Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач 12.09.2013 року звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В своєму позові позивач зазначив, що 23.06.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №NKXRRС00270090, відповідно до якого, відповідачу було надано кредит у сумі 10120,00 гривень під 12 % річних. Посилаючись на порушення відповідачем умов вищевказаного кредитного договору, на не виконання ним своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, внаслідок чого виникла загальна заборгованість за кредитним договором, яка станом на 22.08.2013 року, склала 34827,61 гривень, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» існуючу заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні, посилаючись на викладені в позові обставини справи та наявні правові підстави відповідальності, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. В подальші судові засідання представник позивача не з'явився, подавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність і про повне підтримання позовних вимог, з проханням їх задоволення в повному обсязі. Представник відповідача, в судовому засіданні, не визнав заявлених позовних вимог та посилаючись на повне виконання відповідачем договірних зобов'язань, на виплату всіх коштів по кредитному договору та безпідставність заявленого прозову, просив суд в задоволені позову відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем і позивачем 23.06.2007 року було укладено кредитний договір №NKXRRС00270090, відповідно до якого, відповідачу було надано кредит у сумі 10120,00 гривень під 12 % річних. Відповідач, отримавши 23.06.2007 року кредит, в порушення умов вищевказаного кредитного договору, не виконував належним чином своїх зобов'язань щодо погашення у визначені строки кредиту та відсотків по ньому, внаслідок чого у нього перед кредитором виникла загальна заборгованість за цим кредитним договором, яка за розрахунками банку, станом на 22.08.2013 року, склала загальну суму 34827,61 гривень, в тому числі: 4748,24 грн. заборгованості за кредитом; 13595,76 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1688,11 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 12660,85 гривень - нарахованої пені за несвоєчасну сплату кредиту; 500 гривень - штраф (фіксована частина), 1634,65 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, односторонньо не виконує належним чином своїх зобов'язань по цьому кредитному договору, не виконував вимог ст.ст.526, 530, 1054 ЦК України, а тому, у відповідності до умов цього кредитного договору, відповідно до вимог ст.ст.610-612,1050ч.2 ЦК України, відповідач повинен нести відповідальність та відшкодувати позивачу заборгованість по кредиту. Але разом з тим, приймаючи до уваги рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 року по справі №1-12/2013 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», враховуючи фактичні обставини справи, вимоги розумності, справедливості, пропорційності та добросовісності, на засадах яких ґрунтуються зобов'язання, суд, на підставі ст.551 ЦК України, приходить до висновку, що розмір, нарахованої банком пені відповідачу, являється непомірним тягарем, який не відповідає вимогам принципів розумності та справедливості, спотворює дійсне правове призначення неустойки і порушує права відповідача, як споживача банківських послуг, а тому цей розмір пені, на думку суду, повинен бути зменшений до розміру 1000 грн., так як розмір нарахованої банком пені, значно перевищує розмір збитків. Крім того, суд дійшов висновку, що стягнення з позичальника, який порушив кредитне зобов'язання за договором, одночасно і штрафу, і пені суперечить ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача нарахованих банком штрафів, - задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на вимогах вищенаведених норм права. За таких обставин, з відповідача на користь банку за порушення та невиконання зобов'язань по вищезазначеному кредитному договору слід стягнути: 4748,24 грн. заборгованості за кредитом; 13595,76 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1688,11 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом, 1000 гривень - нарахованої пені за несвоєчасну сплату кредиту, а всього стягнути заборгованість в загальному розмірі 21032,11 грн. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 229,40 гривень судових витрат, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто 1% від суми задоволених позовних вимог, але не менше 229,40 гривень.

Outcome: partial