Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач 30.05.2018 звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2015, мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне життя між ними не склалося, вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, з 2010 року проживають окремо й не ведуть спільного господарства, фактично родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 01.06.2018 було відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого розгляду. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 11.09.2018 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Позивач у судовому засіданні зазначив, що свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені у позові. Також пояснив суду, що вони з відповідачем не проживають разом з 2010 року, а останні 3 роки взагалі припинили будь-яке спілкування. Проти проведення заочного розгляду та постановлення по справі заочного рішення не заперечував. Представник позивача - [PERSON] підтримав надані позивачем пояснення, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась судом належним чином за останньою відомою адресою її місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що свідчать матеріали справи (а.с.9, 12, 14, 20, 25, 26). За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлялась судом про розгляд справи. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважа за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 04.08.2000 року було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м.Києві (а/з № 1221), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення позивача, сторони проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства з 2010 року, намірів зберігати шлюб він не має та наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів позивача, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved