Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Зайцев К.М., звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 8,14 в умовних кадастрових гектарах із земель бувшого КСП «Жовтневий», яке належало її батьку [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0065106 від 16.04.1997 року. За життя спадкодавця вказаний сертифікат було втрачено. Коли позивач звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] у позивача відсутній. Ухвалою суду від 09.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження справі, підготовче судове засідання призначено на 07.09 2021 року. Ухвалою від 21.09.2021 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та її представник адвокат Зайцев К.М. до судового засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягають. Представник відповідача [PERSON] до судового засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.09.1998 року, [PERSON] , помер [INFO] /а.п. 8/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить, крім іншого, право на земельну частку (пай) розміром 8,14 га в умовних кадастрових гектарах, на землях ВАТ «Жовтневий» Чкалівської сільської ради, що підтверджується інформацією наданою Відділом у Новотроїцькому районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 07.02.2020 року № 29-21-0.32-41/115-20, в якій вказано, що на ім`я [PERSON] було видано сертифікат серії ХС №0065106, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №399 від 16.04.1997 року /а.п. 10/. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.01.2020 року, батьком [PERSON] , яка народилась [INFO] є [PERSON] /а.п. 3/. У витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 14.01.2020 року №00025198828 вбачається, що дошлюбне прізвище позивача є « [PERSON] » /а.п. 7/. Відповідно до відповіді наданої державним нотаріусом Шиман Н.Л. від 01.06.2021 року №452 в Новотроїцькій державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON] . Заяву про прийняття спадщини подала донька спадкодавця - [PERSON] . Інших осіб, які звертались із заявами про прийняття спадщини після померлої не має. Факт родинних відносин перевірено. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) /а.п. 12/. Надані суду докази суперечностей не містять, ніким не заперечуються та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] помер до набрання чинності Цивільним Кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, тому, відповідно до ст. 5 ЦК України, до даних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який регулював відносини спадкування на момент смерті спадкодавця. Системний аналіз положень розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 549 ЦПК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За таких підстав, відповідно до ст. 529 та ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] . З моменту відкриття спадщини вважається, що вона отримала право на земельну частку (пай), яка за життя належала її батькові. Підставою для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) є відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документа, а саме оригіналу сертифікату на право на земельну частку. Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 п. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність» (далі - Указ) паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 2 Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі ст. ст. 1, 2, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Зважаючи на наведене, судом встановлено що [PERSON] за життя, як член КСП «Жовтневий» Чкалівської сільської ради, отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС №0065106 від 16.04.1997 року, а отже, набув за життя право на земельну частку (пай). Після смерті [PERSON] , спадщину прийняла його донька [PERSON] , а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право на земельну частку (пай) у порядку спадкування після померлого [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved