Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між [PERSON] та департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради в редакції, що додається до позову. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є замовником закінченого будівництвом обєкта по вулиці Данилевського, 42 у м. Харкові, відповідно до ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник обєкта будівництва зобовязаний взяти учать у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття обєкта містобудування в експлуатацію. Вважають, що обовязок звернутися до органу місцевого самоврядування з заявою про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту Законом покладено саме на замовника такого будівництва та укладання договору пайової участі є обовязковим. Відповідач ухиляється від укладення договору пайової участі до прийняття обєкту нерухомого майна до експлуатації, що є порушенням, на їх думку, діючого законодавства України, а тому звернулися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні вимог позивача, посилаючись на те, що відповідач не підпадає під визначення замовника у розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки не звертався у встановленому порядку із заявою про намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок), через відсутність наміру забудови земельної ділянки, реконструкцію проводив без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів реконструйованого обєкту у плані. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надавши письмові пояснення у справі, відповідно до яких просив розглядати справу за відсутності представника Харківської міської ради, ухвалити рішення, яким вимоги департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. [PERSON] є замовником закінченого будівництвом обєкта по вулиці Данилевського, 42 у м. Харкові згідно декларації про готовність обєкта до експлуатації. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.05.2016 року відмовлено в задоволенні позову Харківської міської ради до [PERSON] про відшкодування збитків в вигляді упущеної вигоди. Зазначене рішення набрало законної сили. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 22.05.2013 р. № 319 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 р. № 804 «Про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова» в новій редакції викладений порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова. Відповідно до п. п. 3.2. (1) п. 3 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова становить 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва обєкта для нежитлових будівель і споруд. Відповідно до п. п. 5.1., 5.3., 5.4. п. 5 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, у разі встановлення факту будівництва та введення обєкта до експлуатації без укладення договору про пайову участь забудовника у розвитку інфраструктури м. Харкова, [PERSON] економіки та комунального майна у десятиденний термін з дня встановлення такого факту, надсилає замовнику будівництва рекомендованим поштовим відправленням лист повідомлення про необхідність укладення відповідного договору. У разі ухилення замовника від виконання вимог, вказаних у листі повідомленні щодо укладання договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова у добровільному порядку, [PERSON] економіки та комунального майна вчиняє наступні дії: на підставі наявної інформації та у відповідності до цього Порядку проводить розрахунок величини пайової участі замовника у розвитку інфраструктури; готує два примірники договору пайової участі у розвитку інфраструктури з додатками; надсилає підписані два примірники договору з додатками замовнику будівництва рекомендованим поштовим відправленням. Розрахунок величини пайової участі здійснюється на підставі загальної кошторисної вартості будівництва обєкта згідно зведеного кошторисного розрахунку, а у разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва обєкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами та правилами, вона визначається виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості. В декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Харківській області 10.12.2013 р. № ХК 143133430531 зазначається, що замовником реконструкції нежитлових приміщень цокольного поверху під паркінг в будівлі літ. «А 7 8» за адрескою: м. Харків, вул. Данилевського, 42 є [PERSON]. Загальна площа будівлі складає 545,9 кв. м. (20 машино місць). 28.01.2014 р. за № 26/0/114 14 на адресу [PERSON] направлено повідомлення, що ним не виконані норми ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та запропоновано у десятиденний строк звернутися із заявою для підготовки проекту договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. 27.02.2014 р. за № 120/0/114 14 на адресу [PERSON] направлена пропозиція про укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції нежитлових приміщень цокольного поверху під паркінг в будівлі літ. «А 7 8» по вул. Данилевського, 42. До пропозиції наданий договір № 43 14/3 про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, додатком до якого є розрахунок величини пайової участі [PERSON] при реконструкції нежитлових приміщень цокольного поверху під паркінг в будівлі літ. «А 7 8» по вул. Данилевського, 42, всього розмір пайової участі складає 551670,16 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038 VI замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. За ч. 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038 VI пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. За ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038 VI до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва: 1) обєктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів; 2) будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення; 3) будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла; 4) індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках; 5) обєктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів; 6) обєктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці обєктів соціальної інфраструктури; 7) обєктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру; 8) обєктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів; 9) обєктів інженерної, транспортної інфраструктури, обєктів енергетики, звязку та дорожнього господарства (крім обєктів дорожнього сервісу); 10) обєктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків. За п. 4 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038 VI у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: замовник фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Відповідно до п. п. 7, 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038 VI планування і забудова територій діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає: розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво обєктів; реконструкцію існуючої забудови та територій. Відповідно до положень п. 1 Порядку, розроблення проектної документації на будівництво обєктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 16 травня 2011 року № 45, будівництво це нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення діючих підприємств, реставрація та капітальний ремонт обєктів будівництва. У п. 1 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466, визначено, що будівельні роботи це роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту. Згідно з п. 2 Порядку виконання будівельних робіт будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та, зокрема, подання замовником за формою згідно з додатком 1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт Держархбудінспекції або її територіальному органу за місцезнаходженням обєкта будівництва або реєстрації відповідною Інспекцією декларації щодо обєктів будівництва, що належать до І ІІІ категорії складності. Пунктом 4 Порядку виконання будівельних робіт передбачено, що реконструкція, реставрація або капітальний ремонт обєктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані, а також реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, звязку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення може проводитися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. За змістом вказаних норм матеріального права обовязковою умовою для виникнення у сторін правовідносин щодо пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова є наявність у замовника будівництва у власності чи користуванні земельної ділянки. Положеннями ст. 79 Земельного кодексу України надано визначення поняттю «земельна ділянка» це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. За приписами частин 1 та 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Частинами 1 та 2 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Такі ж правила набуття права на земельну ділянку встановлені й статтею 377 ЦК України, за змістом якої до особи, що набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Разом із тим, як вбачається з матеріалів цивільної справи, вони не містять жодних обєктивних, належних та допустимих, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] набув право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташований цей будинок, та перебуває у будь яких правовідносинах з питань землекористування за вказаною адресою з Харківською міською радою. В силу приписів земельного законодавства відповідач [PERSON] взагалі не може мати на праві власності або користування земельну ділянку для обслуговування своїх реконструйованих нежитлових приміщень цокольного поверху під паркінг, вбудованих у багатоповерхову будівлю, оскільки надання в оренду або у власність земельної ділянки для обслуговування вбудованого чи прибудованого приміщення в багатоповерховому будинку в принципі є неможливим, позаяк неможливо створити обєкт земельних відносин земельну ділянку, не порушуючи єдиний комплекс нерухомого майна, виділити приміщення будинку як окрему будівлю та надати йому окрему адресу, яка необхідна для визначення місця розташування земельної ділянки, як складової поняття «земельна ділянка». Таким чином, враховуючи наведене вище, слід визнати, що відповідач [PERSON], здійснюючи реконструкцію нежитлових приміщень цокольного поверху під паркінг в будівлі літ. «А 7 8» за адресою: м. Харків, вул. Данилевського, 42, не міг набути статусу замовника будівництва у розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року № 80, з наступними змінами, а відтак і бути субєктом правовідносин щодо пайової участі у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури цього населеного пункту, як те передбачено ст.40 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності». Враховуючи викладене, а також відсутність у відповідача на праві власності чи користуванні земельної ділянки, на якій розташований реконструйований обєкт, не надання доказів про відправлення відповідачеві проекту договору про пайову участь та його отримання, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову. З урахуванням наведеного,

Outcome: dismissed