overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач 11 листопада 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2007 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з жовтня 2014 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2007 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 867. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідачка змінила своє прізвище з «Погрецька» на «Автухову». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з жовтня 2014 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач 11 листопада 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 23 серпня 2002 року він та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, запис в книзі реєстрації актів про одруження №785 від 23 серпня 2002 року. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен зі сторін має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, відсутнє взаємопорозуміння. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з відповідачкою за адресою: [ADDRESS]. Позивач вважає, що примирення з відповідачкою не можливе, тому просить розірвати шлюб. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідачка надіслала до суду заяву про розгляд спраив у її відсутності, не заперечує проти задоволення позову та просить після розірвання шлюбу залишити прізвище Лотиш. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 23 серпня 2002 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що в книзі реєстрації актів про одруження 23 серпня 2002 року зроблено запис за №785. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на Лотиш (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-КИ №225900 від 16 вересня 2003 року, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.12). Згідно з копії свідоцтва про народження серії 1-КИ №253805 від 22 вересня 2009 року, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.13). Встановлено також, що вже більш як пів року сторони не проживають разом та з цього часу спільне господарство не ведеться, спір про поділ майна подружжя буде вирішуватись окремо в судовому порядку. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач 11 листопада 2016 року звернулася до Любашівського районного суду Одеської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В обгрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак, відповідно до рішення Любашівського районного суду Одеської області від 06 грудня 2010 року, їх шлюб було розірвано. Від проживання в шлюбі вони мають двох повнолітніх дітей. На даний час син [PERSON], [INFO] навчається в Дніпропетровському технолого-економічному коледжі. Відповідач не надає ніякої допомоги, тому вона змушена подавати до суду позовну заяву про стягнення аліментів на утримання сина на період його навчання. Позивач просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 700 грн., щомісячно, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і повинен бути задоволеним виходячи із слідуючого. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився 12 грудня 1997 року, та його батьком є відповідач по справі (а.с. 7). Відповідно до довідки № 664 від 11 жовтня 2016 року, [PERSON] дійсно навчається на 3 курсі Дніпропетровського технолого-економічного коледжа. (а.с. 8). Відповідач в судовому засіданні визнав, що [PERSON], проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно закону відповідач зобовязаний утримувати своїх дітей та надавати їм матеріальну допомогу, чого добровільно не робить. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Враховуючи зазначені обставини, заслухавши сторони, суд приходить до висновку, що належить ухвалити рішення про стягнення аліментів з [PERSON] в сумі 700 грн., щомісячно на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] на період його навчання в Дніпропетровському технолого-економічному коледжі. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач 11 лютого 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1999 року. Від сумісного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з грудня 2013 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1999 року. Шлюб зареєстрований відділом РАГС виконкому Ленінської районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис за № 587 /а.с.6/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.7,8/. Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачене ч.4 вказаної статті. Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з грудня 2013 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач 11 лютого 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2007 року. Від сумісного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з лютого 2012 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача в матеріалах справи мається нотаріально посвідчена письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2007 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, Дніпропетровської області актовий запис за №310 /а.с.5/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з лютого 2012 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач 11 серпня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON]. 11 листопада 2000 року. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №734, серія [NUMBER]. Від шлюбу вони мають сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище без змін. В судове засідання відповідач [PERSON]. не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 11 листопада 2000 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №734, серія [NUMBER]. /а.с.6/ Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]. /а.с.6/ Встановлено також, що сторони з квітня 2014 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач 11 серпня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступив в шлюб з відповідачкою 12 січня 2013року. Шлюб зареєстровано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №14. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з січня 2014 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 12 січня 2013 року. Шлюб був зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №14/а.с.6/ Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO]. Встановлено також, що сторони з січня 2014 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач 11 серпня 2016 року звернувся з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що залишилася після смерті тітки його матері [PERSON], померлої 12 червня 1996 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті тітки його матері [PERSON], померлої 12 червня 1996 року. До дня смерті тітка матері проживала та була зареєстрована в [INFO]. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернувся в силу того, що були відсутні відповідні кошти, а також є особою, юридично не освіченою. Ці причини вважає поважними в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зазначені вище обставини і змусили його звернутися до суду за захистом свого права. Просить задовольнити позов, визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено наступне. [PERSON] померла 12 червня 1996 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №111233, видане [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області 13 червня 1996 року). Позивач є спадкоємцем за законом, оскільки спадкоємці попередніх черг від спадщини відмовились. Це вбачається з дослідженої в судовому засіданні заяви [PERSON], зареєстрованої в реєстрі [PERSON] сільської ради Кодимського району Одеської області за №10. Відповідно до дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД №293112, виданого 10 березня 1981 року [PERSON] сільською радою, матір»ю народженого 13 лютого 1981 року [PERSON] є [PERSON]. У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з тої причини, що є особою юридично не освіченою. Отже, юридичну не освіченість [PERSON], суд визнає поважною причиною пропуску позивачем строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач 11 серпня 2017 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 07 червня 2008 року, який зареєстрований в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 246. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з 10 липня 2015 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Від позивача [PERSON] надійшла суду заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив задовольнити. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб відповідачем 07 червня 2008 року в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 246. /а.с. 6/ Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. /а.с. 7/ Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання з 10 липня 2015 року внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивач змінила своє прізвище з «Київська» на «Ходіна» і після розірвання шлюбу бажає прізвище залишити без змін. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved