Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] 30.11.2018 року звернулася у суд з позовом, в якому просить визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON], яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у належному їй на праві власності житловому будинку, розташованому у смт. Славське Сколівського району Львівської області по вул. Олени Степанівни, 9. Судові витрати у справі позивач залишає за собою. Ухвалою судді від 19.12.2018 року, після отримання судом у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів, які не є підприємцями, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою підготовчого судового засідання у даній справі від 25.03.2019 року підготовче провадження закрито , а справа призначена до судового розгляду невідкладно. \~ \~ \~ \~Судовий розгляд справи по суті відбувся 25.03.2019 року, без учасників справи. Позов обґрунтовано тим, що відповідачі у 2010 році та 2011 році відповідно були зареєстровані у вказаному житловому будинку з дозволу позивача, однак з 2015 року фактично не проживають у такому будинку. Позивач стверджує, що вона є одноосібним власником житлового будинку, розташованого у смт. Славське Сколівського району Львівської області по вул. Олени Степанівни, 9. Позивач у такому будинку зареєстрована та проживає. У свою чергу відповідачі не є членами сімї позивача у розумінні положень ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР. Тому, із посиланням на норми ст. 150 ЖК УРСР та ст. 405 ЦК України, позивач вказує про припинення у відповідачів права користування житловим приміщенням у згаданому вище будинку, так як вони не є членами її сімї, хоча і були зареєстровані там свого часу з її дозволу. Позивач звертає увагу суду також на ту обставину, що відповідачі, будучи зареєстрованими у належному їй житловому будинку та фактично проживаючи за іншою адресою, не являючись при цьому членами її сімї, тим самим чинять їй перешкоди, зокрема порушують її право власності щодо вказаного житлового будинку, тобто право вільно ним користуватись і розпоряджатись, так як добровільно відмовляються знятися з реєстрації, хоча можуть зареєструвати своє місце проживання за місцем фактичного перебування. Відтак позивач, виходячи з положень ст. ст. 16, 383, 391, 405 ЦК України, була змушена звертатись до суду із даним позовом, у котрому обрала спосіб захисту визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, у судове засідання не зявилася, однак 25.03.2019 року подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у котрій зазначила, що просить дану справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили і заяви про розгляд справи у їх відсутності не подавали. Відзиву на позовну заяву відповідачами подано не було. З огляду на вказане, суд, виходячи з положень ст. ст. 280-281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. \~ \~ \~ \~Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача явку належно уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, хоча була належно та завчасно повідомленою про дату, час та місце судового засідання у справі, письмових пояснень на позовну заяву не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належну оцінку дослідженим письмовим доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, з таких підстав. \~ \~ \~ \~ Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач є одноосібним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого у смт. Славське Сколівського району Львівської області по вул. Олени Степанівни, 9, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 26258825 від 28.01.2009 року та рішенням Хорольського районного суду Полтавської області, ухваленого 29.12.2008 року у цивільній справі № 2-917/08 за позовом Джадан (тепер Гнатів) Л.Ю. до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області про встановлення належності нерухомого майна спадкодавцю на праві приватної власності та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування (а. с. 6, 7). \~ \~ \~ \~Позивач має зареєстроване місце проживання у вищевказаному житловому будинку з 26.02.2009 року (а. с. 4). У свою чергу, відповідачі зареєструвалися у належному позивачу домоволодінні у 2010 та 2011 роках відповідно, за згодою позивача. \~ \~ \~ \~ Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сімї позивача, складеного комісійно 04.10.2018 року (а. с. 21), позивач у належному їй житловому будинку не проживає, як і не проживає жоден із зареєстрованих у ньому осіб, котрі не є членами сімї позивача. Доказів фактичного проживання відповідачів за вказаною адресою комісією не здобуто. Відповідачі, в силу положень ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) не відносяться і не можуть відноситись до членів сімї позивача як власника житлового будинку по вул. Олени Степанівни у смт. Славське Сколівського району Львівської області, так як встановлено, що відповідачі є племінниками позивача. Крім того встановлено, що позивач не веде спільного господарства з відповідачами. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. \~ \~ \~ \~Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВП від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ \~Про зазначене також йдеться у ст. ст. 316, 317, 319 та 321 ЦК України, згідно з якими правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. ст. 16, 386, 387 та 391 вказаного Кодексу власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, або якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідачі, які до того ж не є членами сімї позивача як власника житла, відсутні понад один рік, без повідомлення про причини своєї відсутності. \~ \~ \~ \~Таким чином, враховуючи ту обставину, що відповідачі не є членами сімї позивача як власника житлового будинку по вул. Олени Степанівни, 9 у смт. Славське Сколівського району Львівської області, як і не проживають у вказаному житловому будинку з 2015 року, а це значно більше року, то їх право користування житловим приміщенням у цьому житловому будинку слід вважати припиненим, а їх самих слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved