Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.05.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідачів та прохала визнати за нею право власності на 1/ 4 частини земельної ділянки площею 877 кв.м., що складає 219,25 кв.м. за адресою [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та прохав його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з*явилися, викликалися через оголошення в пресі. Третя особа [PERSON], [PERSON] заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те , що під час продажу квартири [PERSON] мала державний акт на право власності на земельну ділянку як інші співвласники , але не продала свою земельну ділянку позивачці. Третя особа [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON], є власником 1/4 частини будинку [ADDRESS]. Фактично вона займає квартиру № 1, яка складається з жилої кімнати 1-3 площею 24.9 кв. м, сіней площею 4,8 кв. м, сіней Ш площею 8,6 кв. м. Всього по будинку чотири співвласника, троє з них - треті особи по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Всі співвласники мають в будинку по 1/4 частині на праві власності. Позивачці 1/4 частина будинку належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2005 р. укладеного з [PERSON], право власності зареєстровано на її ім'я в Полтавському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 11.01.2006 р. реєстраційний № 5110349, номер запису 19 в книзі 15. Право власності всіх інших співвласників також зареєстровано. У договорі купівлі-продажу від 16.11.2005 р. вказано, що будинок і надвірні будівлі, 1/4 частину яких [PERSON] купила, розташовані на земельній ділянці, норма якої не встановлена. На момент укладення договору купівлі-продажу від 16.11.2005 р. земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] приватизована за рішенням виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради від 08.02.2005 р. № 50 на ім'я всіх чотирьох співвласників: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Однак, у договорі купівлі-продажу від 16.11.2005 р. допущена помилка, вказано, що будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці, норма якої не встановлена. Тоді як на момент укладення названого договору земельна ділянка була приватизована, всі співвласники, в тому числі [PERSON], були власниками земельної ділянки. Помилка при оформленні договору купівлі-продажу була допущена тому, що [PERSON] не пред'явила Державний акт про право власності на земельну ділянку. До 2013 р. ніякого питання по земельній ділянці у позивача із співвласниками не виникало. [PERSON] вважала, що земельна ділянка належить їй, оскільки вона її купила у [PERSON] разом з будинком. У 2013 р. позивачка пред'явила позов до співвласників про визначення порядку користування земельною ділянкою, оскільки він не був визначений. В ході судового засідання співвласники пред'явили свої Державні акти на земельну ділянку, в яких було вказано, що [PERSON] також є власником земельної ділянки, в договорі ж купівлі-продажу частини домоволодіння про це не вказано. Позивачка звернулася до [PERSON], яка їй повідомила, що дійсно разом з 1/4 частиною домоволодіння продала і земельну ділянку, про що видала розписку від 22.09.2013 р., вказавши в ній, що вона повністю отримала гроші від [PERSON] і за 1/4 частину домоволодіння і за земельну ділянку. [PERSON] намагалася в позасудовому порядку встановити своє право власності на земельну ділянку та звернулася із заявою в Полтавське міське управління земельних ресурсів і земельного кадастру. Управління своїм листом № 6164/505 від 06.03.2014 р. повідомило, що [PERSON] був виданий Державний акт на земельну ділянку серії ПЛ 3 180985 від 15.06.2005 р. [PERSON] [INFO] померла і немає ніякого іншого шляху, крім судового порядку, щоб вирішити питання про визнання права власності на земельну ділянку. Відповідачі по справі є спадкоємцями померлої [PERSON] Відповідно до ст. 377 ЦК України , якщо договором про відчуження жилого будинку і надвірних будівель розмір земельної ділянки не визначений, до особи, яка набула право власності, переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята жилим будинком і надвірними будівлями і на частину земельної ділянки, необхідної для їх обслуговування. Таким чином , при укладенні договору купівлі- продажу від 16.11.2005 р. 1\\4 частини домоволодіння до [PERSON] перейшло право власності на ту частину земельної ділянки , яка зайнята її частиною житлового будинку і надвірних будівель , оскільки на момент укладення договору купівлі- продажу [PERSON] була власником земельної ділянки. Посилання співвласників домоволодіння на той факт , що покійна [PERSON] не бажали продавати земельну ділянку є безпідставним , оскільки спірна земельна ділянка виділялася лише для обслуговування житлового будинку та не могла продаватися окремо іншій особі. Правових підстав для набуття права власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на 1\\4 частину земельної ділянки , що належала [PERSON] немає. Набуття права власності на 1\\4 частину земельної ділянки [PERSON] не порушує будь-яким чином права співвласників домоволодіння. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved