Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач 24.10.2018 рокузвернувся до суду з вказаною позовною заявою. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 23.01.2008 року позивач переоформила в ПАТ КБ «Приватбанк» кредитну карту «Універсальна» з лімітом в 1000 грн. У жовтні 2018 року по місцю роботи [PERSON] надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні від 03.10.2018 року, із якої позивачу стало відомо, що згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу від 21.06.2017 року за реєстровим №5676 запропоновано стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] заборгованість в сумі 20990,35 грн. за період з 23.01.2008 року по 31.05.2017 року. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог діючого законодавства, тому що вказана в ньому сума боргу не є безспірною, оскільки позичальник за весь час отримання кредитної карти, починаючи з 23.01.2008 року жодного разу не скористався такою послугою, як зняття коштів, не вірно нараховані проценти, пеня та комісія; виконавчий напис не містить переліку документів, на підставі яких він вчинений; повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень ПАТ КБ «Приватбанк» не надсилав на адресу [PERSON] ; у заяві про оформлення кредитної карти не зазначено, що ПАБ КБ «Приватбанк» має право стягувати заборгованість за виконавчим написом нотаріуса, а таке право надається кредиторові в договорах застави, іпотеки. Із тексту виконавчого напису сума заборгованості за період з 23.01.2008 року по 31.05.2017 року складається з: залишку заборгованості за кредитом - 294,96 грн., залишку заборгованості за відсотками - 13 400,99 грн., пені та комісії в розмірі 3437,72 грн., штраф в розмірі - 856,68 грн. Таким чином невірно проведено розрахунок заборгованості, яка проведена з порушенням законодавства, так як розраховувалася без урахування строку позовної давності. У зв`язку з цим, позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований за №5667, за яким запропоновано стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] заборгованості за період з 23.01.2008 року по 31.05.2017 року по кредитному договору б/н від 23.01.2008 року в загальній сумі 20 990,35 грн., таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на свою користь всі судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.10.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового засідання. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надала до суду відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, а доводи позивача є спроможними, тому Бондар І.М. діяла у повній відповідності до Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивач не надав до матеріалів справи жодного письмового доказу, який би підтверджував правову позицію, а саме: позивачем не було доведено фактів порушення порядку вчинення нотаріальних дій а його посилання на порушення норм законодавства не відповідають дійсності. В судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до заяви від 23.01.2008, між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір в рамках якого позичальнику надано кредитний ліміт 1500,00 гривень. Відповідно до витягу з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором №б/н від 23.01.2008 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 31.05.2017 року становить 18490,35 грн., яка складається з: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 294,96 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками - 13 400,99 грн., пені та комісії в розмірі 3437,72 грн., всього заборгованості за кредитом 17133,67 грн., штраф в розмірі - 856,68 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. 21.06.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №5676, про стягнення грошових коштів у сумі 20990,35 грн. з [PERSON] , які є її боргом за кредитним договором №б/н від 23.01.2008 року, укладеним між нею та ПАТ КБ «Приватбанк». Запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк», у розмірі: залишку заборгованості за кредитом - 294,96 грн., залишку заборгованості за відсотками - 13 400,99 грн., пені та комісії в розмірі 3437,72 грн., штраф в розмірі - 856,68 грн., що всього становить 17 990,35 грн. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3000 грн. Строк, за який проводиться, а саме з 23.01.2008 року по 31.05.2017 року. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. №1172 (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п.3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як зазначає позивач, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» за відповідним договором, крім того не врахувала пропуск ПАТ КБ «Приватбанк» строку позовної давності. Крім цього, позивач не визнає заборгованість, а повідомлення про порушення основного зобов`язання він не отримував. Таким чином, документи, що подані нотаріусу не можливо вважати безспірними. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі №310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» зазначений у написі є безспірним. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved