overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач [INFO] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому він чітко не визначив свої позовні вимоги. Йому надавався строк для усунення недоліків позовної заяви, частково він їх усунув. Провадження у справі було відкрито 24.07.2014 року (а.с.20-21) за його позовними вимогами: про припинення сервітуту [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та зняття з реєстрації місця проживання. , В позові [PERSON] вказав, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі (надалі - спірна) ; після розірвання шлюбу 01.04.2013 року зі своєю дружиною [PERSON], матір*ю відповідача, який є його сином, будь-яке спілкування з ним припинилось. Потім в позові він вказав норми ЦК України: ст.ст. 401, 402, 403, 405, 406. В заяві вказав, що відповідач втратив право сервітуту по закону згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України. В судовому засіданні 12.08.2014 року позивач свої позовні вимоги підтримав, просив винести рішення лише про припинення сервітуту відповідача за вказаною адресою Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що він проживав у спірній квартирі після розірвання шлюбу між його батьками (відповідач - його батько) до квітня 2014 року, в день виповнення йому 18 років ([INFO]) батько звернувся до суду із позовом до нього, а до вказаної дати він за сімейним законодавством повинен був надавати йому житло, як своєму неповнолітньому сину. Також пояснив, що у зв*язку із перешкоджанням проживати у спірній квартирі він (відповідач) кілька разів звертався до міліції, раз до ЖЕКу, про що надав письмові документи та просив долучити їх копії до справи (суд долучив). З огляду на такі обставини, він не був відсутній у спірному житлі за неповажними причинами, тому позов не визнає ; звертався до суду із позовом про його вселення, який ще судом не розглянутий. Суд, заслухавши пояснення позивача, , відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Сторони не оспорюють факт належності спірної квартири до комунальної (державної) власності. Суд застосовує при розгляді справи норми ч. 2 ст. 405 ЦК України, яка вказує на те, що член сім*ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності у ньому без поважних причин понад 1 рік, якщо не було іншої домовленості. Позивач вказав, що письмової (чи іншої) домовленості зі своїм сином з приводу користування спірною квартирою не було,; син є зареєстрованим у його (позивача) квартирі з дня народження. Суд вважає достовірними доказами надані відповідачем висновки міліції, мешканців будинку, оформлені актом, посвідченим РЕО, про те, що позивач в період : квітень-травень 2014 року , чинив перешкоди сину (відповідачу) щодо можливості проживання у спірній квартирі (у квартирі, власником якої є позивач). Суд також застосовує норми ст. 156 ЖК України, в якій вказано, що припинення сімейних відносин власника житла із його користувачем, який був членом сім*ї власника квартири, не позбавляє цього колишнього члена сім*ї права користування цим житлом. За таких обставин суд відмовляє позивачу у задоволенні його вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.03.2016 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та змінити їй прізвище на дошлюбне. Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 15.08.2015 р. Від даного шлюбу у них з відповідачем немає дітей. Спільне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У позивача відсутні почуття до відповідача, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак подала до суду заяву, в якій просить суд провести розгляд справи у її відсутності та зазначає, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, позов підтримує. Відповідач в судові засідання не з'являвся, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що є відомості в матеріалах справи. Відомостей про причину його неявки немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 15.08.2015 р. Спільних дітей у сторін немає. Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім'ї. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. З відповідача слід стягнути судовий збір у користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.03.2017р звернувся до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 12 листопада 2002 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі. Зазначає, що від цього шлюбу вони мають дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що подружні відносини з відповідачем припинені по причині відсутності взаєморозуміння та неможливості продовжувати спільне життя, у звязку з чим, між ними зникло почуття любові та поваги. Зазначає, що їх сімя розпалась остаточно, зберегти її неможливо, крім того, вони мешкають в різних містах. Спору про поділ майна немає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та після розірвання шлюбу її прізвище залишити «Романченко». Позивач [PERSON] підтримала свої вимоги в повному обсязі, та надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] позов про розірвання шлюбу визнає цілком, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим\~ задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №190195, виданного 12.11.2002р Макіївським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №1386, вбачається, що сторони у справі [PERSON]та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2002 року. Від шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва серії 1-НО №313428, виданого 08.02.2010р Донецьким міським відділом РАЦС Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис №472), сина [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва серії 1-НО №244922, виданого 18.03.2009р Донецьким міським відділом РАЦС Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис №140). З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримала свій позов, а відповідач його повністю визнав. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення.\~ Судом встановлено, що сторони у справі не проживають однією сімєю, живуть окремо, відносини не підтримують, у звязку з чим суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. Зясувавши фактичні відносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітніх дітей. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу за її клопотанням залишити теж «Романченко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.03.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 20.02.1993 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивачка у попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебувають у шлюбі з 20.02.1993 року (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 грн. щомісячно обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.04.