Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Алейнікова К.Г. звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі-\~ПАТ «Запоріжжяобленерго») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Запоріжжяобленерго», однак була звільнена за власним бажанням. При звільненні відповідач не провів з нею повного розрахунку в зв`язку з припиненням трудового договору на підставі ст. 38 КЗпП. Посилаючись на вимоги\~ст. 117 КЗпП\~позивач просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. 14.06.2019 року представник позивача адвокат Алейніков К.Г. подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з відповідача на користь позивача за період з 08.10.2018 по 29.03.2019 року включно у розмірі з урахуванням зменшення на суму переплати проведених позивачу (30119,52) у розмірі 20777 грн. 28 коп. Також, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплати витрат на адвокатську (правничу) допомогу у розмірі 6300 грн. 00 коп. та зі сплати судового збору, сплаченого за вимогою про стягнення середнього заробітку у розмірі 768 грн. 40 коп. 14.06.2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність її представника, на задоволенні позовних вимог [PERSON] наполягає. 13.06.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ПАТ «Запоріжжяобленерго» проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Крім того, у відзиві зазначено, що підготовка позовної заяви не є складною, а розмір витрат на правову допомогу перевищує розмір позовних вимог, а тому представник відповідача просить зменшити розрахунок витрат на послуги адвоката по зазначеній справі. До того ж, зазначив, що погашення заборгованості відбулося 30.03.2019 року, однак у результаті виконання рішення суду та проведення виплат заборгованості виникла переплата 30119,52 року, а тому у разі задоволення сума до стягнення має бути зменшена на розмір переплати і відповідно скласти (50896,80-30119,52) 20777,28 грн. Представником ПАТ «Запоріжжяобленерго» було подано суду заяву про розгляд справи у його відсутність. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст.247 ЦПК України\~без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Запоріжжяобленерго» та була звільнена на підставі ч. 3\~ст. 38 КЗпП України, відповідно до наказу №2104-к від 17.05.2018 року. Відповідно до ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За ст.47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 05.10.2018 року у справі №321/613/18 позов [PERSON] задоволено частково, а саме стягнуто на користь [PERSON] середній заробіток по 05.10.2018 року. Заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі відповідач погасив 30.03.2019 року. Середній заробіток Позивача складає 424,14 грн., і згідно рішення суду з Відповідача стягнуто середній заробіток за період по 05.10.2018 року включено. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Згідно з ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8\~Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що провадиться обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається з довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» середньоденна заробітна плата позивача складала 424 грн. 14 коп. У відповідності зі ст. ст.\~12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Таким чином, за період часу з 08.10.2018 року по 29.03.2019 року, що становить 120 робочих дня, сума середнього заробітку [PERSON] за весь період затримки розрахунку складає 50896 грн. 80 коп. (з розрахунку: 120 робочих днів х 424,14 грн.). Разом із тим, з довідки відповідача та бухгалтерської довідки, що не заперечується позивачем в уточненій позовній заяві, судом встановлено, що в результаті виконання рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 05.10.2018 року та проведення виплат заборгованості відповідачем виникла переплата 30119,52 року, а тому сума до стягнення зменшується на розмір переплати і відповідно складає 20777,28 грн. (50896,80-30119,52) Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Тому, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, з`ясувавши обставини справи та оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки матеріалами справи підтверджено порушення трудових прав позивача. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає. Відповідно до приписів ст. 163.1.1Податкового кодексу України, компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб. Згідно ст. 18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати. Отже, зважаючи на наведене сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачу після утримання необхідних податків і зборів. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 6300 грн. 00 коп., суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається\~ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі [PERSON] і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання правової допомоги, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцією на суму 6300 грн. 00 коп. та актом прийняття-передачі наданих адвокатських послуг. Адвокат у судовому засіданні участі не приймав, а тому суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом наданих послуг, розміром позовних вимог, справа не є складною, не потребує значного часу на виконання робіт, тому на підставі ч. 5 ст.137ЦПК України\~розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 1500 грн. 00 коп. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial