Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач 26.09.2018 року звернувся до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON], предметом якої є визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою №47 у будинку №24 по вул. Сонячна в м. Кривому Розі. Як на підставу позову позивач посилається на те, що він є власником вищезазначеної квартири. Відповідачі є його колишньою дружиною та сином і зареєстровані у даній квартирі, але не проживають в ній з 2006 року. На даний час їх фактичне місце перебування позивачу не відомо, тому він, як власник, вимагає усунути перешкоди у здійсненні ним права користування і розпорядження майном. У судове засідання позивач та її представник викликались, але не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, представник позивача заявила клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення /а.с.26/. Відповідачі у судове засідання не зявились, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомили, відзив не подали. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач, яка заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності /у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України/, не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], загальною площею 43,3 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м. /а.с.9,10/. Відповідно до довідки №7896 від 21.09.2018 року та відомостей Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Інгулецької районної у місті [PERSON] ради відповідачі зареєстровані за вищезазначеною адресою /а.с.11,15,16/. Відповідачі є його колишньою дружиною та сином позивача і з вересня 2006 в квартирі не проживають /а.с.12/. Таким чином, спір між сторонами стосується реєстрації місця проживання відповідачів в житловому приміщенні, яке належить позивачу на праві власності. За встановлених судом фактичних обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей 383 та 391 ЦК України. Відповідачі, залишаючись зареєстрованими у квартирі позивача, створюють йому перешкоди у користуванні власністю, чим обєктивно порушуються його права. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~ будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~ цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою житлового приміщення, яке належить позивачу, не проживають більше одного року, їх місце перебування невідомо. З урахуванням вищевикладеного суд знаходить, що вимога позивача стосовно усунення йому перешкод у здійсненні права власності на належну квартиру, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 704,80 грн., в рівних частинах по 352,40 грн. з кожного з відповідачів /а.с.2/. На підставі викладеного,

Outcome: approved