Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме, будинком [ADDRESS] посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] . В даному будинку зараз мешкає позивачка та зареєстровані: чоловік - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначає, що відповідачі не є членом її сім`ї та в її будинку не проживають близько 15 років, особистих речей там не мають, комунальні послуги не сплачують, кореспонденцію не отримують. Весь тягар по підтриманню житлового будинку в належному стані та сплаті комунальних послуг лежить на позивачу та її чоловікові, тому на підставі вище вказаного просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, обґрунтувавши їх вищенаведеним та просив їх задовольнити з підстав заявлених у позові. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про слухання справи, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За твердженням ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.03.2003 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.04.2003 року (а.с. 6-7). З довідок виданих виконавчим комітетом Зеленодольської міської ради встановлено, що у вищезазначеному будинку зареєстровані: чоловік - [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10). З акту депутатського обстеження від 04.02.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], зареєстровані в [ADDRESS] , однак фактично за вказаною адресою відповідачі не проживають близько 15 років (а.с.8). Таким чином, судом встановлено, що відповідачі на даний момент дійсно зареєстровані в [ADDRESS] , але фактично близько 15 років в зазначеному будинку не проживають, тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, тому вони повинні бути визнаними такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved