Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач 23.03.2015 року звернувся до суду з позовною заявою та просив - встановити факт належності [PERSON], померлій 12.02.2014 року за життя на праві приватної власності земельної ділянки площею 2,955 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка за життя належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 016578 виданого 17.08.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на прав постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010412105488 [PERSON] та яку за життя успадкувала [PERSON] після смерті останнього отримавши 31.07.2012 року свідоцтво про право на спадщину за законом, але у відповідних державних органах своє право не зареєструвала; - визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 12.02.2014 року право власності на вище вказану земельну ділянку. Ухвалою суду від 23.06.2015 року за заявою позивача позовні вимоги в частині встановлення факту належності земельної ділянки залишені без розгляду (а.с.35). В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що 13.11.2011 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому за життя майно, у тому числі й на земельну ділянку площею 2,955 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка за життя належала останньому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 016578 виданого 17.08.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на прав постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010412105488. Вказану земельну ділянку після смерті батька [PERSON] успадкувала, отримавши за життя 31.07.2012 року свідоцтво про право на спадщину за законом, мати позивача [PERSON], однак у відповідних державних органах своє право не зареєструвала. При зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 12.02.2014 року, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,955 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області через відсутність державної реєстрації права власності на земельну ділянку за померлою. Вище вказана обставина перешкоджає позивачу реалізувати його спадкові права, у звязку з чим, позивач звернувся з вказаним позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити у повному обсязі (а.с.42). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.29). Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.38). В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2011 року помер батько позивача та третьої особи [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього серії 1-КИ № 416846 від 14.11.2011 року та свідоцтвом про народження позивача серії ІІ-АВ № 128908 від 22.10.1971 року та третьої особи серії ІІ-АВ № 460461 від 29.12.1972 року (а.с.24,41,43). За життя [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 016578 виданого 17.08.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на прав постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010412105488 належала земельна ділянка площею 2,955 га, кадастровий номер: 1221880500-02-001-0471, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.8). Після смерті [PERSON], померлого 13.11.2011 року вказану земельну ділянку успадкувала мати позивача та третьої особи [PERSON], яка отримала 31.07.2012 року свідоцтво про право на спадщину (а.с.9). 12.02.2014 року померла мати позивача та третьої особи [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої серії 1-КИ № 552125 від 13.02.2014 року та свідоцтвом про народження позивача серії ІІ-АВ № 128908 від 22.10.1971 року та третьої особи серії ІІ-АВ № 460461 від 29.12.1972 року (а.с.24,41). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі й на земельну ділянку площею 2,955 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка за життя належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 016578 виданого 17.08.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на прав постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010412105488 [PERSON] та на земельну ділянку площею 1,9610 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яку успадкував позивач отримавши 19.02.2015 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом з урахуванням 1/2 частини від якої відмовився [PERSON] (а.с.45). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 цього ж кодексу в першу чергу право на спадкоємство згідно із законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] померла 12.02.2014 року за життя склала заповіт, який посвідчений 22.02.2008 року [PERSON] сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, яким все своє майно заповідала позивачу та третій особі, який від своєї частки відмовився. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 28.05.2015року вбачається, що після смерті [PERSON] померлої 12.02.2014 року заведено справу № у спадковому реєстрі 56307431, видано свідоцтва про право на спадщину № у спадковому реєстрі 57132576, 57132590 та 57132583 (а.с.31,32,45). Аналогічні відомості містяться і в листі завідувача Шостої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 28.05.2015 року (а.с.30). Як слідує, з вище вказаного листа, окрім позивача до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини ніхто не звертався, 15.07.2014 року звернувся [PERSON] з заявою про відмову від спадщини (а.с.30). При зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 12.02.2014 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,955 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка за життя належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 016578 виданого 17.08.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на прав постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010412105488 [PERSON] було відмовлено, через відсутність державної реєстрації прав власності на вказану земельну ділянку за померлою (а.с.11). Судом встановлено, що [PERSON]К дійсно за життя успадкувала після смерті чоловіка спірну земельну ділянку, отримавши 31.07.2012 року свідоцтво про право на спадщину за законом, однак до відповідних державних органів з метою реєстрації свого права власності не зверталась, що вбачається і з відповіді Управління Держземагенства Криворізького району Дніпропетровської області від 12.05.2015 року, з якої слідує, що спірна земельна ділянка станом на 31.12.2012 року перебуває у власності [PERSON] (а.с. 27). Отже зазначене перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку в нотаріальній конторі на загальних підставах, тому успадкування вказаної земельної ділянки має здійснюватися в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч.5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, суд вважає за необхідне, визнати за позивачем як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON], померлої 12.02.2014 року в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 2,955 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221880500-02-001-0471, нормативна грошова оцінка якої станом на 12.05.2015 року 64 754,82 грн. (а.с.28), яка за життя належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 016578 виданого 17.08.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на прав постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010412105488 [PERSON] та яку за життя успадкувала [PERSON] після смерті останнього отримавши 31.07.2012 року свідоцтво про право на спадщину за законом, але у відповідних державних органах своє право не зареєструвала. На підставі викладеного,

Outcome: approved