Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Маруса І.Є. звернувся до суду з позовом до Кам`янсько-Слобідської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай), що належало [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина, яку позивач прийняв належним чином, тобто подачею до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР. Вважаючи, що до спадкової маси входить право на земельну частку (пай) розміром 7,19 в умовних кадастрових гетрах, які перебували у колективній власності КПСГП «Придеснянське», позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини. Але виявилося що спадщину оформити неможливо в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник Марус І.Є. не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Кам`янсько-Слобідської сільської ради у судове засідання не з`явився, при цьому від сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, в якій зазначено, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. [INFO] в с. Камінь, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00021444160 від 14.11.2018 року (а.с.5). Згідно копії довідки виконкому Кам`янсько-Слобідської сільської ради № 470 від 10.10.2018 року, [PERSON] , який помер [INFO] , до настання смерті постійно проживав в с. Камінь, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області сам (а.с.6). Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 09.09.2020 року, встановлений факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Камінь Новгород-Сіверського району Чернігівської області, є батьком та сином (а.с.7-9). Згідно копії повідомлення Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори №113/01-16 від 22.04.2020 року, до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведена спадкова справа № 76/1996, за заявою №82 [PERSON] . Інші спадкоємці по справі відсутні (а.с.12). Отже, в силу положень статей 529 ч.1, 548, 549 ч.1 п.2 Цивільного кодексу УРСР спадщина [PERSON] перейшла до спадкоємця за законом першої черги - його сина [PERSON] . Проте, як вбачається з повідомлення Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори, видати свідоцтва про право на спадщину на земельну часку (пай), що належало [PERSON] , який помер [INFO] неможливо, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, правовстановлюючий документ на право на земельну частку пай не наданий, тому питання щодо оформлення права на земельну частку (пай) має вирішуватися у судовому порядку (а.с.12). Вже після смерті [PERSON] на ім`я [PERSON] , відповідно до запису № 583 від 28.09.2004 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КПСГП «Придеснянське», що видавалось Новгород-Сіверською РДА № 362 від 07.10.1996 року, зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 957229. Даним сертифікатом було посвідчено право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 7,19 в умовних кадастрових гектарах, без визначення її меж в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Кам`янсько-Слобідської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.10). Як вбачається з Додатку 1 до Державного акту серії ЧН № 000012 від 18.12.1995 року на право колективної власності на землю КСП «Придеснянське» - [PERSON] був включений до списку громадян - членів КСП «Придеснянське», які мали право на земельну частку (пай) (а.с.11). Відповідно до ч.2 ст.23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року державний акт на право колективної власності на землю видавався колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у колективній власності громадян - членів такого підприємства, кооперативу, товариства. У відповідності до абз.3 п.2 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року за № 666/94 (який був чинний на час проведення паювання земель), кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру чистки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 (далі - Указ Президента України №720/95) право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Частиною першою статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-IV передбачено, що основним документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Зі змісту наведених вище правових приписів вбачається, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) КПСГП «Придеснянське», що знаходиться на території Кам`янсько-Слобідської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, однак документ, який посвідчує це право був виданий вже після смерті [PERSON] і є недійсним. Частиною другою статті 548 Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР) (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначалося, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Викладене вище свідчить, що до [PERSON] перейшло право на земельну частку (пай) розміром 7,19 в умовних кадастрових гектарах із земель КПСГП «Придеснянське», розташованих на території Кам`яньско-Слобідської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке [PERSON] набув за життя і яке входить до складу його спадщини. Частиною третьою статті 1 Закону України №899-IV визначено, що право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до частини другої статті 2 вказаного Закону України одним із документів, які посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 24 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 серпня 2004 року член колективного сільськогосподарського підприєства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки позивач [PERSON] набув у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право на земельну частку (пай), однак у зв`язку з недійсністю документа, який посвідчує дане право, позивач [PERSON] не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем відповідного права. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved