Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 квітня 2014 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів. В позові вказала, що є приватним підприємцем та в належному їй магазині здійснює торгівлю дитячими товарами. 27 січня 2013 року відповідач [PERSON] придбала у неї дитячий візок, вартістю 1750 грн. та дитячий одяг на суму 875 грн., всього на 2625 грн., які пообіцяла сплатити в строк до 27 квітня 2013 року, однак вказані кошти не сплатила, тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні представника позивача [PERSON] (діє на підставі ордера адвоката та витягу з угоди про надання правової допомоги) позов підтримав та просив його задовольнити, врахувавши, при цьому, що після звернення позивача до суду, відповідач добровільно сплатила 1500 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилась, будучи належним чином сповіщеною про виклик до суду. Про причини неявки суд не повідомила, клопотання про перенесення розгляду справи чи розгляд справи без її участі не надала, тому суд, вважаючи її належним чином повідомленою, визнає причину її неявки неповажною та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є зареєстрованою у встановленому законом порядку фізичною особою-підприємцем і відповідно до Свідоцтва платника єдиного податку [NUMBER] здійснює роздрібну торгівлю дитячими товарами в магазині «[INFO]», розташованому в [ADDRESS] 27 січня 2013 року відповідач [PERSON] придбала у вказаному магазині дитячий візок, вартістю 1750 грн. та дитячий одяг на суму 875 грн., всього на 2625 грн., зобов'язавши сплатити їх позивачеві до 27 квітня 2013 року, про що власноруч склала письмову рощзписку. Однак до встановленого строку відповідач вказані кошти не сплатила. Таким чином, відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України між сторонами внаслідок спричинення відповідачем майнової шкоди позивачу виникли відповідні цивільні права та обов'язки. У відповідності зі ст.509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Тому повернення відповідачем позивачеві боргу є його обов'язком. Стаття 599 ЦК України встановлює, що зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Між тим, відповідач у справі взятих на себе зобов'язань належним чином не виконала. Отже, судом встановлено невиконання відповідачем [PERSON] свого зобов'язання щодо повернення позивачеві [PERSON] у встановлений строк грошових коштів в сумі 2625 грн. В той же час, після звернення позивача до суду, відповідач [PERSON] сплатила позивачеві 1500 грн. в якості часткового погашення боргу, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1297 грн. 47 коп. як різниця між боргом (з врахуванням рівня інфляції) та частково сплаченими коштами. Окрім цього, згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати, до яких ст.79 ЦПК України відносить судовий збір та витрати на правову допомог. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., а за надану правову допомогу - 800 грн. Ці кошти також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial