Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач 19 грудня 2019 року звернувся до Сумського районного суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Діамант» про скасування наказу, поновлення на роботі. Ухвалою Сумського районного суду від 28.02.2019 року справа передана за підсудністю до Зарічного районного суду м. Суми. 19.03.2019 року справу передано в провадження судді Грищенко О.В., та ухвалою суду від 27.03.2019 року відкрито спрощене позовне провадження. Судове засідання призначено на 06.05.2019 року. 06.05.2019 року надійшла заява про збільшення позовних вимог. Заявою від 11.10.2019 року, остаточно уточнивши свої позовні вимоги, позивач просив визнати незаконним наказ про його звільнення від № 2/2-к від 23.07.2017 року з посади головного інженера проектів Житлово-будівельного кооперативу «Діамант»; поновити [PERSON] на роботі на посаді головного інженера проектів Житлово-будівельного кооперативу «Діамант», стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Діамант» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.07.2018 року по 11.10.2019 року в розмірі 60 096 гривень 96 коп. Свої вимоги мотивує тим, що з 14.11.2016 року працював на посаді головного інженера проектів (ГІП) в Житлово-будівельному кооперативі «Діамант». 23.07.2018 року був звільнений за власним бажанням згідно з наказом № 2/2-к від 23.07.2018 року. Про звільнення йому не було нічого відомо. Для підтвердження цього факту 22.10.2018 року він звернувся до відповідача з заявою про надання копій наказу про призначення та наказу про звільнення його з займаної посади. Відповідь на лист позивач так і не отримав. Усно йому було повідомлено, що він у вказаному кооперативі ніколи не працював, що суперечить відомостям з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих доходів, з яких вбачається, що датою прийому на роботу позивача є 14.11.2016 року. Крім того, відповідач сплачував позивачеві заробітну плату, а саме: 5000,00 грн. за 4 квартал 2016 року, та по 12 000,00 грн. за 1-4 квартали 2017 року. На сьогоднішній день відповідач не допускає позивача до виконання трудових обов`язків, не сплачує заробітну плату. Вважає, що звільнення його з посади головного інженера проектів Житлово-будівельного кооперативу «Діамант» є протиправним та здійснено з порушенням чинного законодавства України, а тому наказ про звільнення з посади є незаконним та підлягає скасуванню з огляду на наступне. По-перше, ст. 40 КЗпП України передбачені підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Жодну з цих підстав не можна застосувати до позивача. По-друге, відповідно до абз. 2 ст. 47 КЗпП України у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до абз. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Просив скасувати наказ про його звільнення, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Судові засідання неодноразово відкладалися у зв`язку з витребуванням доказів за клопотанням позивача, для виклику відповідача та свідка в судове засідання. Докази на вимогу суду відповідачем не надані. В судовому засіданні 08.11.2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги, пояснив, що відповідач незаконним наказом про звільнення порушив законні права позивача. Позивач не був повідомлений про звільнення, не писав заяву про звільнення за власним бажанням. Крім того, розрахунок з ним після звільнення не проведений. Просив задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач, належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, не надав на вимогу суду витребувані докази. Вивчивши докази у справі, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з такого. Встановлено, що з 14.11.2016 року працював на посаді головного інженера проектів (ГІП) в Житлово-будівельному кооперативі «Діамант». 23.07.2018 року був звільнений за власним бажанням згідно з наказом № 2/2-к від 23.07.2018 року, що підтверджується даними трудової книжки (а.с.73-77). З трудової книжки вбачається, що позивач був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Позивач стверджує, що не подавав заяву відповідачу про звільнення за власним бажанням, і про своє звільнення нічого не знав, оскільки з наказом його не ознайомили. Вказана обставина відповідачем не спростована, оскільки витребувані судом докази відповідач суду не надав. На підставі ч. 4 ст. 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач звільнив позивача на підставі ст. 38 КЗпП України без відповідної заяви [PERSON] Довідка Пенсійного фонду форми ОК-5підтверджує виплату та розмір заробітної плати [PERSON] до його звільнення (а.с.88-92). Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами трудового законодавства, зокрема, Кодексу законів про працю України. Підстави припинення трудового договору визначені ст. 36 КЗпП України, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). [PERSON] був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки. Відповідно до п. 1.1. Інструкції про порядок введення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 року № 58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Згідно з п.п. 2.3., 2.4. Інструкції, записи в трудовій книжці при звільненні повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). В той же час, наказ про звільнення позивачу не був вручений, трудова книжка з відповідним записом про звільнення з посиланням на норми чинного законодавства видана не була, що є порушенням положень ст. 47, 48, 116 КЗпП України. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами КЗпП України. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З наказом про звільнення з посади головного інженера проектів (ГІП) Житлово-будівельного кооперативу «Діамант» [PERSON] ознайомлено не було та копії вказаного наказу йому не вручено, що є порушенням прав працівника, визначених трудовим законодавством України. Більш того, відповідач не проводив жодних розрахунків, пов`язаних зі звільненням позивача з посади. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до ч.7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Отже, [PERSON] протиправно, без повідомлення та без законної на те підстави було звільнено з посади головного інженера проектів (ГІП) Житлово-будівельного кооперативу «Діамант», а тому, відповідно до ст. 235 КЗпП України, позивач має бути поновлений на посаді. Відповідно до положень ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до положень ч. 4 ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до положень ст. 5-1 Кодексу законів про працю України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Право позивача порушено і підлягає захисту, тому позовна вимога в частині поновлення на роботі підлягає задоволенню. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який вирішує трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ч.2 ст. 235 КЗпП України). Відповідно до правил, передбачених Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З урахуванням отриманої від Пенсійного фонду інформації про розмір нарахованої заробітної плати, Житлово-будівельний кооператив «Діамант» повинен виплатити [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 60 096,96 (шістдесят тисяч дев`яносто шість гривень 96 копійок) гривень, виходячи з таких розрахунків: розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу = розмір середньоденної заробітної плати х кількість днів вимушеного прогулу («х» - множити); розмір середньоденної заробітної плати = заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні / число відпрацьованих робочих днів («/» - ділити); заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні 8000,00 (вісім тисяч гривень) гривень за лютий та березень 2018 року відповідно до виписки щодо Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, наданої Пенсійним фондом України від 19.08.2019 число відпрацьованих робочих днів 41 день; розмір середньоденної заробітної плати = 195,12 (сто дев`яносто п`ять гривень 12 копійок) гривень; кількість днів вимушеного прогулу 308 днів (за період з 24.07.2018 по 11.10.2019) розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу = 195,12 х 308 = 60 096,96 (шістдесят тисяч дев`яносто шість гривень 96 копійок) гривень. Необхідно стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.07.2018 року по 11.10.2019 року в розмірі 60 096 гривень 96 коп., з подальшим відрахуванням з вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору на підставі пп.1 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір за дві позовні вимоги в розмірі 1536 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача. На підставі п.4 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі.

Outcome: approved