Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач 21.11.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позов обґрунтовано тим, що 08-09.03.2014 року відповідач [PERSON] незаконно заволодів транспортними засобами, які належать позивачу - ТОВ «БУДМАТЕРІАЛИ-ВТОРРЕСУРСИ». Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом [PERSON] 08.03.2014 року о 21 год. 02. хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, проник в салон малотоннажного автомобіля «Volkswagen Grafter» д.н.з. [NUMBER], власником якого є позивач та запустивши двигун вказаного транспортного засобу виїхав з території охоронюваного майданчику, розташованого по [ADDRESS] та направився до будинку [ADDRESS], де розпорядився ним на власний розсуд. Окрім цього, [PERSON], в ніч на 09.03.2014 року, після незаконного заволодіння малотоннажним автомобілем «Volkswagen Grafter» д.н.з. [NUMBER], вирішив незаконно заволодіти ще одним транспортним засобом, який належить позивачу та був припаркований на майданчику, розташованому по [ADDRESS]. З метою виконання свого злочинного умислу, [PERSON] 09.03.2014 року, близько 02 год. 04 хв. повторно проник на територію охоронюваного майданчику та здійснив викрадення вантажного автомобіля «MAN 26.314» д.н.з. [NUMBER], шляхом запуску двигуна вказаного транспортного засобу та направився до Київської регіональної митниці, розташованої по вул. Новопироговській, 58 у м. Києві, де розпорядився ним на власний розсуд. Продовжуючи свої злочинні дії [PERSON] знову повернувся до охоронюваного майданчику, розташованого по [ADDRESS], з метою викрадення вантажного автомобіля «MAN M05» д.н.з. [NUMBER], власником якого є позивач, проник в салон згаданого автомобіля та запустив двигун намагаючись виїхати з території майданчику, але двигун згаданого транспортного засобу припинив роботу, внаслідок чого [PERSON] не довів свій злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі. Під час розгляду кримінального провадження №759/10385/14-к [PERSON] вину у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15 КК України визнав та щиро покаявся у своїх діях. Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2014 року (справа №759/10385/14-к) [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15 КК України та призначено йому покарання за сукупністю злочинів у вигляді 5 (п'яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо протягом 3 (трьох) років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки. В результаті згаданого злочину, майно, що належить позивачу, с саме малотоннажний автомобіль «Volkswagen Grafter» д.н.з. [NUMBER]; вантажні автомобілі «MAN 26.314» д.н.з. [NUMBER]; «MAN M05» д.н.з. [NUMBER] зазнали пошкоджень внаслідок яких знаходяться в неробочому стані. З метою визначення вартості відновлювального ремонту транспортних засобів, що прийшли в неробочий стан, внаслідок злочинних дій [PERSON], позивач звернувся до суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] Відповідно до звітів оцінки №3293 від 13.11.2014 року; №3292 від 13.11.2014 року; №3291 від 13.11.2014 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачу діями [PERSON] складає 34808,40 грн. Позивач звертався до відповідача з вимогою щодо відшкодування шкоди спричиненої відповідачем, проте відповіді не отримав, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судовому засіданні 08.04.2015 року представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 58, 64), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1) ч.2 згаданої статті встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2014 року (пр.№1-кп/759/413/14; ун.№759/10385/14-к), [PERSON] 08.03.2014 року о 21 год. 02. хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, проник в салон малотоннажного автомобіля «Volkswagen Grafter» д.н.з. [NUMBER], власником якого є позивач та запустивши двигун вказаного транспортного засобу виїхав з території охоронюваного майданчику, розташованого по [ADDRESS] та направився до будинку [ADDRESS], де розпорядився ним на власний розсуд. Окрім цього, [PERSON], в ніч на 09.03.2014 року, після незаконного заволодіння малотоннажним автомобілем «Volkswagen Grafter» д.н.з. [NUMBER], вирішив незаконно заволодіти ще одним транспортним засобом, який належить позивачу та був припаркований на майданчику, розташованому по [ADDRESS]. З метою виконання свого злочинного умислу, [PERSON] 09.03.2014 року, близько 02 год. 04 хв. повторно проник на територію охоронюваного майданчику та здійснив викрадення вантажного автомобіля «MAN 26.314» д.н.з. [NUMBER], шляхом запуску двигуна вказаного транспортного засобу та направився до Київської регіональної митниці, розташованої по вул. Новопироговській, 58 у м. Києві, де розпорядився ним на власний розсуд. Продовжуючи свої злочинні дії [PERSON] знову повернувся до охоронюваного майданчику, розташованого по [ADDRESS], з метою викрадення вантажного автомобіля «MAN M05» д.н.з. [NUMBER], власником якого є позивач, проник в салон згаданого автомобіля та запустив двигун намагаючись виїхати з території майданчику, але двигун згаданого транспортного засобу припинив роботу, внаслідок чого [PERSON] не довів свій злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі. З метою визначення вартості відновлювального ремонту транспортних засобів, що прийшли в неробочий стан, внаслідок злочинних дій [PERSON], позивач звернувся до суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] Відповідно до звітів оцінки №3293 від 13.11.2014 року (а.с. 9-10); №3292 від 13.11.2014 року (а.с. 18-19); №3291 від 13.11.2014 року (а.с. 25-26), вартість матеріального збитку, завданого позивачу діями [PERSON] складає 34808,40 грн. Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогою щодо відшкодування шкоди спричиненої відповідачем, проте, відповіді не отримав, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позовних вимог позивача. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, на користь держави з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 369,09 грн., понесених судом по предмету спору, а на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума 2100,00 грн. - витрат понесених позивачем по оцінці вартості робіт суб'єкта оціночної діяльності щодо виконання звітів про оцінку автомобілів. На підставі наведеного та

Outcome: approved