Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.03.2014 року звернувся в суд із позовною заявою, в якій, як спадкоємець за іншим заповітом просить визнати недійсним заповіт гр. [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений 04.01.1997 року секретарем виконавчого комітету Славської селищної Ради народних депутатів Сколівського району Львівської області Костюк І.В. і зареєстрований у реєстрі за № 2. Також просить визнати недійсним заповіт гр. [PERSON] на користь відповідача [PERSON], посвідчений 13.06.2007 року секретарем виконавчого комітету Славської селищної ради Сколівського району Львівської області [PERSON] і зареєстрований у реєстрі за № 61. Судові витрати у справі просить покласти на відповідача [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вже понад десять років він разом із гр. [PERSON] користувався та користується належним останньому житловим будинком у [ADDRESS], а також приналежною до нього земельною ділянкою. Гр. [PERSON] 09.02.2009 року склав заповіт, яким заповів йому все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право. Гр. [PERSON] [INFO] помер, а він визнаний єдиним спадкоємцем прав та обов'язків останнього за вказаним вище заповітом і вчасно звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Зазначає, що до прав, які належали спадкодавцю [PERSON] входить також право на згаданий житловий будинок. Разом з тим, спадщину після смерті гр.. [PERSON] за заповітом він прийняти не може, так як існував спір з відповідачем [PERSON] з приводу прав на спадкове майно, у ході розгляду якого, а саме 19.07.2012 року йому вперше стало відомо про існування оспорюваних заповітів. Отримавши 13.08.2012 року їх копії та ознайомившись детально з їх змістом, він звернув увагу на незаконність оспорюваних заповітів. Так, вказує, що обидва заповіти складені та посвідчені з грубим порушенням вимог цивільного законодавства, що було чинним у момент посвідчення кожного з них, зокрема йдеться про порушення вимог щодо форми заповітів та порядку їх посвідчення. Також зазначає, що обидва заповіти посвідчені посадовими особами, які за законом не мали на це права. Оскільки визнання недійсними правочинів здійснюється у судовому порядку, то він змушений був звертатися до суду із даним позовом. Належним чином уповноважений представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 1-4). Сама ж представник [PERSON], будучи допитана в якості свідка, у судовому засіданні надала показання, згідно з якими ані [PERSON] ані [PERSON] не мали права на складання оспорюваних заповітів, так як за життя ніхто з них не володів житловим будинком [ADDRESS] на відповідній правовій підставі. Заповіт від 04.01.1997 року складений та посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка не мала на це права, він не відповідає вимогам ст. ст. 541-543, 548-549 ЦК Української РСР 1963 року та діючої на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, зокрема у ньому не вказано місце вчинення, немає відмітки про те, що він прочитаний вголос і підписаний заповідачем особисто, заповіт виконаний без використання спеціального бланку і не занесений до Спадкового реєстру. Більше того, такий заповіт, на її думку, взагалі не існує, оскільки на оригіналі заповіту значиться дата його вчинення 04.01.1998 року, а на копії примірника заповіту, що надана її довірителю вказана дата - 04.01.1997 року. Вона вважає, що це два різні заповіти, а, оскільки, оригіналу заповіту від 04.01.1997 року не існує, то це вже є самостійною підставою для визнання його недійсним. Заповіт від 13.06.2007 року також складений та посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка не мала на це права і, до того ж, є родичкою заповідача [PERSON], він не відповідає вимогам ст. ст. 1247, 1251 та 1257 ЦК України та діючої на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, зокрема у ньому не вказано місце вчинення, годину та хвилину вчинення, на ньому немає герба держави, заповіт виконаний без використання спеціального бланку і не занесений до Спадкового реєстру. Вважає, що при таких обставинах обидва заповіти не можуть залишатися дійсними і підлягають скасуванню. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила у повному обсязі з підстав, викладених у письмовому запереченні від 02.06.2014 року на позовну заяву (а. с. 54-57), просить у їх задоволенні відмовити. Додатково надала пояснення, згідно з якими оспорювані заповіти складені правомірно, посвідчені уповноваженими на те посадовими особами органу місцевого самоврядування. Волевиявлення заповідачів по кожному із оспорюваних заповітів були вільними і відповідали їх дійсній волі. Що стосується обставин про те, чи мали заповідачі право складати ці заповіти, зокрема чи мали право заповідати житловий будинок [ADDRESS] і чи правомірно вона прийняла спадщину після смерті одного з них - гр. [PERSON], то ці обставини встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили і вже виконане, а, відтак, повторному доказуванню у даному процесі не підлягають. Також посилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності і на відсутність обґрунтувань про можливість його поновлення судом. Разом з тим, просить спір розглянути по суті, а у задоволенні позовних вимог відмовити повністю у зв'язку з їх безпідставністю. Третя особа Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області явку належним чином уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, подала на адресу суду клопотання вх. № 2045 від 08.05.2014 року (а. с. 36), в якому просила проводити розгляд даної справи у відсутності такого представника за наявними у матеріалах справи доказами. При вирішенні спору поклалася на розсуд суду. Належним чином уповноважений представник третьої особи Славської селищної ради Сколівського району Львівської області - спеціаліст селищної ради [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, згідно з якими оспорювані заповіти складені правомірно, у відповідності до вимог діючого законодавства на час посвідчення кожного з них. Обидва заповіти посвідчені належно уповноваженими на те посадовими особами селищної ради, зокрема перший заповіт секретарем Костюк І.В., що мала такі повноваження на підставі рішення № 14 від 28.01.1994 року «Про покладення обов'язків по вчиненню нотаріальних дій», а другий заповіт секретарем [PERSON], що мала такі повноваження на підставі рішення № 10 від 03.05.2006 року «Про надання дозволу на вчинення нотаріальних дій» і не являлась родичкою покійному [PERSON], як заповідачу. Вважає, що волевиявлення обох заповідачів мало місце, а тому немає підстав ставити оспорювані заповіти під сумнів. Відсутність окремих дрібних реквізитів на заповітах, про які вказує позивач у поданому позові, а також відсутність гербових печаток у прошитих та пронумерованих журналах реєстрації нотаріальних дій і алфавітній книзі заповітів не має істотного значення і не впливає на законність таких заповітів. Однак, при вирішенні спору про визнання заповітів недійсними покладається на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши надані за правилами допиту свідків пояснення представника позивача на підтвердження позовних вимог, пояснення відповідача на підтвердження заперечень проти позову, взявши до уваги ставлення третіх осіб у справі до пред'явленого позову, заслухавши показання свідків у справі, давши належну оцінку письмовим доказам по справі та оглянутим оригіналам документів, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю у зв'язку із його безпідставністю, виходячи з наступного. Згідно заповіту гр. [PERSON], жителя [ADDRESS], останній на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося та все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів гр. [PERSON] (оригінал заповіту витребуваний судом і знаходиться при матеріалах справи). Заповіт складений 04.01.1998 року у приміщенні Славської селищної Ради народних депутатів Сколівського району Львівської області і посвідчений секретарем виконкому Славської селищної Ради народних депутатів Сколівського району Львівської області Костюк І.В.. Підпис на обох його примірниках поставлено гр. [PERSON] власноручно у присутності згаданого секретаря виконкому Костюк І.В.. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Заповіт зареєстровано 04.01.1998 року у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 2 (оригінал реєстраційної книги для реєстрації нотаріальних дій за 1996-2000 роки витребуваний судом і знаходиться при матеріалах справи). Дата реєстрації заповіту 04.01.1998 року вказана і в алфавітній книзі заповітів при Славській селищній раді Сколівського району Львівської області, аркуш 26 (оригінал алфавітної книги заповітів витребуваний судом і знаходиться при матеріалах справи). Відтак, на копії примірника зазначеного заповіту, доданого позивачем до матеріалів справи (а. с. 5) зроблено описку у частині дати його вчинення та посвідчення, зокрема невірно вказано рік (замість 04.01.1998 року - 04.01.1997 року). Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що мова йде про один заповіт гр. [PERSON] на користь гр. [PERSON], який був вчинений 04.01.1998 року і який оспорюється позивачем. За змістом ст. 541 ЦК Української РСР 1963 року (у редакції, що діяла на момент вчинення заповіту), яка встановлювала вимоги до форми заповіту, заповіт повинен бути укладений у письмовій формі із зазначенням часу і місця його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Про інші обов'язкові вимоги до форми заповіту, як то вчинення їх на спеціальному бланку, наявність на ньому державного герба, занесення до Спадкового реєстру тощо, не йдеться. Випадки нікчемності заповітів та перелік підстав, що встановлюють їх недійсність, положеннями ЦК Української РСР 1963 року, не визначені. Як встановлено судом, заповіт гр. [PERSON] на користь гр. [PERSON] від 04.01.1998 року у повній мірі відповідає вимогам згаданої вище норми, зокрема такий укладений у письмовій формі, у ньому вказані час та місце укладення, такий заповіт нотаріально посвідчений уповноваженою на те посадовою особою органу місцевого самоврядування, так як у населеному пункті Славське відсутні державні та приватні нотаріальні контори. Повноваження секретаря Славської селищної Ради народних депутатів Сколівсьокго району Львівської області на вчинення нотаріальних дій стверджуються належним чином завіреною копією рішення виконавчого комітету Славської селищної Ради народних депутатів Сколівсьокго району Львівської області № 14 від 28.01.1994 року «Про покладення обов'язків на вчинення нотаріальних дій» (а. с. 74, оригінал рішення оглянутий у судовому засіданні). Судом також встановлено, що волевиявлення заповідача [PERSON] було вільними і відповідали його волі. Будь-яких доказів на спростування такого факту сторонами не подано і судом не здобуто. Наведені факти підтверджені також і показами допитаної у судовому засіданні у якості свідка колишнього секретаря виконкому Славської селищної Ради народних депутатів Сколівського району Львівської області Костюк І.В.. Зазначені обставини повністю спростовують твердження позивача та його представника про невідповідність вказаного заповіту нормам закону, які встановлювали форму та порядок посвідчення заповітів, а також твердження про те, що він вчинений посадовою особою, яка не мала на це права. Згідно заповіту гр. [PERSON], жителя [ADDRESS], останній на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося та все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів відповідачу [PERSON] (оригінал заповіту витребуваний судом і знаходиться при матеріалах справи). Заповіт складений 13.06.2007 року у приміщенні Славської селищної ради Сколівського району Львівської області і посвідчений секретарем виконкому Славської селищної ради Сколівського району Львівської області [PERSON]. Підпис на обох його примірниках поставлено гр. [PERSON] власноручно у присутності згаданого секретаря виконкому [PERSON], а перед цим заповіт прочитано вголос. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Заповіт зареєстровано 13.06.2007 року у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 61 (оригінал реєстраційної книги для реєстрації нотаріальних дій за 2006-2007 роки витребуваний судом і знаходиться при матеріалах справи). Дата реєстрації заповіту 13.06.2007 року вказана і в алфавітній книзі заповітів при Славській селищній раді Сколівського району Львівської області, аркуш 26 (оригінал алфавітної книги заповітів витребуваний судом і знаходиться при матеріалах справи). За змістом ст. 1247 ЦК України (у редакції, що діяла на момент вчинення заповіту), яка встановлювала загальні вимоги до форми заповіту, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними законом. Про інші вимоги до форми заповіту також не йдеться. Що стосується державної реєстрації заповіту у Спадковому реєстрі, то відповідні зміни до закону з цього приводу були внесені лише 21.09.2010 року, а, відтак, застосування до спірних правовідносин не підлягають. Згідно ст. 1257 вказаного Кодексу, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Як встановлено судом, заповіт гр. [PERSON] на користь відповідача [PERSON] від 13.06.2007 року у повній мірі відповідає вимогам закону, зокрема такий укладений у письмовій формі, у ньому вказані час та місце складення, такий заповіт нотаріально посвідчений уповноваженою на те посадовою особою органу місцевого самоврядування, так як у населеному пункті Славське відсутні державні та приватні нотаріальні контори. Повноваження секретаря Славської селищної ради Сколівсьокго району Львівської області на вчинення нотаріальних дій стверджуються належним чином завіреною копією рішення виконавчого комітету Славської селищної ради Сколівсьокго району Львівської області № 10 від 03.05.2006 року «Про надання дозволу на вчинення нотаріальних дій» (а. с. 44, оригінал рішення оглянутий у судовому засіданні). Судом також встановлено, що волевиявлення заповідача [PERSON] було вільними і відповідали його волі. Будь-яких доказів на спростування такого факту сторонами також не подано і судом не здобуто, як і не подано доказів на підтвердження близьких родинних стосунків між заповідачем [PERSON] та секретарем Славської селищної ради Сколівсьокго району Львівської області [PERSON]. Наведені факти підтверджені також і показами допитаної у судовому засіданні у якості свідка секретаря виконкому Славської селищної ради Сколівського району Львівської області [PERSON]. Як і у першому випадку, зазначені обставини повністю спростовують твердження позивача та його представника про невідповідність заповіту гр. [PERSON] на користь відповідача [PERSON] від 13.06.2007 року нормам закону, які встановлювали форму та порядок посвідчення заповітів станом на дату його складення, а також твердження про те, що він вчинений посадовою особою, яка не мала на це права, у тому числі і з підстав наявності близьких родинних зв'язків із заповідачем. Відсутність гербових печаток у прошитих та пронумерованих у встановленому порядку реєстраційній книзі для реєстрації нотаріальних дій за 1996-2000 роки, реєстраційній книзі для реєстрації нотаріальних дій за 2006-2007 роки, алфавітній книзі заповітів при Славській селищній раді Сколівського району Львівської області не впливає на законність оспорюваних заповітів і не спростовує факту їх належного укладення та посвідчення, не робить їх нікчемними чи недійсними. Що стосується правомірності володіння заповідачем [PERSON] житловим будинком [ADDRESS] та факту прийняття спадщини на вказаний будинок відповідачем [PERSON] у порядку спадкування за заповітом від 13.06.2007 року, то зазначені обставини встановлені рішенням апеляційного суду Львівської області, ухваленому 05.07.2012 року за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення Сколівсьокго районного суду Львівської області, ухвалене 26.08.2010 року у цивільній справі № 2-456/10 р. за позовом [PERSON] до Славської селищної ради Сколівського району Львівської області та [PERSON] про визнання права власності на спадщину за заповітом і позовом [PERSON] до [PERSON] та Славської селищної ради Сколівського району Львівської області про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, анулювання запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності на спадщину за заповітом, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.11.2012 року (а. с. 61-70) і яке набрало законної сили. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи. Враховуючи, що особи, які беруть участь у даній справі, брали участь (були сторонами) у вказаній вище цивільній справі, обставини щодо правомірності володіння заповідачем [PERSON] житловим будинком [ADDRESS] та факту прийняття спадщини на вказаний будинок відповідачем [PERSON] у порядку спадкування за заповітом від 13.06.2007 року доказуванню у даній справі не підлягають. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу матеріалів справи та враховуючи все вищевикладене, у тому числі і преюдиціальність рішення апеляційного суду Львівської області від 05.07.2012 року, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], з участю третіх осіб - Славської селищної ради Сколівського району Львівської області та Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області про визнання заповітів недійсними відмовити у зв'язку з їх безпідставністю. У зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі понесені позивачем судові витрати у справі відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed