Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.09.2014 року звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ТОВ «Палар ЛТД», [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25.06.2012 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики, за умовами якого позивач передав [PERSON] грошові кошти у сумі 100000 грн. строком до 25.06.2014 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором позики від 25.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON], ТОВ «Палар ЛТД» було укладено Договір поруки від 25.06.2012 року, за умовами якого ТОВ «Палар ЛТД» зобов'язалось нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання [PERSON] зобов'язань за Договором позики від 25.06.2012 року. У зв'язку із тим, що по теперішній час відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх зобов'язань та повернення боргу у сумі 100000 грн., позивач звернувся до суду із даним позовом та просить суд стягнути з ТОВ «Палар ЛТД» та [PERSON] на свою користь грошові кошти у сумі 100000 гривень. Представник позивача [PERSON] за договором про надання адвокатських послуг - [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, про що надав суду відповідну заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ «Палар ЛТД» та відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись судом належним чином, про причину неявки суд не повідомили. У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди представника позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що за договором позики від 25.06.2012 року [PERSON] надав [PERSON] безвідсоткову позику у сумі 100000 грн. строком до 25.06.2014 року, а [PERSON] зобов'язалась повернути позику не пізніше встановленого договором строку. Факт отримання [PERSON] у [PERSON] згідно договору позики грошових коштів у сумі 100000 грн. підтверджується розпискою [PERSON] від 25.06.2012 року. 25.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору позики від 25.06.2012 року, згідно якої забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за цим договором виступає належний їй транспортний засіб марки «SSANG YONG», модель «RЕXTON», шасі [NUMBER], 2007 року випуску. В якості забезпечення виконання боргових зобов'язань [PERSON] за Договором позики від 25.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON], ТОВ «Палар ЛТД» було укладено Договір поруки від 25.06.2012 року, за умовами якого ТОВ «Палар ЛТД» зобов'язалось нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання [PERSON] зобов'язань перед [PERSON] по погашенню одержаної позики в сумі 100000 грн. Судом встановлено, що відповідачі ТОВ «Палар ЛТД» та [PERSON] у строк, обумовлений в Договорі позики від 25.06.2012 року, суму боргу не повернули. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановленим строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, при цьому відповідно до ст. 543 ЦК України кредитору належить право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Так як відповідачами не надано доказів належного виконання зобов'язання, суд вважає, що відповідачі прострочили виконання зобов'язання. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд задовольняє позов, стягує з відповідачів солідарно суму боргу у розмірі 100000 грн. за Договором позики на користь позивача. За ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 1000 грн. за подання позову та судовий збір у розмірі 121,80 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому в порядку ст. 88 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню в рівних частках з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved