Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Позивач 25.02.2020 р. звернувся до суду з позовом до Залуквянської сільської ради і, просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно - 1/2 частку земельної ділянки площею 0,7159га. та 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0809га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Залуквянської сільської ради. Позивач посилається на ті обставини, що [INFO] помер його дідо, [PERSON] . Його дідові належала Ѕ частка на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7159 га та 0,0809 га., що знаходяться на території Залуквянської сільської ради та належали його дружині, [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] після смерті дружини спадщину прийняв, проте не оформив своїх спадкових справ. Після смерті діда у встановленому законом порядку звернувся в нотаріальну контору з приводу оформлення своїх спадкових прав, як наслідок заведено спадкову справу. Однак, від нотаріуса отримав відмову про отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки державні акти видані після смерті, а саме, 17.11.2008 р . Просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] подав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, а також у заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Представник Залуквянської сільської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду голова сільської ради скерував письмову заяву в якій вказує про те, що щодо задоволення позову позивача не заперечує, справу просить розглядати у відсутності представника сільської ради. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши представлені доводи позивача та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено, що [INFO] помер дідо позивача, [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.02.2017 р. (а.с.8). Заповіт від його імені не посвідчувався. Копіями державних актів на право власності на земельні ділянки від 14.04.2006 р. за №122 стверджується, що власником земельної ділянки площею 0,0809 та земельної ділянки площею 0,7159 га, що знаходяться на території Залуквянської сільскої ради, належать [PERSON] (а.с.9-10), яка померла [INFO] . [PERSON] належала Ѕ частки земельних ділянок площею 0,0809 та земельної ділянки площею 0,7159 га після смерті дружини. Спадщину прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав, що стверджується копією свідоцтва про спадщину за законом. Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку спадкового майна видано спадкоємцю [PERSON] (а.с.11), однак остання померла [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідач щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно не заперечує, про що свідчить письмова заява. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи за законом. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що державні акти на землю вилані після смерті [PERSON] (а.с.13). Згідно аб.3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позивач є спадкоємцем за законом, суд приходить до висновку, що право власності на спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є всі підстави для визнання за ним права власності на спадкове майно. За наведених вище обставин і доказів суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст. ст. 316-319, 392, 1216, 1258, 1261, 1268 ЦК України

Outcome: approved