Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. В обґрунтування вимог вказав, що 06.06.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку у будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але у порушення зазначених норм закону та умов укладеного договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 30.09.2017 року його заборгованість перед позивачем за кредитним договором становить 111321,18 грн., у тому числі заборгованість за кредитом 7989,12 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 93754,86 грн., заборгованість за пенею та комісією 3800,00 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 5277,20 грн. Суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн. позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача до судового засідання не з'явився, позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача. Відповідач та представник відповідача [PERSON] до судового засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідач надав суду письмову заяву та відзив, відповідно до яких позов визнав частково, а саме в частині заборгованості за тілом кредиту в сумі 4379,05 грн. та відсотками за користування кредитом за період з 26.06.2014 по 31.01.2015 в сумі 4379,05 грн. Зазначив, що відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Таким чином місто Мирноград, де він зареєстрований та проживає, відноситься до вищезазначених міст. Отже, він вважає, що не підлягають стягненню з нього комісія і пеня в сумі 3800,00 грн., штрафи 500,00 грн (фіксована частина) і 5277,20 грн. (процентна складова). Враховуючи вимоги п.2.1.12.6.4. Умов кредитування, банк через 210 днів з дати останнього погашення кредиту, тобто з 26.06.2014 року повинен був перевести в статус простроченого весь кредит та не нараховувати відсотки за користування кредитом, а натомість нараховувати пеню в розмірі, вказаному в п.п.2.1.1.12.6.1 Умов кредитування. Таким чином, він визнає заборгованість за відсотками, які нараховані по січень 2015 року включно і розмір яких згідно розрахунку складає 4379,05 грн. станом на 31.01.2015 року. Всі нараховані на прострочену заборгованість відсотки в період після спливу 210 днів з моменту останнього погашення за простроченим кредитом (з 01.02.2015 року) стягненню не підлягають як такі, що нараховані всупереч п.2.1.1.12.6.4 Умов кредитування. Просив суд задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з нього заборгованість за тілом кредиту 7989,12 грн. та заборгованість за процентами з 26.06.2014 по 31.01.2015 року в сумі 4379,05 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити. Також просив не стягувати з нього судовий збір, оскільки він є учасником бойових дій та звільнений від його сплати на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.06.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується заявою від 06.06.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку та надає право Банку у будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт (а.с. 10, 11, 12-35). Своїм підписом у заяві від 06.06.2011 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком договір. Згідно наданого розрахунку станом на 30.09.2017 року в результаті порушення відповідачем умов договору за ним утворилася заборгованість в розмірі 111321,18 грн., у тому числі заборгованість за кредитом 7989,12 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 93754,86 грн., заборгованість за пенею та комісією 3800,00 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 5277,20 грн (а.с. 6-8). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором. Невиконання грошового зобовязання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності. Неповерненням отриманого кредиту з відсотками в обумовлений строк відповідач порушив в односторонньому порядку зобовязання, що випливають з умов кредитного договору. Відповідно до ст.ст.549, 612, 625, 1054 ЦК України, відповідач на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням процентів, розмір яких встановлено договором, та суму штрафів. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с.11). Згідно п.2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до ст. 212 ЦК України у випадку наявності простроченого кредиту строком повернення кредиту в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості. Статтею 212 ЦК України передбачено право сторін правочину обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина) або припинення прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина). Згідно п.2.1.1.12.6.4 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії) або його частини більше ніж 210 днів, весь кредит вважається простроченим та нарахування з дати переведення кредиту у статус прострочених боргових зобовязань проводяться згідно з п.2.1.1.12.6.1. На залишок простроченої заборгованості позичальник сплачує пеню в розмірі, вказаному в п.2.1.1.12.6.1. При цьому винагорода відсотки за користування кредитом не сплачуються. Згідно з п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено лише сплату позичальником пені у випадку виникнення прострочених зобовязань. Згідно пунктів 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6.4, 2.1.1.12.6.1 Умов і правил та положень чинного законодавства позивач передбачив і відповідач погодився, що у випадку прострочення кредиту, відсотки за користування кредитом після спливу 210 днів прострочення не сплачуються, а з 211-ого дня весь кредит вважається простроченим, і на нього нараховується пеня в розмірі, зазначеному в п.2.1.1.12.6.1. У звязку з цим суд вважає безпідставним нарахування банком відсотків за користування кредитом протягом всього періоду прострочення і обмежує його строком 210 днів, починаючи з дня виникнення прострочення - 26.06.2014 (дата здійснення відповідачем останнього платежу по кредиту), який зазначено банком в розрахунку заборгованості, та по 31.01.2015. Відповідно до розрахунку заборгованості, загальна сума нарахованих відсотків станом на 31.01.2015 року становить 4379,05 гривень (а.с.7), тому саме ця сума нарахованих відсотків підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до розрахунку позивача станом на 30.09.2017 року відповідачу також нараховано штрафи за невиконання зобовязань за кредитним договором: 500,00 грн. фіксована частина штрафу та 5277,20 грн. процентна складова штрафу, а також пеня 3800 грн. (а.с.6-8). Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-VII введений мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями. Так, відповідно до ст.2 даного Закону на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідач [PERSON] відповідно до інформації виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 22.03.2018 року зареєстрований у [INFO], тобто у населеному пункті, який внесено до вищевказаного переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року за № 1275-р. Оскільки штрафи та пеня були нараховані позивачем після 14.04.2014 року, у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 5277,20 грн. та пені в сумі 3800 грн. слід відмовити. Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість за кредитним договором, а саме: заборгованість за кредитом в сумі 7989,12 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 26.06.2014 року по 31.01.2015 року у сумі 4379,05 грн. Відповідачем у відзиві заявлено про звільнення його від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він є учасником бойових дій, у звязку з чим він просив не стягувати з нього судовий збір. Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав. Відповідач є учасником бойових дій, але, враховуючи, що предметом даної справи не є обставини, пов'язані з порушенням прав відповідача, суд вважає, що в даній справі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» застосуванню не підлягає. Тому, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 194,32 грн. (12277,17 грн. х 1762,00грн. : 111321,18 грн. = 194,32 грн.). На підставі ст.ст.526, 527, 530, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ч.1 ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,

Outcome: partial