Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернувся 16.02.2017 року в суд з цим позовом до [PERSON], стверджуючи, що перебував з відповідачкою у фактичних шлюбних відносинах, від яких [INFO] народився син - [PERSON]. Відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина, аліментів не сплачує, не цікавиться його фізичним та духовним розвитком. Позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її сина, [PERSON], [INFO]. Позивач та його представник адвокат Івасишин В.П. у судовому засіданні підтримував заявлені вимоги. Представник Органу опіки і піклування Подільської міської ради Одеської області за довіреністю [PERSON] підтримала вимоги позову. Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Причин своєї неявки суду не повідомила. Заяви про розгляд справи у свою відсутність суду не надала. Виклик її до суду, через відсутність данних про місце перебування, здійснювався через оголошення у газеті «Одеські вісті» 29.08.2017 року №63(4989). У зв'язку з відсутністю у судовому засіданні відповідачки та з урахуванням закінчення передбачених ст.157 ЦПК України строків розгляду цієї справи за згоди позивача, справу розглянуто у порядку заочного провадження. Вислухавши позивача та представника третьої особи та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виконкому Куяльницької сільської ради Котовського району Одеської області №110 від 03.01.2014 року, [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований та проживає у с. Олександрівка Котовського району. [PERSON] здійснює догляд за сином [PERSON], [INFO], з 8-місячного віку по теперішній час. Згідно довідки виконкому Куяльницької сільської ради Котовського району Одеської області №237 від 10.02.2017 року, [PERSON], 1969 року народження, дійсно проживала та мешкала з співмешканцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з 2004 року по 2008 рік. У [PERSON] та [PERSON] є дитина [PERSON], [INFO]. В березні 2008 року [PERSON] вибула з місця проживання, місце перебування якої на теперішній час сільській раді невідоме. [PERSON] виховував сина один. Згідно довідки Котовського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №8 «Золотий ключик» від 03.02.2014 року №15, малолітній [PERSON] відвідував заклад з 01.07.2011 року по 30.05.2013 року. Вихованням займався тільки батько. Згідно відповіді директора ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 м. Подільська Одеської області від 04.02.2014 року, малолітній [PERSON] навчається у школі з 01 вересня 2013 року. За цей період до школи його приводив батько, цікавився його успіхами у навчанні, відвідував батьківські збори, весь час займається вихованням сина. Мати до школи не з'являлась жодного разу. Згідно довідки директора ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 м. Подільська Одеської області від 13.02.2017 року, мати [PERSON], [INFO], за час навчання дитини у школу не з'являлась та навчанням не цікавилась. Згідно характеристики на учня 4-А класу ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 м. Подільська Одеської області [PERSON], малолітній зарекомендував себе як дисциплінований старанний учень. він активний та наполегливий. До школи приходить охайно одягнений з виконаним домашнім завданням. Батько приймає активну участь у житті [PERSON], завжди відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням сина. Частиною 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. Пленум Верховного Суду України у п. 15 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позивач, як на підставу для позбавлення відповідачки батьківських прав посилалась на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини). Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини, не займатися її вихованням, духовним розвитком, тощо). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язанні займатись вихованням дитини. При цьому передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї. Належних доказів про вплив позивача на дитину з метою позбавлення відповідачки батьківських прав судом не отримано. З урахуванням обставин справи, суд погоджується з висновком Органу опіки і піклування Подільської міської ради Одеської області від 01.11.2017 року №2507 про доцільність позбавлення матері дити батьківських прав. Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачка, як мати малолітнього сина, маючи реальну можливість виконувати обов'язки по вихованню дитини, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям своєї дитини, потребами, її фізичним та духовним розвитком, не виявляє батьківської турботи, не надає жодної матеріальної допомоги. При цьому суд враховує тривалість такого ухилення. Тому з урахуванням отриманих судом доказів в обґрунтування вимог позову, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позову про позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно її малолітнього сина. Питання розподілу понесених сторонами судових витрат по справі суд не вирішує, оскільки таких вимог сторони не заявляли.

Outcome: approved