Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

позивач 12 липня 2016 року звернувся до суду з позовом, вказавши, що він є власником квартири [ADDRESS], який належить йому на підставі договору купівлі-продажу квартири. У зазначеному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], які за місцем реєстрації не проживають з 28 серпня 2014 року по теперішній час. З відповідачами він не спілкується, ніяких відносин не підтримує, фактичне місце знаходження відповідачів йому невідоме, засоби звязку невідомі. Факт реєстрації відповідачів у квартирі тягне за собою нарахування на них комунальних послуг, які вони не сплачують. Тому позивач просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 2-3). Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні вимог в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином через оголошення в газету «Вісті Придніпровя», про причини неявки в суд не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 листопада 1996 р. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6 копія договору). В зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9,10 копії довідок), які з 28 серпня 2014 року в квартирі [ADDRESS] не проживають, що підтверджується актами від 03 квітня 2015 р. та від 01 липня 2016 р., підписаного мешканцями квартири № 94 ([PERSON]М.)[ADDRESS] ([PERSON]В.)[ADDRESS] ([PERSON]М.)[ADDRESS] ([PERSON]В.) та квартири № 65 ([PERSON]А.) та засвідченого майстрами ТзОВ «Житлосервіс-КР» [PERSON] і [PERSON], начальником дільниці [PERSON] (а.с. 7,8 акти). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] як члени сімї власника, не проживають в квартирі понад рік без поважних причин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved