Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 травня 2017 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 листопада 2013 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю, а він приймає участь у вихованні та утриманні. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Їх сім'я фактично розпалася через відсутність взаєморозуміння та поваги між ними. Подружні стосунки вони не підтримують і не мають бажання бути разом, оскільки у кожного з них є інші сім'ї. Вважає, що подальше спільне життя, збереження шлюбу та примирення з відповідачем не можливе та суперечить їх інтересам. Тому просив розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав письмову заяви, в якій просив суд розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог, так як він втратив почуття поваги та любові до дружини, разом не проживають півтора року, у нього вже створена інша сім'я, а тому просив не надавати строку для примирення, визначити місце проживання сина з матір'ю та не стягувати з відповідача на його користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, проти позову не заперечує, так як вона втратила почуття поваги та любові до чоловіка, разом не проживають півтора року, вона вже з іншим чоловіком створила сім'ю. Просила не надавати строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам. Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 листопада 2013 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння поваги та любові, сторони припинили сімейні стосунки і вже півтора року проживають окремо за різними адресами, спільного господарства не ведуть, фактично створили інші сім'ї. Бажання та наміру відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Суд не призначає сторонам строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~ За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Місце проживання дитини за домовленістю сторін суд визначає з матір'ю. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції позивач сплатив судовий збір в сумі 640 гривень (а.с.1), які не просив стягувати з відповідача на свою користь, тому суд не стягує ці судові витрати з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved