Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач 22.11.2016 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 42745,79 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору б/н відповідач 18.11.2010 р. отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який з 08.04.2014 р. збільшений до 17500 грн. Договір між сторонами укладено у порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем цих зобов'язань станом на 30.10.2016 р. утворилась заборгованість у сумі 42745,79 грн., що складається з 15134,48 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6610,72 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 17288,89 грн. пені за прострочене зобов'язання, 1200 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. штрафу (фіксована складова), 2011,70 грн. штрафу (процентна складова). Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у позовній заяві позивач не заперечував у разі неявки в судове засідання відповідача щодо розгляду справи за відсутності представника банку та постановлення заочного рішення. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору б/н відповідач 18.11.2010 р. отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який з 08.04.2014 р. збільшений до 17500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір між сторонами укладено у порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, викладеними на банківському сайті, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг (а.с.10-46). Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором позивач заявив до стягнення заборгованість у сумі 42745,79 грн. станом на 30.10.2016 р., що складається з 15134,48 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6610,72 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 17288,89 грн. пені за прострочене зобов'язання, 1200 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. штрафу (фіксована складова), 2011,70 грн. штрафу (процентна складова), згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.6-8). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Суд вважає необґрунтованим одночасне заявлення банком вимоги про стягнення 17288,89 грн. пені за прострочене зобов'язання, вимоги про стягнення 1200 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. та вимоги про стягнення штрафу в розмірі 2511,70 грн. Згідно п. 2.1.1.12.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов'язань із терміном прострочки понад 90 днів клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника на основі закону невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15, яка згідно з вимогою ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З урахуванням вказаної правової позиції суд вважає, що підлягає до задоволення лише вимога про стягнення 17288,89 грн. пені за прострочене зобов'язання, нарахованої у межах річного строку, а у вимогах про стягнення 1200 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. та стягнення штрафу в розмірі 2511,70 грн. слід відмовити. З огляду на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З відповідача слід стягнути на користь позивача 39034,09 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається з 15134,48 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6610,72 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 17288,89 грн. пені за прострочене зобов'язання, а також 1378 грн. судових витрат. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 549, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial