Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач 14.02.2017 року звернувся в Краматорський міський суд Донецької області з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], який обґрунтовує тим, що відповідачка відповідно до укладеного договору б/н від 11.04.2011 р. отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. В порушення умов договору відповідач свої зобов?язання належним чином не виконував. Станом на 30.11.2016 року виникла заборгованість в розмірі 11156,56 грн., яка складається з: 1559,84 грн. заборгованість за кредитом; 8589,26 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 507,46 грн. штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 11.04.2011 р. у розмірі 11156,56 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав. Просив їх задовольнити, пояснив, що в анкеті заяві на отриманні кредиту в Приватбанку, допущена технічна помилка, а саме невірно зазначено прізвище відповідачки. Інші дані та підпис належать [PERSON] Відповідачка підписала заяву, та таким чином приєдналася до Правил та тарифів банку. Відповідно до Умов та правил, банк має право на зміну тарифів. Сам боржник зобовязаний слідкувати за зміною тарифів та станом боргового зобовязання. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, та пояснила, що дійсно вона користувалася кредитною карткою до березня 2014 року. Останній платіж зі сплати кредиту зробила 24.03.2014 року. Потім вона звільнилася з роботи та не змогла погашати кредитну заборгованість. Про зміну розміру процентів вона не знала. Вона дійсно підписала анкету-заяву на приєднання до умов та правил надання банківських послуг, вона бачила, що в заяві зазначили інше прізвище, та коли зробила працівнику банку з цього приводу зауваження, їй відповіли, що це не на що не вплине, та нічого не виправили. Підпис на заяві її. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК Україна, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У судовому засіданні встановлено, що 11.04.2011 року відповідачка підписала заяву на отримання кредитного ліміту, із базовою процентною ставкою за кредитом 2.5% на місяць (а.с.6-7) На вказаній заяві мається підпис відповідачки та уповноваженої особи банку, тобто підписи обох сторін за договором. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування, кредитний ліміт поступово збільшувався, останній раз 16.10.2012 року до 1600 грн. (а.с.62) В цей же день позивачка отримала кредитну картку (а.с.59) Як вбачається з банківської виписки за карткою [PERSON], остання дійсно користувалася наданими банком кредитними коштами (а.с.63-68), про що також не заперечувала у судовому засіданні. Згідно довідки-розрахунку загальна сума заборгованості станом на 30.11.2016 року становить 11156,56 грн., яка складається з: 1559,84 грн. заборгованість за кредитом; 8589,26 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1007,46 грн. заборгованість по судовим штрафам (а.с.168-172). Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій у загальному розмірі 1007,46 грн. задоволенню не підлягають, бо відповідачка мешкає в зоні проведення АТО та зазначені штрафи нараховані після 14.04.2014 року. Також в судовому засіданні встановлено, що між банком та відповідачкою у письмовій формі 11.04.2011 року було підписано кредитний договір в якому зазначено розмір процентів 2,5% в місяць. Разом з тим, Умови та правила, Тарифи банку на які посилається позивач, які дають право банку змінювати розмір процентної ставки не підписано відповідачкою та не можуть вважатися письмовим кредитним договором в розумінні ст.207 ЦК України. 10 січня 2009 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, враховуючи, що кредитний договір повинен укладатися письмово із зазначенням розміру процентної ставки, суд прийшов до висновку, що стягненню за кредитним договором підлягають тіло кредиту, бо відповідачка не заперечувала, що отримувала кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту та проценти у розмірі 30,0% річних, бо саме такий розмір процентів письмово було закріплено сторонами із підписанням таких умов обома сторонами, дана процентна ставка є фіксованою, а отже зміна банком розміру процентів безпідставна. Разом з тим, враховуючи, що на вимогу суду позивач не надав розрахунку заборгованості по процентам, виходячи з базової процентної ставки 2,5% в місяць (30,0% річних), розмір процентів за кредитним договором, які утворилися станом на 30.11.2016 року дорівнює: 8589,26 грн. 13,2% (різниця між 43,2% та 30,0%) = 7455,48 грн. Суд не приймає пояснення та доводи позивача про те, що Умови та Тарифи є письмовим договором, в якому встановлена можливість збільшення процентної ставки банком в односторонньому порядку, бо у звязку з відсутністю на зазначених Умовах та тарифах банку підпису позичальника, не можна вважати такі Умови та Тарифи частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Відсутність позову та судового рішення про визнання недійсним підвищення відсоткової ставки та зобовязання перерахувати заборгованість не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у сумі 1292,92 грн. З огляду на викладене,

Outcome: partial