка Тростянецького району Сумської області померла його баба [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки загальною площею 2,4917 га, з них 2,3159 га - ріллі, 0, 1758 га - кормових угідь, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Катанської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Він після її смерті є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 14.02.2011 Катанською сільською радою Великописарівського району Сумської області, реєстровий номер 03, який не змінювався та не відмінявся. Проте, оформити спадщину у нотаріальному порядку не можливо через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, в зв'язку з чим нотаріус надав йому письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тому прохає визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом у судовому порядку. Позивач надав в судове засідання письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує /а.с.2/. Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує /а.с.34/. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки в підготовчому засіданні встановлено, що відповідач визнає позов, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає за можливо ухвалити рішення за результатами підготовчого засідання. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року в с. Березівка Великописарівського району Сумської області у віці 71 років, що підтверджено свідоцтвом про його смерть /а.с.6/. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 2,49 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Катанської сільської ради Великописарівського району Сумської області, що належить померлому на праві власності відповідно державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого за № 362 від 25.10.2001, вартість земельної ділянки становить 32 370 грн /а.с.10, 39- 40/. 4 квітня 2000 року [PERSON] склав заповіт на користь [PERSON], посвідчений Катанською сільською радою Великописарівського району Сумської області, реєстровий номер 18, який не змінювався та не відмінявся /а.с.12/. Відповідно довідки Катанської сільської ради Великописарівського району Сумської області від 03.09.2012 за № 338 померлий [PERSON] був постійним жителем с. Березівка Великописарівського району Сумської області і на день своєї смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON]. Від його імені Катанською сільською радою посвідчувався заповіт від 04.04.2000 за № 18 /а.с.20/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON], посвідчений 04.04.2000 Катанською сільською радою Великописарівського району Сумської області, реєстровий номер 18, є чинним, спадкова справа після його смерті не реєструвалася /а.с.48-49/. [PERSON] помер [INFO] року у віці 58 років в с. Катанське Великописарівського району Сумської області, що підтверджено свідоцтвом про його смерть /а.с.7/. Після його смерті спадщину у виді земельної ділянки для ведення сільськогосподарського призначення площею 2, 54 га, розташованої в межах території Катанської сільської ради Великописарівського району Сумської області за заповітом, прийняла його дружина [PERSON], [INFO] і 01.12.2011 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 2021 /а.с.15/. [PERSON] померла [INFO] року у віці 58 років в с. Катанське Великописарівського району Сумської області, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.8/. Після її смерті спадщину у виді земельної ділянки для ведення сільськогосподарського призначення площею 2, 55 га, розташованої в межах території Катанської сільської ради Великописарівського району Сумської області, за законом прийняв позивач як рідний син і 15.12.2012 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1650 /а.с. 16, 22/. [PERSON] померла [INFO] року у віці 84 років в с. Кам'янка Тростянецького району Сумської області, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.9/. Після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки загальною площею 2,4917 га, з них 2,3159 га - ріллі, 0,1758 га - кормових угідь, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Катанської сільської ради Великописарівського району Сумської області, та належить померлій відповідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] зареєстрованого за № 144 від 25.10.2001, вартість земельної ділянки становить 32 370 грн /а.с.11, 37-38/. Він після її смерті є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 14.02.2011 Катанською сільською радою Великописарівського району Сумської області, реєстровий номер 03, на належну їй земельну ділянку, а також спадкоємцем за законом п'ятої черги як онук, родинні відносини підтверджені / а.с.13, 17-18/. Відповідно довідки Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області від 06.02.2017 за № 68 померла [PERSON], [INFO] на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] разом з онуком [PERSON]. Від її імені Катанською сільською радою посвідчений заповіт 14.02.2011 за № 03 /а.с.21/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON], посвідчений 14.02.2011 Катанською сільською радою Великописарівського району Сумської області, реєстровий номер 03, є чинним, спадкова справа після її смерті не реєструвалася /а.с.45-47/. Приватний нотаріус [PERSON] 28.11.2017 надав позивачу письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду /а.с.23/. Оригінали державних актів на право приватної власності на землю втрачено, про що мається відповідне оголошення у місцевій газеті /а.с.19/. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 1, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, вказаний в статті 21 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилася [INFO] року після смерті [PERSON]. Тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти /в тому числі усиновлені/, подружжя і батьки померлого. Відповідно до статті 534 ЦК УРСР кожен громадянин може залишити за заповітом все своє майно або його частину одній або декільком особам, які входять, і не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та громадським організаціям. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1-2 статті 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на день своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований зі своєю дружиною [PERSON], але склав заповіт на користь сина [PERSON]. Але суду не надано доказів прийняття [PERSON] спадщини за заповітом, оскільки спадкова справа не реєструвалася. Докази про фактичне прийняття ним спадщини відповідно до норм статті 549 ЦК УРСР теж відсутні. Проте як дружина спадкодавця прийняла фактично спадщину як спадкоємець першої черги за законом, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на день відкриття спадщини, а тому розпорядилася його речами, тобто вступила у володіння його майном. Тому після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина і на земельну ділянку, що належить [PERSON]. В зв'язку з цим позовна вимога позивача про визнання за ним права власності у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], підлягає частковому задоволенню, так як право на вказану земельну ділянку після її смерті не відкрилося, але він має право її успадкувати за законом після смерті баби [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлої [INFO], позивач є спадкоємцем за заповітом на належну їй земельну ділянку, та спадкоємцем законом п'ятої черги - на інше спадкове майно. Спадщину прийняв шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але спадщина у нотаріальному порядку не оформлена в зв'язку з тим, що втрачені оригінали правоустановлюючих документів на земельні ділянки. Визнати за ним право власності на спадкове майно можливо лише у судовому порядку.

Outcome: partial