Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач 28.10.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 16009,41 грн., що виникла за кредитним договором №61 від 08.04.2014 року. Позов обґрунтовано тим, що 08.04.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №61, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 12 місяців до 08.04.2015 року. Відповідно умов кредитного договору, позичальник зобов'язався, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит в порядку та строки, обумовлені цим договором. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п. 3.10, п.п. 3.10.1 кредитного договору за порушення позичальником строків або сум сплати щомісячного платежу, визначеного графіком платежів, позичальник сплачує штраф: за перше порушення - 1000,00 грн.; за друге порушення - 1500,00 грн.; за третє порушення - 2000,00 грн. Згідно п.9.2, п. 9.3 та п. 9.4 договору, якщо позичальник перевищить пільговий термін (5 днів) з того дня, коли він зобов'язаний здійснити платіж згідно графіку розрахунків, який є невід'ємною частиною кредитного договору, він сплачує пеню у розмірі 1% в день від суми фактичної заборгованості по договору за весь час прострочення, починаючи з дня належного платежу. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач ж не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Таким чином, станом на 30.09.2014 року за відповідачем перед позивачем числиться заборгованість у розмірі 16009,41 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 2836,56 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 3358,68 грн. - пеня за договором; 4500,00 грн. штрафи. Окрім того, розмір боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення становить 5255,00 грн., та три відсотки річних від простроченої суми - 59,17 грн. Позивач неодноразово звертався до позичальника з вимогою погашення заборгованості, однак, кошти відповідачем повернуті не були, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судове засідання 12.02.2015 року представник позивача не з'явився та подав заяву в якій позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, розгляд справи просив здійснити без участі представника позивача. Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 19, 23), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 08.04.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №61, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 12 місяців до 08.04.2015 року (а.с. 4-6). Відповідно умов кредитного договору, позичальник зобов'язався, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит в порядку та строки, обумовлені цим договором. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п. 3.10, п.п. 3.10.1 кредитного договору за порушення позичальником строків або сум сплати щомісячного платежу, визначеного графіком платежів, позичальник сплачує штраф: за перше порушення - 1000,00 грн.; за друге порушення - 1500,00 грн.; за третє порушення - 2000,00 грн. Згідно п.9.2, п. 9.3 та п. 9.4 договору, якщо позичальник перевищить пільговий термін (5 днів) з того дня, коли він зобов'язаний здійснити платіж згідно графіку розрахунків, який є невід'ємною частиною кредитного договору, він сплачує пеню у розмірі 1% в день від суми фактичної заборгованості по договору за весь час прострочення, починаючи з дня належного платежу. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, що підтверджується копією видаткового ордеру від 08.04.2014 року (а.с. 12). Відповідач ж не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Таким чином, станом на 30.09.2014 року за відповідачем перед позивачем числиться заборгованість у розмірі 16009,41 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 2836,56 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 3358,68 грн. - пеня за договором; 4500,00 грн. штрафи. Окрім того, розмір боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення становить 5255,00 грн., та три відсотки річних від простроченої суми - 59,17 грн. (а.с. 13 - розрахунок заборгованості) Позивач неодноразово звертався до позичальника з вимогою погашення заборгованості, однак, кошти відповідачем повернуті не були (а.с. 7-9). Отже, уклавши з позивачем зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач порушив свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 16009,41 грн. Враховуючи зазначені обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими, а отже такими, які слід задовольнити. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 243,60 грн., згідно платіжного доручення від 20.10.2014 року (а.с. 3). На підставі наведеного та

Outcome: approved