Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] в серпні 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 1760, позивач є власником квартири № 10, що знаходиться в місті Вінниці по вулиці Пирогова в будинку № 91. Позивач власник квартири і до даного часу проживає в ній, але з 02.08.2018 року знялась з реєстрації місця проживання в квартирі. На її імя відкритий особовий рахунок № 180800 в ТОВ «ЖЕО». Також в квартирі із згоди позивача проживають та зареєстровані її син та племінник. Відповідач по справі [PERSON] являється донькою колишньої власниці квартири Шульте-Овербек (до зміни прізвища - Шнайдер-Кривенко) Людмили, яка була власницею квартири з 18.09.1998 року до моменту продажу квартири, і проживала та була зареєстрована в даній квартирі з 1998 року. Її донька - [PERSON], будучи на той час неповнолітньою, проживала в квартирі разом з матірю та була внесена в особовий рахунок квартири. Колишня власниця квартири відразу після її купівлі 1998 році разом зі своєю, на той час ще неповнолітньою донькою [PERSON] виїхала в [PERSON], де згодом вони отримали громадянство. Паспорт громадянина України [PERSON] не отримувала, і в Україну приїжджала разом зі своєю матірю - колишньою власницею квартири, в 2007 році на нетривалий термін, коли вирішували питання із зняттям з паспортної реєстрації в м. Вінниці. На день продажу квартири колишня власниця предявила довідку з місця проживання про склад сімї та реєстрацію від 03.02.2011 року № 1297, видану ПП «Мешканець», згідно якої в спірній квартирі жодна особа вже не була зареєстрована. Однак, нещодавно при черговому оформленні житлових субсидій було виявлено, що в квартирі значиться зареєстрованою [PERSON] 01.11.2007 \~ \~ \~ \~року [PERSON] надала заяву на імя начальника паспортного відділу Ленінського району м. Вінниці з проханням зняти її з реєстрації за адресою: [ADDRESS], оскільки вона постійно проживає в [PERSON], і додала копію свого паспорту громадянина [PERSON]. На даній заяві підпис заявниці посвідчив директор житлового органу - ПП «Мешканець», яке тоді здійснювало експлуатацію житлового будинку. Однак, паспортистом ПП «Мешканець» згідно даної заяви помилково внесений запис в поквартирну карточку в графу «Дата прописки» замість графи «Дата виписки». Відповідач по справі членом сімї позивача не являється, багато років не проживає в спірному житловому приміщенні, своїх речей в приміщенні не зберігає, участі в утриманні даного жилого приміщення та оплаті комунальних платежів не бере. Всі обовязки по утриманню даного приміщення покладені лише на позивача - власника цього житла та членів її сімї. У звязку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила визнати, що [PERSON] втратила право на користування квартирою № 10 в будинку № 91 по вулиці Пирогова м. Вінниці. Згідно заяви позивач [PERSON] просила розгляд справи проводити без її участі, позов просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак повідомлялась належним чином. На підставі\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Як було встановлено судом, [PERSON] є власником квартири № 10, що знаходиться в місті Вінниці по вулиці Пирогова в будинку № 91, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 1760. Її право власності на належну квартиру 06.09.2011 року зареєстроване в КП «ВМБТІ», номер запису: 683/30109 в книзі: 326. Згідно особового рахунку № 180800 власником квартири [ADDRESS], що в м. Вінниця є [PERSON] В даній квартирі також проживають [PERSON] та [PERSON] На день продажу квартири колишня власниця предявила довідку з місця проживання про склад сімї та реєстрацію від 03.02.2011 року № 1297, видану ПП «Мешканець», згідно якої в спірній квартирі жодна особа вже не була зареєстрована. Однак, при черговому оформленні житлових субсидій позивачем було виявлено, що в квартирі значиться зареєстрованою [PERSON]. З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до акту № 9801 від 20.08.2018 року, затвердженого ТОВ «ЖЕО» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Також було встановлено, що на момент обстеження за вищевказаною адресою [PERSON] не проживає. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.\~15\~ЦК\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Разом з тим, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадянин, який має у приватній власності будинок (квартиру), має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та має право звернутися в суд про виселення. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК УРСР, суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] у квартирі № 10, яка розташована у будинку № 91 по вулиці Пирогова в м. Вінниці, не проживає більше одного року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про втрату [PERSON] права користування житловою площею підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved