Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі свого представника адвоката [PERSON], яка діє на підставі письмового доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області 03.11.2017 року з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій зазначає, що позивач та відповідач 04.06.2016 року зареєстрували шлюб, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], батьком дитини записний та є відповідач. У зв'язку з тим, що сімейне життя не склалося, в серпні 2017 року відповідач зібравши речі переїхав жити до помешкання своїх батьків та с того часу шлюб між сторонами носить формальний характер. Вихованням та матеріальним утриманням дитини займається позивачка, у звязку з чим вона не може працевлаштуватися та самостійно забезпечувати себе та дитину. Єдиним доходом позивача є виплати з УПСЗН в розмірі 860,00 гривень на місяць допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач працює, має дохід, інших дітей не має, стягнень за виконавчими листами не проводиться, а отже матеріально може надавати кошти на утримання позивача. У добровільному порядку позивач та відповідач не дійшли згоди про д сплату аліментів на утримання позивача. Просить суд стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітків (доходів) відповідача, починаючи з часу звернення до суду та до досягнення дитиною донькою [PERSON], [INFO] трирічного віку. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць. У судове засідання сторони з'явились. Позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник позивача - адвокат [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги у розмірі 1/6 частини не визнав, надав пояснення, відповідно до яких не згоден сплачувати аліменти на утримання позивача. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків: Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Згідно із ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Між сторонами було укладено шлюб 04.06.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5), від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка проживає з позивачем, що визнається відповідачем. Позивачка по справі не працює, перебуває на обліку у Енергодарському УПТСЗН та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини у розмірі 860 грн. Відповідач у судовому засіданні підтвердив, що має постійне місце роботи, працює на ВП ЗАЕС електрослюсарем та отримує дохід, а відтак є матеріально забезпеченим. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.6 ст.84 СК України, право на утримання також має дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.4 ст.84 СК України, право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено, що позивач потребує надання допомоги зі сторони батька малолітньої дитини дружині (позивачу по справі) з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку, а відповідач має матеріальну можливість надавати позивачу таку допомогу, відповідачем не доведено суду обставин, які б свідчили про відсутність в нього матеріальної можливості надавати позивачу допомогу в розмірі якому просить позивач - 1/6 частини заробітку (доходу) його доходу. Вислухавши пояснення сторін по справі, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилались позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач - як на підставу заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності,суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені доказами, не спростовані відповідачем, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд, з урахуванням вимог п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та ч.3 ст.88 ЦПК України вважає за необхідним стягнути з відповідача, на користь держави, розмір судового збору, який становить 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved