Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 червня 2017 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей. Діти проживають разом із нею. Оскільки відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей, просила стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень на кожну дитину, щомісячно. Відзиву на позов та будь-яких заперечень по суті спору від відповідача не надходило. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу в її відсутності. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 17 січня 2017 року зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №43 Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 травня 2017 року, актовий запис №81 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 січня 2017 року, актовий запис №82 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, діти проживають разом із нею, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дітей, ніякої матеріальної допомоги не надає, а вона не в змозі самотужки утримувати двох дітей. З довідки від 23 червня 2017 року №5008, виданої ПП «Вікторія-1» вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом із нею проживають (без реєстрації): [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як слідує з акту від 22 червня 2017 року, затвердженого директором ПП «Вікторія-1», при проведенні обстеження квартири [ADDRESS], встановлено, що [PERSON], [PERSON] проживають, без реєстрації, за вищевказаною адресою. Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітніх дітей. Таким чином, [PERSON] не виконує обов'язку з утримання дітей, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням зазначених вище вимог закону, беручи до уваги, що існують підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, оскільки позивачем обрано саме такий спосіб стягнення аліментів, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення шляхом стягнення в її користь із відповідача [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень, щомісячно, на кожну дитину - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття, відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України. Також, згідно з ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів підлягатиме індексації відповідно до закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 180 - 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved