Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Кредобанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за Договором про встановлення ліміту кредитування № 6088606 від 05.08.2016 року в загальному розмірі 8824,48 грн., яка складається з 7380,83 грн. заборгованості за кредитом, 1248,34 грн. прострочених відсотків, 43,90 грн. пені та 151,41 грн. простроченої суми комісії за адміністрування кредиту. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.08.2016 року між [PERSON] акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитним договір №6088606, від 05.08.2016 року за умовами якого останній отримав грошові кошти в сумі 8824,48 грн. та зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі та в терміни, встановлені графіком погашення кредиту. Відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказі. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання Відповідача, що належним чином повідомлений, від якого не надійшло заяви про причини неявки, або якщо причини неявки, зазначені в заяві, будуть визнані судом не поважними, на підставі ст. 280 ЦПК України, просив розглядати справу у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надав. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. У відповідності до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки єдень проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. 05 серпня 2016 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] укладено Договір № 6088606 про встановлення ліміту кредитування (Автоматичний овердрафт), за умовами якого Банк встановив відповідачу максимальний розмір кредитного ліміту 20 000 грн. В межах максимальної суми кредитного ліміту Банк встановив відповідачу поточну суму кредиту за умов, передбачених п. 1.7. Договору. Кредит надано у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок у розмірі 7380,83 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру №59476754 від 06.10.2017 року. Згідно п. 1.1. кредитного договору, для здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки, Банк встановлює по рахунку № 2625402784532 ліміт кредитування в сумі, на строк та умовах, визначених цим Договором та Тарифами Банку для тарифного пакету START, на умовах якого обслуговується рахунок. Пунктом 1.2. кредитного договору визначено, що необхідними, але не виключними умовами для отримання кредитів в межах встановленого Банком ліміту кредитування є: передбачені цим Договором та або додатками до нього, обсяги поступлень коштів на Рахунок у вигляді: заробітної плати/пенсії/, отриманих від підприємницької діяльності та інших регулярних грошових надходжень. За п. 1.3. кредитного договору, Банк встановлює максимальну суму ліміту кредитування по Рахунку в розмірі 20 000,00 грн., при забезпеченні Клієнтом поступлень коштів на Рахунок з джерел, зазначених у п. 1.2. цього Договору за один календарний місяць (протягом перших чотирьох календарних місяців з дати укладення цього Договору), в сумі, що становить або перевищує 1 000,00 грн. Пунктом 1.5. кредитного договору передбачено, що ліміт кредитування по Рахунку встановлюється терміном на 12 календарних місяців. Відповідно до п. 1.16. кредитного договору, за користування кредитом, отриманим по цьому Договору, Клієнт сплачує Банку проценти у розмірі 30% річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Згідно п. 1.17. кредитного договору, Клієнт виконує свої зобовязання по поверненню кредиту, сплати процентів, неустойки шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на Рахунок, визначений у п. 1.1. цього Договору. Проте відповідач умови договору не виконав, в наслідок чого утворилась заборгованість, що відповідно до розрахунку суми позову станом на 09.10.2017 року становить - 8780,58 грн., яка складається з : 7380,83 грн. заборгованості за кредитом, 1248,34 грн. прострочених відсотків, 43,90 грн. пені та 151,41 грн. простроченої суми комісії за адміністрування кредиту. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв'язку з невиконанням відповідачами своїх договірних зобов'язань, суд вважає позовну вимогу позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за Договір № 6088606 про встановлення ліміту кредитування (Автоматичний овердрафт) від 05.08.2016 року у сумі 8824,48 грн. законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Відповідно до пункту 1 статті 1048 Цивільного кодексу України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачі не виконали прийнятий на себе обовязок по поверненню кредиту в термін, встановлений договором, нарахована сума пені, відповідає вимогам договору та діючому законодавству України та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 статті 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved