Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

Позивач 22.02.2021р. звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що 12.09.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Позивач з відповідачем є батьками: сина [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] , які проживають з нею, а оскільки відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає,тому просить стягнути з відповідача аліменти, з урахуванням додаткових витрат, у розмірі по 3000 грн. на кожну дитину, щомісячно. Представник позивача підтримала позов, просила його задовольнити. Відповідач з позовом погодився частково, надав суду відзив у якому зазначив, що У позивача відсутні підстави для стягнення аліментів. Зазначає, що він застрахував життя та здоров`я дітей, на що щорічно сплачує страхові внески, а також у приватному порядку проводить ремонтні роботи, за що отримує додатковий дохід, у зв`язку з чим він не в змозі сплачувати 9000 грн. аліментів, просив стягувати аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов`язок є рівним між батьками. Так, відповідно\~ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до\~ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2\~ст. 182 СК України\~- мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.2\~ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач з відповідачем є батьками: сина [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] , які проживають з позивачем (а.с.15), відповідач мешкає окремо. Шлюб між сторонами зареєстровано 12.09.2008р. (а.с.10). Позивач є багатодітною матір`ю, про що свідчить посвідчення № [NUMBER] (а.с.8). Діти відвідують шкільні навчальні заклади. Відповідач працює за цивільно-правовою угодою в ТОВ «Старлайф», отримує дохід, стан здоров`я задовільний. Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст.182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст.182 СК, яким визначався розмір 30%). Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, доводи відповідача щодо визначення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не буде ґрунтуватися на зазначених вимогах закону та не узгоджується з визначеними законом способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи, що відповідач не має інших аліментних зобов`язань, має працездатний вік, матеріально дітей не забезпечує, суд вважає, що він в змозі сплачувати аліменти, а тому виходячи з принципу справедливості та розумності, вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання дітей у сумі по 2000 грн. на кожного, щомісячно. Згідно ст.185ч.1 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Суд зазначає, що при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, не враховує додаткові витрати, які стягується окремо на підставі ст.185 СК України. Так саме суд не враховує докази надані відповідачем, які стосуються добровільного страхування дітей відповідачем,і такі витрати не відносяться до додаткових витрат у розумінні ст.185ч.1 СК України. Суд критично ставиться до доказів на а.с.134-194, оскільки відповідачем не доведена їх належність до предмету доказування. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави.

Outcome: partial