Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.04.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON], на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. У мотивування позовних вимог вказує, що від шлюбу з [PERSON] має сина [PERSON] [INFO] який є неповнолітнім. Понад два роки він з відповідачкою не проживає разом, остання створила іншу сім'ю. Син виявив бажання проживати з ним та проживає з ним по цей час. Враховуючи ту обставину, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини просить стягнути з неї аліменти. В судовому засіданні позивач позов підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила в судовому засіданні що ніякої іншої сім'ї вона не створювала, позивач застосовувал до неї фізичне насильство. Вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі який був розірваний рішенням суду 26.05.2017 року, будь які інші питання щодо встановлення місцепроживання дитини цим рішенням визначено не було. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2017 року встановлено що «між сторонами склались неприязнені стосунки з приводу застосування до неї позивачем насильства психологічного та фізичного характеру». Під час шлюбу вона проживала з позивачем та сином в однокімнатній квартири та сподівалась що при розлученні з позивачем вона на добровільних засадах вирішить всі питання розподілу майна та утримання дитини, але відповідач змінив замки в квартирі та фактично позбавив її права користуватись майном та житлом на проживання в якому вона має право. Вона не має їншого житла куди вона може забрати сина. Наразі в суді розглядається майновий спір щодо квартири з якої її вигнав позивач. Думку сина з ким з батьків він хоче проживати ніхто не запитував та місцепроживання дитини не визначав. Їх з позивачем неповнолітній син зареєстрований в м. тальне Черкаської області. Вона знаходиться в добрих відносинах з сином, бере активну участь в його шкільних справах та відповідних витратах по оплаті за навчання в ліцеї. Сина вона утримує матеріально, майже кожного дня дає сину 100-150 грн., готує для сина їжу, покупає сину одяг, прає речі сина, оплачує витрати по відвідуванню сином спортивної секції. Позивач відмовився оплати половину від вартості телефону який був потрібен сину, а на цей час сину потрібен кома'ютер для навчання на придбання якого вона самостійно оформлює кредит, бо позивач не хоче витрачати кошти на його придбання. Свідок [PERSON] показала суду, що проживає по сусідству з позивачем. Позивач вигнал з квартири відповідачку та змінив замок, не пускає відповідачку в квартиру. Незважаючи на це відповідачка готує сину їжу, приносить продукти для сина, дбає про дитину. Причиною розлучення сторін вона вважає застосування насильства позивачем до відповідачки так як вона часто бачила на тілі відповідачки синці та чула погрози на адресу позивачки. Вислухавши позивача, відповідачку, представника відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та всі обставини що мають істотне значення. В судовому засіданні встновлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2012 року який розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2017 року. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2017 року встановлено що між сторонами склались неприязнені стосунки з приводу застосування до відповідача ([PERSON]) позивачем насильства психологічного та фізичного характеру. Факт існування у [PERSON] фактично іншої сім'ї не знайшов підтвердження. Позивач [PERSON] не надав суду доказів знаходження сина [PERSON] [INFO] на його утриманні та доказів ухилення відповідачки від утримання дитини. Також позивачем не надано доказів визначення місцепроживання неповнолітнього сина саме з ним. Так в судовому засіданні встановлено, що відповідач не допускає відповідачку у квартиру в якій вони проживали однією сім'єю разом з дитиною, не допускає відповідачку у квартиру де проживає дитини, змінивши замки у квартирі позбавив відповідачку права передбаченого ст.405 ЦК України користуватись житлом. Фактично позивачем створени штучні умови для звернення до суду з позовом для стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed