Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2018 року звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, відповідно до якої просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заподіяну шкоду у розмірі 42 873,15 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 2 700,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1100,00 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 09 травня 2018 року приблизно о 14 год. 15 хв. на Кирилівському шляхопроводі, в районі вулиць Янтарної та Каруни в місті Дніпрі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів ВАЗ 21093, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Opel Omega, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було пошкоджено належний позивачу на праві власності легковий автомобіль Opel Omega, державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2018 року винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів », відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ3763850, виданого ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», з яким позивач ознайомився на сайті МТСБУ. На момент звернення до суду із вказаною позовною заявою, позивачу не відомий розмір ліміту відповідальності страховика та розмір франшизи, оскільки [PERSON] не надав для ознайомлення поліс страхування. 12 травня 2018 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» з повідомленням про ДТП та у відповідь товариством було направлено страхового експерта ФОП [PERSON] до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розмірів збитків, з яким позивач в подальшому уклав угоду про надання висновку щодо вартості матеріального збитку, завданого йому як володільцю транспортного засобу Opel Omega, державний номерний знак [NUMBER] та за автотоварознавчим дослідженням встановлено загальний розмір заподіяної [PERSON] шкоди, що складається з різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 66 677,89 грн., а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 4 600,00 грн. та загалом становить 71 277,89 грн. 14 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» із заявою про виплату страхового відшкодування та 03 вересня 2018 року за наслідками розгляду якої ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» сплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 28 404,74 грн., тобто в значно меншому розмірі, ніж встановлено страховим експертом ФОП [PERSON] . Оскільки ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» здійснило виплату страхового відшкодування частково у розмірі 28 404,74 грн., інша частина недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі страхового ліміту відповідальності за вирахуванням розміру франшизи, на думку позивача підлягає стягненню з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» та з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума, що перевищує розмір страхового ліміту відповідальності ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» та франшизу. Однак оскільки на момент звернення до суду, позивачу невідомі ліміт відповідальності та розмір франшизи, просить стягнути заподіяні збитки, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та правову допомогу з відповідачів солідарно. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП з метою захисту порушених прав та інтересів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 грудня 2018 року, головуючим у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Слюсар Л.П. від 28 грудня 2018 року, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, натомість надіслав на адресу суду заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи без його участі та участі його представника та зазначив, що відповідачами в добровільному порядку частково задоволені його позовні вимоги та не сплаченими залишились витрати на проведення експертизи у розмірі 2700,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1100,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, натомість надіслав суду заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи без його участі. Проти заявлених позовних вимог в частині, що заявлені до нього - заперечував, оскільки ним в добровільному порядку 24 травня 2019 року було перераховано на користь позивача суму франшизи у розмірі 2000,00 грн., що підтверджено відповідною копією квитанції. Представник відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» в судове засідання також не з`явився, натомість на адресу суду через канцелярію, надійшла заява представника ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», згідно якої останній просив здійснювати розгляд цивільної справи без його участі та при ухваленні рішення врахувати, що відповідачем було переглянуто рішення щодо розміру відшкодування та 14 травня 2019 року на користь позивача [PERSON] було перераховано грошові кошти у розмірі 40 873,15 грн. (сума оціненої шкоди та витрати на евакуацію за мінусом франшизи в розмірі 2000,00 грн., передбаченої полісом АМ/3763850). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 09 травня 2018 року о 14 годині 15 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 21093» реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху не обрав безпечну швидкість руху, при здійсненні маневру не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, створив небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомашиною «Opel Omega» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали технічні ушкодження. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.88). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, сам факт дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09 травня 2018 року та провина в ній [PERSON] підтверджуються постановою суду від 27 червня 2018 року, яка набрала законної сили та є обов`язковою для суду при розгляду даної цивільної справи. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Пунктами 8,9 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 зі змінами: шкода заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, а у випадку, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09 травня 2018 року, належному позивачу [PERSON] автомобілю Opel Omega, державний номерний знак [NUMBER] , відповідно до звіту ФОП [PERSON] № 6218 від 26 травня 2018 року, була спричинена матеріальна шкода на суму 86 728 гривень 48 копійок (а.с.12-17). Відповідно до акту № 6218 виконаних робіт від 26 травня 2018 року, вартість послуг ФОП [PERSON] з приводу оцінки вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ автомобіля «Opel Omega» реєстраційний номер [NUMBER] та послуг оцінки автомобіля становить 2 700,00 грн. (а.с.86). Згідно ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються зокрема Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до ст.3 якого, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. На момент ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача [PERSON] , як власника джерела підвищеної небезпеки транспортного засобу «ВАЗ 21093» реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ3763850. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Відповідно до ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Як встановлено з матеріалів справи, в позасудовому порядку, відповідачем ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» було відшкодовано позивачу матеріальну шкоду лише в розмірі 28 404,74 грн., решта суми матеріальної шкоди на момент звернення до суду залишилась не відшкодованою. В тім, ознайомившись із позовними вимогами ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» переглянуло рішення щодо розміру страхового відшкодування та доплатило на користь позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 40 873,15 грн. з урахуванням суми оціненої шкоди та витрат на евакуацію за мінусом франшизи в розмірі 2000,00 грн. передбаченої полісом АМ/3763850, що підтверджено платіжним дорученням № 15702 від 14 травня 2019 року (а.с.138). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] також в добровільному порядку до постановлення судового рішення задовольнив вимоги позивача шляхом перерахування на його користь грошових коштів у розмірі 2000,00 грн. в порядку відшкодування суми франшизи, яка не була передбачена договором страхування. За загальними правилами, визначеними ст.ст.1166, 1167, 1187, 1190 ЦК України, тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Виходячи з вищевикладеного, вбачається що відповідачами в добровільному порядку частково задоволені позовні вимоги [PERSON] та невідшкодованими залишились витрати на проведення експертизи в розмірі 2 700,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1100,00 грн. та судові витрати по справі, що у відповідності до ст.133 ЦПК України, є судовими витратами. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З матеріалів цивільної справи вбачається, що у зв`язку із розглядом справи в суді позивач поніс судові витрати у загальному розмірі 4 504,80 грн., які складаються із судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду у розмірі 704,80 грн., витрат на професійну правничу правову допомогу у розмірі 1100,00 грн., що підтверджено Договором про надання правничої допомоги від 28 листопада 2018 року та додатком до нього та витрат, пов`язаних із залученням спеціалістів і проведенням експертного дослідження з приводу оцінки вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ автомобіля «Opel Omega» реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 2700,00 грн. Тому суд вважає, що з урахуванням змісту ст.ст. 133, 141 ЦПК України, а також прийняття рішення про часткове задоволення позову, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», оскільки саме з причини невизнання порушеного права на відшкодування шкоди внаслідок ДТП, та враховуючи що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, і мало місце звернення позивача до суду із позовом саме з метою захисту порушених та невизнаних прав. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» визнав позовні вимоги позивача шляхом перерахування на його користь різниці між сплаченою сумою та сумою, що встановлена актом ФОП [PERSON] № 6218 від 26 травня 2018 року. Вказані дії свідчать про визнання з боку відповідача факту порушення прав позивача [PERSON] . Відповідач [PERSON] в свою чергу права позивача на відшкодування шкоди внаслідок ДТП не порушував, оскільки встановлена сума шкоди покривається лімітом полісу, відповідно укладеного між ним та ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» договором страхування та ним в добровільному порядку сплачено на користь позивача суму франшизи у розмірі 2 000,00 грн., яка не передбачена цим договором. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, та документально підтвердженні витрати та доходить висновку щодо стягнення з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1100,00 грн. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на користь позивача [PERSON] понесені ним судові витрати по оплаті експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля у розмірі 2700,00 грн., витрати на професійну правову правничу допомогу у розмірі 1100,00 грн. та судового збору, сплаченого при зверненні до суду із позовною заявою у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial