overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач 25.11.2013 року звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 23 595,60 грн. При цьому посилається на те, що 31.10.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №280/40-272 за яким відповідач отримала кредит в сумі 15 000,00грн., за умови погашення відсотків. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, яка станом на 30.04.2013 року складає 23 595,60 грн., з них: заборгованість за кредитом 8557,76 грн., заборгованість за відсотками 11 990,90 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1305,06 грн., 1643,79 грн., інфляційні витрати за кредитом, 42,79 грн., інфляційні витрати за відсотками 55, 31 грн. та покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі вимог ст.ст.158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31.10.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №280/40-272 за яким відповідач отримала кредит в сумі 15 000,00грн., за умови погашення відсотків. Умови договору відповідач не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає. За таких обставин створилась заборгованість, яка станом на 30.04.2013 року складає 23 595,60 грн., з них: заборгованість за кредитом 8557,76 грн., заборгованість за відсотками 11 990,90 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1305,06 грн., 1643,79 грн., інфляційні витрати за кредитом, 42,79 грн., інфляційні витрати за відсотками 55, 31 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач 25.11.2013 року звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося по причині того, що між ними зникло почуття любові, довіри, вони стали чужими людьми, на даний час сім'я розпалася, вже протягом шести років проживають окремо, шлюбні відносини припинились, примирення неможливо, тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на примирення не згодна, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]», проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень на позов до суду не надано. Суд, враховуючи думку позивача вважає за можливе згідно ст. 224-226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 27 квітня 1985 року в Лосятин с. Рада Кременецького району Тернопільської області, актовий запис № 6, від шлюбу дітей не мають, протягом шести років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, наданий судом строк на примирення позитивного результату не дав, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову до суду 243,60 грн., тому суд стягує з відповідача на користь позивача дану суму судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач 25.11.2016 р. звернулась до суду зі вказаним позовом. При цьому посилалась на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 12.02.2005 р. Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області за актовим записом № 07. Від шлюбу мають одну не повнолітню дитину: [PERSON] [INFO] Сімя не склалася через різні погляди на життя, права та обовязки подружжя, з часом сторони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть. Примирення не можливе. Спір про майно відсутній. Дитина залишиться проживати з позивачем. Судовий збір позивач просила стягнути з відповідача на її користь. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 12.02.2005 року. Від шлюбу мають одну не повнолітню дитину: [PERSON] [INFO] На сьогоднішній день сімейні стосунки втрачені, спільне господарство не ведеться. Сторони мають різні погляди на життя, права та обовязки подружжя, шлюбні стосунки між ними припинені, примирення між ними не можливе, а подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спір щодо розділу майна, місця проживання дитини, а також щодо прізвищ після розірвання шлюбу сторони не мають. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач 25.11.2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові, посилаючись на виниклі непорозуміння у подружжя з різних питань сімейного життя, різність характерів, через відсутність між подружжям взаємопорозуміння та довіри, що і привело до втрати почуття поваги та любові один до одного та явилось причиною розпаду їх сім`ї, яку, на її погляд, поновити неможливо, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 12 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом № 73, - розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла письмова заява від позивача, в якій вона підтримує свої позовні вимоги та просить суд слухати справу у її відсутності, на примирення не згодна. Відповідач вдруге не з`явився в судові засідання за судовими викликами, хоча належним чином\~ повідомлявся про дату і час розгляду справи, про що свідчать зворотні поштові повідомлення. Причини своєї неявки відповідач\~ суду не повідомив. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.4 ст. 75 ЦПК України, відповідач\~ вважається\~ належно повідомленою особою, його неявка до суду визнана неповажною. Справа у відповідності з вимогами ст..ст.169 ЦПК України, розглянута у відсутність відповідача на підставі наявності у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2010 року. Їх шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом № 73. \~ \~Від спільного проживання подружжя має і виховує спільних неповнолітніх дітей доньку Віолету, [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Згідно\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені через різність характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та довіри, подружжя не проживає разом. Сім'я фактично розпалась та її не поновити, так як відсутня воля подружжя на збереження шлюбу, позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як примирення з відповідачем неможливе.\~ \~\~\~ \~За таких вищевикладених обставин, із-за відсутності волевиявлення сторін на збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб, на підставі ст.ст.104-105,110-112 СК України, між подружжям слід розірвати. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 гривень. \~ \~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач 25.12.2013 р. звернувся до суду з позовом в якому вказав, що вона з 10.01.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO] Шлюбні відносини між ними фактично припинено. Просить суд розірвати їх шлюб. Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю, та наполягав на задоволенні позову. Відповідач у судовому засідані не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 10.01.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, сторони перебувають з 10.01.2009 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 5. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14.09.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 163. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, те, що вони шлюбних відносин не підтримують, обидва бажають розірвати шлюб, бере до уваги фактичні взаємини подружжя та досліджені докази, які підтверджують позовні вимоги, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач 25.12.2013 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі та мають троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивача та дітей не надає, тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача аліменти по 500 гривен щомісячно на утримання кожного сина, до досягнення ними повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач підтримала позов та просила його задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів та утримання дітей, в розмірі, який заявлений позивачем, просив розглядати справу у його відсутності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 11.10.2002 року та мають троє дітей - синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач - батько дітей, матеріальної допомоги синам не надає. Суд вважає, що відповідач має змогу надавати позивачу допомогу на утримання дітей, оскільки є здоровим працездатним чоловіком, отримує щомісячний дохід. Розмір аліментів суд встановлює, виходячи з матеріального становища сторін. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Домовленості про утримання дітей сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку. Аліменти у твердій грошовій сумі визначаються судом, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує у натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). Такі обставини мають місце у даній справі. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. Підлягають стягненню на користь держави з відповідача судові витрати, а саме: 229,40 гривен судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач 25. 12. 2013 року звернулася з позовом в суд до [PERSON] про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що 26 червня 2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було винесене рішення за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на утримання неповнолітньої дитини. Рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси від 26. 11. 2013 року розмір аліментів збільшено до 600 грн. На теперішній час ситуація змінилась, відповідач офіційно працює та має постійну стабільну заробітну плат, тому вона звернулась до суду з даним позовом для зміни розміру аліментів в частці від заробітку з 600 грн. на 1/3 частину заробітку відповідача. Позивач просила суд розглянути справу в її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подав до суду заперечення та просив в позові відмовити посилаючись на те, що 600 грн. є достатнім розміром аліментів. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, так як відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2009 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, Рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси від 26. 11. 2013 року розмір аліментів збільшено до 600 грн.. В судовому засіданні встановлено та підтверджено відповідачем, що останній на даний час має постійну, офіційну роботу у Черкаській філії ВАТ АБ «Укргазбанк» та отримує щомісячно стабільну, регулярну заробітну плату розмір якої за січень 2014 року склав 2 654 грн. 52 коп. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який стягуються з відповідача може бути збільшений у зв'язку зі зміною його фінансового стану. При подачі позову про стягнення аліментів позивачка була звільнена від оплати судового збору, тому оплату судового збору за даними вимогами відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач 25.12.2014р. звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на автомобіль. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що у 2011р. згідно розписки він придбав у відповідача [PERSON] автомобіль марки CITROEN- Berlingo, д.н.з [NUMBER], за 25000грн. З метою економії часу та коштів, власником на нього видано генеральну довіреність від 11.06.2011р., строком на 3роки, відповідно до якої він,позивач, має право вчиняти з автомобілем будь-які дії. Однак на даний час строк дії довіреності закінчився, а відповідач не надає йому наступної довіреності. У нього почали виникати побоювання, що відповідач може в будь-який момент вимагати у нього доплати за автомобіль. Просив визнати за ним право власності на автомобіль. Позивач у судове засідання не з»явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав, просив його задовільнити. Відповідач у судове засідання не з»явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що згідно розписки від 11 червня 2011року позивач [PERSON] придбав у відповідача [PERSON] транспортний засіб марки CITROEN- Berlingo, д.н.з [NUMBER] за 25000грн.(а.с.12). Позивач користується даним транспортним засобом, однак з обліку в органах ДАІ його не зняв та не провів реєстрацію на себе. Як вбачається із поданої відповідачем заяви від 22.01.2015р., останній позов визнав, а тому суд в даному випадку не може замінити інші органи, на які покладено обов»язки відчуження транспортних засобів. Позивач вправі звернутися в органи ДАІ для належного оформлення своїх прав. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними. На підставі наведеного, відповідно до ст. 321, 392 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач 25.12.20 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, що надійшов до суду 29.12.20 р.. Позов обґрунтований тим, що сторони уклали шлюб 06.11.97 р.. За час шлюбу у сторін є спільна неповнолітня дитина дочка [PERSON] , 08 р. н.. Зазначає, що подальше збереження цього шлюбу вона вважає неможливим. Подружні стосунки між сторонами припинено фактично. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. За ухвалою судді від 29.01.21 р. провадження у справі відкрито. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем отримано під розпис 10.02.21 р.. За станом на 03.03.21 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони спільно не проживають, мають спільну неповнолітню дитину, але позивач не бажає збереження свого шлюбу, про що говорить зміст позовної заяви; відповідач проти позову не заперечив засобом подання будь - якої заяви тощо, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як стверджується свідоцтвом про одруження, виданим 06.11.97 р. Пісочненською сільрадою народних депутатів Ковельського району Волинської області, сторони уклали між собою шлюб 06.11.97 р., актовий запис № 2. \~ \~ \~ \~Та обставина, що у сторін є вказана вище спільна неповнолітня дитина, стверджується копією свідоцтва про народження останньої. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного вище шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітньої дитини, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати.\~ Судові витрати у справі в сумі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач 25 березня 2015 звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання кредиту № [NUMBER]/1 від 22 квітня 2013 року у розмірі 58054 грн. 21 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 квітня 2013 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту за № [NUMBER]/1, за яким позивач надав відповідачеві овердрафт за допомогою платіжної картки VISA з максимальним лімітом заборгованості у розмірі 43250 грн. 00 коп., зі сплатою 19,00 % річних від суми заборгованості за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення овердрафту 24 квітня 2015 року. 22 квітня 2013 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та [PERSON] був укладений договір про відкриття банківського рахунку за № [NUMBER], за яким позивач відкрив відповідачеві поточний рахунок за № [NUMBER]. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснила повернення частини кредиту, порушивши умови договору про надання кредиту за [NUMBER]/1 від 22 квітня 2013 року, внаслідок чого, станом на 04 березня 2015 року, у неї виникла заборгованість у загальній сумі 58054 грн. 21 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 36791 грн. 36 коп.; заборгованості за відсотками - 6570 грн. 63 коп.; заборгованості з комісії за розрахункове обслуговування поточного рахунку - 7492 грн. 22 коп.; штрафу - 7200 грн. 00 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Стягненню з відповідача підлягає судовий збір, сплачений позивачем в сумі 3654 грн. 00 коп.

Outcome: approved