Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач 20 травня 2019 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом (а.с. 2-3), який згодом уточнював (а.с. 57-60), остаточно просив суд: - визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті його двоюрідної бабусі [PERSON] , померлої [INFO] на будинок [ADDRESS] ; - визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті його двоюрідної бабусі [PERSON] , померлої [INFO] на пай № 93 площею 0,220 га, що розташований на території Червоногригорівської селищної ради; - визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті його двоюрідної бабусі [PERSON] , померлої [INFO] на пай № 93 /1 площею 2,7300 га, що розташований на території Червоногригорівської селищної ради та на пай № 93 /2 площею 2,6299 га що розташований на території Червоногригорівської селищної ради. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його двоюрідна баба [PERSON] , яка до дня смерті проживала по [ADDRESS] Після її смерті відкрилась спадщина, яка с кладається з житлового будинку [ADDRESS] та трьох земельних паїв площею 0,220 га, площею 2,730 га та площею 2,699 га., що розташовані на території Червоногригорівської селищної ради. На момент її смерті з нею постійно ніхто не проживав, а догляд за нею здійснювали його мати, [PERSON] та він. Чоловік бабусі помер, а єдиний син, [PERSON] , невідомо де знаходиться, багато років немає від нього відомостей. На час її смерті з рідних залишився тільки його дід [PERSON] . Його матір [PERSON] проживає разом з дідом, батько помер. Коли померла [PERSON] , то ховали її він та його матір. Він вважав, що його дід чи матір прийняли спадщину після неї, тому що вони отримували орендну плату за землю, а він користувався житловим будинком та землею під ним постійно. У травні 2018 року до нього прийшла матір та сказала, що орендарі землі сказали про необхідність оформити права на земельні паї інакше вони припинять платити орендну плату. З того часу він дізнався про те, що спадщина після смерті [PERSON] ніким не прийнята та не оформлена. Його матір та дід не бажають оформлювати спадщину та запропонували йому прийняти спадщину після смерті [PERSON] , як двоюрідний онук. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року йому було відмовлено у визначенні додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Посилаючись на ст.ст. 392, 1216, 1218, 1265, 1270 ЦК України, він вважає, що має право на спадкування усього майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , оскільки є спадкоємцем п`ятої черги за законом, а його мати та його дід не писали заяви про прийняття спадщини. Враховуючи зазначені обставини позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до свого провадження за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по даній справі, призначено підготовче провадження по справі. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с. 73). Також надав суду копію свідоцтва про смерть [PERSON] , видане 07 серпня 2019 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, згідно якого [PERSON] померла [INFO] (а.с. 75). Відповідач [PERSON] також надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення заперечень немає (а.с.76). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] та трьох земельних ділянок площею 0,220 га, площею 2,730 га та площею 2,6299 га, що розташовані на території Червоногригорівської селищної ради (а.с.12-16). Позивач звертався до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу, О. А. Рачкової із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та 14 травня 2018 року отримав Постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії, у зв`язку з пропущеним строком для відкриття спадщини (а.с.17). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року в задоволенні позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було відмовлено (а.с. 18-20). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріально округу, О.В. Максименко, у порядку заміщення Рачкової О.А., приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу, спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не відкривалась (а.с. 67). Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 18 вересня 2019 року за № 57599397, наявний чинний заповіт складений [PERSON] , що посвідчений Червоногригорівської селищною радою 26 березня 2014 року за № 161 (а.с.69-70). Від Селищного голови Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, М.Матюк 16 грудня 2019 року надійшла належним чином посвідчена копія заповіту [PERSON] , [INFO] , посвідченого Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області 26 березня 2014 року (а.с. 86-87). Згідно вказаного заповіту [PERSON] зробила розпорядження на випадок своєї смерті про те, що на усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті вона заповіла [PERSON] , [INFO] , який є по даній справі третьою особою. В обґрунтування позову позивач посилався, що син померлої [PERSON] , [PERSON] , який є спадкоємцем за заповітом, невідомо де знаходиться, багато років немає від нього відомостей, тому потрібно щось робити зі спадковим майном і він, як спадкоємцем п`ятої черги за законом, має право на визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом та за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України) Частина 1 ст.1223 ЦК України вказує, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 1233 ЦК України зазначає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Стаття 1236 ЦК України передбачає право заповідача охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Частина 1 ст.1241 ЦК України зазначає, що неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова ( вдовець ) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Судом встановлено, що склавши 26 березня 2014 року заповіт на все своє майно та призначивши своїм спадкоємцем [PERSON] , [PERSON] скористалася своїм правом на особисте розпорядження на випадок своєї смерті. Позивач у встановленому законом порядку спадщину після смерті [PERSON] не прийняв. Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріали справи не містять відомостей та відповідних доказів, що даний заповіт був змінений чи скасований. Матеріали справи також не містять відомостей щодо неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцем за заповітом, [PERSON] як і доказів щодо того, що позивач [PERSON] відноситься до кола осіб які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , відповідних доказів щодо цього суду також надано не було. Крім того, даний позов [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] пред`явлено до [PERSON] , в той же час як спадкоємцем за заповітом, [PERSON] зазначено у якості третьої особи. За вказаних обставин, враховуючи всі встановлені судом обставини та дослідивши всі представлені позивачем докази а також враховуючи відсутність у суду процесуальної можливості за власної ініціативи вирішувати питання в порядку ст. 51 ЦПК України про заміну неналежного відповідача, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі через їх безпідставність та необґрунтованість, а також через те, що такі позовні вимоги заявлені не до всіх належних відповідачів, прав яких стосується предмет спору.

Outcome: dismissed