Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 січня 2019 року звернулась в суд з цим позовом, вказуючи, що є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У будинку крім неї зареєстрований відповідач [PERSON] , який є її сином. Відповідач з 2008 року не проживає у її будинку, переїхав на інше місце проживання, участі у витратах по утриманню будинку не бере, добровільно знятися з місця реєстрації відмовляється. Реєстрація відповідача створює перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг. Позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, у встановлений судом в ухвалі строк, будучи повідомленим належним чином, відзив на позов не подав, заяв про розгляд справи за його відсутності також не надходило. Крім того, згідно положень ч.11 ст.128 ЦПК України, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Народного суду м. Котовська від 04.02.1980 року народження, справа №2-92/1980. З 10.07.1996 року відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в цьому житловому будинку. Відповідач є сином позивачки. Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт того, що відповідач у вказаному житловому будинку не проживає підтверджується довідкою голови квартального комітету від 01.01.2019 року, відповідно до якої [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] але фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , з 2008 року. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов`язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратив право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користування вказаним будинком та переселився на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у спірному будинку понад один рік без поважних причин, тому він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Отже, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved