Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту, зазначивши, що відповідач [PERSON] 08.09.2009 року отримала кредит у розмірі 10 572 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.09.2010 року. В забезпечення виконання зобовязань відповідач уклала договір іпотеки, надав в іпотеку нерухоме майно, а саме будинок № 26 по вулиці Тургенєва в м. Дніпродзержинську. Згідно реєстраційного номеру обтяжень 8236936, постановою Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції накладено арешт на майно боржника та оголошена заборона на його відчуження від 27.11.2008 року, на користь юридичних та фізичних осіб. Отже державна виконавча служба немає правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувача, які не є іпотекодержателями. Тому просить суд звільнити з-під арешту, накладеного 27 листопада 2008 року Заводським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ нерухоме майно згідно реєстраційного номеру обтяження 8236936, належне на праві власності [PERSON], на користь юридичних та фізичних осіб, а саме: житловий будинок, загальною площею 79,4 кв.м., житлова площа 35,0 кв.м., який розташований на земельній ділянці за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Тургенєва, буд. № 26. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі продажу будинку від 13.03.2006 року та стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує розглядати справу в порядку заочного розгляду Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, причини не явки до суду не повідомила. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції не зявився, хоча був повідомлений належним чином, причини не явки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.09.2006 року відповідач [PERSON] отримала від позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в кредит кошти у розмірі 10 572 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.09.2010 року, що вбачається з кредитного договору № DZB0GA00000166 від 08 вересня 2006 року. Згідно до договору іпотеки від 08 вересня 2006 року в забезпечення виконання зобовязань відповідач [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок, загальною площею 79,4 кв.м., житлова площа 35,0 кв.м., який розташований на земельній ділянці за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Тургенєва, буд. № 26, що вбачається з договору іпотеки, укладеного між сторонами. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до реєстраційного номеру обтяжень 8236936, постановою Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції накладено арешт на майно боржника та оголошена заборона на його Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1 - 4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У силу положень ст. 54 зазначеного вище Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Отже, державна виконавча служба немає правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателем. Ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено право заставодержателя звернутись до суду про звільнення заставленого майна з під арешту. Згідно ч.ч.6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких па передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Отже, суд приходить до висновку, що банк, як іпотекодержатель, має право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна, однак наявність накладених арештів порушують його майнові інтереси та перешкоджають подальшій реалізації предмета іпотеки, з метою погашення кредитної заборгованості, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому, сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved