Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.07.2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначила, що 29.11.2018 року позивач прийняла спадщину, яка складається з квартири [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, однак не проживає з 2018 року, та не сплачує комунальні послуги. Позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.07.2019 року зазначену цивільну справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд слухати справу без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Першої селидівської нотаріальної контори, [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухому майно, сформованого 29.11.2008 року № 17529184, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . Згідно рішення Селиідвського міського суду Донецької області від 30.09.2019, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Згідно довідки № 57 від 04.02.2019 року, виданої ОСББ «Ластівка м. Селидове», в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] - син, [PERSON] - б/чоловік, який не мешкає з січня 2018 року. Відповідно до акту про непроживання № 10 від 30.01.2019 року, складеного головою ОСББ «Ластівка м. Селидове» Цукановою Л.Я., в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не мешкає з січня 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 УК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. У відповідності до ст.405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач [PERSON] не мешкає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ст.405 ч. 2 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved