overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивач 14.01.20 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 28.11.05 р.. За час шлюбу у сторін народилась спільна дитина - син [PERSON] , 14 р. н.. Зазначає, що сімейне життя сторін не склалось. Їх характери є діаметрально протилежними як і погляди на життя; має місце психологічна несумісність. На протязі подружнього життя між ними відбуваються постійні конфлікти, сварки на побутовому грунті, що негативно впливає на психологічний стан дитини. З травня 2019 р. сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Сенсу у підтримуванні сімейних стосунків немає. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати, залишивши їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Провадження у справ відкрито за ухвалою суду від 24.02.20 р.. Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем отримано під розпис 03.03.20 р.. За станом на 02.04.20 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. 22.01.20 р. до суду надійшла заява позивача з проханням не надавати терміну для можливого примирення сторін, а 31.01.20 р. - заява відповідача про визнання позову у повному обсязі. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони не проживають спільно фактично, мають спільну неповнолітню дитину, але обопільно не бажають збереження свого шлюбу і відповідач подав заяву про повне визнання позову, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як стверджується свідоцтвом про шлюб повторним, виданим 08.12.11 р. відділом драцс по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської області, сторони уклали між собою шлюб 28.11.05 р., актовий запис № 595. Та обставина, що у сторін є на даний час вказана вище спільна неповнолітня дитина, стверджується копією свідоцтва про народження останньої. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони наміру на збереження вказаного шлюбу не мають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітньої дитини, що мають суттєве значення, а тому, враховуючи принцип добровільності шлюбу, шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі в сумі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач 14.02.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що йому на підставі договору купівлі продажу належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акту від 21.10.2011 року з 14 червня 2011 року у цьому житловому будинку зареєстрована [PERSON] Але згідно з цим же актом відповідач не мешкає на території Мар*янівської сільської ради з 1990 року. . У зв*язку з тим, що відповідач не мешкає за місцем реєстрації з 1990 року добровільна згода на вчинення вказаних дій відсутня. Просить визнати [PERSON],такою що втратила право користування житловим будинком розташованим за адресою : [ADDRESS]. Позивач у судовє засідання не з*явився надав заяву. Відповідач, у судове засідання не прибула хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. Про причини неявки відповідач не повідомив, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що позивачеві., на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 01.11.2013 року, належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]( а.с.7). Згідно довідки Мар*янівської сільської ради Старобешівського району Донецької області за зазначеною адресою [PERSON] не проживає. Відповідно до акту перевірки проживання Мар*янівської сільської ради за адресою [ADDRESS] [PERSON] не мешкає з 1990 року (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частині 1 статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб*єктів права власності. У даному випадку права позивача щодо володіння майном у вигляді спірного будинку зазнають порушення з боку відповідача. Враховуючи, що [PERSON] з 1990 року не мешкає за адресою: [ADDRESS], тобто відсутня за місцем реєстрації, суд вважає за необхідне позов Релігійної громади Свято - Пантелеймонівської парафії Донецької єпархії Української Праваславної Церкви села Придорожнє Старобешівського району Донецької області задовольнити, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним житловим будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач 14.02.2014 року звернувся до суду із зазначеним позовом (уточненим в ході розгляду справи а.с. 14-15) до відповідача, в якому просить про стягнення заробітної плати, яка нарахована, але не виплачена. Позов мотивував тим, що вона працювала у відповідача за трудовим договором з 01.09.2009 року по 10.07.2012 року, була звільнена, але зарплату їй не виплачено в порушення ст.. ст.. 115, 116 КЗпП України. Тому звертається до суду про стягнення із відповідача невиплаченної зарплати з 01.07.201 року по 10.07.2012 року в сумі 51951 грн 65 коп без урахування обов*язкових платежів та вихідну допомогу у зв*язку зі звільненням за скороченням штатів в сумі 4349 грн 02 коп. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник відповідача в судове засідання не з*явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений, причини неявки не повідомив, тому суд проводить заочний розгляд справи, проти чого не заперечує позивач. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню за такими підставами. При вирішенні спору суд керується вимогами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених вимог та наданих доказів, про що позивачу було роз*яснено. Відповідно до ст. 115 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов*язаний виплачувати працівникові зарплату у строки встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Ст.ст. 47,48 КЗпП України передбачає обов*язок власника підприємства (відповідача) в день звільнення видати йому належно оформлену трудову книжку, провести розрахунок з ним. Враховуючи викладене вимоги позивача щодо стягнення із відповідача невиплаченої зарплати підлягають задоволенню. Розмір боргу по зарплаті підтверджується наданою позивачем довідкою від 24.03.2014 року №24, в якій вказано про борг 48354 грн 02 коп. В наказі відповідача від 10.07.2012 року №57-к вказано про виплату позивачу вихідної допомоги в розмірі середньомісячної зарплати. Суд погоджується із визначеним позивачем її розміром, оскільки відповідач не спростував його будь-якими доказами. Саме таку суму боргу суд визначає за достовірну, оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів про іншу суму боргу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь держави судові витрати: судовий збір

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач 14.02.2014 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 05.08.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають одну малолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось. З квітня 2013 року вони проживають окремо. Відповідач працює, отримує заробітну плату, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак в добровільному порядку такої допомоги не надає. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає (а.с.14). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує. Вказав, що аліменти нікому не виплачує (а.с.15). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 05.08.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.8,9). Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте згідно поданої до суду заяви не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі, визначеному позивачем (а.с.15). По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не проводяться. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач 14.02.2017 р. звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.09.1992 року у Відділі ЗАГС Чернігівського міськвиконкому, актовий запис №1782. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Позов обґрунтовується тим, що між подружжям виникали часті конфлікти через несумісність характерів, шлюбні відносини припинили своє існування, сторони спільне господарство не ведуть, але проживають разом. У судове засідання позивач не з'явилась, оскільки заявила письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позов, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. /а.с.18/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомлені, про час та місце проведення засідання повідомлявся відповідно до приписів статей 74, 77 ЦПК України та в телефонному режимі про що складено телефонограму. /а.с.16, 22/ Згідно вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи те, що відповідач по справі у судове засідання не з'явився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб, зареєстрований 26.09.1992 року у Відділі ЗАГС Чернігівського міськвиконкому, актовий запис №1782, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. /а.с.3/ Свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] свідчать, що у сторін за час шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.4, 5/ Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Примирення між сторонами неможливе і здійсненні судом для цього заходи, позитивного результату не надали. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач 14.02.2018 року звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Підставою для позову вважає те, що 14.02.2016 року вона із відповідачем зареєструвала шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів відділу державної реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції, зроблено запис №11. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина: дочка-Куруз [PERSON], [INFO]. Взаємні відносини із відповідачем ускладнились, немає взаєморозуміння. Фактично шлюбні відносини припинені. Відновити шлюбні відносини не бажає. Збереження сімї є неможливим та не доцільним. Вона підтверджує, що нею не подано іншої заяви чи позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Куруз». У судовому засідання позивач позов підтримала повністю, просить його задоволити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. \~У судові засіданя відповідач двічі не з»явився без поважних причин, про прични неявки суд не повідомив, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Поскільки від відповідача не надійшло відзиву, будь-яких заяв, суд вважає, що є підстави для розгляду справи на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення у відповідності до ст.ст.280-282 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України, оскільки, шлюб носить формальний характер, сторони не бажають примиритися та спільно проживати, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.\~\~\~ Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати стягнути із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач 14.02.2019 року звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1985 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, причиною цього стала несумісність характерів, різні погляди на життя, відсутність довіри та взаєморозуміння. Внаслідок зазначеного сторони протягом тривалого часу спільно не проживають та не підтримують подружніх відносин. Їй відомо, що чоловік проживає з іншою жінкою з якою у нього народилася дитина. На примирення не згідна, тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позов. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, суд в порядку ст.ст. 247, 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи ставлення сторін до заявленого позову, проаналізувавши обставини та матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Таке рішення обґрунтовується встановленими судом обставинами, а саме: сторони 07.09.1985 року зареєстрували шлюб у сільській раді с. Водяне, Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 61, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 07.09.1985 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на час розгляду справи є повнолітніми. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони тривалий час спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також з відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 768,40 грн. понесених нею судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач 14.02.2019р. подав даний позов, у якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, мотивуючи тим, що сімейне життя не склалося через різні погляди на житті, відсутність взаєморозуміння, що призвело до розладу в шлюбних стосунках. На даний час шлюбні стосунки фактично і остаточно припинені, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересах. Відповідачка у підготовче засідання подала заяву про визнання позову. Всі учасники справи подали заяви про розгляд справи без їх участі. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого засідання. З свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.03.2008р. У відділі запису актів громадського стану м. Києва Палац одруження Дарницький лівобережний відділ реєстрації шлюбів м. Києва державним Центром розвитку сімї , актовий запис № 3356. З свідоцтва про народження встановлено, що від шлюбу сторони мають дітей дочку [PERSON], [INFO], сина Олексія [INFO] Спір з приводу визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу сторони не заявили. Сторони остаточно припинили сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Спору про майно сторони на даний час не заявили. Згідно із частиною другою\~статті 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.\~104,\~110 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд дійшов висновку, що недоцільним є надання подружжю строку для примирення, що подальше збереження шлюбу не можливе, воно суперечить їх інтересам і їх дитини. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права інших осіб, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ст.\~114, ст.\~115 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач 14.03.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 15.07.16 р.. За час шлюбу у сторін народилась спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] .. Зазначає, що спільна неповнолітня дитина сторін проживає спільно з нею, а відповідач участі у вихованні дитини, фактично, не бере. Зазначає, що стосунки сторін поступово погіршувались, зникло взаєморозуміння, взаємоповага, сварки стали частими. Сторони стали проживати окремо. Шлюб існує формально, примирення є неможливим. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. 07.05.19 р. відкрито провадження у справі. Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав під розпис 18.06.19 р.. Лише 29.07.19 р. до суду надійшов відзив позивача на позовну заяву, що не містить доказів надіслання його копії позивачеві, та обґрунтований \~ \~ \~ \~ тим, що, дійсно, між сторонами після реєстрації шлюбу виникли певні непорозуміння, однак він готовий здійснювати кроки до збереження шлюбу. У тексті відзиву на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про надання сторонам чотиримісячного строку для їх можливого примирення. За ухвалою суду від 01.10.19 р. провадження у справі зупинялось на строк для можливого примирення сторін. За ухвалою суду від 05.11.19 р. провадження у справі поновлено. \~ \~ \~ \~ Позивач у судове засідання не з`явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила. Попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи судом. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлявся судом. Про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності сторін у судовому засіданні по суті. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони проживають окремо, мають спільну неповнолітню дитину, але позивач не бажає збереження шлюбу і наданий судом строк для можливого примирення сторін не дав бажаних результатів, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Як стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 16.07.16 р. Ковельським міськвідділом драцс ГТУЮ у Волинській області, сторони уклали між собою шлюб 16.07.16 р., актовий запис № 291. \~ \~ \~ \~Та обставина, що у сторін є на даний час вказана вище спільна неповнолітня дитина, стверджується копією свідоцтва про народження останньої. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітньої дитини, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати.\~ Судові витрати у справі в сумі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved