Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 21 листопада 2014 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають двох дітей-близнюків дочок [PERSON] та [PERSON], які народилися 02 квітня 2015 року. З червня 2015 року вони з відповідачем припинили спільне проживання і з цього часу відповідач не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання дітей. Враховуючи стан здоровя дітей, необхідність спеціального харчування та реабілітаційного масажу, на їх утримання необхідно не менше 7000 гривень на місяць. Вона отримує на двох дітей 1700 гривень соціальної допомоги. В утриманні дітей їй допомагає мати та брат. Натомість відповідач з червня 2015 року ніяких грошей на дітей їй не давав. Відповідачу вона складала списки що необхідно купити, але він купляв лише частково. Вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, оскільки, хоча офіційно і не працює, часто їздить за кордон, купляє та перепродує автомобілі і запчастини, а тому має достатній дохід. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Згоден сплачувати аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1000 гривень на місяць, тобто, по 500 гривень на кожну дитину. На заперечення позовних вимог посилається на те, що не має постійної роботи і сталих заробітків. Має мінливий дохід і не кожного місяця. Несе витрати на утримання квартири, де проживає з матірю, яка є пенсіонеркою і потребує його підтримки. Також зазначив, що в період з червня 2015 року на утримання дітей надавав позивачу грошові кошти в різних сумах, а також купляв все по списках, які йому писала позивач. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони з 21 листопада 2014 року перебувають у шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей - дочок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Сторони з червня 2015 року разом не проживають. Судом також встановлено, що на теперішній час відповідач належної матеріальної допомоги позивачу на утримання дітей, які проживають разом з нею, в добровільному порядку не надає, а тому суд вважає необхідним, з метою забезпечення прав дітей на матеріальне утримання, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на їх утримання. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у частині третій статті 181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно статті 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4) Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На заперечення позовних вимог в частині розміру аліментів на утримання дітей відповідач посилається на недостатнє матеріальне забезпечення, відсутність постійної роботи та сталого заробітку, погоджуючись при цьому на сплату аліментів у розмірі по 500 гривень на кожну дитину. В судовому засіданні відповідач пояснив, що не є приватним підприємцем, офіційно не працює і спроб працевлаштуватися через центр зайнятості населення не робив. Займається купівлею та продажем автомобілів. Їздить до Польщі, купляє автомобілі, приганяє їх до України, розмитнює та продає. Розмір свого заробітку відповідач суду не повідомив. Оскільки відповідачем не надано суду жодних відомостей про його доходи, при визначенні спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей, в тому числі і у розмірі, про який зазначає позивач, суд вважає необхідним виходити з розміру реальних витрат відповідача на утримання дітей, що можуть бути підтверджені документально. Так, на заперечення позовних вимог щодо неналежної матеріальної допомоги на утримання дітей відповідачем суду було надано товарні та фіскальні чеки на придбання ним товарів для дітей за період квітень грудень 2015 року. З наданих відповідачем та досліджених судом товарних та фіскальних чеків слідує, що відповідачем на придбання товарів для дітей у 2015 році особисто було витрачено: у квітні 2625,40 грн, травні 1886,71 грн, червні 2428,78 грн, липні 3713,08 грн, серпні 3164,02 грн, вересні 3763,80 грн, жовтні 1821,70 грн, листопаді -1658,63 грн, грудні 2119,66 грн, що за 9 місяців 2015 року становить 23181,78 грн або в середньому 2575,75 грн на місяць. Наведене переконує суд в тому, що відповідач, незважаючи на всі інші свої витрати, спроможний сплачувати аліменти на утримання двох своїх дітей у розмірі 2000 гривень щомісячно. При цьому суд враховує, що, як зазначив сам відповідач, для підтвердження понесених витрат він надав суду не всі чеки, а лише ті, які збереглися. Наявність інших обставин, що мають істотне значення і які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (інвалідність відповідача, наявність у нього тяжких хронічних захворювань, наявність у нього інших, крім дочок [PERSON] та [PERSON], утриманців, тощо), судом не встановлена. Крім того, як пояснив відповідач в судовому засіданні, кредитними зобовязаннями він не обтяжений і боргів не має, що також приймається судом до уваги. Посилання відповідача на утримання своєї матері, а також на несення особисто ним витрат по оплаті житлово-комунальних послуг, як на підставу зменшення розміру аліментів, які просить стягнути позивач, суд до уваги не приймає. Як зазначив сам позивач, його мати є пенсіонеркою та отримує пенсію біля 2000 гривень. Будь-яких доказів на підтвердження своїх витрат на утримання матері та їх розміру відповідач суду не надав. Не надано суду відповідачем і жодних доказів щодо його витрат по утриманню житла.

Outcome: approved