Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Позивач[PERSON] , в інтересах\~якої діє\~представник \~адвокат Кладко\~О.В. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідно до судового наказу по цивільній справі № 2Н88/1204/12 за заявою [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з гр. [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , виданого Біловодським районним судом Луганської області 2 серпня 2012 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] , \~аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 липня 2012 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» на протязі вищезазначеного року з урахуванням визначених в судовому наказі вимог з [PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі від 1109 до 1179,5 гривень. Нещодавно позивачеві стало відомо, що матеріальне становище відповідача значно покращилося, оскільки він, [PERSON] , з 2 квітня 2020 року працює в ТОВ «ЛЕО» смт.Біловодськ Луганської області водієм та має стабільно високу заробітну плату. Однак відповідач не надає матеріальну допомогу дитині у відповідному розмірі. Беручи до уваги, що ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі: з 1 січня - 2395 гривень; з 1 липня 2510 гривень; з 1 грудня 2618 гривень; розмір визначених в судовому наказі аліментів з [PERSON] будуть становити від 1179,5 до 1309 гривень. Що на думку позивача є незначною щомісячною сумою і цих коштів їй не вистачатиме ні на харчування, ні на одяг для дитини. Позивач також вказала на те, що її матеріальне становище в порівнянні з дня присудження аліментів погіршилося, оскільки позивач утримує доньку з періодичних та нестабільних доходів, а оскільки дитина росте, то і її потреби на даний час також зростають. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявою в якій просили розглядати справу за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 15.05.2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» - вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,\~184 СК України. Частина перша статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі зміною матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з платника аліментів. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~- розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2\~ст.182 СК України. Так статтею 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А м інімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому відповідно до ч.5 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Що дає імперативну підставу для визначення розміру аліментів за вказаних частин і в судовому рішенні. Так судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції Луганської області, [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю вказана [PERSON] . Відповідно до судового наказу по цивільній справі № 2Н88/1204/12 за заявою [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , виданого Біловодським районним судом Луганської області 2 серпня 2012 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] , \~аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 липня 2012 року і до повноліття дитини. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 8 листопада 2016 року Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області,\~підтверджується,\~що [PERSON] зареєструвала шлюб\~та змінилапрізвище на [PERSON] . Відповідно до довідки від 10 вересня 2020 року № 4923 про склад сім`ї та проживання, малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Наданою позивачем в якості доказу формою ОК-5 «Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнобов`язкового державного соціального страхування» виданої на ім`я [PERSON] від 17.09.2020 року підтверджується факт, що позивач дійсно проживала з періодичних та нестабільних доходів, але не доведено, щодо погіршення майнового стану позивача на протязі 2002-2019 років. Так найменший дохід склав 325,38 гривень в 2003 році; найбільший 38400,00 гривень у 2017 році. Однак судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2 квітня 2019 року працює в ТОВ ЛЕО, а з 2 травня 2019 року водієм автотранспортних засобів третього класу Біловодського району електричних мереж (відповідь № 01-19/2/495 від 28.12.2020 року). Відповідно до довідки про доходи виданої ТОВ ЛЕО 28.12.2020 року за № 01-27/2/391 його сукупних дохід за винятком утримань з червня по листопад 2020 року склав 68458,25 гривень. Таким чином суд приходить до висновку, що нести відповідальність по утриманню дитини повинні обидва батьки. При цьому, судом враховується той факт, що відповідач працездатний, його матеріальний стан покращився, ним, відповідачем, не надано жодних доказів щодо неможливості сплати аліментів, він разом з позивачем повинен у рівних частках нести матеріальну відповідальність, а тому, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, які він сплачує на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище позивача та дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей, оскільки прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в\~ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не можливим. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Щодо позовних вимог про стягнення в відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд приходить до наступного висновку. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3\~ст.181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так відповідно до судового наказу по цивільній справі № 2Н88/1204/12 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON] , виданого Біловодським районним судом Луганської області 2 серпня 2012 року з [PERSON] вже стягнуто на користь [PERSON] , \~аліменти на утримання доньки [PERSON] , у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 липня 2012 року і до повноліття дитини. Таким чином в даному випадку присудження стягнення аліментів з відповідача призводить до повторного постановлення рішення в даній частині. Змінений розмір стягнення вирішений судом за вимогою про збільшення розміру аліментів. Таким чином беручи до уваги вищенаведене суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. Щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача [PERSON] судового збору в сумі 908,00 гривень судом встановлено наступне. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином беручи до уваги вищенаведене суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з [PERSON] на її користь судових витрат по справі. Однак відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави.\~ Згідно з п.23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про\~застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial