Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Беклеміщева О.В., звернувся до суду з позовом, який був уточнений. В обґрунтування позову вказав, що він є власником будинку [ADDRESS] . В зазначеному будинку зареєстровані, але не проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Зазначені особи не є власниками будинку. Наявність зареєстрованих у будинку осіб, які не є його власниками, не мешкають і не користуються зазначеним жилим приміщенням на законних підставах, створює перешкоди у здійснені прав власника, який не може вільно користуватись квартирою та вимушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних платежів. З огляду на те, що відповідачі добровільно не знялися з місця реєстрації, позивач вимушений просити суд про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття відповідачів з реєстраційного обліку у цьому будинку. Ухвалою суду від 25.09.2019 року, по справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 25.10.2019 року через канцелярію суду представник позивача, адвокат Беклеміщев О.В. подав клопотання, в якому просив залишити позов до [PERSON] , без розгляду, оскільки остання добровільно знялася з реєстрації. Також заявлено клопотання про виклик в судове засідання для допиту в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 25.10.2019 року, клопотання представника позивача, адвоката Беклеміщева О.В. про залишення позовних вимог відносно [PERSON] задоволено, в цій частині позовні вимоги залишено без розгляду та закрито підготовче судове засідання, призначено до судового розгляду справи по суті. В судовому засіданні 19.11.2019 року, позивач [PERSON] та його представник адвокат Бекліміщев О.В. позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов, посилаючись на підстави викладені у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явилися, поважну причину неявки суду не повідомили, відзив не надали. На адресу суду повернулись поштові повідомлення про вручення судових повісток відповідачам, проте, як зазначив в судовому засіданні позивач, вони були помилково одержані [PERSON] під особистий підпис, на підтвердження помилковості отримання повісток в судовому засіданні позивачем надано конверти-повідомлення, які навіть не розкривалися. Третя особа належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явилася, поважну причину неявки суду не повідомила, відзив не надала. В судовому засіданні 19.11.2019 року було оголошено перерву до 28.11.2019 року. У судове засідання призначене на 28.11.2019 року позивач та його представник не з`явилися, адвокат Беклеміщев О.В. надав клопотання про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують, просять їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання 28.11.2019 року відповідачі не з`явилися по невідомим суду причинам, про час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовими повістками з повідомленням, про причини неявки не повідомили, заперечень проти позову, заяв по суті справи чи з процесуальних питань, а також заяви\~про розгляд справи без їх участі не надавали. Відповідно до ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату,час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення рекомендованого листа за її зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України від 25.10.2019 року. \~ \~ \~ \~Третя особа належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явилася, поважну причину неявки суду не повідомила, пояснень не надала. Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог\~ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Наведені обставини відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що судом було постановлено відповідну ухвалу. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування, посвідченого 08.11.2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Філіповою Л.П. р№1976 та на підставі Договору дарування, посвідченого 08.11.2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Філіповою Л.П. р№1982, власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.11.2013, 02.07.2014, власником зазначено [PERSON] . Відповідно до довідки заступника начальника управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 18.04.2019 року у будинку [ADDRESS] зареєстровані відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які згідно довідки, виданої головою квартального комітету №5, не проживали за зазначеною адресою з дня реєстрації. В судовому засіданні 19.11.2019 року було допитано свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які кожний окремо підтвердили, що відповідачів за адресою: [ADDRESS] дійсно прописані, проте ніколи там не проживали, більше двох років тому виїхали на постійне проживання до Росії. Крім того згідно копії заяви від 15.08.2016 року [PERSON] та [PERSON] посвідчених нотаріусом нотаріального округу м. Саратов Саратовської області, зареєстрованих в реєстрі за №4-2491 та № 4-2492 вони просили зняти їх з реєстрації за адресою [ADDRESS] у зв`язку мешканням за новим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . В силу того, що відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, але не проживають, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається зі\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до\~Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України). Як зазначено у\~статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 389 ЦК\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 156 ЖК України\~передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень\~ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~\~будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~\~цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом урахована правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 16.11.2016 року, справа № 6-709цс16, відповідно до якої визначальним для захисту права на підставі\~\~цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. На підставі\~ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Разом з тим, відповідно до частини першої\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть. За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень її прав, в даному випадку шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В той же час, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги позивача, пред`явлені до відповідачів, про примусове зняття їх з реєстраційного обліку, оскільки таку вимогу може бути пред`явлено лише до органу реєстрації у разі відмови останньою у вчиненні таких дій за наявності передбачених\~ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» підстав, в тому числі за наявності рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч. 1, 3\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є таким, що підлягає частковому задоволенню. Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: partial