Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач 19 квітня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спадкового майна та визнання права власності на нього після смерті матері [PERSON], померлої 18 жовтня 2012 року. В позовній заяві позивач [PERSON] , посилається на те, що 18 жовтня 2012 року після смерті матері [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді: земельної ділянки площею 1,0766 га, вартістю 55120 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на адміністративній території Івашківської сільської ради, Кодимського району за межами села. За життя спадкодавець склала заповіт. Спадкоємцем за заповітом стала він та його рідний брат відповідач по справі [PERSON]. Відповідно до вимог закону він звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини. Відповідач теж звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус відмовила в оформленні спадщини у зв»язку з наявним спором та відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Це було обумовлено тим, що відповідач заволодів оригіналом державного акту на право власності на землю, що належав матері [PERSON] його спроби врегулювати спір мирним шляхом до позитивного результату не призвели. Ця обставина і змусила його звернутися до суду. Просить поділити спадкове майно, визнавши за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на ? частину земельної ділянки площею 1,0766 га, вартістю 55120 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на адміністративній території Івашківської сільської ради, Кодимського району за межами села на підставі державного акту на право власності на землю серії І-ОД №008249, кадастровий номер 5122582600:01:001:0010, виданого на ім»я [PERSON], померлої 18 жовтня 2012 року; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на ? частину земельної ділянки площею 1,0766 га, вартістю 55120 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на адміністративній території Івашківської сільської ради, Кодимського району за межами села на підставі державного акту на право власності на землю серії І-ОД №008249, кадастровий номер 5122582600:01:001:0010, виданого на ім»я [PERSON], померлої 18 жовтня 2012 року. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. До початку розгляду справи по суті він і позивач врегулювали спір мирним шляхом. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов повинен бути задоволеним в повному обсязі з таких підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно статті 1278 ч.1 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно частини першої статті 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Судом установлено наступне. 18 жовтня 2012 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №317780, видане 19 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області). Відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,0766 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на адміністративній території Івашківської сільської ради, Кодимського району за межами села на підставі державного акту на право власності на землю серії І-ОД №008249, виданого Кодимською районною державною адміністрацією 30 березня 2004 року на ім»я [PERSON]. Спадкоємцями за заповітом стали сторони по справі (заповіт від 18 липня 2012 року, зареєстрований в реєстрі за №18 Івашківської сільської ради, Кодимського району Одеської області, згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала все своє майно [PERSON] і [PERSON]). Використовуючи своє право спадкоємця за заповітом, позивач [PERSON], звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримав відмову у видачі цього свідоцтва, у зв»язку з тим, що із заявою про право на спадщину заявив і син померлої [PERSON] відповідач по справі. Виник спір щодо розмірів часток у спадщині. (лист державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори №221/02-14 від 26 березня 2016 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. До початку розгляду справи по суті, відповідач визнав позов і не заперечував проти його задоволення, погодившись на вимоги позивача. Згідно частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Виходячи з вище викладеного, суд прийшов до висновку, що сторони дійшли згоди щодо поділу спадкового майна, а тому вимоги позивача суд визнає обґрунтованими і такими, що не порушують права та законні інтереси інших осіб, а тому повинні бути задоволеними. Тобто, суд вважає за можливе здійснити поділ спадкового майна після смерті [PERSON] таким чином: виділити [PERSON] і [PERSON], кожному ? частину земельної ділянки площею 1,0766 га, вартістю 55120 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на адміністративній території Івашківської сільської ради, Кодимського району за межами села на підставі державного акту на право власності на землю серії І-ОД №008249, кадастровий номер 5122582600:01:001:0010, виданого на ім»я [PERSON], померлої 18 жовтня 2012 року. На підставі ст. 55 Конституції України, ст.ст. 1278, 1273 ЦК України,

Outcome: approved