Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 серпня 2014 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права приватної власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його матері [PERSON]. В своєму позові позивач вказав, що [INFO] померла його мати - [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, розташованої в с.Пиріжна Кодимського району Одеської області. Після відкриття спадщини матері він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що в державному акті на земельну ділянку допущено помилку у зазначенні кадастрового номеру земельної ділянки. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі, оскільки відділ Держкомзему в Кодимському районі відмовився виправити допущену в державному акті помилку. Представник Пиріжнянської сільської ради Кодимського району в судове засідання не з'явився, попередньо надавши до суду письмове клопотання за №05-06/182 від 01 вересня 2014 року про розгляд справи без нього. В цьому ж клопотанні вказав про визнання позову [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин (ч.1 ст.15 ЦПК України). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис про смерть №251 від [INFO]. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON], як між сином та матір'ю, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER], виданого 03 лютого 1967 року Анчиварською сільською радою Гальського району р.Абхазія. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0.2500 га., яка розташована на території Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЖ №300090, виданого 25 лютого 2010 року Пиріжнянською сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За відсутності заповіту право на спадкування мають особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що померла [PERSON] за життя заповіту не склала, тому належна їй спадщина має успадковуватись за законом, а її спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України є її син - позивач [PERSON] Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] та померла [PERSON] на день смерті останньої разом не проживали, тому позивач 27 травня 2013 року у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини померлої матері (спадкова справа №145/2013), тому у відповідності з вимогами ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК позивач вважається таким, що прийняв спадщину померлої матері. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], що підтверджується наданою державним нотаріусом Налдіною М.М. копією спадкової справи №145/2013. Однак, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у державному акті серії АЖ №300090, виданому 25 лютого 2010 року, кадастровий номер земельної ділянки вказано №5122584100:02:001:0022, хоча відповідно до наданих відділом Держкомзему в Кодимському районі відомостей кадастровий номер належної померлій [PERSON] земельної ділянки №5122584100:02:001:0023 (відмова нотаріуса №575/02-14 від 23 липня 2014 року). 04 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до відділу Держземагенства Кодимського району з заявою про виправлення допущеної помилки у зазначенні кадастрового номеру ділянки, однак у задоволенні цієї заяви йому відділом Держкомзему було відмовлено (лист відділу Держкомзему №51-П/14/03-03 від 08 вересня 2014 року). Допущена помилка у зазначенні кадастрового номеру належної [PERSON] земельної ділянки та відсутність можливості її виправлення відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає ст.16 ЦК України, у зв'язку з чим його позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України він прийняв спадщину померлої матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved