Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач 21 грудня 2015 року звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом про зміну розміру аліментів, який визначений рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16 березня 2005 року. Зазначеним судовим рішення з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі по 80 грн. щомісячно до повноліття сина і на її утримання по 50 грн. щомісячно до виповнення сину трьох років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що їх з відповідачем син проживає постійно з нею, є інвалідом дитинства. Вона, позивач, не працює, бо стан здоровя дитини потребує постійного догляду за ним. Дохід їх сімї складається зі щомісячної грошової соціальної допомоги як малозабезпеченій сімї 2 тис. грн., що менше прожиткового мінімуму на одну особу. Оскільки син є інвалідом дитинства і потребує систематичного придбання дорогих ліків, левова частка доходів йде на їх придбання і на те, щоб постійно отримувати консультації щодо стану здоровя сина в медичних установах, в тому числі за межами Запорізької області. Позивач зазначає в обґрунтування своїх позовних вимог, що з часу постановлення судового рішення про стягнення аліментів з відповідача їх розмір значною мірою знецінився у звязку з інфляцією та подорожчанням продуктів харчування, послуг, ліків, комунальних послуг та такого іншого. Просила постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] по 1/3 частині щомісячно до виповнення сину повноліття, а також стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати зі сплати судового збору 487,20 грн. і правової допомоги 300 грн.. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги з зазначених у позові підстав, просила їх задовольнити. При цьому суду пояснила, що відповідач у справі виїхав до Нікопольського району Дніпропетровської області. Долею сина відповідач не турбується, про що свідчить той факт, що він взагалі перестав виплачувати аліменти на утримання сина, у звязку з чим утворилася заборгованість, розмір якої станом на 01 березня 2015 року становить 11280 грн.. Їй, позивачу, невідоме місце роботи відповідача, проте вона знає, що він займається будівельними роботами без офіційного працевлаштування. Тому вона просить суд судовим рішенням змінити розмір аліментів на утримання сина у бік збільшення, бо неможливо створити нормальні умови для його життя, навчання, утримання, а, найголовніше, лікування, оскільки син є інвалідом дитинства. Відповідач, який повторно завчасно належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи в суді (а.с.29-31), у судове засідання не явився, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення судового розгляду справи з певних підстав до суду не звертався, у звязку з чим суд розглядає справу за наявних у ній доказів у відсутності відповідача з винесенням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, проти чого не заперечує позивач у справі після розяснення їй правових наслідків такого розгляду справи. Суд, вислухав у судовому засіданні позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Так, судом у судовому засіданні встановлено на підставі позовної заяви, пояснень у судовому засіданні позивача і ксерокопії свідоцтва про народження на а.с.6, що сторони у справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає від відповідача у справі окремо. Судом також встановлено у судовому засіданні, що рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16 березня 2005 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] по 80 грн. на місяць до виповнення повноліття дитині, і на утримання [PERSON] по 50 грн. на місяць до виповнення сину трьох років (а.с.8-9). Судом з пояснень позивача у судовому засіданні встановлено, що відповідач працює без офіційного працевлаштування на будівельних роботах, доходи відповідача позивачу невідомі. З копії посвідчення на а.с.12 судом встановлено, що [PERSON] [INFO] є інвалідом дитинства, термін дії посвідчення по 30 жовтня 2016 року, з пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що раз на два роки переглядається інвалідність у м.Києві. З пояснень у судовому засіданні позивача судом встановлено, що вона шлюб з батьком дитини розірвала в 2006 році і відтоді виховує сина одна, на даний час є незаміжньою. З довідки відділу ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції на а.с.10-11 судом встановлено, що станом на 01 березня 2015 року у [PERSON] утворилася заборгованість зі сплати аліментів в сумі 11280 грн.. Як пояснила в судовому засіданні позивач, за весь час, коли [PERSON] повинен був платити аліменти, він не здійснив жодного платежу, і лише восени 2015 року вона отримала від нього 4 тис. грн., на які вона змогла одягти і підготувати сина до школи. З пояснень у судовому засіданні позивача і доданих нею суду медичних довідок судом встановлено, що хвороба [PERSON] [INFO] потребує систематичного медичного обстеження, діагностики і лікування, придбання медичних препаратів (а.с.22-25; 32-33). Проаналізував добуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що знайшли підтвердження позовні вимоги позивача в тій частині, що неможливо на 80 грн. аліментів на місяць створити нормальні умови для життя, навчання і утримання неповнолітньої дитини, а також для лікування, які відповідач повинен сплачувати на утримання сина за судовим рішенням від 16 березня 2005 року. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд, проаналізувавши добуті у судовому засіданні докази, приходить до висновку, що позивач довела, що неможливо утримувати дитину віком 11 років, яка є інвалідом дитинства, на 80 грн. на місяць аліментів, у звязку з чим суд приходить до висновку, що розмір аліментів може бути збільшений на утримання сина до 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача у справі, оскільки у суду нема даних про певний розмір заробітку (доходу) відповідача і нема доказів тому, що він дійсно має мінливий заробіток. Відповідно до вимог ч.4 ст.212 ЦПК України суд не приймає як належні і допустимі докази обставини, викладені в письмових поясненнях матері відповідача, бо викладені вони особою, яка не бере участі у справі, в той час як відповідач на пропозицію суду надати певні докази і заперечення проти позову в разі їх наявності (а.с.20) таких доказів і заперечень суду не надав. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати зі сплати судового збору 487,20 грн. і 300 грн. за надання правової допомоги за складення позовної заяви до суду, оскільки ці витрати підтверджені належними доказами квитанціями на а.с.1,2.

Outcome: partial