Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] , відповідно до договору позики від 13.01.2019 року взяла у неї в борг кошти в сумі 27000,00 грн. і зобов`язалась повернути їй ці гроші до 01.08.2019. Про отримання відповідачем коштів в сумі 27000 свідчить заповнений позичальником власноручно договір позики та написана нею власноручно розписка, засвідчені її підписом. У вказаний строк відповідач борг не повернула. На її прохання про добровільну сплату боргу заявила, що у неї немає коштів для повернення цього боргу. Позивач зазначає, що як вбачається із матеріалів справи, відповідач не збирається повертати їй борг в добровільному порядку, тому, вона змушена звернутися із цією позовною заявою до суду , що також спричинило їй моральну шкоду. Неналежним виконанням свого зобов`язання по поверненню їй коштів за договором позики, відповідач заподіяла їй моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях щодо можливості втрати наданих у позику коштів, у неможливості використати ці кошти у її господарській діяльності після закінчення строку повернення позики, роздуми про те, що навіть після задоволення судом її позову, на стягнення боргу виконавчою службою пройде тривалий час. Також, виникла потреба звернення до суду за захистом своїх прав і законних інтересів, підготовка обґрунтованих доказів, участь у судових засіданнях і моральна напруга у судових дебатах. Всі ці обставини негативно впливають на її нервову систему, сприяють різкому підвищенню артеріального тиску у неї - інваліда 2 групи, приводять до безсоня і до нервової напруги. До того ж страждають його близькі родичі, яким доводиться підтримувати її здоров`я в задовільному стані, а її сину опікати його в суді, під час судових засідань знаходитися поруч з метою моральної підтримки і при необхідності, надання первинної допомоги. Також, у даному випадку відповідачем порушено її право власності на кошти в сумі 27000грн., якими відповідач продовжує незаконно користуватися. Зазначає, що в даному випадку заподіювачем їй та її родичам моральної шкоди є відповідач [PERSON] , яка відмовила повернуи їй кошти, отримані нею за договором позики, що є протиправною поведінкою позичальника, чим спричинила душевні страждання їй і її близьким родичам. Заподіяну їй відповідачем моральну шкоду вона оцінює в суму 10000,00грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь 27000 грн. боргу, відповідно до договору позики від 13.01.2019, укладеної між сторонами та кошти за заподіяну моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.; відповідно до п. 4 договору позики від 13.01.2019, укладеного між сторонами , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] штраф у розмірі 10% від суми непогашеної позики за кожен місяць прострочення повернення боргу; за прострочення грошового зобов`язання стягнути з боржника [PERSON] на користь позикодавця [PERSON] суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, 3% річних від простроченої суми; стягнути з відповідача на її користь судові витрати на правничу допомогу адвоката. 11 вересня 2019 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначила, що вона перебувала в трудових відносинах з позивачем, працювала в кіску, володільцем якого є [PERSON] Вночі з 10 на 11 січня у неї погіршився стан здоровя та вранці 11 січня 2019 року вона викликала швидку допомогу і її відвезли в «Третю Черкаську міську лікарню». Її поклали до гінекогологічного відділення , через декілька часів до неї в лікарню приїхав [PERSON] (син позивачки) з поліцією та повідомив їй , що почали переоблік товару та був встановлений факт недостачі біля 47 тис. грн. Також, він їй сказав, що в зв`язку з тим. що вона працювала з напарницею суму недостачі він ділить на двох . Після цього він їй повідомив, що їй потрібно підписати акт переобліку, написати розписку про отримання в борг коштів у [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як встановлено в судовому засіданні, що 13 січня 2019 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] ((позичальник) уклали Договір позики. Відповідно до п. 1 ст. 1 Договору позики - позикодавець передав позичальнику у власність гроші у сумі 27 000 грн. Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей у строки обумовлені цим договором. Відповідно до п. 2 ст. 2 Договору позики - позичальник обов`язаний повернути позикодавцю позику до 01.08.2019 року. Відповідно до п. 4 ст. 4 Договору позики - у разі порушення позичальником строку повернення позики, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 10 % від суми непогашеної позики за кожен місяць прострочення. Також, відповідно до Розписки від 13.01.2019 року - [PERSON] отримала гроші в розмірі 27000грн. від [PERSON] . В обумовлений строк відповідач грошові кошти позивачу не повернула. Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засоб узв`язку. Розписки підписані відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину між ним та позивачем, тобто сторонами фактично в письмовій формі був укладений договір позики. Згідно із статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно із ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї торони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договірпозики є укладеним з моменту передання грошей абоінших речей, визначенихродовимиознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Правова позиція з цього приводу викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13, яка відповідно до є обов`язковою для всіх судів України. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 525 ЦК України одноособова відмова від виконання зобов`язань і одноособоваз міна умов договору не припустимі, якщо інше не встановлено договором чи законом. Як передбачено ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк у відповідності з умовами договору та вимогами цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Як передбачено ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Боржник, як зазначає ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Так, позивачем [PERSON] надано розрахунок 3% річних в розмірі 368,38 грн. та розрахунок інфляційних в розмірі 243,00 грн., які підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Також, відповідно до п. 4 ст. 4 Договору позики, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає штраф у розмірі 10% від суми непогашеної позики за кожен місяць прострочення складає 35100 грн. (13 місяців прострочення х 2700 грн.). Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я,у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. На думку суду, сума моральної шкоди в розмірі 10000 грн. є завищеною, тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 500,00 грн. моральної шкоди. Відносно витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне: Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл вказаної категорії судових витрат є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат. Під час розгляду справи до позовної заяви позивачем долучено Договір про надання правової допомоги від 18.08.2019, укладений між адвокатом Єфімовою Л. Я. та [PERSON].; квитанцію від 28 листопада 2019 року до приходного касового ордеру , відповідно до якої [PERSON] сплатила 18359грн.00коп.; калькуляцію витрат на правову допомогу по угоді «На надання правової допомоги» між [PERSON] та адвокатом Єфімовою Л. Я. від 18.08.2019 року на суму 18359грн.; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1945 Єфімової Л. Я . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 1000 грн., оскільки витрати у розмірі 18359 грн. є явно завищеними. В калькуляції оплати послуг по наданню правової допомоги між [PERSON] та адвокатом Єфімовою Л. Я., зазначено - сума, що підлягає до сплати за годину роботи за складання адміністративного позову про стягнення боргу за договором позики складає 10014 грн. Але, дана справа розглядалася в порядку цивільного судочинства. Крім того, на думку суду, розмір 1000 гр. є співмірним із складністю та категорією даної справи, обсягом та часом виконаних робіт. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення заявлених позовних вимог а саме, - слід стягнути з [PERSON] користь [PERSON] борг в розмірі 27000,00 грн., штраф в розмірі 35100 грн.., інфляційних в розмірі 243,00 грн., 3 % річних в розмірі 368,38 грн., моральну шкоду в розмірі 500,00 грн. та судові витрати, що складаються з правничої допомоги в сумі 1000,00грн. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії Довідки № 025241 - [PERSON] є інвалідом другої групи захворювання, а тому, при подачі позовної заяви, від сплати судового збору була звільнена. А тому, відповідно до ст.. 141 ЦПК України, з [PERSON] підлягає до стягнення в прибуток держави судовий збір в розмірі 840, 00грн. На підставі вище вищевикладеного та

Outcome: partial