overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач 21.02.2017 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 14 червня 2002 року. Шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 362. Від спільного подружнього у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з грудня 2015 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14 червня 2002 року. Шлюб зареєстрований в відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 362. /а.с. 3/ Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. /а.с. 4/ Встановлено, що з грудня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач 21.02.2018р. звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, вказавши, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2014 року по 25 жовтня 2016 року, рішенням суду від 13 жовтня 2016 року, шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у них 29 березня 2015 року народилась дочка [PERSON]. Дочка мешкає з нею, за адресою: м. Маріуполь бул. Шевченка, 323-10. Відповідач має від першого шлюбу сина [PERSON] [INFO], на утримання якого сплачує аліменти в м. Севастополі. Оскільки відповідач на утримання дитини не надає допомоги, тому вона просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання неповнолітньої дочки. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст.280 ЦПК України, заочно. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2014 року, рішенням суду від 13 жовтня 2016 року, шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO]. Дитина проживає з матірю, про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи від 24.01.2018р., видана Департаментом адміністративних послуг Маріупольської міської ради, в якій вказано, що [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: м. Маріуполь, бул. Шевченка[ADDRESS], з 22.11.2016 року по теперішній час. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що дитина проживає із матір'ю, виходячи з матеріального становища сторін, суд, стягує з відповідача на користь позивача на утримання їх дочки аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач 21.02.2018 року звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та обґрунтував позов тим, що він є власником будинку № 31 по вул. Депутатська в м. Краматорську на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2017 року. В будинку значиться зареєстрованим відповідач по справі [PERSON] Однак, з 2014 року відповідач в будинку не мешкає, його речей в даному приміщенні немає, комунальні послуги він не оплачує, будинком не цікавиться. В добровільному порядку з реєстрації відповідач не знімається, чим перешкоджає позивачу, як власнику, вільно розпоряджатися належним майном та змушує нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню будинку. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 31 по вул. Депутатська в м. Краматорську Донецької області. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення слухання справи не надав. Суд вважає можливим розглянути справи за його відсутності на підставі наявних доказів. Вислухав пояснення позивача, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно правовстановлюючих документів, позивачу на праві власності належить будинок № 31 по вул. Депутатська в м. Краматорську Донецької області. а.с.7-9. В будинку значаться зареєстрованими сторони по справі. Однак, з 2014 р. відповідач в будинку не мешкає, його речей в будинку немає, комунальні послуги він не оплачує, будинком не цікавиться. а.с.10,11. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, позивачу слід усунути перешкоди в користуванні власністю, та відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 31 по вул. Депутатська в м.Краматорську. В порядку статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач 21.03.2016 року звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути заборгованість по кредитному договору. При цьому посилається на те, що 02.06.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким останній було надано кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідач не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, сплату відсотків не проводила. Таким чином станом на 30.11.2015 року створилась заборгованість в сумі 14059,05 грн. них: - 4396,28 грн. заборгованість за кредитом; - 6817,10 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 1700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. штраф (фіксована частка); - 645,67 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив позов задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами існують зобовязальні правовідносини, які регулюються ст. ст. 509,510,526,527,530, 651 ЦК України. Судом встановлено, що 02.06.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким останній було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. /9-32/. Умови договору відповідач не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, сплату відсотків не проводила, таким чином станом на 30.11.2015 року створилась заборгованість в сумі 14059,05 грн. них: 4396,28 грн. заборгованість за кредитом; 6817,10 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частка); 645,67 грн. штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В порушенні умов договору відповідач не виконав свої зобовязання і станом на 30.11.2015 року створилась заборгованість в сумі 14059,05 грн. Відповідно до вимог ст. 523 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до вимог ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач 21.03.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Він з 17.06.1992 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох дітей: повнолітню дочку [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ним та відповідачем були припинені з січня 2014 року з причини різних характерів та поглядів на життя, що призводило до виникнення суперечок та сварок. Між ними досягнуто згоди щодо утримання та проживання сина, який після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Просить шлюб розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.15). Вказав, що шлюбні відносини припинені з січня 2014 року. Між ним та відповідачем наявний майновий спір, який буде вирішуватись в іншому судовому процесі. Син після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.16). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказала, що шлюбні відносини припинені 10.06.2015 року. Між нею та позивачем наявний майновий спір, який буде вирішуватись в іншому судовому процесі. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Леонова. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 17.06.1992 року зареєстрували шлюб, від якого є неповнолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені за посиланням позивача з січня 2014 року, за посиланням відповідача 10.06.2015 року. Причино цьому стали різні характери та погляди на життя, що призводило до виникнення між ними суперечок та сварок. Примирення між ними неможливе. Як вбачається з заяв сторін (а.с.15,16) між ними наявний майновий спір, який буде вирішуватися в іншому судовому процесі. Неповнолітній син після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач 21.03.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом та вказав, що 05.02.2016 року відповідач позичив у нього 19250 доларів США, які зобов'язався повернути до 05.03.2016 року, про що надав розписку. Однак до теперішнього часу кошти відповідач не повернув. У зв'язку з цим просив стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 505175,86 грн., виходячи з курсу долара на день подачі позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини. Відповідач у судове засідання не прибув, причину неявки не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлений належно. Вислухавши представника позивача, ухваливши про заочний розгляд справи та дослідивши її матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з урахуванням такого. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ст.1046 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 того ж Кодексу, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно ст.526, ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З наданої позивачем розписки вбачається, що відповідач 05.02.2016 року позичив у нього 19250 доларів США, які зобов'язався повернути до 05.03.2016 року. Доказів виконання своїх зобов'язань за договором позики відповідач суду не надав. Відповідно до офіційно оприлюдненої Національним банком України інформації, станом на 21.03.2016 р. курс гривні до долару США становив 26,242902 грн. за 1 долар США. Тому, з урахуванням наведених норм та встановлених обставин, суд задовольняє позов у повному обсязі та стягує з відповідача 505175,86 грн. (19250 х 26,242902=505175,86). Питання судових витрат суд вирішує з урахуванням положень ст.88 ЦПК України. На підставі зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач 21.03.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 10.01.1990 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], повнолітню дочку [PERSON], [INFO], та малолітню дочку [PERSON], [INFO], які проживають з нею. У 2008 році відповідач придбав однокімнатну квартиру, а через 2 роки (у 2010 році) він пішов із сімї. ЇЇ спроби зберегти сімю не принесли позитивного результату. У звязку з чим, шлюбні відносини та ведення спільного господарства були припинені. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Цирельникова. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.12). Вказала, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені взимку 2010 року. Майнового спору немає. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Цирельникова. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.11). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені взимку 2007 року. Між ним та позивачем наявний майновий спір, який буде вирішуватись окремо. Малолітня дочка [PERSON] після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 10.01.1990 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей та малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені за посиланнями позивача - взимку 2010 року; за посиланнями відповідача - взимку 2007 року. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе За посиланнями позивача майновий спір між нею та відповідачем відсутній. Однак, як вбачається з заяви відповідача (а.с.11), між сторонами наявний майновий спір, який буде вирішуватись окремо. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що на час розгляду справи між сторонами наявний майновий спір, який буде вирішуватись в іншому судовому процесі. Малолітня дочка [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач 21.03.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 21.10.2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу їх стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. З 01.07.2015 року вони з відповідачем живуть окремим життям та кожний своїми інтересами. Шлюбні відносини між ними припинені. Примирення та збереження шлюбу вважає неможливими. Майнового спору та спору щодо місця проживання дітей немає. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Дубодел та стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити (а.с.22). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.23). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені з 27.07.2015 року. Між ним та позивачем наявний майновий спір. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 21.10.2006 року зареєстрували шлюб, від якого мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.7-9). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені за посиланнями позивача з 01.07.2015 року, за посиланнями відповідача з 27.07.2015 року. Причиною цьому стало відсутність між сторонами взаєморозуміння і взаємоповаги, постійні сварки. Сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Примирення між ними неможливе. Як вбачається з заяви відповідача (а.с.23) між сторонами наявний майновий спір. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений останньою під час звернення до суду з зазначеним позовом (а.с.18).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач 21.03.2017 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 9820 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між сторонами 07.07.2016 р. договору позики № IF00000063 відповідач отримав грошові кошти у розмірі 3000 грн. на строк до 05.08.2016 року включно зі сплатою відсотків у розмірі 1% в день від суми позики. На підтвердження укладення договору та отримання коштів відповідачем надано розписку про отримання коштів та зобовязання повернути кошти у визначений термін. У звязку з невиконанням відповідачем даних зобовязань утворилась заборгованість у сумі 9820 грн., що складається з 3000 грн. заборгованості за основною сумою позики, 5820 грн. заборгованості за відсотками, 1000 грн. штрафу.Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 07.07.2016 р. між сторонами укладено договір позики № IF00000063, згідно якого відповідач отримав позику у розмірі 3000 грн. на строк до 05.08.2016 року включно зі сплатою відсотків у розмірі 1% в день від суми позики (а.с.4-5). На підтвердження укладення даного договору, отримання коштів і зобовязання повернути кошти відповідачем надано розписку від 07.07.2016 р. (а.с.6). У звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за договором позики станом на 20.01.2017 р. утворилась заборгованість у сумі 9820 грн., що складається з 3000 грн. заборгованості за основною сумою позики, 5820 грн. заборгованості за відсотками, 1000 грн. штрафу, що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 7). З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. З відповідача слід стягнути у користь позивача 9820 грн. заборгованості за договором позики та судові витрати у сумі 1600 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved