Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач 18.09.2018 року звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення безпідставно набутих коштів, мотивуючи тим, що 18 серпня 2014 року позикодавець ВГФ «СПМК-516 ЛТД» в особі директора - [PERSON], що діяв на підставі статуту та позичальник - [PERSON] підписали договір безпроцентної позики. Відповідно до п. 1 договору, позикодавець зобовязується надати позичальнику безпроцентну позику, а останній зобовязується повернути кошти у визначений даним договором строк. Згідно із п. 2 договору, сума безпроцентної позики, яка надається позичальнику за даним договором становить 250 000 грн. П. 3 договору, визначено, що позикодавець зобовязаний надати позику протягом 3-х днів з моменту підписання даного договору. П. 9 договору, визначено, що даний договір набирає чинності з моменту передачі коштів позичальнику і є дійсним до моменту його остаточного виконання, проте у будь-якому випадку до 31 грудня 2029 року. Вказані у договорі грошові кошти у розмірі 250 000 грн. не були надані відповідачу. Відповідно до ч. 2 ст. 631 ЦК України, договір набирає чинності з моменту його укладення. Згідно ч. 2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, оскільки грошові кошти у розмірі 250 000 грн. не були надані відповідачу, договір безпроцентної позики від 18 серпня 2014 року є неукладеним. Водночас, 03 червня 2015 року відповідачу були видані грошові кошти у розмірі 30 000 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру, ( додаток 2) , 23 червня 2016 року відповідачу були видані грошові кошти у розмірі 30\~ 000 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру ( додаток 3 ), 15 вересня 2016 року відповідачу були видані грошові кошти у розмірі 50\~000 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру ( додаток 4 ). Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого ) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно ), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про : повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або вберегла його у себе за рахунок іншої особи. Зі змісту цієї норми матеріального права вбачається, що зобовязання у .вязку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: забуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. Таким чином, враховуючи той факт, що між позивачем та відповідачем не було укладено письмового договору позики, грошові кошти, отримані відповідачем, у розмірі 110 000 грн. є безпідставно набутим майном. 23 квітня 2018 року відповідачем було повернуто частину грошових коштів у розмірі 25 478 грн., що підтверджується копією прибуткового касового ордеру № 19/1 ( додаток 5.). 27 липня 2018 року позивач, у відповідності до положень ч. 2 ст. 530 ЦК України направив відповідачу вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 84 522 грн. ( додаток 6 ). Відповідач вимогу від 27 липня 2018 року проігнорував. Станом на 05 вересня 2018 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 84 522,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Зсновним Законом України принццпу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість вішення у цивільній справі ( ч. 1 ст. 213 ЦПК України ). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Прохав стягнути з [PERSON], [INFO], на користь Виробничо- господарської фірми «СПМК-516 ЛТД» ( КОД ЄДРПОУ 01354898, адреса м. Полтава, вул. Буровиків, 12, а/с 468 ) безпідставно набуті кошти у розмірі 84\~522 ( вісімдесят чотири тисячі пятсот двадцять дві ) гривні та понесені судові витрати. В судове засідання сторони у справі не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де представник позивача адвокат [PERSON] ( а. с. 31 ) позов підтримав та прохав задовольнити ( а. с. 42 ). Відповідач [PERSON] не висловив заперечень щодо позову ( а. с. 41 ). Тому, суд вважає за можливе, розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини, на які послався в позові позивач і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 13 30. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 526, 530, 1212 ЦК України, так як зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Outcome: approved