Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 жовтня 2019 року звернулася в суд з позовом до свого колишнього чоловіка та батька дитини [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовну заяву мотивувала тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 09 вересня 2019 року. За час спільного проживання з відповідачем, а саме до реєстрації шлюбу, у них [INFO] народилася донька [PERSON] , яка проживає із матір`ю (позивачем). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча спроможний надавати таку допомогу. Враховуючи важке матеріальне становище, а також те, що в даний час позивач не працює, оскільки доглядає дитину, просила суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 02 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд її постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Позивач, у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. У матеріалах справи міститься заява, де позивач [PERSON] просить справу розглядати за її відсутності. При цьому, позивач позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявив про часткове визнання позову, зазначив про те, що він згідний сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] щомісячно у мінімально встановленому розмірі - 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки в даний час не має роботи, а відповідно доходів. Відтак, його матеріальне становище є важким, у нього накопичилось багато боргових зобов`язань, зокрема щодо сплати комунальних платежів. Вказав, що не ухиляється від утримання дочки, надає позивачу матеріальну допомогу, систематично пересилає позивачу кошти у розмірі, який може надати. Беручи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину, вважає для присудження достатньою суму аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України (далі - СК України). В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з січня 2017 року. Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 09 вересня 2019 року шлюб між ними розірвано. Від спільного проживання у позивача та відповідача [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що на даний час неповнолітня дитина повністю знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з останньою. Вказаний факт не заперечується стороною відповідача. Факт звернення позивача до суду є свідченням того, що вона потребує матеріальної допомоги відповідача на утримання їх малолітньої дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Приписами ст. 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року № 2629-VIII встановлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2019 році, зокрема для: - дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; - дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; - працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні. Згідно своїх вимог, позивач просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісяця, що є значно більшим мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину. Під час розгляду справи відповідачем відзначено, що він розуміє свій обов`язок допомагати дочці, не ухиляється від нього та згідний надавати їй матеріальну допомогу, однак на даний час у мінімально встановленому законом розмірі для аліментів, оскільки на даний час не працює та немає будь-якого заробітку (доходу). Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судовим розглядом справи позивач належними та допустимим доказами обґрунтувала факт наявності між сторонами взаємних близьких, в тому числі і шлюбних відносин, від яких у них народилась дочка [PERSON] . Проте, позивач жодним доказом не довела потребу у стягненні з відповідача аліментів у розмірі 5000 гривень, так само як і наявність у нього достатності заробітку (доходу) для його сплати. На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоров`я, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, тощо. В обґрунтування часткового визнання позову відповідач в судовому засіданні заявив, що не працює, однак періодично добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини. У підтвердження своєї неплатоспроможності до матеріалів справи відповідач долучив копії рахунків щодо несплати ним комунальних платежів, які свідчать про наявність у нього суттєвих боргових зобов`язань. Вказані обставини не звільняють відповідача від обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину, однак впливають на розмір аліментів, яку він може сплачувати. Покликання відповідача на ту обставину, що він періодично добровільно надає допомогу дитині, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки даний факт не є перешкодою позивачу звернутися до суду з вимогами про стягнення аліментів і не залежить при цьому від наявності чи відсутності бажання у батька в певний період часу надати майнову допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, всупереч наведених норм позивач в судове засідання не з`явилася, не обґрунтувала та не довела належними, допустимими, достатніми доказами, що відповідач отримує великий дохід і спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини саме в розмірі 5000 грн. щомісячно. Оскільки обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб та достатній рівень життя дитини, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позивач звернулася до суду з даним позовом 02.10.2019 року, тому, відповідно з цієї дати суд присуджує аліменти на утримання дитини. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст. 27 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., і

Outcome: partial