overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] , 13 січня 2020 року звернулася до Любашівського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує, що 27 серпня 2014 року вона із відповідачем зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 64. Від спільного проживання в шлюбі вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейні стосунки з дружиною не склалися, вони припинили сімейне життя, спільно не проживають. Причиною розпаду сім`ї стало те, що в них різні характери та погляди на життя, вони втратили взаємопорозуміння та повагу один до одного. Позивач - [PERSON] , згідно заяви просила суд розглянути справу у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - [PERSON] , згідно заяви просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, на розлучення згодний. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із слідуючого. Як вбачається із свідоцтва про шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб 27 серпня 2014 року, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 64. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В силу ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони не проживають разом як подружжя, позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, надалі зберігати сімейні відносини не можливо. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить волі та інтересам позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 травня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що відповідач є батьком повнолітнього сина [PERSON], який навчається. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача на час навчання повнолітнього сина. В судовому засіданні позивач та третя особа повністю під тримали вимоги заяви та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнавав позовні вимоги та не заперечував щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку саме на час навчання сина. Суд, заслухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що [PERSON], [INFO], хоча досяг повноліття, але навчається на 1 курсі денної форми навчання факультету економіки та менеджменту Полтавської державної аграрної академії з 01 вересня 2013 року. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, норми Сімейного кодекс України передбачають обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач [PERSON] працює, має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який навчається. Тому суд, враховує обставини, передбачені ст.ст. 182, 200 СК України, в тому числі стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на час навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років. Стягнення аліментів необхідно здійснювати з часу подачі позовної заяви до суду, тобто, з 13 травня 2014 року та виключно на період навчання. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 травня 2019 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Просив розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] Н [PERSON] В. 25 січня 1997 року шлюб. Ухвалою від 13 травня 2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання на 30 травня 2019 року. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в поданій до суду заяві зазначила, що позов визнає. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до норм ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 200 ЦПК України, з задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 25 січня 1997 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 травня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 01 березня 1997 року Покропивнянською сільською радою Козівського району Тернопільської області, про що видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO] . Вказує, що разом не проживають, припинили шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав повністю, просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 01 березня 1997 року сторони уклали шлюб, про що зроблено запис № 3 Покропивнянською сільською радою Козівського району Тернопільської області. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 січня 2003 року, виданим Відділом РАГС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено відповідний запис № 127. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 травня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 15 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними. У зв`язку з цим шлюбні відносини між ними припинились, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу суперечить її інтересам. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши заяву, згідно з якою не заперечує щодо задоволення позову, просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 15 грудня 2011 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 2216 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06 червня 2012 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1256. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 травня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 22 жовтня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] [INFO] . Вказує, що на протязі останніх семи років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, шлюб існує лише формально. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав повністю, просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 22 жовтня 2005 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 1768 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 серпня 2006 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис № 1762. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 травня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 26 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO] . Вказує, що у них склались різні погляди на життя, а також, вирішення питань, які виникають у їхньому житті. У зв`язку з цим шлюбні відносини між ними припинились, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу суперечить її інтересам. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав повністю, просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 26 червня 2014 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 878 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13 січня 2015 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 70. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 червня 2014 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку. 01 липня 2014 року в порядку ст.. 31 ЦПК України звернувся с заявою про зміну предмету позову , просив суд про встановлення додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Заява прийнята судом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,70 га по [ADDRESS]. Позивач являється спадкоємцем за заповітом, в зв'язку з чим звернувся до суду , так - як пропустив шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить продовжити строк для прийняття спадщини. Мотивує свої вимоги тим, що будучи людиною похилого віку часто хворів та за браком коштів не міг прийняти спадщину з урахуванням суми необхідних платежів. Відповідач - представник Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не прибув, надав суду заяву де просить суд слухати справу у його відсутність, проти позовних вимог не запереує. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер - [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Качалівською сільською Краснокутського району Харківської області 01.04.2008 року. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки площею 0,70 га по [ADDRESS], яку позивач має намір успадкувати, оскільки являється спадкоємцем за заповітом На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки такий позов являється обґрунтованим та законним, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved