Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] в поданій суду позовній заяві просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12.05.2014 року на підставі договору купівлі-продажу вона набула у приватну власність квартиру за вказаною вище адресою. Того ж дня приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON] було здійснено державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 5609017. Відповідно до умов даного договору продавець, тобто відповідач [PERSON], повинна була звільнити квартиру для безперешкодного користування позивачем, виписатися із неї, однак відповідач не виконала своє зобов'язання і не виписалася із вказаної квартири. Наявність особи, зареєстрованої в житловій квартирі [ADDRESS], без її (позивача) згоди, перешкоджає останній в здійсненні її права власності на квартиру. Крім того, вона зазнає майнової шкоди, оскільки розрахунок комунальних послуг щодо користування вказаною квартирою обраховується в залежності від кількості осіб, які в ній проживають, у зв'язку із чим вона не має змоги одержати передбачені чинним законодавством пільги. У зв'язку із порушенням відповідачем її права на розпорядження і користування власним майном, звернулась за захистом своїх прав до суду. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали, посилаючись на обставини, наведені у позовній заяві, просили визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з'явилась, однак надала телеграму 02.07.2014 року, завірену належним чином, в якій зазначила, що вона згідна на те, щоб у її відсутності її було знято з реєстрації в спірній квартирі. Заслухавши позивача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До вимог ст.ст. 9, 156 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом. Із матеріалів справи і пояснень позивача та її представника [PERSON] вбачається, що відповідно до договору дарування квартири від 12.05.2014 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 588, укладеного між позивачем та [PERSON], продавець через свого представника [PERSON] передала у власність продавцю майно, а покупець [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS]. На час прийняття позивачем в дар вищевказаної квартири в квартирі була зареєстрована відповідач, яка з 2012 року зареєстрована у вказаній квартирі, однак в теперішній час там не проживає. Наведене підтверджується даними адресно-довідкового підрозділу Шепетівського МВ УДМС У, відповідно до яких в квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] З наведеного вбачається, що відповідач зареєстрована за вищевказаною адресою в квартирі, яка на даний час є власністю позивача. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] знаходиться у приватній власності і належить позивачу. Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 21471316 від 12.05.2014 року, відповідно до якого власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.2014 року, реєстр № 588, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівської міської нотаріальної контори [PERSON], являється [PERSON] Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За правилами ст. 107 ЖК України наймач або член сім'ї наймача, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України, для підтвердження факту вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання, в тому числі перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, отримання судових повісток та інше. Відповідач виїхала з квартири, яка на даний час належить позивачу, і не проживає в ній тривалий час, постійно проживає в іншому місці, крім того, просила зняти її з місця реєстрації за вищевказаною адресою. За наведених обставин суд приходить до висновку про те, що відповідач вибула на інше постійне місце проживання, тому втратила право користування спірним жилим приміщенням. Як вбачається з наявних матеріалів, відповідач вибула на постійне місце проживання до Росії і з того часу не поверталась до м. Шепетівки до місця своєї реєстрації, участі в утриманні житла та оплаті вартості комунальних послуг вона не приймала. Відповідач, не знявшись з реєстрації за місцем, де вона не проживає тривалий час, і як встановлено судом, проживає в іншій державі, чинить позивачу перешкоди у здійсненні права користування приміщеннями, і в цьому випадку має місце порушення прав позивача. Крім того, даний позов про втрату користування приміщенням розглядався у відсутність відповідача [PERSON] і саме відсутність самого відповідача і відомостей про її місце перебування є підставою пред'явлення позову і може бути прийнятим судом, як доказ в підтримку вимог позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що разом із продажем відповідачем спірної квартири та припиненням у зв'язку із цим її права власності на дане майно припинилися також всі права на користування квартирою у відповідача, а тому правових підстав для подальшого проживання в даній квартирі у відповідача немає. Оскільки договір купівлі-продажу, вказаний вище, являється дійсним, та враховуючи наведене, суд визнає особу, якою є [PERSON] такою, що втратила зазначене право, і вона знімається з реєстрації, а тому житлове правовідношення припиняється. На підставі ст. ст. 9, 156, 150 ЖК України, ст. 391, 319 ЦК України,

Outcome: approved