Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 жовтня 2013р. звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання договору довічного утримання від 16.05.2013 року, зареєстрований приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 100. В обгрунтування вимог зазначив, що 16 травня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого, він передав відповідачці безкоштовно у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 24,4 кв.м.. в тому числі житловою 12,6 кв.м. Згідно з цим договором, відповідачка прийняла на себе обов'язки здійснювати довічне повне його утримання, надаючи необхідне матеріальне забезпечення: харчування, одяг, належний догляд, необхідну медичну та іншу допомогу зі збереженням права по життєвого проживання у відчужуваній квартирі. Вартість матеріального забезпечення визначена в договорі у розмірі 700,00 грн. За час дії вищезазначеного договору довічного утримання - з 16.05.2013р. по 20.07.2013р. - [PERSON] частково виконувала свої обов»язки, після чого, покинула його будинок та не надавала йому ніякого утримання, під час перебування його у лікарні не навідувала і, тим самим, не виконала свої зобов'язання, їх стосунки після цього стали неприязними, однак, добровільно розірвати договір відповідач не бажає та вимагає компенсації у сумі 5000,00 грн. На підставі наведеного, позивач не бажає подальшого перебування із [PERSON] у договірних відносинах, у зв»язку із чим, просив розірвати договір довічного утримання, який укладено між ним та відповідачем та повернути сторони у первісний стан. Повідомлений належним чином про час та дату розгляду справи позивач [PERSON] до зали судового засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав оголошені позовні вимоги. Присутні у судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. Відповідач також звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання на вимогу набувача та про стягнення грошових коштів. В обгрунтування позову зазначила, що після укладання вказаного договору, деякій час, вона належним чином виконувала свої обов»язки - сплачувала комунальні послуги, прибирала у квартирі, прала речі [PERSON], кожного дня приносила йому їжу та медичні препарати, а також їздила із ним до лікарні. Одна, починаючи із серпня 2013 року, відповідач перестав пускати її до квартири, безпідставно вчиняв сварки та відмовлявся від її допомоги. Підставою для такої поведінки [PERSON], [PERSON] вважає втручання його сина, якій побажав отримати власність [PERSON] та почав також здійснювати за ним нагляд. [PERSON] зазначає про належне виконання нею своїх обов»язків за договором, та не заперечує проти його розірвання, однак, підставою просить суд вказати - на вимогу набувача, оскільки саме з вини [PERSON] вона не може виконувати свої обов»язки. Також просить суд стягнути на її користь із [PERSON] 4147,87 грн. у відшкодування витрат, пов»язаних із укладанням договору довічного утримання, які понесла [PERSON] За поясненнями свідка [PERSON], допитаної у судовому засіданні, [PERSON] - яка є її знайомою - належним чином виконувала свої обов»язки по договору довічного утримання [PERSON] Однак, у серпні 2013 року, останній перестав пускати [PERSON] до квартири, чим не дав їй можливості виконувати надалі свої обов»язки, у зв»язку із чим, за проханням [PERSON], вона - [PERSON]- особисто, деякій час здійснювала нагляд за [PERSON], представившись йому працівником Управління праці та соціального захисту населення. Суд, заслухавши відповідача та її представника, а також свідка, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Як було встановлено у судовому засіданні, за договором довічного утримання від 16.05.2013 року, зареєстрованим приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 100, відповідач [PERSON] прийняла на себе обов'язки здійснювати довічне повне утримання [PERSON], надаючи необхідне матеріальне забезпечення: харчування, одяг, належний догляд, необхідну медичну та іншу допомогу зі збереженням права по життєвого проживання у відчужуваній квартирі. Вартість матеріального забезпечення визначена в договорі у розмірі 700,00 грн. (а.с.3-6). Згідно положення ст. 754 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання /догляду/ одна сторона /відчуджувач/ передає другій стороні /набувачеві/ у власність житловий будинок, квартиру або їхню частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов»язується забезпечувати відчужувача утриманням та /або/ доглядом довічно. Відповідно до ст.755 ЦК України договір довічного утримання /догляду/ може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов»язків, незалежно від його вини, на вимогу набувача. У даному випадку було встановлено невиконання своїх обов»язків [PERSON] з серпня 2013 року за укладеним договором, у зв»язку з чим, він підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов»язків за договором, відчужувач набуває права власності на майно, яке було ним передане і має права вимагати його повернення. За п.15-16 договору довічного утримання від 16.05.2013 року, зареєстрованого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 100, право власності від відчужувача до набувача переходить з моменту Державної реєстрації цього права. За п. 23 вказаного договору, у разі його розірвання у зв»язку із невиконанням, неналежним виконанням набувачем обов»язків за цим договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У даному випадку, наданими письмовими доказами, на момент розгляду справи судом, встановлено наявне право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Тобто повторне визнання права власності за позивачем на вищевказане майно є необґрунтованим. Щодо зустрічного позову [PERSON] суд вважає необхідним вказати наступне. Вимоги [PERSON] щодо розірвання договору на вимогу набувача є нічим не підтвердженими висловами, які виникли вже після подачі позову [PERSON], та суд вважає їх запереченнями на основний позов [PERSON], оскільки протягом серпня-жовтня 2013 року, тобто вже після початку періоду невиконання [PERSON] своїх обов»язків, но до подачі позову [PERSON] - [PERSON] особисто з такими вимогами до суду не зверталась та таких, або інших доводів не наводила. Підтверджуючи у судовому засіданні як особистими поясненнями, так й за поясненнями свідка [PERSON]- факт припинення виконання своїх обов»язків за договором з серпня 2013 року - [PERSON] лише підтвердила обставини, на які посилається [PERSON] у своєму позову - як невиконання обов»язків набувачем за договором. Тому, у зустрічних вимогах [PERSON] про розірвання договору довічного утримання на вимогу набувача - слід відмовити як необґрунтованих. Щодо вимоги [PERSON] про стягнення із [PERSON] 4147,87 грн. у відшкодування витрат, пов»язаних із укладанням договору довічного утримання, які вона понесла - суд також вважає, що у її задоволенні слід відмовити, у зв»язку із наступним. Відповідно до п.27 договору довічного утримання від 16.05.2013 року, зареєстрованого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 100, встановлено, що витрати по укладанню договору сплачує набувач, що й було здійснено [PERSON] Вимог щодо визнання недійсним вказаного договору у цілому, або його окремої частини - сторонами не ставилось, та, як зазначила [PERSON] у судовому засіданні, вона добровільно підписала цей договір та ознайомилась із його змістом. Враховуючи наведене, суд вважає вимогу [PERSON] щодо стягнення суми із [PERSON] необґрунтованою, у зв»язку із чим, відмовляє у її задоволенні.

Outcome: approved