Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 листопада 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], у якому просила суд визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком №24, по вулиці Бахарєва, в селі Пришиб Кременчуцького району Полтавської області. В обґрунтування позову вказувала, що 05 січня 1990 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON]. Проживає вона в будинку №24, по вулиці Бахарєва, в селі Пришиб Кременчуцького району Полтавської області, який належав на праві власності її померлим батькам і на даний час, прийнявши спадщину, займається оформленням свого права власності. У вказаному будинку зареєстрований і відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у жилому приміщенні осіб від 21.03.2016 року. Проте, відповідач [PERSON] з 2006 року за вищевказаною адресою не проживає, що підтверджується довідкою виконкому Пришибської сільської ради Кременчуцького району від 23 вересня 2016 року та актом про не проживання від 21 вересня 2016 року. Відповідач з власної ініціативи припинив спільне проживання з нею та виїхав на постійне проживання до Луганської області. З вказаного періоду шлюбні стосунки та спілкування між ними припинені, а тому вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не проживає в будинку №24, по вулиці Бахарєва, в селі Пришиб Кременчуцького району Полтавської області з 2006 року. Він з вказаного часу не піклується про утримання житлового приміщення в належному санітарному та технічному стані, не вносить плату за комунальні послуги. Також, жодних домовленостей з відповідачем з приводу зберігання за ним права користування вказаним будинком досягнуто не було, речі відповідача у будинку відсутні. Вона зазнає невиправданих матеріальних збитків, оскільки для того, щоб уникнути заборгованості, вона вимушена самостійно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі й у частині, що нараховується за проживання відповідача. Реєстрація [PERSON] в належному їй будинку обмежує її право на вільне володіння та розпорядження своїм майном. Тому вона вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення, на даний час шлюб з відповідачем вже розірваний. Відповідач [PERSON] на виклик у судове засідання не з'явився, згідно поштової довідки останній не проживає за адресою його місця реєстрації, а відтак в силу ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином (а.с.23). Представник третьої особи Пришибської сільської ради Кременчуцького району у судове засідання не з'явився, від голови сільської ради [PERSON] надійшла письмова заява, в якій вона просила розглянути справу без участі їх представника, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] проживає в будинку №24, по вулиці Бахарєва, в селі Пришиб Кременчуцького району Полтавської області, який належав на праві власності її померлим батькам і на даний час, прийнявши спадщину, займається оформленням свого права власності. Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб, виданої Пришибською сільською радою Кременчуцького району від 21 березня 2016 року [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO] (а.с.10), однак згідно акту обстеження комісії в складі депутата Пришибської сільської ради Кременчуцького району та інших осіб від 21.09.2016 року, довідки Пришибської сільської ради Кременчуцького району від 23 вересня 2016 року [PERSON] у вказаному житловому будинку з 2006 року по теперішній час не проживає. Зі слів заявниці місце проживання його не відоме (а.с.11,12). Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За таких обставин суд визнає відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції позивач [PERSON] сплатила судовий збір в сумі 551 гривень 21 копійок (а.с.1), тому суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача визначені Законом України «Про судовий збір» судові витрати в сумі 551 гривень 20 копійок.

Outcome: approved