Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], яка мешкає в м. Котовську Одеської області, звернулась 23.03.2016 року в суд з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримування доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та на період до повноліття дитини, оскільки питання аліментів у добровільному порядку ними не врегульовано. В ході розгляду справи на позові наполягала. Додатково пояснювала, що сімейні стосунки з відповідачем припинені і вона разом з донькою винаймає квартиру в м.Котовську за 1000 грн. на місяць, а відповідач залишився проживати в їх спільно придбаній квартирі. Її зарплата вчителя складає близько 2500 грн. на місяць, що є недостатньо для нормального забезпечення проживання з донькою. Відповідач має постійну роботу та можливість надавати матеріальну допомогу дочці, але добровільно цього не робить. Інших аліментів не сплачує. Тому вона змушена звернутись в суд з цим позовом. Відповідач позов визнав частково. Зокрема вважав достатній розмір аліментів на дитину в межах платежу у розмірі 30% від прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, оскільки вважає, що сума у більшому розмірі буде використовуватись позивачкою не на дитину. Його заробітна плата складає близько 300-3500 грн. на місяць. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з матеріалів справи, і ці обставини не заперечуються сторонами, вони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка утримується матір'ю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. З ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач є поліцейським та утримує грошове утримання. Тобто, має постійний та регулярний дохід у вигляді грошового утримання. Тому розмір аліментів на утримання дитини має бути визначено у частці від його заробітку. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульвано, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в частці від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку. При цьому, суд звертає увагу на обставини, які відповідно до ч.І ст. 182 СК України, обов'язково повинні бути враховані при визначенні розміру аліментів судом, якими є: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Верховний суд України, в абз. 2 п. 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». З урахуванням вищезазначеного, суд при визначенні розміру аліментів враховує те, що позивач проживає з донькою на найнятій квартирі, отримує зарплату у меншому розмірі ніж відповідач, а тому визначений нею у позові розмір аліментів у ? частки заробітку (доходу) відповідача, є прийнятним та таким, що не порушує рівність батьків щодо їх обов'язку в утриманні дитини. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 23.03.2016 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судого збору у розмірі - 551,20 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved