Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], який проживає у [ADDRESS], звернувся 02.04.2014 року в суд з цим позовом до відповідача, вказуючи, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування (ВВВ № 716213) від 17 лютого 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області (реєстр № 322) і договору купівлі-продажу (ВВВ № 416214) від 17.02.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області (реєстр № 324). На житловій площі, належного йому житлового будинку, крім нього, зареєстрована [PERSON]. Відповідачка з лютого 2013 року не проживає в даному житловому будинку, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей її в житловому будинку не має і, взагалі житловим будинком вона не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачці не чинив. Вона добровільно визначила собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується понад один рік без поважних причин. Згідно ст. 71 ЖК жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Будь-яких заяв про те, що він буде відсутній за місцем реєстрації та збереження за ним права на користування за цією адресою відсутні. Стаття 72 ЖК дозволяє визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців в займаній квартирі такою, що втратила право на користування нею. Просив суд постановити рішення суду, яким визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] Позивач в ході судового розгляду справи на позові наполягав. Додатково пояснював, що співвмешкав з відповідачкою до 2013 року. Після цього вона залишила його будинку та стала проживати за іншою адресою. На його вимогу знятись з реєстрації за його будинком, обіцяла це зробити добровільно однак до цього часу це не виконала. Тому він змушений звернутись в суд з цим позовом. Відповідачка [PERSON], [INFO], яка зареєстрована на постійне місце проживання [ADDRESS], в судове засідання на виклик суду не з'явилась. Тому за згоди позивач справу розглянуто у її відсутність за наявними письмовими доказами справи. Вислухавши позивача та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування (ВВВ № 716213) від 17 лютого 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області (реєстр № 322) і договору купівлі-продажу (ВВВ № 416214) від 17.02.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області (реєстр № 324) (а.с.6-9). Відповідно до ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ/майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Він вправі вчиняти відносно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/ користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Згідно письмового повідомлення Котовського РВ ГДМС України в Одеській області від 05.04.2014 року №1004, відповідачка [PERSON], [INFO], є зареєстрована на постійне місце проживання [ADDRESS] з 05.06.2008 року (а.с.16). Факт того, що відповідачка на спірній жилплощі позивача не проживає з січня 2013 року та до 28.03.2014 року, підтверджується довідкою Голови квартального комітету Леонтюк В.І. від 28.03.2014 року (а.с.4). Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідачки за адресою знаходження будинку позивача є формальною, без наміру фактичного проживання у цьому будинку. Відповідно відповідачка втратила право на користування цим житлом, оскільки не користується ним більше року. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Outcome: approved