Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 вересня 2015 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 15 липня 2014 року помер [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,876 га, що розташована на території Мармуліївської сільської ради, Володарського району Київської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-КВ № 015047. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт на спадкову земельну ділянку втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначену спадкову земельну ділянку, після смерті [PERSON], який помер 15 липня 2014 року. Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі та участі позивача. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 15 липня 2014 року помер [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 309553 (а.с.4). 06 грудня 2011 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів [PERSON], [INFO], все своє майно (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,876 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-КВ № 015047. Позивач [PERSON], [INFO] є спадкоємцем за заповітом (а.с.5). Відповідно до довідок, виданих в.о. Державного нотаріуса [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлого 15.07.2014 року [PERSON] не заводилась. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у звязку з тим, що державний акт на спадкову земельну ділянку втрачено (а.с.10), що стверджено відмовою приватного нотаріуса [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.11). Дані обставини перешкоджають позивачу отримати свідоцтво про право власності на спадщину, тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved