Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 10.11.2017 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» [PERSON] про визнання права та включення до переліку вкладників. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2017 року справу №638/17111/17 розподілено на суддю Штих Т.В. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначає, що 02.03.2015 року між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір № 980-032-000000497 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)». На виконання Договору було відкрито поточний рахунок № 26207516011802. В подальшому поточний рахунок використовувався для поповнення та зняття готівкових коштів через касу Банку, для безготівкових зарахувань та повернення коштів. Позивачем також було укладено договори № 980-077-000198097 від 03.03.2016 року, № 980-077-000220110 від 12.04.2016 року як позикодавцем, з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» і ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» як позичальниками. Умовами вище вказаних договорів передбачено, що кошти надаються позивачем позичальникам в тимчасове користування за плату надані кошти, а останні зобов'язались повернути їх позивачеві на рахунок № 26207516011802 в ПАТ «Банк Михайлівський», а також сплатити проценти за їх використання шляхом перерахунку на рахунок № 26207516011802. На виконання цих договорів 19 травня 2016 року на поточний рахунок позивача було перераховано від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» і ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» кошти на загальну суму 163 130,00 грн., що підтверджується довідками про стан рахунку №3Г1(К)/15677 від 28.02.2017р. та №3Г-ЕП(К)/2706 від 22.08.2017р. На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.20Г6 № 14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23.05.2016 року прийнято рішення № 812 про запровадження з 23.05.2016 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський». Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 12 липня 2016 р. № 1213, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно, про це зазначено на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до вимог ч. 3 ст. 18 Закону Украйни «Пре систему гарантування вкладів фізичних осіб», за посиланням в мережі Інтернет. Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1702 від 01 вересня 2016 р. змінено уповноважену особу Фонду якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський». Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 52-2 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту регулювання неплатоспроможності банків [PERSON] з 05 вереси 2016 р. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону Фонд інформує про свою діяльність шляхом опублікування інформації на офіційному сайті, отже позивач дізнався, що з 01.07.2016 почались виплати гарантованої суми вкладникам через банки агенти, для отримання якої вкладникам необхідно звернутися до банків агентів, але його не включили до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. 27.01.2017 року на банківський рахунок [PERSON] в ПАТ «ПУМБ» було здійснено повернення 50 790,61 грн. Всього залишок по рахунку № 26207516011802 в ПАТ «Банк Михайлівський» становить 112 339,39 грн. Позивачем було направлено ПАТ «Банк Михайлівський» заяву з вимогою включити його до переліку вкладників, на яку Уповноважена особа на ліквідацію Банку повідомила, що кошти у сумі 163 130,00 грн. дійсно знаходились на поточному рахунку позивача № 26207516011802, але з підстав, передбачених ст.ст. 215, 216 ЦК України та ст. 37, п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону перекази коштів (транзакція) здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» і ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на вказану вище загальну суму є нікчемним і на момент проведення транзакцій вказані товариства не мало в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку коштів для їх проведення. Позивач просить задовольнити позов в повному обсязі та зобов'язати відповідача здійснити вказані дії. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності № 2431 від 21.11.2017 року, наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки до суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вислухавши пояснення пояснення позивача та його представника, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 02.03.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір № 980-032-000000497 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)». Згідно п.1 договору № 980-032-000000497 від 02.03.2015р. Банк по ініціативі Клієнта відкриває Клієнту на його імя поточний рахунок № 26207516011802 в гривні для зберігання грошей Клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень Клієнта, а Клієнт зобовязується оплачувати послуги Банку. 03.03.2016 року між [PERSON] та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір № 980-077-000198097, що за своїм змістом є договором позики. Згідно п.1.1. договору № 980-077-000198097 позикодавець передає позичальникові грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, визначений цим договором, а позичальник зобовязується повернути грошові кошти та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором. На виконання договору № 980-077-000198097 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на мій рахунок № 26207516011802 в ПАТ «Банк Михайлівський» перераховано грошові кошти в сумі 48 000,00 грн. та проценти в сумі 2 790,61 грн., а всього 50 790,61 грн., що підтверджується довідками про стан рахунку №3Г1(К)/15677 від 28.02.2017р. та №3Г-ЕП(К)/2706 від 22.08.2017р. 27.01.2017 року на банківський рахунок [PERSON] в ПАТ «ПУМБ» було здійснено повернення 50 790,61 грн. 12.04.2016 року між [PERSON] та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» укладено договір № 980-077-000220110, що за своїм змістом є договором позики. Згідно п.1.1. договору № 980-077-000220110 позикодавець передає позичальникові грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, визначений цим договором, а позичальник зобовязується повернути грошові кошти та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором. Згідно п.1.2. договору № 980-077-000220110 позичальник зобовязався повернути грошові кошти та проценти позичальникові в безготівковій формі на рахунок № 26207516011802 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935. На виконання договору № 980-077-000220110 ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на мій рахунок № 26207516011802 в ПАТ «Банк Михайлівський» перераховано грошові кошти в сумі 109 500,00 грн. та проценти в сумі 2 839,39 грн., а всього 112 339,39 грн., що підтверджується довідками про стан рахунку №3Г1(К)/15677 від 28.02.2017р. та №3Г-ЕП(К)/2706 від 22.08.2017р. Всього залишок по рахунку № 26207516011802 в ПАТ «Банк Михайлівський» становить 112 339,39 грн. 23.05.2016 в ПАТ «Банк Михайлівський» запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 13.07.2016 розпочато процедуру ліквідації Банку. Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1702 від 01.09.2016 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора Банку. З 05.09.2016 всі повноваження ліквідатора банку, визначені Законом, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту регулювання неплатоспроможності банків [PERSON] З 01.07.2016 року почались виплати гарантованої суми вкладникам, для чого необхідно звернутися до банків агентів, але позивача не включили до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Позивачем було направлено ПАТ «Банк Михайлівський» заяву з вимогою включити його до переліку вкладників, на яку Уповноважена особа на ліквідацію Банку повідомила, що кошти у сумі 163 130,00 грн. дійсно знаходились на поточному рахунку позивача № 26207516011802, але з підстав, передбачених ст.ст. 215, 216 ЦК України та ст. 37, п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону перекази коштів (транзакція) здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» і ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на вказану вище загальну суму є нікчемним і на момент проведення транзакцій вказані товариства не мало в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку коштів для їх проведення. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.п. 4-6 ч. 4 ст. 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені ст. 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених ст. 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак. Як вбачається з положень ч. 3 ст. 27 Закону виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України». Згідно п. 3 ч. 1 ст. Закону вклад, це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; Вкладником, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Підстави нікчемності правочинів неплатоспроможного банку перелічені в ч. 3 ст. 38 Закону. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та «Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті» (далі Інструкція), затвердженої постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004 відповідно до п.1.4 глави 1 якої розрахунковий документ, це документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача. Згідно п. 1.9 глави 1 доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках. Аналогічне положення закріплене в п. 3.6. глави № Інструкції. Згідно з п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів, це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. У відповідності до правових висновків, викладених у Постановах Верховного суду України від 19.08.2014 у справах № 3-47гс14, № 3-48, від 02.09.2014 у справі № 3-80гс14, від 09.09.2014 у справах № 3-45гс14, № 3-49гс14, від 21.10.2014 у справі № 3-147гс14 кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку, що переказ коштів за своєю суттю не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, отже не може бути визнаний недійсним або нікчемним в порядку ст. 38 Закону України, оскільки Уповноважена особа Фонду не є стороною правочину, на виконання якого було здійснено переказ коштів. Крім того, слід зазначити, що згідно п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. З погляду на положення п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимоги про застосування наслідків нікчемності застосовуються виключно за рішенням суду. Відомості про заявлення таких вимог Банком, чи Уповноваженою особою Фонду відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку, що дії Уповноваженої особи Фонду з приводу відмови у включенні позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами не є правомірними, отже позов має бути задоволений. Одночасно з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 203, 215, 216, 1066, 1074 ЦК України, ст.ст. 18, 26, 27, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,

Outcome: approved