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач не працює, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, тому позивачка звернулась до суду з цим позовом, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивач [PERSON], справу просила розглядати у її відсутність, позовні вимоги та обставини зазначені в позові підтримала в повному обсязі (а.с. 32). Відповідач [PERSON] позовні вимоги та обставини зазначені в позові визнав повністю, справу просив розглянути у його відсутність (а.с. 33). Суд, оголосивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини: У відповідності зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, не надав суду своїх заперечень проти позову та доказів, якими б обґрунтовувалися такі заперечення (а.с.33). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.06.2016р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований 12.10.2002р. відділом реєстрації актів громадського стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 62. В суді позивач позовні вимоги підтримує та пояснює, що не має наміру продовжувати шлюбні відносини з відповідачкою, три місяці живе з іншою родиною. Відповідачка [PERSON] не заперечує. Пояснює що діти проживають з нею, спору про майно та аліменти немає. Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 12.10.2002р., який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану Приморського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 62, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Згідно свідоцтв про народження, у сторін від шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], 31.03.2003р. народження та [PERSON], 03.01.2012р. народження (а.с. 6,7). Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст.111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованими і таким, що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище сторін не змінюється. Спір про розподіл майна та проживання дітей відсутній. Про відшкодування судових витрат не заявлено, суд це питання не вирішує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.07.2014 року звернувся до Хотинського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалася на те, що з відповідачкою вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 19 вересня 2011 року виконавчим комітетом Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за № 23. Вказує, що під час шлюбу в них з відповідачкою [INFO] року народилась донька - [PERSON], яка проживає з відповідачкою. Разом з тим, подружнє життя не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім'ю.Між ними постійно виникали сварки. Внаслідок чого, протягом тривалого часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин протягом шести місяців. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. У зв'язку із тим, що їхній шлюб носить тільки формальний характер, просив його розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явивяся до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 19 вересня 2011 року виконавчим комітетом Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за № 23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03 червня 2014 року. Від вказаного шлюбу в них з відповідачкою народилась донька [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.06.2014 року. Спільне життя сторін склалось невдало через протилежні погляди на шлюб, сім'ю, а також постійні суперечки. На даний час їхній шлюб існує формально. Суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід з відповідача стягнути судові витрати на користь позивача в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.07.2014 року звернулася до суду із названим позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] на період її навчання в Київському національному університеті технологій та дизайну до 30 червня 2017 року, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки на період її навчання не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на зазначені в позові обставини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних міркувань. Так, в судовому засіданні із копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.- 8). Із довідки Київського національного університету технологій та дизайну № 1817 від 10.06.2014 року вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в Київському національному університеті технологій та дизайну на 1 курсі з 01.09.2013 року ( денна форма навчання). Термін закінчення навчання - 30.06.2017 року ( а.с.- 9). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], як батько не приймає участі в утриманні своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Враховуючи викладене, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання, від дня пред'явлення позову 01.07.2014 року до 30.06.2017 року у розмірі ? частини з усіх видів його доходів щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 гривень судового збору, по-скільки позивач згідно законодавства звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.07.2015р. подала в суд позовну заяву до відповідача [PERSON] про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 23.03.2001р.н. у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що 25.09.1999р. у відділі РАЦС Бродівського РУЮ вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 131, дівоче прізвище Овсяннікова. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], 2001р.н. З відповідачем вона не проживає понад два роки, протягом всього часу відповідач не бере ніякої участі у вихованні та утриманні сина, не забезпечує матеріально, син повністю перебуває на її утриманні та вихованні, відповідач може працювати і надавати допомогу дитині. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він ніде не працює і немає зможи сплачувати аліменти. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], зясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 2), від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] (а.с. 5). Суд, при визначенні розміру аліментів враховує, що відповідач [PERSON] не має постійного місця праці та стабільного доходу, і вказані обставини сторонами визнаються, а тому не підлягають доказуванню. Враховуючи наведене, враховуючи, що відповідач не працює та має нерегулярний дохід, суд вважає за можливе стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, зможе сплачувати відповідач, та дасть змогу забезпечити необхідні потреби дитини, не порушуючи при цьому права іншої малолітньої дитини відповідача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги вимоги ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття, суд рахує, що позов підлягає до задоволення і з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду із позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial