Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач 12 червня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх синів: [PERSON] народження 06 листопада 2001 року і [PERSON] народження 10 січня 2010 року. У червні 2015 року вона, позивач, звернулася до Пологівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу. З 2010 року вона і діти проживають від відповідача окремо. Деякий час після припинення фактичних сімейних відносин відповідач надавав періодичну грошову допомогу на утримання дітей, але на протязі останнього року кошти на утримання дітей відповідач перестав надавати, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів, бо вона, позивач, самотужки не має можливості створити дітям нормальні умови для утримання і виховання. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/2 частини на місяць з усіх видів заробітку відповідача, до досягнення дітям повноліття, оскільки відповідач працездатний, аліменти нікому не виплачує. У судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення у справі (а.с.14,16). У судове засідання повідомлений в порядку ч.6 ст.74 ЦПК України про явку до суду відповідач ( а.с.15) у судове засідання не явився, повідомивши суд в телефонному режимі про його обізнаність про наявність у суді позову [PERSON] до нього про стягнення аліментів, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення судового розгляду справи з певних підстав до суду не звертався, у звязку з чим суд розглядає справу з винесенням заочного рішення на підставі наявних в ній доказів у відсутність відповідача, проти чого не заперечувала позивач у своїй заяві до суду. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Так, судом у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2001 року (а.с.4), від шлюбу мають малолітніх синів: [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] (а.с.5-6), які проживають разом з позивачем. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши добуті у судовому засіданні докази, беручи до уваги, що аліменти судовим рішенням стягуються з відповідача на користь позивача на утримання двох дітей, а не трьох і більше, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача частково шляхом стягнення з відповідача від дня пред`явлення позову, тобто з 12 червня 2015 року, аліментів на утримання дітей не по 1/2 частині на місяць, як просила у позові позивач, а по 1/3 частині з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення повноліття старшим сином, після чого стягувати аліменти по 1/4 частині щомісячно до виповнення молодшому сину повноліття, оскільки з позовної заяви і доданих до неї матеріалів судом встановлено, що відповідач працездатний, працює, аліменти нікому на сплачує. Згідно ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави суд стягує 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial