Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач 21.07.2017 року звернувся до суду із позовом про визнання родинних відносин. Просив суд постановити рішення, яким визнати родинні відносини між померлим [INFO] [PERSON], [INFO], який народився м.Шепетівка Хмельницької області, та на день смерті був зареєстрований та проживав у [ADDRESS], та [PERSON], [INFO], та встановити, що [PERSON] є батьком [PERSON]. В обґрунтування позову посилався на те, що [INFO] помер його батько, [PERSON], [INFO], який був зареєстрований та проживав на день смерті по [ADDRESS]. Він подав заяву про прийняття спадщини, а 03.12.2016 року приватний нотаріус повідомила його про те, що ним не було надано документ, яким підтверджується родинний зв'язок з померлим, зазначивши, що таким документом є свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копія актового запису, копія рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту родинних відносин. Зазначав, що його мати та батько, померлий [PERSON], на день його народження проживали спільно, вели спільне господарство, але не перебували у офіційному шлюбі, не здійснювали реєстрацію своїх відносин в органах РАЦСу. При заповненні його свідоцтва про народження, мати вказала в графі «батько» своє прізвище, а ім'я та по-батькові [PERSON]. Факт проживання спільно підтверджується показаннями свідків. Оскільки документи містять певні розбіжності, які завадять можливості вважати їх безспірним доказом родинних та інших відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, тобто між ним та його померлим батьком, він змушений звернутись до суду. Право на спадкування оспорюється [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Законним представником відповідача, представником відповідача було подано заперечення проти позову, письмові пояснення за позовом. В обґрунтування заперечень представник посилалась на те, що позовна заява не підлягає задоволенню. Спір повинен вирішуватись за нормами Кодексу про шлюб та сім'ю, а саме відповідно до ст.53 КпШС, враховуючи дату народження позивача. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис батька дитини у книзі реєстрації народжень за вказівкою матері, що передбачено ст.55 ч.2 КпШС. Будь-яких доказів про те, що запис в графі батько про народження позивача був проведений за вказівкою матері, про відсутність спільної заяви батьків, позивачем не надано. Окрім того, згідно до ст.53 КпШС підставою встановлення батьківства є фактичні дані про спільне проживання, ведення господарства батьками дитини, до її народження, або докази, які достовірно підтверджують визнання батьківства. З 1995 року вона була знайома, з серпня 1999 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках, а з 23.08.2003 року по 30.06.2011 року перебувала у шлюбі із померлим [PERSON]. [INFO] у них народився син [PERSON]. За весь час знайомства та спільного проживання [PERSON] ніколи не повідомляв її про існування іншої дитини, не повідомляв про [PERSON], з якою у нього нібито були інтимні стосунки. Їй відомо, що [PERSON] перебував в шлюбі із [PERSON], шлюб з якою був розірваний 11.09.1986 року, з осені 1986 року по лютий 1999 року він проживав протягом 13 років без реєстрації шлюбу із жінкою на ім'я [PERSON]. Дітей у нього від стосунків з даними жінками не було. До 1992 року чоловік постійно проживав в квартирі за адресою [ADDRESS], де доглядав за [PERSON]., яка була інвалідом 1 групи, а після її смерті отримав цю квартиру та оформив приватизацію. Під час їх знайомства [PERSON] постійно казав про те, що хочу дитину, але стверджував, що він безплідний, оскільки в дитинстві переніс захворювання від якого ледве не помер. Через 4 роки спільнго проживання вона завагітніла, [PERSON] неодноразово висловлював свої сумніви з приводу батьківства та в 2011 році звернувся для проведення експертизи, було підтверджено його батьківство. Ніколи за весь час спілкування як з [PERSON]., так з його друзями, знайомими, вона ніколи не чула про існування інших дітей, окрім того, сам [PERSON] тривалий час вважав себе безплідним. В 2012 році [PERSON] повідомляв її про те, що до нього звернувся якийсь хлопець та повідомив, що він нібито його син, за прізвищем, яке називав хлопець, знав одногрупницю, але це було в 80-82 роках, сином його не визнавав, казав, що буде спілкуватись як із приятелем, оскільки у хлопця нещодавно померла мати. Посилалась на те, що [PERSON] за життя був дуже недовірливий, обережний, та перевірив би факт батьківства. Після смерті [PERSON] до неї звертався позивач та пропонував продати квартиру, що є спадковою, гроші поділити навпіл, вона не погодилась, оскільки будь-яких доказів батьківства останній не надав, в подальшому погрожував витратами на адвоката. Представником позивача [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності до вимог про визнання батьківства, оскільки позивач [PERSON] стверджує, що він дізнався про те, що [PERSON] є його батьком у 2014 році, а тому строк встановлений в 1 рік з моменту коли він дізнався про батьківство до моменту звернення до суду із позовом сплив. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, встановити факт родинних відносин між ним та померлим [PERSON]., встановити, що вони є батьком та сином. Позивач пояснив, йому відомо, що батько та мати не реєстрували шлюб для того щоб отримати окремі квартири, окрім того, батько доглядав літню жінку, але з нею не жив. Фактично батьки проживали спільно в період з 1980 року по 1989 рік, на момент його народження батько проживав із мамою. В 1991-1992 році батько приходив по вихідним, мати повністю йому довіряла, вони ходили на річку, їздили на пікніки. На той момент у них не було фотоапарату, та взагалі він не любить фотографуватись. Мати за життя була проти його спілкування із батьком, фактично не спілкувались з 1995 по 2014 рік. В січні 2014 року померла мати та через тиждень [PERSON] подзвонив та запропонував зустрітись, під час зустрічі батько просив вибачення, казав що мати була проти спілкування, в подальшому зустрічались кожного місяця в кафе, один раз батько покликав його додому, але там вони були лише вдвох, один раз зустрічались у Макдональдзі, там батько познайомив його із братом [PERSON], до смерті батька вони бачились саме один раз, а після смерті [PERSON] сам добавився до нього у соціальній мережі у друзі. Вдома у нього батько ніколи не був. Законним представником відповідача, представниками відповідача в судовому засіданні доводи викладені в запереченнях та письмових поясненнях підтримані, просили в задоволенні позову відмовити. Суду законний представник відповідача пояснила, що була знайома з [PERSON]. з 1995 року, на той момент він проживав спільно із [PERSON], одружуватись не хотів, оскільки був неприємний досвід із [PERSON], колишньою дружиною. Коли народився [PERSON], [PERSON] сумнівався у батьківстві, оскільки від інших стосунків дітей не було та він вважав себе безплідним. Він провів тест ДНК, чим її образив, в 2011 році перестали проживати спільно, але підтримували стосунки. [PERSON] дуже любив [PERSON], проводив з ним багато часу, брав його з собою. Дійсно [PERSON] повідомляв їй, що до нього звернувся хлопець, який стверджував, що він нібито його син, знає що вони бачились тричі, на її запитання чи не бажає [PERSON] оформити заповіт, той відповів, що нічого не буде, оскільки цей хлопець йому ніхто, додому він його ніколи не приводив. Коли [PERSON] помер, вона та [PERSON] дзвонили по всіх номерах в телефоні, саме так [PERSON]. дізнався про смерть, але на похованні не був, приїхав лише 40 днів до кафе. В подальшому законним представником відповідача було подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Неповнолітнім відповідачем [PERSON] подано заяву про розгляд справи за його відсутності. 3-ю особою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Коляда Ю.С. подано заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень не має, у висновках покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши доводи учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивачем заявлено вимоги про встановлення факту родинних стосунків, що померлий [PERSON] є його рідним батьком. При цьому позивач посилається за змістом позову на ч.2 ст.125 СК України, що регламентує визначення батьківства. Позивач [PERSON] народився [INFO] у м.Харків, батьками позивача зазначено - «батько» - [PERSON], «мати» - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.6). Із змісту копії витягу з актового запису про реєстрацію народження позивача вбачається, що державна реєстрація проведена відповідно до вимог частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.11). 29.10.2016 року позивач [PERSON] звернувся із заявою до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Коляди Ю.С. про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який народився [INFO] в м.Шепетівка Хмельницької області, та на день смерті був зареєстрований та проживав у [ADDRESS], про що свідчить копія відповідної заяви (а.с.9). Подана заява була долучена до відкритої 31.08.2016 року спадкової справи №13/2016, та позивачу було доведено до відома про необхідність надання доказу родинних відносин із померлим, в тому числі копії рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту родинних відносин. Роз'яснено, що у разі неподання відповідного документу, що підтверджує факт родинних відносин з померлим, йому буде відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, про що свідчить копія відповіді нотаріуса (а.с.10). Відповідач [PERSON] народився [INFO] у м.Харків, батьками позивача зазначено - «батько» - [PERSON], «мати» - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.41). Відповідно до копії договору дарування від 21.11.2003 року [PERSON] подарував квартиру [ADDRESS] [PERSON], [INFO]. (а.с.47). За даними трудової книжки в період з 26.11.1986 року по 31.12.1989 року [PERSON] працював на УкрНИИМаш м.Харків (а.с.48-53). 26.04.1986 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області був зареєстрований шлюб між [PERSON]. та [PERSON]., а 11.09.1986 шлюб між ними був розірваний, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу, відповідь Шепетівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Хмельницькій області (а.с.56, 176). 26.09.1986 року [PERSON] був зареєстрований в квартирі [ADDRESS], та був знятий з реєстрації в квартирі 30.08.2016 року у зв'язку із смертю, про що свідчить повідомлення КП «Жилкомсервіс» (а.с.84). Відповідно до копії витягу з протоколу №20 рішення 377-34 від 06.10.1992 року [PERSON] у складі родини з двох осіб, а саме з [PERSON]., звертався із проханням про визнання його наймачем двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.55). [INFO] померла [PERSON]., про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.54). Відповідно до свідоцтва про право власності від 07.12.1998 року [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідне право було зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно. (а.с.57). Стороною відповідача було надано фотознімки із зображенням [PERSON] на відпочинку в Приморську 1985 року, весіллі 26.04.1986 року, з [PERSON], під час проведення дозвілля з [PERSON] в період з 1986 року по 1989 рік (а.с.69-71). Копії листівок від 30.06.1987 року про привітання [PERSON] та [PERSON] (а.с.73-75). Копію записів [PERSON] із зазначенням дат в його житті, в тому числі 1984 році - зустріч з [PERSON], 1986 рік весілля з [PERSON], влаштування на роботу. В ході розгляду справи за клопотанням сторін було допитано свідків. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] та мати позивача [PERSON] до народження [PERSON] проживали спільно протягом 5 років та після народження [PERSON] ще близько 2 років. Із матір'ю позивача була знайома ще з 1980 року, працювали на ХПКО «Большевик», часто пересікались по роботі, були подругами. З [PERSON]. познайомилась коли він приходив до [PERSON] у гуртожиток на Новий рік в 1980 році, на той момент він навчався в Автодорожному інституті, проживав в гуртожитку на [ADDRESS], деякий час проживав с [PERSON] в гуртожитку, потім в 1985 році вони переїхали до сімейного гуртожитку за адресою [ADDRESS], а потім [PERSON] та [PERSON] винаймали будинок на Журавлівці. Наполягала на тому, що [PERSON] та [PERSON] були в близьких стосунках вже з 1980 року. Зазначала, що [PERSON] не заперечував, що [PERSON] його син, з пологового будинку він його не забирав, оскільки [PERSON] виписали на 1 день раніше, він про це не знав, був у батьків, не встиг, але після народження сина ще 2 роки жили спільно. Спільно купували дитячу коляску, кроватку, софу, диван, телевізор, сервант, про покупки знає зі слів [PERSON]. [PERSON] перебувала на обліку, як мати одиначка, розраховувала отримати в пільговій черзі окремо квартиру, не хотіла розписуватися з батьком [PERSON]. Пояснювала, що після того, як батьки [PERSON] перестали проживати спільно, [PERSON] фінансово допомагав, приносив подарунки, приходив на День народження, на Новий рік, в Гідропарк, це відбувалось навіть коли [PERSON] вступав до інституту. В 1991-1992 роках [PERSON] та [PERSON] перестали спілкуватись, саме [PERSON] заборонила. Фотографій у неї немає, фотоапарату у неї не було. Посилалась на те, що [PERSON] вів подвійне життя, не любив коли його контролюють, знає, що він перебував у шлюбі, але це не впливало на його спілкування з [PERSON]. Знає, що вони їздили до батьків [PERSON] на Західну Україну до народження дитини на 2 тижні. [PERSON] знав, що [PERSON] його батько, але вони з ним не спілкувались. Після смерті матері вона порадила [PERSON] подзвонити батькові. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] бачив 2 рази на дні народження позивача [PERSON], з яким підтримує дружні стосунки. [PERSON] їх познайомив, запросив його як батька, під час застілля [PERSON] йому казав, що дійсно мав стосунки із мамою [PERSON], але саме вона була проти спілкування, ніхто не мав на неї впливу. Знає, що [PERSON] це брат [PERSON], [PERSON] казав, що у нього два сина. В 2012 році на весіллі [PERSON] [PERSON] не було, мати не дозволила запросити батька. Лише після її смерті [PERSON] почав спілкуватись. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є тещею позивача [PERSON], з [PERSON]. познайомилась 10.04.2014 року на дні народження зятя, в кафе, він прийшов з букетом, сам казав, що є батьком [PERSON]. Під час спілкування зазначав, що у нього було багато помилок у молодості, мав стосунки з матір'ю [PERSON], але вона мала на нього образу та забороняла спілкування, коли казав тост, жалкував про втрачений час, казав, що гордиться сином. Знала за життя мати [PERSON], це була дуже вольова жінка, розповідала, що жила з батьком [PERSON] деякий час. В 2012 році вона пропонувала матері [PERSON] покликати батька на весілля, але вона була проти. Померлого [PERSON] бачила на двох днях народження в 2014 році та в 2016 році, фотографії не збереглися, поламався фотоапарат. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він знайомий був із [PERSON]. з 1981 року, проживали поряд в гуртожитках, навчались в інституті. [PERSON] був головою студентської ради, у нього була окрема кімната в гуртожитку по [ADDRESS], там він проживав до закінчення інституту в 1985-1986 році. Наполягав на тому, що жити в іншому місці [PERSON] не міг, оскільки голова студради це друга людина після коменданта гуртожитку, він був зобов'язаний слідкувати за порядком. Після закінчення інституту також спілкувались, він був знайомий з кумами [PERSON]. Знає, що деякий час [PERSON] проживав з жінкою, яку звали [PERSON]. Також, [PERSON] проживав у бабусі, яку доглядав за квартиру. З 2013 року працювали на одному підприємстві. Завжди казав лише про сина [PERSON], його фотографія у [PERSON] була на роботі. Під час традиційних відвідувань бані [PERSON] був завжди із сином [PERSON]. Двічі [PERSON] йому казав про хлопця його знайомої, був здивований тим, що той повідомив нібито він є його батьком. Також, [PERSON] казав про одну зустріч з хлопцем в 2015 році. Особисто [PERSON] не знав, [PERSON] їх не знайомив, сином його не називав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знала з 2001-2002 року, вони об'єднані хобі відпочинку на природі у літньому таборі. Спочатку [PERSON] приїздив на відпочинок з дружиною [PERSON], потім з нею він розлучився та почав приїжджати із іншою дружиною, також [PERSON]. Коли народився [PERSON], [PERSON] змінився, став дуже відповідальним, казав, що сина чекав 45 років, що це є спадкоємець, завжди був із сином. [PERSON] був дуже дружнім, виїжджали на природу, спілкувались, був дуже відкритим, казав, що вважав себе безплідним до того, як народився [PERSON], інших дітей у нього немає, це єдиний син. [PERSON] проживав із мамою, але дуже часто [PERSON] приїжджав із сином. Він розповідав, що до нього звернувся хлопець, нібито розшукував батька, мати померла та він може йому допомогти, він казав про нього саме як про сина однокурсниці. З [PERSON] він її не знайомив, прізвище [PERSON] жодного разу вона від нього не чула. Свідок [PERSON] суду пояснила, що із [PERSON]. була знайома з 1996 року, познайомились на відпочинку на річці, підтримувала дружні стосунки, [PERSON] дуже любив фотографувати. Знала від [PERSON], що в його житті було три знакові жінки, [PERSON], з якою зустрічався біля двох років, а потім в 1986 році одружились та в той же рік розлучились, потім була [PERSON], вони познайомились в 1986 році та прожили до 1999 року, тобто 13 років проживали в квартирі на [ADDRESS] з [PERSON], яку він доглядав, жили в квартирі в трьох. Під час проживання із [PERSON] та [PERSON] дітей у [PERSON] не було, він вважав, що не може мати дітей. Потім була [PERSON], мати [PERSON]. Дуже багато розповідав про студентство, друзів, але ніколи від нього не чула про [PERSON]. Підтвердила, що на фотознімках в справі [PERSON] з [PERSON], яку знала особисто, спілкувались з нею, дивилась фотографії. Також свідок пояснила, що [PERSON] мав сумніви щодо батьківства відносно [PERSON], казав що зробив тест ДНК, що підтвердив батьківство. Про період життя [PERSON] з 1982 по 1996 рік їй особисто нічого не відомо, знає це зі слів померлого. Зі слів померлого їй стало відомо, про звернення до нього хлопця, який нібито стверджував, що його мати повідомила йому про батьківство. Казав, що хлопцю потрібно спілкування, зустрічався нібито з ним 2 рази, та ще раз у Макдональдзі, але спеціально чи випадково не знає, але ніколи не казав про цього хлопця ,як про сина, казав, що у нього є лише один син [PERSON]. Як встановлено в ході розгляду справи, позивач народився в період дії Кодексу про шлюб та сім'ю України, який регламентував на той період встановлення походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі. Так, відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно ж положень ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'ю України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Як вбачається з копії актового запису про народження позивача запис про батька вчинений відповідно до вимог ст.135 СК України. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України визначено, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом критично оцінюються покази свідка [PERSON]., оскільки в ході пояснень свідок зазначала, що батьки [PERSON] проживали спільно років 5 до народження [PERSON] та 2 роки після, тобто з 1983 по 1990 рік, але ці покази суперечать отриманим в ході розгляду іншим доказам, в тому числі щодо перебування [PERSON] в шлюбі в 1986 році, щодо спільного проживання в гуртожитку на [ADDRESS], з 1983 року, тоді як переїзд в даний сімейний гуртожиток саме за поясненнями свідка відбувався в 1985 році, а з 1986 по 1992 рік [PERSON] був зареєстрований та проживав в квартирі з [PERSON]., по [ADDRESS], за якою здійснював догляд, окрім того, свідок посилалась на те, що [PERSON] не спілкувався з батьком, в той же час пояснювала, що батько зустрічався із сином на дні народження, Новий рік та допомагав фінансово. Покази свідків [PERSON], [PERSON]., [PERSON] повністю узгоджуються із наявними в матеріалах справи письмовими доказами щодо навчання, реєстрації місця проживання, вступу у шлюб, розірвання шлюбу, народження [PERSON], окрім того, покази послідовно викладають обставини життя [PERSON] починаючи з 1980 року по день смерті з різних джерел, від особи, що проживала із померлим в гуртожитку під час навчання в навчальному закладі та спільно працювала, від особи, яка спільно проводила дозвілля, знала двох дружин, від особи, що мала спільне захоплення туризмом, під час проведення часу у таборі, спілкувались. Обставини життя також підтвердженні наданими фотознимками. Судом приймаються покази свідків [PERSON], [PERSON], про те, що [PERSON] був присутній двічі під час дня народження [PERSON] в 2014 році та в 2016 році, але при цьому, свідки зазначали, що померлий під час застілля казав про [PERSON], як про сина, будь-яких інших обставин, які б свідчили про визнання [PERSON]. батьківства, не було наведено, фотознімків під час проведення дозвілля не надавалось, навіть враховуючи, що померлий захоплювався фотографією. В ході розгляду справи за клопотанням сторони позивача було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, але експертиза не була проведена, оскільки для відбору порівняльних зразків до експертної установи не з'явився неповнолітній [PERSON].. Як вбачається із змісту поданої заяви законним представником відповідача дійсно для відбору зразків для проведення експертизи вона із неповнолітнім сином не прибула, у зв'язку із неможливістю відриву сина від навчального процесу. Також зазначала, що вважає недоцільним проведення даної експертизи, оскільки суд повинен враховувати інтереси дитини, та не порушувати його права, вважала, що у позивача було достатньо часу та засобів для захисту свого права ще за життя [PERSON]. Позивач та представник позивача просили врахувати дану відмову від проходження експертизи на їх користь та вважати доведеним факт спорідненості. Відповідно до вимог ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючі встановленні в ході розгляд справи правовідносини між сторонами, суд вважає, що підстав для визнання факту спорідненості за для встановлення якого було призначено експертизу, не вбачається. Тобто, після смерті [PERSON] з січня 2014 року позивач почав спілкуватись із [PERSON]., що помер [INFO], за два с половиною роки спілкування будь-яких дій, які б свідчили про визнання померлим свого батьківства в порядку передбаченому ст.128 СК України, вжито не було. Заяв про визнання батьківства, ані до органів реєстрації, ані до суду померлим [PERSON]., позивачем [PERSON] не подавалось. З урахуванням показів свідків, встановлено, що за весь час спілкування після смерті [PERSON] позивач зустрічався із [PERSON]. тричі, один раз під час зустрічі був присутній [PERSON]. Доказів зустрічей щомісяця в ході розгляду справи не встановлено. Також, не встановлений факт батьківства померлого [PERSON] відносно позивача відповідно до положень ст. 130 Сімейного кодексу України. Позивач в судовому засіданні наполягав на тому, що ним заявлено вимоги про встановлення родинних стосунків, а окремих позовів до суду про встановлення батьківства ним не подавалось. Враховуючі, що в рамках справи заявлено вимоги саме щодо встановлення родинних стосунків, суд вважає, що в даному випадку з урахуванням правовідносин, що виникли між сторонами, підстав для застосування строків позовної давності за заявою законного представника відповідача не вбачається. Вимог про встановлення батьківства позивачем не заявлялось. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем при сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed