Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені якої діє її представник Іванченко М.М. , звернулися до суду з позовом про визнання виконавчого напису № 26183 від 30.04.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Кредит-Капітал» заборгованість по договору кредиту в сумі 32 884,43 гривень таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 30.04.2021 року було видано виконавчий напис № 26183 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Кредит-Капітал» заборгованості за договором кредиту в сумі 32 884,43 гривень. Як вбачається з виконавчого напису такий вчинено на кредитному договорі № 2417886 від 10.10.2020 року, однак при видачі виконавчого напису нотаріус керувався переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Посилається, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа № К/800/7651/17), Постанову КМ України від 26.11.2014 № 662 визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме, щодо доповнення переліку розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Крім того, зазначає, що [PERSON] договору від 10.10.2020 року з відповідачем ані в письмовій, ані в електронній, ані у будь якій іншій формі не укладала, а сама заборгованість за договором кредиту не є безспірною. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.10.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. 26.10.2021 року відповідач ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначили, що 10.10.2020 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №2417886, відповідно до умов якого позивачу надані кредитні кошти у сумі 15 000 грн. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед [PERSON] виконав в повному обсязі, проте споживач свої зобов`язання перед товариством не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 12.01.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір №59-МЛ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором. Сума та розрахунок за кредитним договором було передано ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» від первинного кредитора ТОВ «Мілоан», жодних нових сум щодо стягнення заборгованості товариство не нараховувало. Станом на 28.04.2021 року сума заборгованості становить 31 954,43 грн. ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» подали заяву на вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та документи, які підтверджують безспірність та в 30.04.2021 року приватним виконавцем вчинено виконавчий напис. Крім того вважають, що сума витрат на професійну правничу допомогу є завищеною, не відповідає складності справи та виконаній адвокатом роботи, часом, який був витрачений на виконання робіт. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позові, просили не приймати рішення відповідно до вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на її користь витрати на правничу допомогу, оскільки представник позивача Іванченко М.М. звернеться до суду про винесення додаткового рішення по справі та надасть суду документи, що підтверджують надання правової допомоги, розрахунок. Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв до суду не надходило. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 30.04.2021 року було видано виконавчий напис № 26183 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 2417886 від 10.10.2020 року в сумі 32 884,43 гривень. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.01.2021 року по 28.04.2021 року (а.с. 32). Вказаний виконавчий напис за заявою ТОВ «ФК Кредит-Капітал» було пред`явлено до виконання, у зв`язку з чим приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенко Ю.О. 17.08.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66524379 (а.с.12-13). Відповідно до кредитного договору № 2417886 від 10.10.2020 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , останній надано кредит у розмірі 15000,00 гривень (а.с. 24-30). Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За змістом статті 9 Закону України «Про нотаріат» вбачається, що нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених цією статтею правил, є недійсними. Крім того, відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус також при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін постановою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (справа № К/800/7651/17), Постанову КМ України від 26.11.2014 № 662 визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме, щодо доповнення переліку розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частинні визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, слід задовольнити та визнати виконавчий напис № 26183 від 30.04.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Кредит-Капітал» заборгованості за договором кредиту у сумі 32 884,43 гривень таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд з урахуванням задоволення позову відповідно дост.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі у розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви до суду, та 454,00 грн за подання заяви про забезпечення позову. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, суд не виносить рішення, у зв`язку з вимогою позивача та його представника про не прийняття рішення відповідно цієї вимоги.

Outcome: approved