Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач, [PERSON], в особі свого представника, звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: · визнати, що [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) не є матір'ю [PERSON], [INFO] (запис 4393 в Книзі реєстрації народжень Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 16 вересня 2010 року); · визнати, що [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) не є матір'ю [PERSON], [INFO] (запис 4394 в Книзі реєстрації народжень Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 16 вересня 2010 року); · зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису 4393 від 16 вересня 2010 року, складеного на ім'я [PERSON], а саме виключити всі відомості про матір [PERSON]; · зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису 4394 від 16 вересня 2010 року, складеного на ім'я [PERSON], а саме виключити всі відомості про матір [PERSON]. Позивач вказував, що 14 січня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено «Договір про виношування дитини», відповідно до умов якого відповідач [PERSON], як сурогатна мати, надала позивачу послуги, пов'язані з застосуванням штучного запліднення та імплантації ембріонів. Але відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 16 вересня 2010 року та свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 16 вересня 2010 року відповідачка [PERSON] записана їх матір'ю, а батьком записаний [PERSON]. У зв'язку з тим, що відповідно до п. 1.2 вищезазначеного Договору відповідач взяла на себе обов'язок по виношуванню вагітності, яка наступила в результаті переносу до порожнини її матки ембріонів, отриманих шляхом екстракорпорального запліднення з використанням яйцеклітини та сперми належних Генетичним батькам, та вона не є генетичною матір'ю, позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, але подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності, в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач не сповістила, тому суд виходить з того, що її неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи відповідач до суду не подала. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні. Третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином сповіщалась про час і місце судового розгляду. В судовому засіданні встановлено наступне. Між Центром репродукції людини (ФОП «[INFO]», Україна), виконавцем, в особі директора [PERSON], позивачем [PERSON] та сурогатною матір'ю [PERSON] було укладено контракт № 279-12-с про надання платних медичних послуг від 08 грудня 2009 року, за яким виконавець бере на себе зобов'язання по наданню оплатних медичних послуг по лікуванню безпліддя методом екстракорпорального запліднення та переносу ембріона (ембріонів) до порожнини матки (метод ЕКО) сурогатної матері із застосуванням пов'язаних з методом ЕКО допоміжних репродуктивних технологій. 14 січня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про виношування дитини, предметом якого було надання сурогатною матір'ю [PERSON] послуг, пов'язаних із застосуванням штучного запліднення та імплантації ембріонів. Відповідно до п. 1.2 Договору відповідач взяла на себе обов'язок по виношуванню вагітності, яка наступила в результаті переносу до порожнини її матки ембріонів, отриманих шляхом екстракорпорального запліднення з використанням яйцеклітини та сперми належних Генетичним батькам Вказаний Договір був підписаний відповідачем, вона розуміла та погодилася з тим, що є лише сурогатною матір'ю і що ембріон є генетичним нащадком лише позивача, тобто, що вона не є генетичною матір'ю [PERSON] та [PERSON]. Крім того, відповідно до п. 2.12 Договору про виношування дитини, [PERSON] зобов'язалася оформити нотаріально свою письмову згоду на запис в свідоцтві про народження дитини батьками - генетичних батьків. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 16 вересня 2010 року та свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 16 вересня 2010 року позивач [PERSON] записаний батьком дитини, а відповідачка [PERSON] записана їх матір'ю. 10 листопада 2010 року відповідач [PERSON] відмовилась від батьківських прав на дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та не заперечувала проти подальшого піклування, догляду та виховання дітей їх батьком [PERSON], шляхом підпису заяви, зареєстрованої у реєстрі за № 4545 та засвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON]. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст.123 СК України у разі перенесення в організм іншої жінки ембріона людини, зачатого подружжям (чоловіком та жінкою) в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, батьками дитини є подружжя. За текстом, стаття 123 СК України розповсюджується на осіб, які перебувають у шлюбі і скористалися допоміжними репродуктивними технологіями. Сторони по справі не перебували в шлюбі, тому на думку суду при вирішенні питання материнства, необхідно застосовувати ст.121 СК України відповідно до якої права та обов'язки матері, батька і дитини можуть ґрунтуватися лише на походженні дитини від них, тобто закон пов'язує факт материнства з походженням дитини від певної жінки,тому діти [PERSON] та [PERSON] не походять від [PERSON], не є її генетичними нащадками, тому вона не може вважатися їх матір'ю. Їх генетичною матір'ю є анонімний донор яйцеклітини. Відповідно до п. 5 ст. 7 СК України учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Згідно з Декларацією прав дитини від 20 листопада 1959 року, права дитини визнаються за всіма дітьми без виключення та без дискримінації за ознакою раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних та інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншої обставини, що стосується дитини. Відповідно до ст. 52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Згідно п. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. З урахуванням наведеного та у зв'язку з тим, що укладений між сторонами договір про виношування дитини від 14 січня 2010 року, відповідачкою оскаржений не був, під час розгляду справи будь-яких доказів свого генетичного споріднення з дітьми вона суду не надала, та нею було складено нотаріально посвідчену заяву про відмову від батьківських прав на дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], суд задовольняє позовні вимоги та визнає, що [PERSON] не є матір'ю дітей [PERSON] та [PERSON], що зумовлює необхідність виключення з актових записів про народження дітей відомостей за якими [PERSON] є їх матір'ю. Однак у задоволенні вимог про зобов'язання відділу Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису слід відмовити, оскільки такі вимоги пред'явлені до третьої особи, а не до відповідача. Фактично спір у позивача виник з державний органом, уповноваженим на здійснення функцій з реєстрації актів громадянського стану, дії якого можуть бути оскаржені до вищестоящого органу або до суду у визначеному законодавством порядку. На підставі викладеного,

Outcome: partial