Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.06.2014 року звернулася до Ренійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], в якому просила суд: розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 14.10.2000 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 95; залишити їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвище «[PERSON]»; залишити проживати з нею після розірвання шлюбу малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 5/12 частин заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до [INFO], тобто до досягнення повноліття сином [PERSON], далі на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до [INFO], тобто до досягнення повноліття сином [PERSON]; стягнути з [PERSON] судові витрати. У попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. В ході судового розгляду справи позивач, враховуючи матеріальний стан відповідача, надання добровільно допомоги на утримання синів, відсутності матеріальних претензій по сумісному майну, уточнила свої позовні вимоги щодо розміру частини заробітку (доходу) стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у попередньому судовому засіданні початкові позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів визнали частково, про що надали відповідне заперечення, згідно якого вважають, що відповідач з урахуванням його матеріального стану, розміру заробітної плати на час розгляду справи, надання добровільної допомоги на утримання дітей, може сплачувати аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до [INFO], тобто до досягнення повноліття сином [PERSON], далі на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до [INFO], тобто до досягнення повноліття сином [PERSON]. Обґрунтовуючи свої заперечення щодо меньшого розміру частини заробітку (доходу) відповідача для стягнення аліментів, відповідач також зазначив, що позивач разом з дітьми залишилась проживати у їх спільному будинку і на час розгляду справи він ніяких матеріальних претензій до неї з цього приводу не має. Уточнені позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] при судовому розгляді справи визнали повністю Судом в ході судового розгляду справи були досліджені: - свідоцтво про шлюб (повторне), серії [NUMBER] від 23.05.2014 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 14.10.2000 р. відділом державної актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 95, після укладення шлюбу чоловікові та дружині були присвоєні прізвища «[PERSON]». - копія свідоцтва (повторного) про народження сина [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 23.03.2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, в якому батьком вказаний відповідач; - копія свідоцтва про народження сина [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 13.04.2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, в якому батьком вказаний відповідач; - копія паспорту на ім'я позивача [PERSON], виданого Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 06.03.2002 р.; - копія паспорту на ім'я відповідача [PERSON], виданого Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 27.12.1995 р.; - довідка № 128 від 09.07.2014 р. Ренійської філії ДП «АМПУ», видана на ім'я відповідача [PERSON] про його місце роботи та отриману заробітну плату за 6 місяців 2014 року; - копія розписки [PERSON] про отримання від [PERSON] грошових коштів у період з травня по липень; - квитанція про сплату судового збору. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, вимоги якого в ході судового розгляду уточнила в частині розміру частини заробітку ( доходу) відповідача для стягнення аліментів та часу, з якого необхідно їх стягувати з [PERSON] З урахуванням уточнень, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 14.10.2000 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 95; залишити їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвище «[PERSON]»; залишити проживати з нею після розірвання шлюбу малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2014 року і до [INFO], тобто до досягнення повноліття сином [PERSON], далі на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до [INFO], тобто до досягнення повноліття сином [PERSON]; а також стягнути з [PERSON] судові витрати. В заявленому до суду позові [PERSON] вказано, що 14.10.2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 95. Від шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. На теперішній час сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних стосунків. Означене пояснюється тим, що між позивачем та відповідачем постійно виникали сварки внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства. За глибоким переконанням позивача, подальше підтримання подібних сімейних відносин не має сенсу, оскільки у сторін на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя розвинулася неприязнь один до одного, втратилося почуття любові та поваги, у зв'язку з чим шлюб необхідно розірвати. Матеріальної допомоги, як зазначено в позові, на утримання синів відповідач належним чином не надає. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні її позовних вимог щодо розірвання шлюбу та уточненних позовних вимог по стягненню аліментів, додатково пояснивши, що за сумісного життя її чоловік загуляв, почав зловживати спиртними напоями, перестав приділяти увагу родині, все це привело до розірвання стосунків. З кінця травня 2014 року позивач та відповідач спільно не проживають та припинили шлюбні стосунки, однак незважаючи на це, [PERSON] надавав позивачу грошові кошти на утримання дітей, а саме: у травні - 500 грн., у червні 1050 грн., у липні 1000 грн. Спроби сторін примиритися не дали позитивного результату. На теперішній час відповідач має нову родину, однак спільних дітей в них немає. Позивач проживає разом з дітьми у будинку, який був придбаний нею сумісно з відповідачем. За поясненнями позивача [PERSON], на теперешній час вона працює нянею у дитячому садочку «Ягідка» у м. Рені, її заробітна плата складає 1000 грн, матеріально утримувати дітей на таку заробітну плату важко, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в уточненному нею розмірі. Також просить суд стягнути аліменти не з дня подачі позову, а з 1.08.2014 року, враховуючи те, що за попередній період вона отримала кошти на утримання дітей від відповідача у добровільному порядку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що працює електромонтером у Ренійській філії ДП «АМПУ», його заробітна плата складає в середньому 1900 грн. З 21 травня 2014 року відповідач не проживає разом з позивачем, оскільки знайшов іншу жінку, з якою створив нову родину, однак незважаючи на це надавав [PERSON] грошові кошти на утримання дітей, а саме: у травні - 500 грн., у червні 1050 грн., у липні 1000 грн., про що є відповідна розписка. Окрім надання грошової допомоги, відповідач купував дітям канцтовари для школи, також купував дітям печиво та ролики. Двоє дітей від шлюбу проживають разом з позивачем та відповідач згодний на те, щоб діти після розірвання шлюбу проживали з матір'ю. Стан здоров'я неповнолітніх дітей сторін нормальний, непрацездатних батьків та інших утриманців відповідач не має. Примирення з позивачем відповідач вважає неможливим, у зв'язку з чим також вважає, що їх шлюб необхідно розірвати, з мотивами розірвання шлюбу згодний. При стягненні судом з нього аліментів просить врахувати його матеріальний стан і всі інші вищезазначені обставини справи. Вивчивши матеріали справи, надані документи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно до ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ст. 56 ч. 3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши обставини припинення шлюбних відносин сторін, фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що сім`я сторін фактично розпалася, оскільки вони вже вищеозначений час не живуть сумісно, припинили шлюбні стосунки і ведення спільного господарства, відповідач фактично створив нову сім`ю. Як випливає із ситуації, яка склалася, між позивачем і відповідачем втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. За таких обставин шлюб сторін існує суто формально і підлягає розірванню. Приходячи до такого висновку, суд враховує фактичні обставини справи та інтереси кожного з подружжя, а також інтереси їхніх малолітніх дітей. Застосування заходів щодо примирення подружжя при даних обставинах, суд вважає недоцільним, оскільки ні позивач, ні відповідач, зацікавленості в збереженні сім`ї не проявили, заходи щодо примирення та збереження сім`ї, які приймались сторонами не дали позитивного результату. Згідно з положеннями ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки заявлена вимога позивача про залишення шлюбного прізвища не суперечить діючому законодавству, суд задовольняє її та вважає за можливе залишити за позивачем після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 цього ж Кодексу у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 2 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи ситуацію, що склалася на момент розірвання шлюбу ( вік дітей, знаходження дітей разом із матір`ю з моменту фактичного розпаду сім`ї, окреме проживання сторін), суд визначає, що за домовленістю сторін малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], треба залишити проживати разом із матір'ю [PERSON] Статтею 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно зі ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 СК України також встановлює обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини, так і на батька. Означений обов'язок є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на її утримання. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки домовленість про способи прийняття участі відповідача в утриманні дітей між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси малолітніх дітей, задовольняє уточнені позовні вимоги позивача в повному обсязі. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання про час, з якого слід присудити аліменти на дітей, суд вважає, що хоча позивачем позов до суду і пред'явлено 04.06.2014 року, однак аліменти слід присудити не з 04.06.2014 року, а з 01.08.2014 року, оскільки відповідач з часу, коли почав проживати окремо від родини (з 21.05.2014 року по липень 2014 року) фактично надавав позивачу грошові кошти на утримання їх дітей, сплативши таким чином: у травні - 500 грн., у червні - 1050 грн. та у липні 1000 грн. У зв'язку з цим, суд задовольняє заявлену вимогу позивача про стягнення аліментів з 01.08.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати, до яких згідно ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір.

Outcome: approved