Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 червня 2020 року звернувся до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі, працюючи гірником підземним. 15.02.2009 року з ним стався нещасний випадок, а саме, на ПК 14-15 він підвернув ногу та впав, при падінні травмував ногу, отримав закритий перелам н/з правої гомілки. За наслідками розслідування зазначеного нещасного випадку було складено Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та Акт № 9 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Згідно акту огляду МСЕК йому була встановлена 2 група інвалідності, 65% втрати професійної працездатності первинно. При повторному огляді 10.06.2020 року було встановлено третю групу інвалідності та 40% втрати професійної працездатності. Внаслідок отриманої травми у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, він став інвалідом, регулярно відчуває біль травмованої гомілки. Потребує постійного медикаментозного та санаторно-курортного лікування. Все це разом вплинуло на його спосіб життя, на сімейний бюджет. Він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані, він постійно відчуває душевні хвилювання, з`явилося почуття тривоги, особливо з врахуванням незворотності наслідків травмування, неможливості відновлення стану здоров`я. Заподіяну позивачу моральну шкоду він оцінює у 45000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання виробничої травми, а також незворотності значного погіршення стану його здоров`я. 30 червня 2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 01 липня 2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 28 липня 2020 року представник відповідача ПрАТ ШУ «Покровське» надав суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнав частково в розмірі 26000 грн. (з умовного розрахунку 400 грн за кожний відсоток втрати працездатності), зазначив, що вказана позивачем сума є завищеною. При винесенні рішення просив суд врахувати вимоги розумності та справедливості. Позивач щорічно проходив медичні огляди. Якщо внаслідок недбалості медичних працівників та внаслідок свідомого приховування позивачем фактів погіршення свого здоров`я у позивача не було під час медичних оглядів виявлено професійних захворювань та він не був своєчасно усунутий від дії шкідливих факторів виробничого середовища, то це є іншими обставинами, про які йдеться в ст. 23 ЦК України та які повинен суд врахувати при визначенні розміру моральної шкоди. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «ШУ «Покровське» з 14.04.2008 року, був прийнятий на роботу учнем гірничого робітника підземного з повним робочим днем в шахті, 10.06.2008 року був переведений гірничим робітником підземним з повним робочим днем в шахті, 10.02.2010 року переведений брошурувальником, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 10-13). 15.02.2009 року з позивачем стався нещасний випадок на виробництві під час виконання трудових обов`язків, внаслідок якого він отримав закритий перелам н/3 правої гомілки. За наслідками розслідування нещасного випадку був складений Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та Акт за формою Н-1 (а.с. 9-12). Згідно акту огляду МСЕК 28.12.2009 року позивачу вперше була встановлена 2 група інвалідності, 65% втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом (а.с. 14). При повторному огляді МСЕК 10.06.2020 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності та 40% втрати професійної працездатності, дата чергового переогляду 10.06.2022 року (а.с. 13, 15). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до травмування позивача. Висновком МСЕК від 28.12.2009 року позивачу було встановлено первинно 65% втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом, він визнаний інвалідом 2 групи (а.с. 14). При повторному огляді МСЕК 10.06.2020 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності та 40% втрати професійної працездатності, дата чергового переогляду 10.06.2022 року (а.с. 13, 15). В зв`язку цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з травмою на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно первинному висновку МСЕК 65% працездатності, визнаний інвалідом другої групи, при повторному огляді було підтверджено 40% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності. Стан здоров`я позивача залишається досить тяжким, в зв`язку з чим він відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує лікування. Позивачу внаслідок травмування на виробництві була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він зазнав і продовжує зазнавати дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Внаслідок травмування він втратив нормальні життєві зв`язки і йому доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювання та тяжкого стану його здоров`я. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому та соціальному відношенні, громадянина. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з травмою на виробництві згідно первинному висновку МСЕК втрачена на 65%, він був визнаний інвалідом другої групи, при повторному огляді було підтверджено 40% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 40000 грн. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial