Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 16.07.1996 р., останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий ОВС Радянського РВК м.Львова 01.04.1992 р., останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Одеська Нова Біржа, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Пушкінська, 37-а, у якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 16 грудня 1997 року № 2091/97, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , посвідчений Одеською Новою Біржею . В обґрунтування позову позивач зазначає, що 16.12.1997 року на Одеській Новій Біржі було укладено договір купівлі-продажу № 2091/97, відповідно до умов якого він - [PERSON] придбав [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Договір було зареєстровано Одеським МБТІ за № 244 пр. стр. 76, реєстр №207. Кожна із сторін повністю виконала договір, а саме, він, як покупець, сплатив узгоджену грошову суму, а відповідачі звільнили квартиру від своїх речей та передали ключі від квартири. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2018 року вказану позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, при цьому не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 грудня 1997 року на Одеській Новій Біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2091/97, відповідно до умов якого [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат житловою площею 32,1 кв.м., загальною площею 55,8 кв.м. Згідно п. 6 Договору квартира продана за 6000 грн., які отримані продавцем до підписання договору. Зазначений договір 30 грудня 1997 року зареєстровано Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості під № 244 пр. - стр. 76 - р . № 207 . Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 153 ЦК Української РСР, було передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2091/97, що укладений 15 16 грудня 1997 року на Одеській Новій Біржі , відповідно до умов якого [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат житловою площею 32,1 кв.м., загальною площею 55,8 кв.м., підлягає визнанню дійсним. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст.ст. 1, 3, 4 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення. Суд вважає, що позивач позбавлений права, з урахуванням наведених причин, розпорядитися належним йому майном, таким чином цей спір підлягає розгляду судом, а за результатами такого розгляду встановлено, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved