Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 грудня 2020 року звернувся до Любашівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн., яку останній заподіяв своїми діями її сину [PERSON] . В обгрунтування своїх вимог. Позивач вказує, що вироком Любашівського районного суду Одеської області від 06.10.2020 року [PERSON] визнаний винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, а саме в тому, що 10 серпня 2020 року приблизно о 21 годині, більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не представилось можливим, [PERSON] , перебуваючи на дитячому спортивному майданчику, розміщеному по [ADDRESS], на грунті раптово виниклих неприязних відносин до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , переслідуючи протиправний умисел, направлений на умисне вчинення насильницьких дій, спрямованих на спричинення фізичного болю останньому, та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно здійснив 5 (п`ять) поштовхів долонями рук, із зусиллям, у грудну клітину неповнолітнього [PERSON] . Його дії було кваліфіковано за ч.1. ст. 126 КК України - умисне вчинення насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. ЇЇ сину були спричинені моральні та фізичні страждання, що виразились у фізичному болю, приниженні честі, гідності перед однолітками. Дії відповідача по відношенню до її сина потягли тривале відновлення його душевного стану. Вона оцінює заподіяну її сину моральну шкоду в 500000 грн., яку і просила стягнути з [PERSON] на її користь. В судовому засіданні представник позивача надала аналогічні пояснення, надала заяву про зменшення позовних вимог до 20000 грн. та просили задовольнити позов, а саме стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої її сину 20000 грн. та судові витрати по справі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю, просив відмовити в його задоволенні виходячи з наступного. Дійсно, 10.08.2020 року він біля свого будинку по [ADDRESS] займався по господарству. В цей час, до них прибігла сусідська дитина та сказала, що його сина б`є [PERSON] . Він пішов на майданчик і бачив, що [PERSON] бив його сина. Він зупинив його, але [PERSON] почав виражатись на його адресу нецензурною лайкою та погрожувати побити дітей. Він декілька разів штовхнув [PERSON] долонями в грудну клітину, після чого всі розійшлись. Вважає, що [PERSON] ніякої моральної шкоди не спричиняв і факт спричинення шкоди [PERSON] в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження. Вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною шостою статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживача, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, наслідком чого є настання інших негативних наслідків. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як видно з вироку Любашівського районного суду Одеської області від 06.10.2020 року [PERSON] визнаний винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, а саме в тому, що 10 серпня 2020 року приблизно о 21 годині, більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не представилось можливим, [PERSON] , перебуваючи на дитячому спортивному майданчику, розміщеному по [ADDRESS], на грунті раптово виниклих неприязних відносин до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , переслідуючи протиправний умисел, направлений на умисне вчинення насильницьких дій, спрямованих на спричинення фізичного болю останньому, та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно здійснив 5 (п`ять) поштовхів долонями рук, із зусиллям, у грудну клітину неповнолітнього [PERSON] (а.с. 3). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у вечірній час 10.08.2020 року він разом з відповідачем навантажували причеп буля будинку останнього. В цей момент до них підбігла дитина та повідомила, що [PERSON] б`є сина відповідача. Відповідач пішов на майданчик, а він залишився на місці і бачив, що відповідач лише відштовхнув [PERSON] від своєї дитини. Свідок [PERSON] пояснив, що він разом з іншими дітьми 10.08.2020 року грали у футбол на майданчику. В процесі гри відлетів камінець та вдарив [PERSON] в голову. Після цього [PERSON] почав бити його брата а також його, так як подумав, що саме брат кинув в нього каменем. В цей час, підбіг їх батько та зупинив [PERSON] , а потім відштовхнув від брата. [PERSON] має на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвами про народженням дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за місцем проживання та останнім місцем роботи характеризується позитивно, не працює знаходився на лікуванні у вересні 2018 році та грудні 2020 року, на даний час знаходиться на обліку у сімейного лікаря, що підтверджується виписками з історії хвороби та довідки ЛКК № 57 від 04 лютого 2021 року (а.с. ). За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено факт спричинення моральної шкоди неповнолітньому [PERSON] відповідачем внаслідок умисного злочину, яка виразилась у фізичному болю, які потерпілий отримав внаслідок поштовхів в грудну клітину. Виходячи з характеру скоєного [PERSON] злочину, його майнового та сімейного стану, наявності на утриманні трьох неповнолітніх дітей, того, що він хворіє, не працює, обставин кримінального правопорушення (скоєний після припинення протиправної поведінки самого [PERSON] ), відсутності тілесних ушкоджень у [PERSON] , протиправну поведінку самого [PERSON] повідношенню до дітей відповідача, виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заподіяну неповнолітньому [PERSON] внаслідок злочину моральну шкоду в розмірі 1000 грн., яка є справедливим відшкодуванням завданої моральної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжним дорученням позивач сплатив 908 грн. судового збору та 1000 грн. на правову допомогу (а.с. 1). Вимоги позивача задоволені частково (5% від заявленої суми до стягнення), тому судовий збір та судові витрати підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 1908 грн. х 5% = 95 грн. 40 коп. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: partial