Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач 26 березня 2012 року звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги аргументує тим, що з [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 червня 2005 року, від якого народились двоє синів - [PERSON] та [PERSON], котрі перебувають на його утриманні. Більше року як відповідач залишила сім'ю та перейшла проживати до своїх батьків. З того часу ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання та матеріального утримання дітей, не цікавиться станом їх здоров'я. Інших дітей у неї не має, перебуває на заробітках в Італії, працює неофіційно та має постійний заробіток. Просив суд стягнути з неї аліменти у твердій грошовій сумі, а саме по 500 грн. щомісяця на кожну дитину, до їх повноліття. Заочним рішенням по даній справі Герцаївським районним судом Чернівецької області 28.05.2012 року були задоволенні вимоги позивача у повному обсязі. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18 лютого 2015 року заяву [PERSON] про скасування зазначеного заочного рішення - задоволено, дане рішення було скасоване та направлене на новий розгляд. В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги, та просив суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину окремо, посилаючись на те, що відповідачка перебуває на заробітках в Італії та спроможна забезпечити матеріально своїх дітей. Дітьми до цього часу не цікавиться, останні позбавленні материнської любові та підтримки, наполягав на задоволенні позовних вимог, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Також не заперечував проти того факту, що за гроші надіслані відповідачкою, а саме 800 євро, він придбав дітям комп'ютерну техніку. Представник позивача в судовому засіданні дав пояснення аналогічні змісту вимог викладених у заяві про збільшення позовних вимог від 27.02.2015 року №1135/15-Вх., та просив їх задовольнити. Також наголосив на тому, що квитанції, на які посилається представник відповідача як доказ того, що відповідачка пересилала грошові кошти позивачу та батькам відповідачки на утримання її дітей не можуть рахуватися як доказ, оскільки в судовому засідання не знайшлось підтвердження того що гроші надсилалися саме на сплату аліментів на утримання дітей, на самих квитанціях такого не вказано, останній раз надсилала грошові кошти в 2013 році, не був відкритий особовий рахунок для такого призначення та не було досягнуто між сторонами у добровільному порядку угоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Наразі відповідачка відмовляється виконувати поставлені на неї батьківські обов'язки щодо утримання та виховання своїх дітей, внаслідок чого всі витрати на їх утримання, несе позивач. Про їх виховання, фізичний та духовний розвиток також дбає позивач. Згідно характеристик від 30.02.2015 навчального закладу де навчаються діти, на всіх класних зборах був присутній батько, мати жодного разу не була в школі. Пересилання грошових коштів в минулому не позбавляє відповідачку від поставлених на неї обов'язків як матері дітей брати участь в їх вихованні та утриманні в подальшому, чого не виконує, у зв'язку з чим просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягненню ними повноліття. Представник відповідачки в судовому засіданні пояснив, що відповідачка знаходиться на заробітках в Італії, та дізналась про існування заочного рішення суду про стягнення з неї аліментів на утримання її неповнолітніх дітей на початку 2015 року. В подальшому звернулась до Герцаївського районного суду з заявою про скасування даного заочного рішення. В свою чергу, ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18 лютого 2015 року, заочне рішення по даній справі від 28.05.2012 року було скасоване та справу направлено на новий розгляд. Позовні вимоги не визнав в повному обсязі, та пояснив суду, що за період з 2012 по даний час відповідачка часто присилє грошові кошти у грошовій купюрі «євро» на утримання дітей, що підтверджується доданими до матеріалів справи квитанціями. За дані кошти позивач купляв одяг дітям, харчову продукцію тощо. Даний факт підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які неодноразово бачили як позивач купляв дітям, одежу, харчові продукти тощо, по підтверджується поясненнями останніх в процесі в якості свідків. Не раз відповідачка надсилала грошові кошти на ім'я свого батька - [PERSON], який в свою чергу передавав їх позивачу на утримання дітей, що підтверджується поясненнями батьків відповідачки в судовому засіданні в якості свідків. Сам позивач ніде не працює та живе на кошти надіслані відповідачка, які мали б витрачатися лише на утримання дітей. У зв'язку з тим, що відповідачка бере участь у матеріальному утриманні дітей, представник відповідачки просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що відповідачка присилала через банк на його ім'я грошові кошти, які в подальшому були надані позивачу в цілях матеріального утримання дітей сторін по справі. Почала присилати грошові кошти з 2013 року. Вона матеріально утримує сім'ю самостійно, та дбає про своїх дітей. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] знаходиться за кордоном на заробітках та часто присилає грошові кошти позивачу. У 2014 році додому приїжджала літом і взимку, та постійно брала своїх дітей за покупками, та до своїх батьків, які також допомагають позивачу у їх утриманні. Відповідачка забезпечує дітей матеріально в повному обсязі. Свідок [PERSON] пояснила суду, що її донька - відповідачка по справі, з 2013 року припинила перерахунок платежів позивачу у зв'язку з тим, що грошові кошти витрачав не тільки на дітей, а й на своє утримання, оскільки ніде не працює. [PERSON] присилала грошові кошти на карточку свого батька, які в подальшому були надані позивачу в цілях матеріального утримання дітей сторін по справі. За 800 євро, надісланих відповідачкою, позивач купив дітям комп'ютер. Наразі молодший син сторін по справі - [PERSON] 2003 р.н. з середини грудня 2014 року проживає з нею в с.Тернавка Герцаївського району Чернівецької області. [PERSON] та її чоловік також беруть участь в матеріальному забезпеченні та вихованні своїх внуків. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він являється батьком позивача, а діти останнього - його внуками. Свідок постійно допомагає позивачу, оскільки останній ніде не працює, а його внуки потребують певного догляду та утримання. Також підтвердив факт, що відповідачка колись присилала гроші його сину - [PERSON] Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що у сторін від проживання у зареєстровану шлюбі, є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вони проживають із позивачем у с.Дяківці Герцаївського району Чернівецької області. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між сторонами, а за відсутності такої домовленості, кошти на утримання дітей присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження факт, що відповідачка є працевлаштованою та з'ясовано, що остання перебуває на заробітках в Італії, надсилала грошові кошти позивачу, що підтверджується квитанціями: №2444591447 від 18.04.2013 р., №5168509133 від 18.04.2013 року, №0458026160 від 25.04.2012 року, №0708190299 від 10.10.2013 року, №1373526124 від 10.10.2013року та №8748169646 від 11.06.2012 року. Судом було встановлено, що між сторонами не було досягнуто у добровільному порядку угоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Поясненнями свідків в судовому засіданні встановлено, що відповідачка надсилала на ім'я [PERSON] та [PERSON] грошові кошти, які в свою чергу були надані позивачу в цілях матеріального утримання дітей. Суду не були надані докази того, що відповідач з серпня місяця 2013 року бере участь в матеріальному утриманні та вихованні дітей, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що остання не виконує належним чином встановлені законодавством материнські обов'язки щодо утримання та виховання дітей. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього ж Кодексу. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року складає 1286 гривень. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також наявністю інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 цього ж Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.3 ст.184 СК). Таким чином, суд знаходить встановленим, що відповідач, будучи матір'ю неповнолітніх дітей та проживаючи окремо від них, обов'язки по їх вихованню та утриманню належним чином не виконує, у зв'язку з чим з неї повинно бути стягнуто аліменти на їх утримання на користь позивача в розмірі 500 грн. щомісяця на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб позивача та неповнолітніх дітей, враховує матеріальне становище сторін та дітей, спроможність відповідача до сплати аліментів, а саме її знаходження за кордоном, в Італії, на заробітках, зокрема, реальну можливості сплачувати аліменти щомісяця, не порушуючи права останньої. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави (ч.3 ст.88 ЦПК України). У зв'язку з наведеним, також слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розміні 243,60 грн. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: partial