Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач 18.07.2017 року звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 24.11.2001 року сторони перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних відносин дитина залишилася проживати з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, отримує регулярний дохід, інших утриманців не має. З урахуванням уточнень позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів йог доходу (заробітку), щомісячно, з дня подачі позову до повноліття дитини. Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів визнає частково. Вважає, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки позивач має нерухомість, яку передала в оренду, внаслідок чого вона щомісячно отримує орендну плату у розмірах, що значно перевищують розмір заробітної плати відповідача. Вказана нерухомість була придбана за особисті кошти [PERSON] Позивач разом з донькою повною мірою забезпечені відповідачем комфортним для проживання житлом. Крім цього, відповідач зазначив, що жодним чином не ухиляється від своїх батьківських обов'язків та бажає приймати участь у вихованні доньки, у її утримані. При визначенні розміру аліментів просив врахувати стан його здоров'я, оскільки він страждає на цукровий діабет та щомісячно несе витрати на лікування у розмірі від 700 до 4000 грн. Також відповідач має матір, яка є непрацездатною за віком та потребує постійного догляду та лікування. На утримання матері він несе витрати у розмірі декілька тисяч гривень щомісяця. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримали, просили їх задовольнити. Зазначили, що шлюбні відносини припинені з відповідачем з 10.01.2016 року, рішенням суду шлюб розірвано 26.06.2016 року шлюбу. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Має регулярний дохід у вигляді заробітної плати не менше 40000 грн. щоімячно, інших утриманців не має. Крім відповідача у його у матері є інші діти, доказів що він несе витрати на її утримання відсутні.Стан здоров'я відповідача задовільний, доказів про понесені витрати на лікування не надано. В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково та просили визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В останнє судове засідання відповідач не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що доказів щодо стану здоров'я відповідача після листопада 2017 року та витрат, понесених на лікування відповідач не має. Відсутні докази понесених витрат на утримання матері. Також відсутні докази надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. Вважав, що оскільки дохід позивача дозволяє належно утримувати дитини та він значно перевищує дохід відповідача, з відповідача необхідно стягнути аліменти у мінімальному розмірі, передбаченому СК України. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно актового запису про шлюб № 545, складеного 24.11.2011 року Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Херсона, між [PERSON] та [PERSON] 24.11.2001 року зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.2). Згідно актового запису про народження №211, зробленого 14.03.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, батьками [PERSON], [INFO], записані: [PERSON] та [PERSON]. З виписки з медичної картки стаціонарного хворого - [PERSON], [INFO], вбачається, що дитина у липні 2007 року перебувала на лікуванні у неврологічному відділенні для дітей з ураженням ЦНС та порушенням функцій опорно-рухового апарату, має діагноз: синдром вегетативних дисфункцій по змішаному типу з нахилом до синкопальних станів. Рекомендовано диспансерний облік у невропатолога та педіатра, потребує медикаментозного лікування та санаторно-курортного оздоровлення (а.с.165) З амбулаторної картки [PERSON] вбачається, що у листопаді та грудні 2017 року оглядалася невропатологом, дитині призначено відповідне лікування (а.с.171-172). З путівки №1840129, санаторно-курортної книжки та квитанції до прибуткового касового ордеру вбачається, що [PERSON] проходила санаторно- курортне лікування з 11.06.2018 по 23.06.2018 року, за яке сплачено 5265 грн., та відпочивала у дитячому оздоровчому таборі з 27.07.2018 по 13.08.2018 року, вартість путівки становить 20038 грн. (а.с.173-178). З довідки №15 від 21.06.2017 року вбачається, що позивач та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 3). З довідки від 21.06.2017 року, виданого ОСББ « Санаторний», вбачається що [PERSON], 2007 року проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.2). Зазначена обставина не спростовується і стороною відповідача. Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради від 04.08.2017 року та копії паспорта відповідача він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5,7). Відповідно до довідки акціонерного товариства «Сбербанк» від 21.05.2018 року вбачається, що відповідачу [PERSON] (ІПН [NUMBER]) за 2017 рік нарахована заробітна плата у розмірі 703763,36 грн. та за період з січня по квітень 2018 року нарахована заробітна плата у розмірі 286142,11 грн. (а.с.70-72). З епікризу виписного, виданого Херсонською обласною клінічною лікарнею, вбачається, що відповідач перебував на лікуванні у зазначеному медичному закладі з 11.12.2017 року по 22.12.2017 року з діагнозом інсулінонезалежний цукровий діабет (а.с.93-96). Доказів щодо стану здоров'я відповідача після листопада 2017 року та на час розгляду справи, понесених ним витрат на своє лікування стороною відповідача суду не надано. Відповідно до свідоцтва про народження відповідача [PERSON], [INFO], його матір'ю є [PERSON] (а.с. 97) Відповідно до копії паспорту [PERSON], [INFO], вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.100). Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, в мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Встановлено, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів повинен бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Зважаючи на положення ст.ст. 141, 180-182 СК України, зокрема, про солідарний обов'язок батьків на утримання неповнолітньої дитини, з врахуванням того, що позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька, та тих обставин, що відповідач має регулярний дохід у вигляді заробітної плати, доказів понесення витрат на своє лікування та утримання інших осіб не надав, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме: з 18.07.2017 року. Саме такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення дитини, з врахуванням стану її здоров'я. Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Також відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 гривень. Суд не приймає до доводів сторони відповідача про необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у мінімальному розмірі, оскільки ця позиція не ґрунтується на вимогах законодавства, саме той з батьків з ким проживає дитина обирає спосіб стягнення аліментів. Доказів понесених витрат на утримання матері та витрат на лікування самого відповідача стороною відповідача суду не надано, тому вони також не заслуговують на увагу. Наявність нерухомого майна, зареєстрованого за позивачем, яке відповідач підтвердив згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек (а.с.79-91), не є тією обставиною, яка спростовує висновок суду про необхідність стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача. До того ж, з копії позовної заяви [PERSON] до [PERSON], вбачається що між сторонами існує спір про поділ майна подружжя, та [PERSON] просить визнати спільною сумісною власністю подружжя майно, яке зареєстровано за [PERSON] та поділити його у рівних частках (а.с. 148- 154).

Outcome: approved