overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.02.2014 р. звернувся до суду із вимогами до відповідачки [PERSON], просить визначити порядок користування та володіння майном, що перебуває у їх спільній сумісній власності, а саме: нежитловим приміщенням №32, загальною площею 54,9 кв.м., розташованим за адресою: [ADDRESS], виділивши йому приміщення №1 та №4, загальною площею 27,5 кв.м., відповідачці [PERSON] - приміщення №3, площею 26,7 кв.м., посилаючись на те, що в судовому порядку вирішено питання про поділ спільного сумісного майна подружжя, у тому числі питання стосовно зазначеного вище приміщення, що складається з трьох приміщень: приміщення №1 - підсобне, площею 13,1 кв.м., приміщення №4 - основне, площею 14,4 кв.м., загальною площею 27,5 кв.м., та приміщення №3 - основне, площею 26,7 кв.м., спільного приміщення - вбиральні, площею 1,9 кв.м. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позову. Встановлено, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва протягом червня 2010 р. - жовтня 2012 р. перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25.10.2012 р., що набрало законної сили, скасоване рішення Печерського районного суду м. Києва від 2.07.2010 р., ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено частково, в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину приміщення цокольного поверху №32, загальною площею 54,9 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину приміщення цокольного поверху №32, загальною площею 54,9 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з поверхового плану нежитлове приміщення №32, загальною площею 54,9 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS], складається з приміщень: приміщення №1 - підсобне, площею 13,1 кв.м., приміщення №4 - основне, площею 14,4 кв.м., приміщення №3 - основне, площею 26,7 кв.м., вбиральні, площею 1,9 кв.м. Суд, враховуючи викладене, визнання відповідачкою позову, ту обставину, що визнання [PERSON] позову [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає встановити наступний порядок спільного користування нежитловим приміщенням, за яким виділити позивачу приміщення №1, площею 13,1 кв.м. та приміщення №4, площею 14,4 кв.м., що приблизно дорівнює його частці, відповідачці виділити приміщення №3, площею 26,7 кв.м., вхід у нежитлове приміщення, вбиральню площею 1,9 кв.м. залишити в загальному користуванні. На підставі ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідачки слід присудити понесені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.02.2014 року звернулася до суду із названим позовом, в якому просить стягнути аліменти з відповідача на свою користь на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] на період його навчання в Київському вищому професійному училищі деревообробки до 30 червня 2015 року в розмірі ? частини його доходу, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина на період його навчання не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на зазначені в позові обставини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних міркувань . Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони від зареєстрованого шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з матір»ю. ( а.с.-4,7) 19.12.1996 року шлюб між сторонами розірвано ( а.с.-5) Із довідки Київського вищого професійного училища деревообробки № 41 від 13.02.2014 року вбачається, що [PERSON] дійсно продовжує навчання на 111 ступені навчання в групі № ТМ 1 з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2015 року за спеціальністю 5.05180103 «Виготовлення» меблів» напряму підготовки 6.051801 «Деревооброблювальні технології» кваліфікації 3119 «Технік-технолог з виробництва меблів» Форма навчання - денна. ( а.с.-8) В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], як батько не приймає участі в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, хоч має можливість надавати матеріальну допомогу, поскільки працює водієм СТОВ «Черепин» Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України передбачений обов»язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Враховуючи викладене, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, від дня пред»явлення позову 26.02.2014 року до 30.06.2015 року у розмірі ? частини з усіх видів його доходів щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 гривень судового збору, поскільки позивачка згідно законодавства звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON], 26.02.2018 року звернулась в суд з позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], 12.08.2003р.н., [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно. Свій позов позивач обґрунтовує наступним. Сторони по справі перебувають у шлюбі з 18.06.2002р. Відповідач не має інших дітей, та непрацездатних батьків які б знаходилися на його утриманні, однак, добровільно кошти на утримання дітей не надає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач в судові засідання позовні вимоги визнав частково, оскільки не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, в якому просить позивачка. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Шлюб між сторонами зареєстровано 18.06.2002 року. Як вбачається із свідоцтва про народження серії 1-СГ №290954, 12.08.2003 року народилася [PERSON]. Сторони по справі записані батьками. Як вбачається із свідоцтва про народження серії 1-СГ №080743, 16.11.2006 року народився [PERSON]. Сторони по справі записані батьками. З довідки виданої виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради №1117 від 18.12.2017 року вбачається, що [PERSON], 12.08.2003р.н. та [PERSON], 16.11.2006р.н. проживають разом із позивачкою в с. Межиріччя, вул. Садова,28 Жидачівського району Львівської області. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей та відповідача, визнання відповідачем позову, і приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає до часткового задоволення, з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно на дітей, що дасть змогу забезпечити для дітей належні умови проживання та розвитку. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. З відповідача слід стягнути судовий збір у справі в розмірі 704,80 гривень в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON], 26.02.2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що вона 08.08.2011 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис №03. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] Едоардо, [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивач посилається на те, що їх сімя розпалася. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між ними. З червня місяця 2016 року не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Представник позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розірвати шлюб між її довірителькою та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася подала суду заяву з проханням розглянути справ у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився подала суду заяву з проханням розглянути справ у його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.08.2011 року, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 129884 від 19.07.2017 року. (а.с.9). Від спільного проживання у сторін є неповнолітній син: [PERSON] Едоардо, [INFO](а.с.11). Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між сторонами. З червня місяця 2016 року сторони не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.02.2020 року звернулась до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що від спільного проживання з відповідачем вона має малолітню доньку [PERSON] [INFO] . Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Позивач проживає разом з дитиною, а відповідач не надає їй допомоги в утриманні доньки, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь, на утримання доньки: [PERSON] [INFO] аліменти розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позову і до дня досягнення дитиною повноліття. В судове засіданні позивач не з`явилась направивши до суду клопотання в якому заявлений позов підтримує просить справу розглядати в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`являвся про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відзиву на позов не надавав. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Суд встановив, що від спільного проживання з відповідачем позивач має малолітню доньку [PERSON] [INFO] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.6) Позивач в даний час проживає з дитиною, відповідач покинув позивачку з дитиною та не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За таких обставин суд не може прийняти до уваги заперечень відповідача та вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. При вирішенні питання про розмір стягнень суд враховує, майновий стан сторін, стан здоров`я як дитини так і відповідача. Встановлене судом підтверджується: - Копією свідоцтва про народження дитини; - Довідками , Іншими матеріалами справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Нормою 141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.04.2017р звернувся до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 26 квітня 2006 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі. Зазначає, що від цього шлюбу вони мають дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Свій позов мотивує тим, що шлюбне життя між ними не склалося, в останні 3 роки між ними постійно виникають сварки в наслідок різних поглядів на сімейне життя. Крім того, відповідачка проживає з іншим чоловіком у цивільному шлюбі. Зазначає, що він з [PERSON] дійшли згоди щодо мешкання дітей та їх утримання після розірвання шлюбу, а саме діти залишаються разом з нею. Вказує, що збереження сімї неможливе та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] підтримав свої вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити, та надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] позов про розірвання шлюбу визнає цілком, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим\~ задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №279766, виданого 03.04.2012р Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №69, вбачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON]перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2006 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-НО №458858, видане 04.05.2012р виконкомом Нижньокринської селищної ради Совєтського району м.Макіївки Донецької області, актовий запис №29) та доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-НО, №076507, видане 23.06.2006р виконкомом Нижньокринської селищної ради Совєтського району м.Макіївки Донецької області, актовий запис №43). З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримав свій позов, а відповідач його повністю визнала. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення.\~ Судом встановлено, що сторони у справі не проживають однією сімєю понад три роки, відносини не підтримують, у звязку з чим суд вважає, що сімя сторін розпалася остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. Зясувавши фактичні відносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, а також інтересам їх дітей. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище відповідачки після розірвання шлюбу залишити «Сєніна».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.04.2017р звернулася до суду із дійсним позовом, вказуючи, що з 03.06.2016р до 01.03.2017р вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі, від якого 16.01.2017р у них народилася донька [PERSON]. Зазначає, що вони проживають окремо, дитина мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Свої вимоги мотивує тим, що на теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення останньою трьох років. Вважає, що відповідач має можливість матеріально її утримувати, так як працює, має постійний регулярний заробіток. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 16.01.2020р. Позивач [PERSON] підтримала свої вимоги цілком, наполягала на їх задоволенні та надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] вимоги позову [PERSON] визнав в повному обсязі, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, згоден виплачувати аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд знаходить заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Згідно копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01.03.2017 року (справа №234/554/17-ц, провадження №2/234/1389/17) вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірваний. Рішення набрало законної сили 14.03.2017 року. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (серія І-НО №735981, виданого 04.03.2017р Краматорським міським ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №354) судом встановлено, що батьками дитини зазначені позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] З наданих до суду письмових заяв вбачається, що позивач підтримала свій позов, а відповідач його повністю визнав. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.84 ч.2 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На підставі викладеного і з урахуванням становища відповідача, який працездатний, фізично здоровий, не має аліментних зобовязань перед іншими особами, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення малолітньою донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку, а саме до 16.01.2020р. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частини стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.04.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Первомайський міський відділ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, в якому просить суд визнати батьківство її дитини за відповідачем, посилаючись на таке: з жовтня 2015 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач з пологового будинку забрав дитину і вони разом з дитиною почали проживати разом у винайнятій квартирі в [ADDRESS], в якій проживають і до сьогодні. Після сварки відповідач відмовився подавати спільну заяву до відділу ДРАЦС про своє батьківство, але дитина все-таки його. Позивач просить визнати відповідача батьком її дитини. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач та третя особа звернулися до суду із заявами, в яких просили розглянути справу за їхньою відсутністю, з позовними вимогами згодні. Враховуючи неявку в судове засідання сторін, суд приймає рішення без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд знаходить встановленими наступні обставини, що випливають з сімейних правовідносин, а саме: [PERSON] та [PERSON] проживали разом з жовтня 2015 року у фактичний шлюбних відносинах. Від спільного життя у них народився син [PERSON] [INFO]. Дитина записана у акті реєстрації про народження зі слів матері відповідно до ст.. 135 СК України, про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.8). На разі, у зв'язку із сваркою сторін, відповідач відмовляються подавати спільну заяву із позивачем до відділу ДРАЦС про походження дитини відповідно до п.1 ч.2 ст. 125 та ч.1 ст. 126 СК України. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Так, згідно викладеного позивачем, що не оспорюється відповідачем, вбачається, що останній мали спільний побут та фактичні шлюбні відносини з жовтня 2015 року. Після народження спільної дитини відповідач особисто забирав її з пологового будинку, а після того сторони винайняли квартиру, в якій до тепер проживають разом тьа піклуються про дитину. Враховуючи викладене та беручи до уваги фактичне визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовна заява законна, обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнає дитину своїм сином. Таким чином, суд вважає за необхідне внести до актового запису про народження дитини відомості відповідача, як про батька дитини.

Outcome: approved