Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач 19.10.2012 року звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що він з 26.11.2007 року працював в ТОВ «Моторсервіс» на посаді генерального директора згідно наказу № 46-к від 26.11.2007 року. 24.06.2010 року був звільнений з посади. Вище наведені обставини підтверджуються відповідними записами в його трудовій книжці. Станом на червень 2010 року, тобто на момент його звільнення з посади генерального директора ТОВ «Моторсервіс», підприємство не провело з ним повний розрахунок по заробітній платі за 106 робочих дні, яка складає 11 910,36 грн., з них : 5 590,98 грн. за невикористані відпустки, 1 978 грн. заборгованість за червень 2010 року, 6 399,69 грн. заборгованість за попередні місяці. Розмір заборгованості підтверджується відомістю про нарахування йому відповідної заборгованості. З дня його звільнення й до цього часу відповідач не погасив вказану заборгованість, чим порушив його права. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України при звільнення працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться у день його звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимог про розрахунки. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи чи організації проводяться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, у разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку. Відповідно до відомості про нарахування заробітної плати, розмір мого середньоденного заробітку складає 112,36 грн. ( 11 910,36 грн./106 днів ). Отже, станом на 19.10.2012 року ( на день подання позову ) затримка розрахунку заробітної плати складає 606 робочих дні. Таким чином, заборгованість за час затримки станом на 19.10,2012 року становить : 112,36 грн. ( середньоденна заробітна плата ) х 606 ( кількість робочих днів затримки) = 68 091,30 грн. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за вимогами, що випливають з трудових правовідносин, звільняються від сплати судового збору. Прохав стягнути з ТОВ «Моторсервіс» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 11 910, 36 грн., середній заробіток за весь час затримки виплати належних йому при звільненні за період з 24.06.2010 року по 19.10.2012 року в сумі 68 091,30 грн., всього 80 001,66 грн. Позивач надав суду 19.11.2015 року письмову заяву про уточнення позовних вимог станом на 19.11.2015 року ( а. с. 64 т. 2 ), де остаточно прохав стягнути з ТОВ «Моторсервіс» на свою користь заборгованість по зарплаті у сумі 11\~910,36 грн., середній заробіток за весь час затримки виплати належних йому при звільненні за період з 24.06.2010 року по 19.11.2015 року в сумі 176\~177,10 грн. А всього 188\~087,46 грн. В судовому засіданні позивач підтримав уточнені ним вимоги станом на 19.11.2015 року на підстав наданих ним доказів у матеріалах справи, а саме на а. с. 3 6, 127 т. 1 та відмовився від клопотання про допит заявлених ним свідків, так як відмовився забезпечувати їх явку до суду ( а. с. 5, 57 т. 2 ). Та також відмовився від участі свого представника по довіреності [PERSON] ( а. с. 43 ). Представник відповідача в особі генерального директора [PERSON]В.( а. с. 68 т. 1 ), який в силу займаної посади інтереси відповідача представляє без довіреності, позов не визнав, надавши письмові заперечення на позов із додатками до них ( а. с. 56 - 68 т. ) . Крім того, із вказаних ним причин не зміг неодноразово виконати ухвали суду про забезпечення доказів у справі за клопотанням позивача, про що надав суду відповідні докази, на які послався ( а. с. 44 55, 76 125, 160 171, 177 178 , 187 - 189 т. 1, 48 50 т. 2 ). Судом встановлено, що позивач з 26.11.2009 року та по 09.02.2010 року працював на посаді гендиректора ТОВ «Моторсервіс» ( а. с. 3 5 т. 1 ). Позивачу зарплату за 2010 рік у сумі 11\~907,36 грн. було депоніровано ( а. с. 41 - 42 справи № 3 638/11 ). Відповідач наполягав, що борг по зарплаті погашено ( а. с. 187 189 т. 1 ). Інших доказів на мормент розгляду справи у розумінні ст. 57 59 ЦПК України сторонами не надано. Суд, заслухавши сторін, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, дослідивши архівний адміністративний матеріал № 3- 638/11. щодо гендиректора ТОВ «Моторсервіс» [PERSON] за ст. 41 ч. 1 КУ пАП, де провадження закрито в зв»язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, вважає, що уточнені позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню на підставі ст. 60 ч. 1 ЦПК України, так як позивач їх не довів. А будь-які підстави звільнення від доказування згідно ст. 61 ЦПК України у позивача відсутні. Що стосується судового збору, то на підставі ст. 88 ЦПК України їх необхідно віднести за рахунок Держави.

Outcome: dismissed