Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач 25.01.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила стягнути з нього на її користь 20245 (двадцять тисяч двісті сорок п'ять) гривень 71 копійку в якості заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини, неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, трьох відсотків річних від суми несплачених аліментів та інфляційних втрат. В обґрунтування позову вказала, щоб шлюб був укладений між позивачем та відповідачем 17 вересня 2011 року та був розірваний 24.04.2014 року. Перебуваючи в шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. З листопада 2015 року по травень 2016 року відповідач сплачував щомісячно аліменти в розмірі 1200 гривень в місяць, відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/12354/15-ц, однак починаючи з червня 2016 року і по сьогоднішній день [PERSON] не отримувала жодної виплати аліментів від відповідача. Відповідно до розрахунку позивача розмір заборгованості по аліментам становить 8400 грн., розмір пені за кожен день прострочення складає 10284 грн., три відсотки річних визначений у сумі 84 грн. 51 коп., а інфляційні нарахування - 1477 грн. 20 коп. Відповідач ухиляється від виконання обов'язку покладеного на нього ст. 180 СК України, тож виникла необхідність у зверненні до суду. Ухвалою суду від 26.01.2017 року (суддя Кравчук Т.С.) провадження у справі відкрите. Ухвалою суду від 28.03.2017 року (суддя Кравчук Т.С.) було витребувано з Суворовського відділу ДВС м. Одеси належним чином завірені копії виконавчого провадження ВП № 52052098. 10.07.2017 року надійшла апеляційна скарга подана адвокатом [PERSON] в інтересах [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2017 року про відкриття провадження у справі. В результаті розгляду апеляційної скарги Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25.09.2017 апеляційна скарга повернута апелянту, у зв'язку з не усуненням недоліків апеляційної скарги. Справа повернулася до суду першої інстанції та перебувала у провадження судді Кравчук Т.С. На підставі розпорядження керівника апарату суду №2854/18 від 02.05.2018 року справа була передана для повторного автоматизованого розподілу. Справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. Ухвалою суду від 08.05.2018 року справа була прийнята до провадження судді Бондаря В.Я. та призначено розгляд справи проводити в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого засідання на 06 червня 2018 року. 01.06.2018 року надійшла апеляційна скарга подана [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2017 року про відкриття провадження у справі. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.06.2018 року відмовлено [PERSON] у відкритті апеляційного провадження з приводу оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2017 року про відкриття провадження у справі. До суду 12.10.2018 року надійшла заява від представника [PERSON] - [PERSON] про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в якості неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Протокольною ухвалою від 17.10.2018 судом закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 16.01.2019 року. До суду 09.01.2019 року надійшла апеляційна скарга [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2017 року. Таким чином, на ухвалу про відкриття провадження втретє подана апеляційна скарга з мотивів порушення правил підсудності, адже інших підстав для оскарження ухвали про відкриття провадження процесуальним законодавством не передбачено. На підставі листа Апеляційного суду Одеської області №13-к/6/10/17 від 29.05.2017 року та враховуючи розумність строку розгляду справи, суд надіслав до Одеського апеляційного суду виділені матеріали справи разом з апеляційною скаргою, поданою втретє на ухвалу про відкриття провадження та вважає за можливе розглянути справу по суті. У судове засідання 16.01.2019 року учасники справи не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 17.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] року у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/3105/14-ц від 24.04.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 29.09.2015 року [PERSON] уклала шлюб у місті Клостернойбург (Республіка Австрія) з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/12354/15-ц від 23.10.2015 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно починаючи з 01.11.2015 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] 22.12.2015 року Приморським районним судом м. Одеси повторно виданий виконавчий лист з приводу виконання рішення суду про стягнення аліментів. Постановою ВП №52052098 від 29.08.2016 року відкрити виконавче провадження з приводу стягнення аліментів на утримання [PERSON]. Постановою ВП №52052098 від 25.10.2016 року накладено арешт на все майно [PERSON] Довідкою №2 від 03.01.2017 року Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області підтверджується твердження позивача щодо несплати [PERSON] аліментів у період з 01.06.2016 року по 01.01.2017 року. З Довідки ТОВ «Панітек» від 27.09.2016 року вбачається, що [PERSON] знаходиться у тривалому службовому відрядженні з 11.09.2015 року по 11.09.2017 року в Сполучених Штатах Америки в штаті Каліфорнія в місті Лос-Анджелос, відряджений до місцевої юридичної фірми на посаду помічник адвоката. Згідно розрахунку по сплаті аліментів від 25.04.2017 року державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС м. Одеси Загризлої В.П., розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.01.2018 року становить 20 300 грн. Проте, згідно розрахунку по сплаті аліментів від 17.04.2018 року станом на 01.04.2018 року заборгованість [PERSON] відсутня. У березні 2018 року [PERSON] сплатив заборгованість по аліментам у розмірі 23 900 грн. Позивач відмовилася від позовних вимог щодо стягнення заборгованості, адже в процесі розгляду справи судом заборгованість відповідачем була оплачена повністю. Позовними вимогами [PERSON] залишилося стягнення пені. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 196 СК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, вираховуючи розмір пені по вищевказаній формулі, починаючи розрахунок з першого місяця несплати аліментів [PERSON], тобто з червня 2016 року по день, коли відповідач оплатив заборгованість по аліментам, тобто до березня 2018 року, розмір пені за такий період з червня 2016 року по лютий 2018 року включно, становить 7 656 грн. В той час, як [PERSON] в особі представника [PERSON] заявою від 12.10.2018 року заявляє розмір неустойки (пені) у сумі 20 300 грн. станом на 01.01.2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Таким чином, оскільки позивачем заявлено стягнення пені станом на 01.01.2018 року, суд враховуючи положення ч. 2 ст. 264 ЦПК України, від суми пені, що виникла станом на березень 2018 року віднімає розмір пені за січень та лютий 2018 року (7656 - 372 - 336), та отримує пеню у розмірі 6 948 грн. Таким чином, розрахувавши розмір пені, враховуючи вимоги позивача, розмір пені склав суму 6 948 грн., а ніяк не 20 300 грн., як заявлено [PERSON], тож суд задовольняє позов в частині стягнення пені у розрахованому судом розмірі та відмовляє у стягнення іншої суми, що становить (20 300 - 6 948) 13352 грн., як такі що необґрунтовані та не відповідають чинному законодавству України.

Outcome: partial