Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON]. В. звернулась 24 січня 2019 року в суд з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на її користь аліменти на утримування доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Підставою тому зазначала те, що від шлюбу з відповідачем мають доньку. Після припинення шлюбних відносин дитина перебуває цілком на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримування доньки. Позивачка в судове засідання не зявилась. Надала заяву, згідно якої просила розглянути у її відсутність, на позові наполягала. Відповідач у судове засідання не зявився. Надав заяву, згідно якої позов визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 серпня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного тану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, за актовим записом №1139. Від шлюбу мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року 1626 гривні. Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі постанова), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд бере до уваги положення п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, згідно якого «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Тому оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано та беручи до уваги в першу чергу інтереси дитини, та враховуючи визнання позову відповідачем, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Позивачка просила стягувати з відповідача аліменти з 18 січня 2019 року. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухилення останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Доказів, які б підтверджували вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача з 18 січня 2019 року суду не надано, тому вказана вимога задоволенню не підлягає та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини необхідно починати лише з часу предявлення позову, тобто з 24.01.2019 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 768,40 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial