Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.11.2012 р. звернувся до суду із вимогами про визнання недійсним договору поруки №2192-1/ZФПОР-17 від 11.12.2007 р., посилаючись на те, що у червні 2012 р. йому стало відомо про те, що публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» до нього, його знайомого [PERSON] подано позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, із якої дізнався, що нібито він уклав зазначену вище угоду, проте не укладав жодних договорів із відповідачем та не приймав на себе жодних зобов'язань із сплати коштів на користь кредитора, яким є публічне акціонерне товариство «Український промисловий банк». В судовому засіданні представник позивача [PERSON], він же є представником третіх осіб: [PERSON], [PERSON], підтримав позовні вимоги [PERSON], посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач публічного акціонерного товариства «Український промисловий банк» не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку. В судовому засіданні представник третьої особи: публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Русскіна О.В. просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити, посилаючись на безпідставність його вимог. Згідно договору поруки №2192-1/ZФПОР-17 від 11.12.2007 р., укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (банк) та [PERSON] (поручитель), поручитель поручився перед банком за виконання боржником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №2192/ФКВ-07 від 11.12.2007 р. Зазначена угода має бути визнана недійсною. Так, позивач [PERSON] стверджує, що не укладав жодних договорів із відповідачем та не приймав на себе жодних зобов'язань із сплати коштів на користь кредитора публічного акціонерного товариства «Український промисловий банк», що є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк». Такі твердження [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №8834/8835/13-32 від 3.12.2013 р. підпис від імені [PERSON] у графі «Поручитель» у рядку «([PERSON])» в оригіналі договору поруки №2192-1/ZФПОР-17 від 11.12.2007 р. виконано не [PERSON], а іншою особою. За тим же висновком експертів підпис від імені [PERSON] у графі «Поручитель» у рядку «([PERSON])» в оригіналі договору поруки №2192-1/ZФПОР-17 від 11.12.2007 р. виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається такими, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемний. Суд, враховуючи відсутність згоди [PERSON] на укладення договору поруки №2192-1/ZФПОР-17 від 11.12.2007 р., що має бути підтверджено його власним підписом на оригіналі вказаного договору, а відтак недотримання під час вчинення такого правочину вимог ст.207 ЦК України щодо наявності особистого підпису [PERSON] на вказаному договорі, зміст оскаржуваного договору суперечить вимогам законодавства, знаходить позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені і документально підтверджені 107,30 грн. судового збору, 1000,00 грн. витрат на правову допомогу, 1836,00 грн. витрат, пов'язаних із проведенням судової експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: approved