Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.10.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання права власності, у якому зазначив, що його батьки [PERSON] та [PERSON] проживали у [ADDRESS]. Мати [PERSON] померла [INFO]. Заповіту на випадок смерті вона не залишила. На дату смерті з нею проживали два спадкоємці першої черги за законом: його батько [PERSON] та він. Інший спадкоємець за законом першої черги його сестра [PERSON] проживала за іншою адресою, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не подавала. Відповідно до ст.1268 ЦК України вони з батьком фактично прийняли спадщину після смерті матері, але свідоцтво про право на спадщину ніхто з них не отримував. [INFO] помер його батько [PERSON] На випадок своєї смерті батько заповіт не залишив. На дату його смерті з батьком проживав лише він, тому в силу положень ст.1268 ЦК України він вважається спадкоємцем, який прийняв спадщину. Відповідачка у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини чи заяву про відмову від прийняття спадщини не подавала. Після смерті батька відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. Він звернувся до приватного нотаріуса Березанського районного нотаріального округу Мартинюк О.Б. з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину. У нотаріуса не виникло питань з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Правовстановлюючий документ на спадковий будинок у нього відсутній, в документах, які залишилися після смерті батьків він його не знайшов, тому нотаріусом йому було надано роз'яснення від 08.09.2016 року, яким рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно. Посилаючись на наведені обставини, та зазначивши, що Березанською селищною радою та державним реєстратором йому було відмовлено у видачі дубліката свідоцтва про право власності на житловий будинок на ім'я померлих батьків, позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 90,6 кв.м., житловою площею 63,2 кв.м. з усіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями по [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання сторони не з'явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.27, 28), позивач наполягав на задоволенні позову, відповідачка заявила про згоду з позовними вимогами. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та спадкової справи № 77/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.04.2014 року (а.с.7) внаслідок смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина, у тому числі на житловий будинок загальною площею 90,6 кв.м., житловою площею 63,2 кв.м. з усіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями по [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються копією технічного паспорту на житловий будинок від 06.11.1993 року (а.с.16-18), у якому власником будинку вказано [PERSON], копією рішення виконавчого комітету Березанської селищної ради Миколаївської області від 14.05.1997 року (а.с.15), копією домової книги (а.с.9-12), копією державного акту серії [NUMBER] від 26.01.2009 року (а.с.14). Як свідчить оглянута в судовому засіданні копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Березанським райбюро ЗАГС Миколаївської області 11.09.1973 року (а.с.6), позивач є сином померлого [PERSON] З довідки, виданої Березанською селищною радою Миколаївської області від 12.09.2016 року (а.с.13), вбачається, що [PERSON] дійсно постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 12.05.1995 року по день смерті [INFO]. За вказаною адресою на день смерті спадкодавця разом з ним постійно проживав та був зареєстрований син [PERSON] з 11.07.1995 року по час видачі довідки. Таким чином, відповідно до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги, і має право на спадкування, та оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.33), на підставі якої нотаріусом 16.09.2014 року заведено Спадкову справу №77/2014 (а.с.41). Разом з тим, як вбачається з письмового роз'яснення приватного нотаріуса Березанського районного нотаріального округу від 08.09.2016 року (а.с.19) у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу позивачеві нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та запропоновано для вирішення питання оформлення спадкових прав звернутися до суду. Таким чином, оцінивши відповідність встановлених обставин справи нормам закону, який підлягає застосуванню до цих обставин, суд дійшов до висновку, що позивачеві належить право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька [PERSON], оскільки доведено, що позивач має право на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], як спадкоємець за законом, і реалізував дане право шляхом прийняття спадщини у встановленому законом порядку. У зв'язку з цим, та за відсутності у суду відомостей про наявність інших спадкоємців, з огляду на положення ч.5 ст.1268 ЦК України, якою встановлено, що прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, у суду є всі підстави вважати позивача власником спадкового житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, як випливає з дослідженого судом письмового роз'яснення приватного нотаріуса Березанського районного нотаріального округу від 08.09.2016 року (а.с.19) позивачеві, по суті, відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадковий житловий будинок. У зв'язку з цим, суд визнає, що майнові права позивача порушуються, оскільки він не може розпорядитися належним йому майном, і визнає обґрунтованим та правомірним його звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, виходячи з положень ст.392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved