Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернувся до суду із позовом до територіальної громади с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON] , померлої [INFO] . В обгрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла його тітка [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] зробила розпорядження своїм майном, склала заповіт, згідно якого все належне маайно заповіла [PERSON] . Проте останній спадщину за заповітом не прийняв, відмовився від її прийняття, а тому відкрилася спадщина за законом. Згідно ст. 1263 ЦК України спадкоємцем після смерті [PERSON] є її племінник [PERSON] . Позивач посилається на те, що спадщину після смерті тітки прийняв, оскільки звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а в послідуючому із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з тим, що ним не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений звернутись до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В підготовчому засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позов повністю. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно до вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає имогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.02.2020 . Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що розташований по [ADDRESS] . За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За життя [PERSON] залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Із заяви, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 18/2020 відносно майна померлої [INFO] [PERSON] , [PERSON] [INFO] (в межах встановленого законом шестимісячного строку) відмовився від прийняття спадщини за заповітом від 28.12.1998 за реєстр № 119 , яка залишилася після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.ст.1258,1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Судом встановлено, що спадкоємці 1 та 2 черги відповідно до ст.ст. 1261-1262 ЦК України після смерті [PERSON] , померлої [INFO] відсутні. Згідно рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 15.07.2020 встановлено факт родинних відносин як племінника і тітки, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , померлою [INFO] в с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області . Відповідно до ст. 1263 ЦК України спадкоємцем третьої черги за законом є племінник [PERSON] - [PERSON] . Вiдповiдно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час смерті не проживав постiйно iз спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що [PERSON] в установленому порядку прийняв спадщину, оскільки в передбачений законом шестимісячний строк, з часу відкриття спадщини, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON] . Вказана заява міститься в матеріалах спадкової справи. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимоги даної статті позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ним не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок. Вказане підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.08.2020. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] , що підтверджується довідками Веренчанською сільською радою, випискою з погосподарської книги. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п.9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3,4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що [PERSON] за життя не оформила документи на належне їй нерухоме майно та не зареєструвала його належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013 №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно техпаспорту на будинок житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] побудований у 1920 році. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved