Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач 25.04.2017 року звернувся до суду із позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації про захист прав споживачів та зобов`язання провести перерахунок. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що під час звірки з відповідачем у листопаді 2016 року їй стало відомо, що за постачання газу до її квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], за особовим рахунком № [NUMBER] у неї виникла заборгованість за спожитий газ. Так як, відповідачем з 06.05.2015 року до 31.01.2016 року здійснено перерахунок норми спожитого природного газу з застосуванням норм споживання природного газу: 9 куб.м. на одну людину. Вважає відповідач безпідставно провів їй перерахунок, що не відповідає діючим на той час тарифам, затверджених КМУ і тому просить визнати дії відповідача щодо перерахунку норми спожитого природного газу за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], за період з 06.05.2015 року по 31.01.2016 року(включно) протиправними; зобов`язати відповідача зробити перерахунок норми спожитого природного газу за особовим № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], за період з 06.05.2015 року по 31.01.2016 року(включно)на підставі діючого на цей період Постанови КМУ від 29 квітня 2015 року № 237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» за видом споживання природного газу «плита газова за наявності централізованого гарячого водопостачання» з нормою споживання природного газу 3 куб.м. на людину в місяць. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просив розглянути справу без його участі. Надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши надані суду докази в їх сукупності, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного. Постачання природного газу на території міста Авдіївка здійснює ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» -Філією Костянтинівським управлінням по газопостачанню та газифікації. [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS]. З наданого позивачем листа, виданого Костянтинівським УГГ ПАТ «Донецькоблгаз» №17 від 11.01.2017 року вбачається, що у [PERSON] за особовим № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] у період з 06.05.2015 року по 31.01.2016 року виникла заборгованість у розмірі 964 грн. 78 коп. згідно перерахунку норми спожитого природного газу з застосуванням норм споживання природного газу: 9 куб.м. на одну людину у зв'язку із скасуванням Постанови КМУ від 29 квітня 2015 року № 237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 60 ч. 2 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 1996 р. №619 затверджено норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, відповідно до яких при використанні газової плити за наявності централізованого гарячого водопостачання - 6 куб. метрів людино-місяць; при використанні газової плити у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача - 9 куб. метрів людино-місяць; при використанні газової плити та водонагрівача - 19 куб. метрів людино-місяць. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року №237до вказаних норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників внесено зміни, згідно з якими вдвічі зменшено наведені норми споживання природного газу населенню. Проте, Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 року, визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року № 237. В Постанові Верховного суду України від 8 грудня 2009 року № 21-1573во09 висловлена правова позиція, що у разі визнання незаконним, протиправним, скасування індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий акт, якщо інше не встановлено законом або не визначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням. Таким чином, оскільки оспорювана постанова КМ України є не чинною з моменту її прийняття, про що зазначено адміністративним судом в ухвалі від 28.01.2016 року, тому за спірний період з 06.05.2015 року по лютий 2016 року мали діяти норми споживання газу для населення у разі відсутності лічильника, які були визначені Постановою КМ України № 6129 від 08.06.1996 року в редакції станом на 01.10.2014 року. Разом з тим, статтею 15 ЦК України визначено право на захист цивільних прав та інтересів, згідно якої кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Так, статтею 1175 ЦК України передбачено відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування у сфері нормотворчої діяльності. Згідно зазначеної статті шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Як встановлено судом, Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 року, визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року № 237 з моменту її прийняття. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є передчасними. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у разі погашення позивачем заборгованості за період з 06.05.2015 року до 31.01.2016 року, яка виникла у зв'язку із перерахунком норми спожитого природного газу з застосуванням норм споживання природного газу: 9 куб.м. на одну людину на підставі скасованої Постанови КМУ від 29 квітня 2015 року № 237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», позивач не втрачає право на відшкодування шкоди відповідно до вимог ст. 1175 ЦК України. Дослідивши надані суду докази у їх сукупності та враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], задоволенню не підлягають. Оскільки позивача звільнено Законом України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed