Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач 29.11.2013 року звернувся з зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності право власності на автомобіль марки «Mitsubishi Colt», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, тип легковий, шасі [NUMBER], та зобов'язати ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві зняти арешт з відповідного автомобіля, що було накладено в межах виконавчого провадження №3650295. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в січні місяці 2013 року він через мережу Інтернет па сайті банку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» знайшов автомобіль марки «Mitsubishi Colt», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], після чого звернувся до останнього з метою купівлі автомобіля. Банком було роз'яснено йому, що даний автомобіль є предметом застави в забезпечення повернення кредитних коштів виданих гр. [PERSON], а, оскільки остання неналежним чином виконувала свої зобов'язання по кредитному договору, у неї виникла заборгованість перед банком. Тому з метою врегулювання щодо погашення заборгованості між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» була досягнута домовленість про задоволення вимог позичальниці шляхом добровільного за згодою банку продажу [PERSON] вказаного вище автомобіля та зарахування коштів від реалізації цього майна в рахунок погашення заборгованості. Також зазначили, що, якщо він має намір придбати даний автомобіль, то повинен погасити заборгованість еквівалентну вартості автомобіля в сумі 63 944,00 грн. На підставі зазначеного, погодившись з такими умовами, він сплатив вказану суму на розрахунковий рахунок в банку в погашення кредитного договору №07-805/07-А від 27.09.2007 року, підтвердженням чому є квитанція № 2694/25 від 17.01.2013 року, а АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в свою чергу, повідомило приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про надання дозволу [PERSON] дати доручення на розпорядження та експлуатацію зазначеного автомобіля. Крім того, банк своїм листом повідомив начальника УДАІ ГУ МВС України в м. Києві про надання дозволу зняти з обліку вказаний автомобіль та зняти обмеження на відчуження даного автомобіля та відмітку «кредит АТ «Банк «Фінанси та Кредит»» в свідоцтві про реєстрацію. Таким чином, сплативши вартість автомобіля та отримавши ключі, документи на автомобіль, він отримав від [PERSON] довіреність від 17.01.2013 року на право розпорядження та користування автомобілем «Mitsubishi Colt», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Так, з метою зняття з обліку вказаного автомобіля він звернувся УДАІ ГУ МВС У України в м. Києві з відповідною заявою, сплативши необхідні платежі, однак йому було відмолено в знятті з обліку, оскільки постановою №459/7 від 13.02.2013 року ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва було накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі на спірний автомобіль, який фактично вже належав йому. На підставі зазначеного, з метою захисту свого порушеного майнового права на автомобіль, що був правомірно придбаний ним, просить визнати за ним право власності на спірний автомобіль та звільнити його з-під арешту. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві в судовому засіданні при вирішенні справи покладався на розсуд суду, однак зазначив, що дії державного виконавця було здійснено на законних підставах без порушень чинного законодавства. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в судовому засіданні, підтверджуючи викладені позивачем у позові обставини щодо купівлі позивачем автомобіля, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 317, ч.3 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, позивач, звертаючись до суду з вимогами визнати за ним право власності на автомобіль марки «Mitsubishi Colt», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, тип легковий, шасі [NUMBER], мотивує свої вимоги тим, що в січні 2013 року він через мережу Інтернет па сайті ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з метою купівлі знайшов автомобіль марки «Mitsubishi Colt», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Після чого, звернувшись до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», отримав від останнього роз'яснення, що даний автомобіль є предметом застави в забезпечення повернення кредитних коштів виданих відповідачці [PERSON], у якої у зв'язку із неналежним чином виконанням своїх зобов'язання по кредитному договору виникла заборгованість перед банком. Так, згідно із ст. 589 ЦК України та ст. 19 ЗУ «Про заставу» у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором - неустойкою), необхідні витрати за утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Виходячи з вищезазначеного, з метою врегулювання спору щодо погашення заборгованості за кредитним договором, між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» була досягнута домовленість про задоволення заяви позичальниці шляхом добровільного продажу [PERSON] вказаного вище автомобіля та зарахування коштів від реалізації цього майна в рахунок погашення заборгованості. Так, згідно зі ст.17 ЗУ «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. На підставі зазначеного, позивач, відповідачка [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» дійшли домовленості про купівлю позивачем [PERSON] спірного автомобіля, а той, в свою чергу, повинен був погасити заборгованість [PERSON] перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» еквівалентну вартості автомобіля в сумі 63 944,00 грн. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Таким чином, досягнувши згоди, позивачем було сплачено в рахунок погашення заборгованості за Договором №07-805/07-А від 27.09.2007 року на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 63944,00 грн., що підтверджується копією квитанцією № 2694/25 від 17.01.2013 року, яка міститься в матеріалах справи, та докази оплати по якій представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судовому засіданні не заперечував. Так, філія «Цетральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в свою чергу, повідомило приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про надання дозволу [PERSON] дати доручення на розпорядження та експлуатацію зазначеного автомобіля. Крім того, банк своїм листом повідомив начальника УДАІ ГУ МВС України в м. Києві про надання дозволу зняти з обліку вказаний автомобіль та зняти обмеження на відчуження даного автомобіля та відмітку «кредит АТ «Банк «Фінанси та Кредит»» в свідоцтві про реєстрацію. На підставі зазначеного, відповідачка [PERSON] 17.01.2013 року видала на ім'я позивача [PERSON] довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за №219, з повним правом розпоряджатися, користуватися та володіти зазначеним автомобілем. З викладених обставин вбачається, що між позивачем [PERSON], який є покупцем, та [PERSON], яка є продавцем, за письмовою згодою заставодержателя - АТ «Банк «Фінанси та Кредит» фактично укладено та виконано умови договору купівлі-продажу автомобіль марки «Mitsubishi Colt», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Разом з тим, згідно з вимогами ст. 19 ЗУ «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби, в тому числі легкові автомобілі, підлягають державній реєстрації. На підставі зазначеного, позивач звернувся з метою зняття з обліку спірного автомобіля до УДАІ ГУ МВС У України в м. Києві з відповідною заявою, однак отримав відмову у цьому, оскільки постановою №459/7 від 13.02.2013 року ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва було накладено арешт на все майно [PERSON] та оголошено заборону його відчуження, в тому числі на спірним автомобіль. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. При цьому за приписами ст. 60 вказаного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення цього майна з під арешту. Так, постановою ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва від 13.02.2013 року було накладено арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження у виконавчому провадження №36502695 по примусовому стягненню з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості в розмірі 98964,32 грн. Проте, як вбачається з матеріалів справи, та не заперечувалось в судовому засіданні представником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», фактичним власником на час винесення постанови ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва від 13.02.2013 року, який добросовісно набув право власності на спірний автомобіль, на який в тому числі було накладено арешт, був саме позивач [PERSON] Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно з ч.4 ст. 60 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість на підставі діючого законодавства визнати за позивачем право власності на автомобіль марки «Mitsubishi Colt», 2007 року випуску, державний реєстраційний [NUMBER], чорного кольору, тип легковий, шасі [NUMBER], та звільнити його з-під арешту, накладеного постановою ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження у виконавчому провадження №36502695 від 13.02.2013 року.

Outcome: approved