Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 січня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 16 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що видано свідоцтво про одруження серії 1-ИД № 084451. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує, що в них з відповідачем погіршилися взаємовідносини, відповідач зловживав алкогольними напоями, що стало причиною сімейних сварок та конфліктів. З серпня 2017 року сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства і не підтримують подружніх відносин, шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. В судове засіданні позивач [PERSON] не зявилася, попередньо подавши заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 16 листопада 2003 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 2069 Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє синів: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 020207 від 14 лютого 2006 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис № 299, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 173581 від 19 березня 2013 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 590. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами погіршилися взаємовідносини, у них виникали сімейні сварки та конфлікти, з серпня 2017 року сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства і не підтримують подружніх відносин. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved