Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач 25.07.2016 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що відповідач [PERSON] є одинокою матір'ю чотирьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сім'я зареєстрована у [ADDRESS] у будинку, який належить матері відповідача - [PERSON]. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20.07.2015 року діти були відібрані у відповідача. З часу відібрання домоволодіння неодноразово відвідувалось, відстежувались зміни житлово-побутових умов. Жодного разу [PERSON] члени комісії вдома не застали. Причини, які перешкоджали належному вихованню дітей, матір'ю не усунені, вона не поліпшила житлово-побутові умови, не створила умов для проживання дітей. Через борг домогосподарство тривалий час відімкнене від електропостачання. Протягом року відповідач лише один раз відвідала дітей, не цікавиться їх станом здоров'я, навчанням та вихованням. Позитивного впливу на старший дітей відповідач не має. Посилаючись на указані обставини, які орган опіки та піклування розцінює як ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, остаточно уточнивши позовні вимоги, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 460 гривень, щомісячно, на кожну дитину, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. При цьому пояснила, що відповідач та її родина уже тривалий час перебувають у полі зору соціальних служб. [PERSON] по старших дітях до 6 років не було зареєстровано їх народження. З 2009 року родина поставлена була на облік як неблагонадійна. Декілька років тому мати залишила чотирьох дітей у с.Боромля разом із бабусею - своєю матір'ю та переїхала проживати до с.Жигайлівка до співмешканця, де і проживає по цей час. Діти відібрані у матері вже рік на підставі рішення суду. Менші діти [PERSON] та [PERSON] у серпні 2015 року були передані до Сумського центру реабілітації, на цей час проживають у прийомній родині, мати протягом року меншими дітьми не цікавилась. Старші діти [PERSON] та [PERSON] проживали після відібрання у гуртожитку за місцем навчання - Маловисторопському коледжі, де характеризувались негативно, на цей час вони навчаються у Тростянецькому відділі Охтирського центру професійно-технічної освіти. Відповідач не зловживає спиртними напоями, проте демонструє незрозумілу байдужість до своїх дітей, не зробила нічого, щоб повернути дітей, а на старших дітей мати взагалі не має жодного позитивного впливу, вони у с. Боромля неодноразово були помічені за вживанням алкогольних напоїв, при спілкуванні із особами старшими за них. Фактично утриманням дітей та їх вихованням до відібрання їх у матері займалась мати [PERSON], якій через похилий вік та поганий стан здоров'я це було дуже важко. У серпні 2016 року бабуся дітей померла. Представник позивача вважала, що в інтересах дітей позбавити мати батьківських прав, оскільки менші діти на цей час у прийомній родині мають всі умови для розвитку, навчання, забезпечені всім необхідним, які мати навряд чи зможе їм забезпечити, а старші діти на цей час перебувають під контролем навчального закладу, перебувають на державному утриманні, а мати на них взагалі ніякого впливу не має. Відповідач заперечила проти позову, просила не позбавляти її батьківських прав. Пояснила у судовому засіданні, що із старшими дітьми спілкується по телефону, на вихідні дні вони іноді приїжджають до неї в с.Жигайлівка, вона надає їм продукти харчування, оскільки із співмешканцем [PERSON] вони тримають господарство, засаджують город, тримають свиней, кіз, уток, курей. [PERSON] пояснила, що коли переїхала з с.Боромля до с.Жигайлівка її співмешканець спочатку був проти проживання з ними дітей відповідача, вони домовились спочатку пожити самі для себе. На цей час вона та [PERSON] бажають, щоб діти проживали з ними, співмешканець розмовляв із сільським головою щодо можливості влаштувати менших дітей до школи, для них є окрема кімната в будинку, вони зможуть їх виховувати та утримувати за рахунок свого домогосподарства та пенсії [PERSON] в сумі 1700 грн., його тимчасових заробітків, оскільки відповідач не працює і ніяких доходів не має, живе за рахунок співмешканця. [PERSON] визнала, що за час перебування менших дітей [PERSON] та [PERSON] у прийомній родині вона їх не відвідувала, телефонувала їм декілька разів. Відповідач також визнала, що коштів на утримання менших дітей, чи будь-яких речей, продуктів харчування за час їх відібрання і перебування у прийомній родині [PERSON] вона не надавала, аліментів за рішенням суду на утримання дітей не сплачувала, не змогла пояснити чому не брала рік тому участь у розгляді судом справи за позовом про відібрання у неї дітей. Представник третьої особи - Тростянецького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила, що діти відповідача з 2012 року перебувають на обліку у центрі як такі, що опинились у складних життєвих обставинах. Діти у 2012 році перебували у центрі реабілітації, а потім були повернуті матері, яка після цього не змінила ставлення до своїх обов'язків, не дбала про дітей, проживала окремо. Найстарша дитина - [PERSON], якому виповнилось 17 років до цього часу не має паспорту, що також характеризує відповідача як мати, яка не справляє належний виховний вплив на власну дитину. Крім того, представник центру вказала, що за час проживання старших та менших дітей разом з бабусею у с.Боромля - старші діти справляли негативний вплив на менших дітей [PERSON] та [PERSON], що на цей час припинилось, оскільки менші діти проживають у прийомній родині в іншій атмосфері. Представник третьої особи - служби у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився. Службою було подано заяву, в якій просила розглянути справу без участі її представника, позов підтримано у повному обсязі. Начальник Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури [PERSON] позов вважала обґрунтованим, просила його задовольнити. Прокурор Шаповал О.Т. вважала, що відповідатиме інтересам дітей позбавлення їх матері батьківських прав, що також узгоджується із думкою дітей [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні вказали, що бажають залишитись із прийомним батьками. Прокурор також вказала, що оцінює критично думку старших дітей [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні вказали, що проти позбавлення батьківських прав їх матері, оскільки в їх інтересах, враховуючи негативну характеристику їх поведінки протягом останніх років з місця навчання, наявність шкідливих звичок, краще залишитись під контролем навчального закладу та педагогів, оскільки мати очевидно не має на них належного виховного впливу та не контролює їх поведінку. Заслухавши пояснення сторін та представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] (а.с. 7-10). Відповідач та її діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.6, 22). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 26.09.2011 року, яке набрало законної сили 07.10.2011 року, виключено з актових записів про народження відомості про [PERSON] як про батька дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.131). Заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20.07.2015 року, яке набрало законної сили 17.08.2015 року, у [PERSON] відібрано її дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, стягнуто з матері аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісяця для кожної дитини, починаючи стягнення з 08.04.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Указаним рішенням суду установлено, що з лютого по серпень 2013 року за заявою відповідача діти були поміщені для проходження курсу соціально-психологічної реабілітації до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, [PERSON] було надано час для створення належних умов для проживання дітей, після чого ситуація на краще не змінилась (а.с.127-130). Після відібрання у відповідача дітей на підставі заочного рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20.07.2015 року діти [PERSON] та [PERSON] були на повному державному утриманні, проживали та навчались до вересня 2016 року у Маловисторопському коледжі ім. П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету. Згідно з характеристикою наданою директором указаного коледжу від 22.06.2016 року [PERSON] та [PERSON] програмний матеріал засвоювали на низькому рівні, їх середній бал успішності склав 4,0 бали за дванадцятибальною шкалою, вони допускали велику кількість пропусків, у першому семестрі [PERSON] пропустив 220 годин, з них без поважних причин 174 години, [PERSON] - 224, з них 192 без поважних причин. [PERSON] схильна до конфліктів, не визнає свою провину, має девіантну поведінку. [PERSON] спокійний, часто говорить неправду посилаючись на поганий стан здоров'я. У позаурочний час [PERSON] та [PERSON] підтримують зв'язки з особами набагато старшими за себе, які ведуть аморальний спосіб життя і мають поганий вплив на них. На зауваження педагогів не реагують, палять тютюн. За час навчання [PERSON] та [PERSON] у коледжі мати відвідувала навчальний заклад один раз 30.03.2016 року з метою отримання грошей від [PERSON] для свого лікування. Була запрошена на бесіду до заступника директора з навчальної роботи та кураторами груп, по телефону спілкується рідко, позитивного впливу на дітей не має (а.с. 18). З 01 вересня 2016 року [PERSON] та [PERSON] навчаються та безоплатно проживають у гуртожитку Охтирського центру професійно-технічної освіти (Тростянецьке відділення), перебувають на повному державному забезпеченні, як діти позбавлені батьківського піклування отримують стипендію та кошти на харчування. Після відібрання у відповідача дітей на підставі заочного рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20.07.2015 року малолітні діти відповідача [PERSON] та [PERSON] з 28.08.2015 по 11.12.2015 року перебували у Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області. За час перебування дітей у закладі мати [PERSON] відвідала їх один раз 04.10.2015 року, привезла цукерки, печиво, яблука, однак мати не цікавилась станом здоров'я дітей, вихованням та навчанням, ніякої матеріальної допомоги їм не надавала (а.с.16). З 10.12.2015 року малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають у будинку сімейного типу створеного на базі родини [PERSON], проживають у с.Іващенкове Глухівського району Сумської області, перебувають під опікою батьків-вихователів [PERSON] та [PERSON]. За змістом пояснень батьків - вихователів станом на 23.06.2016 року мати дітей [PERSON] дітей не відвідувала, не телефонувала, подарунків не дарувала, матеріальної допомоги не надавала, станом здоров'я та успішністю в навчанні дітей не цікавилась (а.с.17 зворотній бік аркуша). Відповідно до звіту про стан утримання та розвитку дітей-вихованців, наданого Службою у справах дітей Глухівської районної державної адміністрації 06.10.2016 року [PERSON] та [PERSON] влаштовані в будинок сімейного типу [PERSON] 10 грудня 2015 року, проживають з батьками вихователями [PERSON], 1963 року народження, [PERSON], 1970 року народження, родина яких проживає у приватному будинку, загальною площею 90 квадратних метрів, з водяним опаленням, оснащеним меблями та побутовою технікою. Житлово-побутові умови сім'ї задовільні, відповідають санітарно-гігієнічним нормам та потребам дітей. Вихованці мають окремі спальні місця, місце для навчання, відпочинку, зберігання власних речей, під час розподілу особистого простору для кожного з дітей враховано їх вікові та статеві особливості. Загалом родина виховує 8 дітей вихованців. [PERSON] навчається в Іващенківському навчально-виховному комплексі у 4 класі. Навчання дається дитині важко, темп навчання повільний, під час роботи здійснює творчий підхід, хлопчик поважає старших, позитивно сприймає оточуючих, навички самообслуговування розвинені добре, має підвищений рівень тривожності. За результатами соціального супроводження, виходячи з оцінки потреб [PERSON], протягом світного періоду досягнуто таких результатів супроводження: адаптації дитини в родині, комунікативних навичок, відповідального ставлення до навчання, формування здорового способу життя . [PERSON] навчається в Іващенківському навчально-виховному комплексі у 4 класі. Навчання дається дитині важко, має логопедичні вади, активність проявляє рідко. Хлопчик доброзичливий, привітний, врівноважений, відкритий для спілкування, щирий, поважає старших та надає допомогу. За результатами соціального супроводження, виходячи з оцінки потреб [PERSON], протягом світного періоду досягнуто таких результатів супроводження: адаптації дитини в родині, комунікативних навичок, побудова довірливих відносин з батьками-вихователями. Батьки-вихователі та діти вихованці співпрацюють із соціальним працівником. Стосунки батьків та дітей близькі, довірливі За висновком служби у справах дітей Глухівської районної державної адміністрації батьками-вихователями створено належні умови для проживання дітей, ними добре виконуються їх обов'язки. (а.с.126). Відповідно до актів відвідання після відібрання у відповідача дітей комісією у складі представників органу опіки та піклування та соціальних служб будинку за місцем реєстрації відповідача та її дітей за адресою: [ADDRESS] від 11.11.2015, 25.01.2016, 22.02.2016, 24.03.2016, 15.06.2016 року було установлено, що вдома перебувала лише бабуся, відповідач була відсутньою за місцем мешкання та зі слів її матері перебуває та постійно проживає в с. Жигайлівка, світло в будинку було відновлено проте повторно відключено через борг, продуктів харчування завжди обмаль, дрова відсутні, дах веранди протікає, позитивних змін не відбувається, через не підтримання належного стану у домогосподарстві все руйнується та занепадає (а.с. 11-15). За результатами акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї, [PERSON] у будинку по [ADDRESS], де вона фактично проживає останній декілька років разом із співмешканцем [PERSON], 1958 року народження, установлено, що власником вищевказаного домоволодіння та присадибної ділянки є [PERSON] На момент перевірки санітарний стан у будинку задовільний, мають пічне опалення, дровами забезпечені, мають у користуванні земельну ділянку, де вирощують овочі, утримують кіз, свиней, кролів та птицю. Умови для проживання дітей задовільні (а.с. 34). Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показав, що декілька років проживає без реєстрації шлюбу із [PERSON] у с.Жигайлівка, вони ведуть спільне господарство, утримують худобу. Спочатку не забирали дітей відповідача до себе жити, оскільки діти навчались у с.Боромля, на цей час готові дітей забрати, виховувати, матеріально забезпечувати. Щомісячно їх бюджет складає приблизно 2500 грн., що на думку [PERSON] дозволить утримувати чотирьох дітей. Свідок вказав, що у с.Жигайлівка є школа, дізнавався, що до неї можна влаштувати менших синів відповідача, вважав, що вони погодяться з ними жити, проте з дітьми на цю тему ні він, ні відповідач не спілкувались. Допитаний як свідок [PERSON] суду показав, що з 2006 року є головою Жигайлівської сільської ради, йому відомо, що приблизно рік з жителем с.Жигайлівка [PERSON] проживає [PERSON], вони мають особисте підсобне господарство, худобу, птицю, проживають у просторому будинку, проте він за [PERSON] не оформлений, умови їх проживання є задовільними, скарг від жителів села на них немає. Старші діти [PERSON] іноді приїжджають до села, зі слів [PERSON] він не проти проживання з ним дітей відповідача. Відповідач визнала, що ніде не працює, доказів непрацездатності не надала, доходів чи соціальних допомог не отримує, живе за рахунок співмешканця [PERSON] Відповідно до довідки Тростянецького відділення Охтирської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області та управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області відповідач доходів не має, ніяких видів допомог у період з 01.01.2016 по 30.09.2016 року не отримувала (а.с.58, 62). Згідно з даними Тростянецької центральної районної лікарні [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: Співдружня збіжна косоокість. складний гіперметропічний астигматизм правого ока, сколіотична осанка; [PERSON] перебуває на обліку у лікаря ортопеда з діагнозом: сколіотична осанка; [PERSON] та [PERSON] на обліку з приводу захворювань не перебувають (а.с. 60). Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Боромлянської сільської ради від 22.07.2016 року орган опіки та піклування визнав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно всіх її дітей, зважаючи на те, що минув рік після прийняття Тростянецьким районним судом Сумської області рішення про відібрання дітей, але причини, які перешкоджали належному вихованню дітей матір'ю не усунуті: не поліпшено житлово-побутові умови, не створено комфорту та затишку для проживання дітей, поведінка матері розцінена як ухилення від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей (а.с.20). Оцінюючи обґрунтованість указаного висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам чотирьох дітей відповідачів, суд враховує роз'яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи, що відповідно до частини 3 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них, необхідно оцінити наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно кожного з чотирьох дітей окремо. З'ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позивач, всупереч вказаним вимогам процесуального закону, не довів наявності обставин, якими обумовлена необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно старших дітей [PERSON] та [PERSON] як крайнього та найбільш радикального заходу впливу на мати і що є підстави для постановлення судом такого рішення всупереч думці цих неповнолітніх дітей відповідача. Натомість суд вважає визначальними при вирішенні справи пояснення [PERSON] та [PERSON], які досягли на час розгляду справи 16 та 17 років та були допитані в судовому засіданні про їх взаємовідносини з матір'ю, її ставлення до них, висловили думку щодо заявлених органом опіки та піклування позовних вимог. Так, допитаний в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що досяг 17 років, на цей час навчається у Тростянецькому відділі Охтирського центру ПТО, проживає у гуртожитку у місті Тростянці. [PERSON] вказав, що проти позбавлення його матері батьківських прав. З матір'ю він постійно спілкується, приїздить на вихідні дні іноді до неї в с.Жигайлівку, на цей час нормально спілкується з її співмешканцем [PERSON], який не проти того, щоб [PERSON] приїздив проживати у с.Жигайлівку до матері, мати збирає завжди йому продукти харчування з собою в гуртожиток. Оскільки мати не працює, не має доходів, то грошей не може надавати. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що навчається з вересня 2016 року у Тростянецькому відділі Охтирського центру ПТО, проживає у гуртожитку у місті Тростянці. Вказала, що проти позбавлення матері батьківських прав, у них гарні взаємовідносини, вони постійно спілкуються, [PERSON] приїздить до матері в с.Жигайлівку, в гарних відносинах із її чоловіком [PERSON], вони тримають господарство, є худоба, птиця, мати завжди дає з собою продукти харчування. При цьому суд вважає, що негативна характеристика дітей [PERSON] та [PERSON] з місць навчання, надана директором Маловисторопського кодеджу, та з місця їх проживання у с.Боромля надана інспектором Тростянецького відділення поліції ГУНП в Сумській області [PERSON] допитаного в судовому засідання як свідка, який показав, що [PERSON] та [PERSON] неодноразово в нічний час перебували у с.Боромля не вдома, без догляду, розважались, палили, в умовах ненадання позивачем на виконання вимог статті 10 ЦПК України доказів систематичності такої поведінки, притягнення відповідача [PERSON] до відповідальності за статтею 184 КУпАП, не є підставою відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дітей [PERSON] та [PERSON] всупереч їх волі. Доводи позивача в обґрунтування доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] зводяться лише до того, що мати не поліпшила житлові умови в будинку по [ADDRESS], хоча старші діти у зв'язку з навчанням у коледжі та училищі проживають тривалий час у гуртожитку за місцем навчання, приїздять до матері у с.Жигайлівка, де умови проживання відповідача є належними. Доказів того, що відповідач не цікавиться здоров'ям старших дітей позивачем не надано. За таких обставин, враховуючи думку [PERSON] та [PERSON], суд дійшов висновку, що висновок органу опіки та піклування Боромлянської сільської ради Тростянецького району про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] є необґрунтованим, не узгоджується з дослідженими судом доказами, не виправдовує такий радикальний ступінь втручання в сімейне життя останніх, тим більше всупереч їх волі, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Оцінюючи висновок органу опіки та піклування Боромлянської сільської ради Тростянецького району про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON], суд виходить з таких мотивів. Стаття 171 Сімейного кодексу України передбачає, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Ураховуючи вік [PERSON] та [PERSON], яким на час розгляду справи виповнилось 10 та 9 років відповідно, було проведено їх допит у режимі відеоконференції з метою з'ясування їх думки та відношення до матері. Малолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає у с.Іващенкове з мамою [PERSON] та татом [PERSON], разом з братиками та сестричками, де йому дуже подобається, у нього будинку є своє ліжечко, місце для навчання та проведення дозвілля. [PERSON] вказав, що його рідна мама [PERSON] до нього не приїздила, з нею він спілкувався давно, не бажає повертатися до неї, оскільки йому подобається з прийомними батьками, він до всього звик, проте, щоб його рідна мама не ображалась, він не проти, щоб вона іноді до нього приїздила. Малолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його маму звати [PERSON], а тата - [PERSON], він живе у с.Іващенкове з братиком Богданом, Владиком та іншими. Йому подобається жити з прийомними батьками, хотів би жити з ними далі, до рідної матері повертатись не бажає. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показала, що на базі їх з чоловіком родини створено дитячий будинок сімейного типу, в якому з грудня 2015 року проживають діти [PERSON] та [PERSON], за час перебування дітей в родині, їх мати жодного разу не приїжджала до них, зв'язок з батьками-вихователями не підтримує взагалі, не цікавилась їх здоров'ям, навчанням, емоційним станом, декілька разів телефонувала дітям по телефону, ніякої матеріальної допомоги дітям не надає. Діти іноді згадують мати, проте видно, що вони найбільше були прив'язані до бабусі, з якою вони жили, саме за нею найбільше сумували і коли дізнались, що вона померла, дуже були пригнічені. [PERSON] додала, що діти всім забезпечені, відвідують школу, допомагають батькам-вихователі по господарству, виховані, слухняні. У [PERSON] є вади зору, він пройшов обстеження, йому рекомендована операція. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показав, що є батьком-вихователем [PERSON] та [PERSON], які в його з дружиною родині проживають з 2015 року. Діти за час проживання в їх родині про маму, сестру, брата не питали, зовсім не горюють, прагнення повернутись в родину не виказували, згадують лише бабусю, за якою дуже сумують. Рідна мати дітей до них не приїжджала жодного разу, дружині та йому не телефонувала, здоров'ям, станом дітей не цікавилась, коштів на їх утримання, речей, продуктів харчування не надавала. Діти дуже комунікабельні, відкриті до людей. Навчаються по-різному, [PERSON] не хоче навчатись, лінується, не має прагнення до знань. Згідно із статтею 150 Сімейного кодексу України батьки: 1) зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; 2) зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; 3) зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; 4) зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Отже, аналізуючи поведінку [PERSON] через призму виконання нею батьківських обов'язків відносно її дітей [PERSON] та [PERSON], передбачених статтею 150 Сімейного кодексу України, як у період до відібрання їх від неї, так і протягом року після ухвалення рішення суду про відібрання дітей, суд розцінює таку поведінку відповідача як свідоме її ухилення від виконання нею батьківських обов'язків в умовах, коли об'єктивних перешкод для належного їх виконання [PERSON] не має. До такого висновку суд дійшов з огляду на те, що [PERSON] до відібрання [PERSON] та [PERSON] у 2015 році за рішенням суду залишила цих дітей у віці 5-6 років на піклування своєї матері у с.Боромлі, обрала пріоритетним для себе проживання окремо від дітей разом з чоловіком в іншому селі району, тим самим припинивши піклуватись про них, незважаючи на їх вік, коли вони ще дуже сильно прив'язані до матері, потребують її щоденної турботи та любові, піклування про їх духовний розвиток. Щоденне збалансоване харчування, своєчасний медичний огляд та лікування відповідач для [PERSON] та [PERSON] не забезпечувала та не забезпечує по цей час, не цікавиться їх потребами, не виявляла інтересу до їх внутрішнього світу. Покинувши дітей на бабусю [PERSON] не контролювала їх навчання, тобто не забезпечувала отримання ними загальної середньої освіти, були періоди, коли діти не відвідували школу. Після відібрання у серпні 2015 року у [PERSON] синів [PERSON] та [PERSON], вона за рік лише одного разу їх відвідала у реабілітаційному центрі, за час перебування їх у дитячому будинку сімейного типу [PERSON] взагалі не приїжджала до них, з батькам -вихователями не підтримує зв'язок, потребами, успіхами у навчанні та здоров'ям дітей не цікавиться, хоча у [PERSON] діагностовано співдружню збіжну косоокість, складний гіперметропічний астигматизм правого ока, що очевидно зумовлює необхідність у періодичному обстеженні дитини у лікаря та лікування, що забезпечується на належному рівні батьками-вихователями, а не [PERSON] Відповідач визнала, що аліменти стягнуті з неї рішенням суду вона дітям не сплачує. Телефонувати дітям [PERSON] почала після звернення органу опіки та піклування з цим позовом до суду. З меншими синами [PERSON] не спілкується в необхідному обсязі, що призвело до того, що діти [PERSON] та [PERSON] вважають мамою та татом батьків-вихователів. На переконання суду відповідач не в змозі справити позитивний вплив на розвиток особистості синів, сприяти засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. Після відібрання у 2015 році дітей [PERSON] самостійно не зверталась до органу опіки та піклування чи до служби у справах дітей з питання повернення їй дітей на виховання. Повернення синів [PERSON] та [PERSON] до матері всупереч їх волі, які враховуючи їх вік, уже можуть свідомо її формувати, на переконання суду буде для них травмою і матиме негативний вплив на них більше, ніж відповідатиме їх інтересам, оскільки буде пов'язане з руйнуванням звичайного на цей час для них середовища - його прийомної родини, в якій вони вже адаптувались, власного простору у будинку, з припиненням їх спілкування з друзями, однокласниками, вчителями тощо. Отже, з огляду на викладене, ураховуючи звіт про стан утримання та розвитку дітей-вихованців, наданий службою у справах дітей Глухівської районної державної адміністрації від 06.10.2016 року, суд не знайшов підстав для постановлення рішення всупереч думці дітей [PERSON] та [PERSON], які вказали, що не бажають залишати прийомних батьків і повертатись до рідної матері, а тому позбавлення [PERSON] батьківських прав буде відповідати інтересам малолітніх [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, позов в цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи заявлену органом опіки та піклування вимогу про стягнення з відповідача аліментів в сумі 460 грн. щомісяця для кожної дитини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з таких мотивів. Заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20.07.2015 року, яке набрало законної сили 17.08.2015 року, з [PERSON] вже стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісяця для кожної дитини, починаючи стягнення з 08.04.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Указане рішення суду не скасоване, не змінено в установленому процесуальним законом порядку. Повторне ухвалення судом рішення про стягнення з матері аліментів на утримання дітей до досягнення ним повноліття законодавством не передбачено. Указане рішення суду за заявою осіб, під опікою та на утриманні яких перебувають [PERSON] та [PERSON], може бути звернено до примусового виконання шляхом подання заяви та виконавчого листа до відповідного відділу державної виконавчої служби. Крім того, указані особи відповідно до 192 Сімейного кодексу України можуть звернутись до суду з позовом про збільшення розміру стягнутих аліментів, а не про їх стягнення, у разі зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров'я дітей та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до вимог частини 3 статті 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, ураховуючи, що вимоги позивача задоволено частково, оскільки позивач звільнений від оплати судових витрат, з відповідача на підставі частини 3 статті 88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial