Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 грудня 2014 року звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини місячного доходу (заробітку) відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов уточнила та пояснила, що з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого мають малолітню дитину - доньку [PERSON], 2001 року народження. Відповідач [PERSON] проживає окремо, дитині нічим не допомагає, хоча зобов'язаний це робити та має таку можливість, тому, уточнивши свої вимоги, просила позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісяця. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, яке мало місце 27 січня 2015 року, позов [PERSON] не визнав, вказавши, що малолітня [PERSON] проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, а тому саме позивач повинна сплачувати йому аліменти на утримання цієї дитини. У зв'язку з цим, ухвалою суду від 27 січня 2015 року до участі у справі залучено Кодимську районну державну адміністрацію Одеської області, як орган опіки та піклування, представник якої Москалюк А.С. в судовому засіданні пояснила, що вивченням спірного питання встановлено, що малолітня [PERSON] постійно проживає саме зі своєю матір'ю [PERSON], а тому обов'язок утримувати цю дитину має бути покладений на батька дитини - відповідача [PERSON] Після цього відповідач [PERSON] позов визнав повністю та вказав про свою згоду і спроможність сплачувати аліменти в уточненому позивачем розмірі. Тобто у розмірі 300 грн. щомісяця. Вислухавши пояснення сторін (позивача та відповідача) та представника органу опіки і піклування, дослідивши надані ними письмові докази, суд вважає необхідним позов задовольнити з таких підстав. Стаття 51 Конституції України, а також ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який вони уклали 09 вересня 1995 року в Писарівській сільській раді Кодимського району Одеської області (свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане №09 вересня 1995 року). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане 26 грудня 2001 року). У статті 19 та ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. При цьому, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Відповідно до ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів або в твердій грошовій сумі. Аліменти у твердій грошовій сумі визначаються у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення (ч.1 ст.184 СК України). При визначенні розміру аліментів суд у відповідності з вимогами ч.1 ст.182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. У зв'язку з цим суд, враховуючи відсутність у відповідача [PERSON] постійної роботи та заробітку, отримання ним мінливого доходу від виконання робіт по найму, визнання ним уточненого позивачем розміру аліментів та запевнення у спроможності сплачувати аліменти у такому розмірі, вважає необхідним визначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісяця. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати, до ст.79 ЦПК України відносить судовий збір. Згідно з ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. На підставі викладеного,

Outcome: approved