Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.07.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що з серпня 2013 року вона та відповідач мешкали разом в орендованій квартирі в м. Харкові, коли на початку січня 2014 року вона завагітніла, вони переїхали до м. Гірник, де мешкали у батька відповідача за адресою: м. Гірник, вул. Тімірязєва, 11. 03.10.2014 року позивач народила дитину [PERSON], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Народження дитини зареєстровано в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області від 03.12.2014 року за актовим записом № 245, [PERSON] не мав можливості записати дитину на своє імя, оскільки позивач на той час перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який і був записаний батьком дитини. 27.02.2015 року відповідач у приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу визнав своє батьківство відносно дитини позивача. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 10.06.2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини задоволені. 17.02.2015 року позивач розірвала шлюб з [PERSON] Оскільки відповідач категорично відмовляється зареєструвати дитину на своє імя, вона змушена звернутися до суду. З лютого 2015 року вони не мешкають разом, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Просить суд визнати [PERSON], [INFO] батьком [PERSON], [INFO] та стягнути на утримання доньки аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітка відповідача щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, пославшись у їх обґрунтування на обставини,викладені в позові,просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Будучі присутнім у попередніх судових засіданнях відповідач позовні вимоги не визнав, просив призначити по справі судово-генетичну експертизу для визначення батьківства дитини, оскільки він не впевнений, що це його дитина,пояснив, що заяву до нотаріальної контори про визнання батьківства він подавав, в звязку з тим, що його про це попросила позивач; він дійсно забирав позивача з дитиною з пологового будинку та привіз їх за адресою: м. Гірник, вул. Тімірязєва, 11, його батько допомагав їм матеріально. Перевіривши матеріали справи, вислухавши сторони, свідків, вивчивши законодавство,що регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з серпня 2013 року по лютий 2015 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]\~\~перебували у фактичних шлюбних відносинах та мешкали в м. Харкові та в м. Гірник Донецької області. Відповідно до\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно свідоцтва про народження серія І-НО № 684503 від 30.06.2015 року, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилася 03.10.2014 року, її батьками записано [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 10.06.2015 року виключено відомості про\~[PERSON],\~як батька з актового запису № 245 від 03 грудня 2014 року, вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області про народження дитини [PERSON], [INFO].\~\~В даній справі [PERSON] було залучено у якості третьої особи. Згідно заяви [PERSON] від 27.02.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу [PERSON], він попередньо ознайомлений з вимогами цивільного законодавства щодо сімейного законодавства та охорони дитинства, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, діючі добровільно, без будь-якого примусу як фізичного, так і морального, стверджує, що [PERSON], яка народилася у [PERSON] 03.10.2014 року, є його дитиною. Як вбачається з довідки про склад сімї № 02-30-601 від 08.12.2014 року, [PERSON], [INFO] мешкає разом із матірю [PERSON] за адресою: м. Гірник, вул. Тімірязєва, буд. 11. Відповідно до ст. 128 Сімейного Кодексу України підставою для визнання батьківства являються будь-які відомості, що посвідчують\~\~походження дитини від\~\~певної особи, які\~\~зібрані у відповідності до Цивільно-процесуального Кодексу України. Відповідно до ч. 1\~ст. 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від\~\~15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.ст. 213,215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС( прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Суд звертає увагу, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22.10.2015 року за клопотанням відповідача [PERSON] у справі було призначено судово-генетичну експертизу для визначення батьківства по методу молекулярно-генетичного аналізу генної ДНК людини, натомість відповідачем проігноровано виклики до Дніпропетровського обласного комунального закладу «Бюро судово-медичної експертизи» для участі в її проведенні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було роз'яснені їх права та обов'язки, в тому числі положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для з'явлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджуються матеріалами справи. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що їм достовірно відомо, що [PERSON] та [PERSON] мешкали однією сім»єю у батька відповідача, відповідач визнавав [PERSON] своєю донькою. Судом встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу перебував у близьких родинних стосунках з позивачем, проживав спільно з нею однією сімєю, вів з нею спільне господарство, визнавав дитину, яку народила позивач, своєю дочкою. Проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO] є батьком [PERSON], [INFO]. В зв'язку з визнанням батьківства підлягає задоволенню позовні вимоги\~\~щодо внесення змін в актовий запис про народження дитини в графу відомості про батька. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини\~(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач має неповнолітню дитину, фізично здоровий, інших утриманців відповідач не має, в звязку з чим, має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. В звязку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину є обґрунтованими. Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача у звязку з тим, що дитина хворіє та потребує додаткових витрат на лікування та догляд (а.с. 12-13). Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд згідно ч. 1 ст. 182 СК України враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню. У зв'язку із тим, що при зверненні до суду з\~\~позовною заявою\~\~позивач була звільнена\~\~від сплати судового збору та її позовні вимоги задоволені, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, у відповідності до ч. 2 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial