Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «[PERSON] компанія «Українська [PERSON]» (далі [PERSON] «СК «УСГ») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування у порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі за текстом ДТП), в обґрунтування якого вказав, що 19.06.2013 року між ТОВ «Український лізинговий фонд» (страхувальник) та [PERSON] «СК «УСГ» було укладено договір авто каско № 28-0107-13-01302, предметом страхування якого є автомобіль «Лексус», номерний знак [NUMBER]. 23.12.2013 року о 15.37 годині в м.Києві по вул.Володимирська сталася ДТП за участю відповідача, який керував автомобілем «ГАЗ», державний номер [NUMBER], та водія [PERSON], який керував зазначеним автомобілем «Лексус». Внаслідок ДТП власнику транспортного засобу «Лексус» - ТОВ «Український лізинговий фонд» була завдана матеріальна шкода у розмірі 28280 грн. 46 коп. Дана сума, як страхове відшкодування, на підставі умов договору була виплачена страхувальнику. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. При дослідженні матеріалів справи зясувалося, що цивільно-правова відповідальність відповідача як водія автомобіля «ГАЗ» застрахована не була. На підставі чого, після виплати страхового відшкодування на користь [PERSON] «СК «УСГ» право зворотної вимоги перейшло до відповідача, як до особи, відповідальної за завдані збитки. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди 28280 грн. 46 коп. та у відшкодування сплаченого ним судового збору в сумі 1218 грн. 00 коп. Представник позивача [PERSON] «СК «УСК» до судового засідання не зявився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, не заперечуючи проти розгляду справи заочно у разі неявки до суду відповідача. Відповідач [PERSON] до судового засідання також не зявився, про час і місце слухання справи сповіщений відповідно до цивільно-процесуального законодавства. Дослідивши надані у справі докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 18.06.2013 року «Lexus LS 460 L», номерний знак [NUMBER], належить ТОВ «Український лізинговий фонд» (а.с.24). Відповідно до акту прийому-передачі лізингу до договору фінансового лізингу № 1137/04/13-В від 26.04.2013 року ТОВ «Український лізинговий фонд» 20.06.2013 року передало автомобіль «Lexus LS 460 L», номерний знак [NUMBER], разом з відповідними документами на транспортний засіб ТОВ «Аптека Мірра» в особі [PERSON] (а.с.16). 23.12.2013 року о 15.37 годині по вул.Володимирська, 4, в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки «ГАЗ», номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], та марки «Lexus», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Наявність факту даної ДТП встановлено постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 22.01.2014 року, за якою винним у ДТП визнано відповідача [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки відділу ДАІ Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві, довідки УДАІ ГУМВС України в м.Києві № 9323773 про ДТП та фотознімків пошкодженого транспортного засобу автомобіль марки «Lexus», номерний знак [NUMBER], зазнав механічні пошкодження передньої правої частини (а.с.5, 6, 20-21). 19.06.2013 року між власником пошкодженого автомобілю ТОВ «Український лізинговий фонд» та [PERSON] «СК «УСГ» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правої відповідальності водія (авто каско) № 28-0107-13-01302, строк дії якого по 19.06.2014 року, що підтверджується відповідним договором, додатком № 1 до договору (а.с.8-14, 15). Відповідно до довідки УДАІ ГУМВС України в м.Києві № 9323773 про дорожньо-транспортну пригоду у відповідача [PERSON] відсутній поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6). Своєю заявою від 24.12.2013 року ТОВ «Український лізинговий фонд» повідомило [PERSON] «СК «УСГ» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування у звязку з пошкодженням транспортного засобу «Lexus LS 460 L» (а.с.22). 23.01.2014 року позивачем було видано страховий акт № ДККА-33452 (а.с.17). Відповідно до акту огляду пошкодженого транспортного засобу ТОВ «Український лізинговий фонд» від 24.12.2013 року, розрахунку суми страхового відшкодування від 23.01.2014 року та рахунку № ЕЛюС-0013684 від 14.01.2014 року за фактом зіткнення вказаних автомобілів було здійснено автотехнічне дослідження, за результатами якого вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобілю «Lexus», номерний знак [NUMBER], на момент дослідження склала 28280 грн. 46 коп. (а.с.18, 19, 23). Дана сума сплачена позивачем [PERSON] «СК «УСГ» відповідно до умов договору та страхового акту № ДККА-33452 від 23.01.2014 року на користь страхувальника ТОВ «Український лізинговий фонд» згідно платіжного доручення № 1321 від 24.01.2014 року (а.с.23). Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно за ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки постановою суду, яка має преюдиціальне значення, доведено вину відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП, що сталася між сторонами 23.12.2013 року, суд вважає, що між неправомірними діями відповідача, який на правовій підставі користувався джерелом підвищеної небезпеки, та спричиненою шкодою, наведеною у позові, є причинний звязок, а тому відповідач [PERSON] є відповідальною особою за спричинену шкоду. Згідно за п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно за ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно за ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки позивачем було відшкодовано потерпілій особі завдану відповідачем шкоду, суд вважає, що з відповідача на користь позивачау порядку регресу підлягає стягненню 28280 грн. 46 коп. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню понесені ним витрати в сумі 1218 грн. 00 коп., які були ним сплачені за вимоги матеріального характеру. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved