Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із зазначеною позовною заявою, яку мотивує тим, що 01.09.2017 року [PERSON] отримала від позивачки [PERSON] 25500 доларів США зі строком повернення до 15 грудня 2017 року, про що надала відповідну розписку. Однак, у вказаний строк гроші не повернула. 15.03.2018 року відповідачка [PERSON] знову взяла у позивачки [PERSON] 15000 доларів США, 500 Євро та 3000 гривень та зобов`язалася повернути до 01.10.2018 року та надала відповідну розписку. Проте і в цей раз відповідачка гроші не повернула. У зв`язку з цим, позивачка просить суд тягнути з [PERSON] на її користь гроші в гривневому еквіваленті в розмірі 25500 доларів США, 500 Євро, 3000 гривень та судові витрати. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче судове засідання. 23.02.2021року Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики та призначено справу до судового розгляду з викликом учасників справи. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак, від адвоката Суботи М.І. надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки від 30.12.2020року, від 03.02.2021року за № 26145010, від 22.03.2021року за №23578560, що міститься в матеріалах справи .Клопотань про відкладення справи до суду від відповідача не надходило та причини неявки в судове засідання [PERSON] суду не повідомила, а тому, суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 01.09.2017 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позикодавець [PERSON] надала позичальнику [PERSON] позику в розмірі 25500 доларів США (688500,00 грн.), які остання зобов`язалась повернути в строк до 15.12.2017 року. Окрім того , у судовому засіданні встановлено, що 15.03.2018 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позикодавець [PERSON] надала позичальнику [PERSON] позику в розмірі 1500 доларів США і 500 Євро (58000,00 грн.) і 3000,00 грн, які остання зобов`язалась повернути в строк до 01.10.2018 року, про що свідчать власноруч написані [PERSON] розписки. Відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала, гроші [PERSON] до цього часу не повернула. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як зазначено у ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Обов`язок позичальника повернути позику визначений ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Як зазначено у ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України від 02.07.2014 року (у справі № 6-79 цс 14) відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов`язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачкою не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивачки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] заборгованість за договорами позики від 01.09.2017 року та 15.03.2018 року в сумі 732689,60 грн. з яких: 25500,00 доларів США, що по курсу НБУ (27,9592 грн. за один долар США) становить 712959,60 грн.; 500,00 Євро, що по курсу НБУ (33,4616 грн. за один Євро) становить 16730,00 грн.; 3000,00 грн., підлягають до задоволення. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Так, згідно договору про надання правової допомоги № 401 укладеного між адвокатом Суботою М.І. та Мацік Т.М. слідує, що гонорар адвокату становить 4300,00 грн. Відповідачем у справі не надано жодних пояснень, доводів та доказів щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, що є його обов`язком виходячи з положень ст. 137 ЦПК України. У зв`язку з відсутністю відповідної заяви судом не здійснюється перевірка співмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу. З огляду на наведене та враховуючи задоволення позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4300,00 грн. підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки належить стягнути понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати у розмірі 7326,90 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved