Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.10.2014 р. звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] та просив суд з урахуванням уточнених позовних вимог постановити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований 16 листопада 1990 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції м.Києва між ним та відповідачкою про що є актовий запис № 598, в порядку поділу майна подружжя визнати за позивачем [PERSON] право власності на автомобіль [NUMBER], визнати за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки площею 0,04673 га яка розташована на [ADDRESS], в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки площею 0,05327 га яка розташована на [ADDRESS]. В обгрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 16 листопада 1990 р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції м.Києва про що є актовий запис № 598. Однак, протягом останніх років відносини в родині погіршувались, як позивач вказував сімейне життя з відповідачкою не склалось, в сім»ї відсутні почуття взаємоповаги та любові, вказував, що шлюб носить формальний характер, через несумісність характерів та різні погляди на життя шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою припинені. Враховуючи наведене просив постановити рішення про розірвання шлюбу. Також вказував, що за час перебування в шлюбі ним з відповідачкою придбане наступне майно: земельна ділянка площею 0,1000 га яка розташована по [ADDRESS], яка придбана відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 квітня 2006 р. та автомобіль марки «БМВ Х 5» 2005 р.випуску, який зареєстровано на ім.»я відповідачки. Як вказує позивач, даний спірний транспортний засіб хоча і оформлений на ім.»я відповідачки, однак з часу придбання користується ним він особисто, оскільки працює саме на даному транспортному засобі. Тому просив поділити спільне майно подружжя, визнавши право власності саме за ним на транспортний засіб, а долю в праві власності відповідачки на земельну ділянку збільшити за рахунок виділеного йому транспортного засобу. Посилаючись на ст.ст. 104, 105, 110, 112, 71 СК України, ППВСУ №11 від 21.12.2007 р. «про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», просив задовольнити заявлені позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з»явився, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, враховуючи наведене, суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві та в заяві про збільшення заявлених позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, тому суд вважає можливим розгляд справи в її відсутності, з постановленням по справі заочного рішення суду відповідно до ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 1990 р. шлюб зареєстровано в Відділі державної реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві про що є актовий запис № 598. ( а.с. 6). Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідачки втрачена основа сім»ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб грунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обгрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім*ї не можливе, сторони фактично хоча і проживають разом, однак з 2012 р. не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо заявлених вимог про поділ майна подружжя, слід зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи, за час перебування сторонами [PERSON] та [PERSON] в шлюбі було придбане наступне майно: -земельна ділянка площею 0,1000 га по [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.04.2006 р. який укладено між [PERSON] та [PERSON] про що останньому видано 23 червня 2006 р. державний акт на право власності на земельну ділянку, -автомобіль «БМВ Х5» 2005 р. випуску, який придбано та зареєстровано на ім.»я [PERSON] відповідно до біржової угоди від 19.06.2008 р. Згідно до довідки ТОВ «Компанія «Просвіт лтд» від 23.10.2014 р. [PERSON] працює в ТОВ на посаді водія з власним транспортним засобом з 01 жовтня 2014 р. Відповідно до висновку №8790 судової авто товарознавчої експертизи від 26 січня 2015 р. встановлено, що дійсна ринкова вартість автомобіля «БМВ Х5» реєстраційний номер [NUMBER] 2005 р. випуску, номер кузова [NUMBER] становить 214602 грн. 17 коп. Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки [NUMBER] площею 1000 кв.м., що розташована на [ADDRESS] складає 3280480 грн. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна - частки дружини та чоловіка є рівними. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, та в разі коли один з подружжя виявляє бажання стати власником певного майна в натурі передбачає другому сплату грошової компенсації. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п.22 зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] щодо поділу спільного майна подружжя. Згідно ч.2 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ч.3 ст.71 СК України визначено, що речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Враховуючи наведене та зміст довідки ТОВ «Компанія «Просвіт лтд» від 23.10.2014 р. відповідно до якої [PERSON] працює в ТОВ на посаді водія з власним транспортним засобом з 01 жовтня 2014 р. суд вважає доцільним присудження спільного майна подружжя - автомобіля ринкова вартість автомобіля «БМВ Х5» реєстраційний номер [NUMBER] 2005 р. випуску, номер кузова [NUMBER] в порядку поділу майна подружжя саме позивачу з збільшенням за рахунок вартості даного транспортного засобу долі відповідачки в спірній земельній ділянці. Таким, чином, оскільки відповідно до вартості земельної ділянки [NUMBER] площею 1000 кв.м., що розташована на [ADDRESS] складає 3280480 грн. вартість кожної з часток подружжя становить з розрахунку по ? частині кожному з подружжя - 3280480 грн. : 2 = 1640240 грн. та враховуючи вартість вищевказаного транспортного засобу яка відповідно до висновку експертизи складає 214602 грн. 17 коп., вартість кожної з часток подружжя становить з розрахунку по ? частині кожному з подружжя - 214602,17 грн. : 2 = 107301,09 грн., таким чином вартість частини майна яка присуджується судом відповідачці слід збільшити на суму вартості майна присудженого позивачу, враховуючи наведене вартість майна присудженого відповідачці складає 1747541 грн. 09 коп. що з урахуванням площі та вартості спірної земельної ділянки складає 0,05327 га площі земельної ділянки на [ADDRESS]. Крім того відповідно до ст..88 ЦПК України суд вважає доцільним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп., а також стягнути з відповідачки на користь держави 3410 грн. 40 коп.

Outcome: approved