Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач 23.10.2014 року звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути державного підприємства «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» на його користь 90,20 грн. недонарахованої вихідної допомоги при звільненні та 73,67 грн. недонарахованої компенсації за невикористані дні відпустки. В обґрунтування позову зазначає, що він працював на посаді юрисконсульта у ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» до травня 2006 року та був звільнений за скороченням штату чисельності працівників. Отримавши у серпні 2014 року довідки про розмір нарахованих йому виплат встановив, що при звільненні йому було виплачено компенсацію за невикористані дні відпустки та вихідна допомога у меншому розмірі, ніж підлягає до виплати відповідно до положень постанови КМУ № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати». З метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Просили закрити провадження по справі, оскільки існує рішення суду між тими самими сторонами з тих самих підстав, що набрало законної сили. Крім того, [PERSON] пропущений строк позовної давності, а розрахунки бухгалтерією підприємства проведені правильно. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до такого висновку. [PERSON] працював на посаді юрисконсульта в ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» та 17.05.2006 року був звільнений з роботи за ст.40 ч.1 п.1 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності штату, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 2). Згідно довідок про доходи від 19.08.2014 року при звільненні [PERSON] отримав 1813,50 грн. компенсації за 62 дні невикористаної відпустки та 850 грн. вихідної допомоги (а.с. 4-7). Представники відповідачів в судовому засіданні підтвердили, що вказані довідки видані їх підприємством в рамках цивільної справи № 285/2081/14 у серпні 2014 року позивачу та відомості в них є достовірними, також вказані розрахунки підтверджуються копією розрахунково-платіжної відомості № 36 за травень 2006 року про виплати [PERSON] при звільненні (а.с. 28). Відповідно до положень ст.44 КЗпП України при звільненні з підстав скорочення чисельності штату працівнику виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середньомісячного заробітку. Порядок обчислення середньомісячного заробітку встановлений постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (Далі Порядок…), де встановлено, що при виплаті вихідної допомоги середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події,за якою пов'язана відповідна виплата. У довідці № 851 від 19.08.2014 року зазначено, що у останніх відпрацьованих [PERSON] місяцях - березні та квітні 2006 року його заробітна плата складала 940,20 грн. за кожен місяць, однак фактично виплачена вихідна допомога 850 грн. Тобто, встановлено, що [PERSON] недоплачено 90,20 грн. (940,20-850=90,20 грн.) вихідної допомоги і вказана вимога позивача є обгрунтованою. Також при звільненні працівнику виплачується компенсація за невикористані дні відпустки (ст.83 КЗпП України), яка обраховується також відповідно до положень Порядку… Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки (п.2 Порядку…). Також згідно п.7 Порядку… нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Оскільки за останні 12 місяців [PERSON] отримав дохід у розмірі 11091,61 грн. (490 грн. винагороди за рік обґрунтовано включено до вказаного розрахунку)(а.с. 4), тому компенсація на 62 дні невикористаної відпустки становить 1884,05 грн. (11091,61/365*62=1884,05 грн.). Так як позивачу фактично виплачено 1813,50 грн. такої компенсації, тому [PERSON] недоплачено 70,55 грн., і вказана вимога підлягає частковому задоволенню. Клопотання представників відповідача про закриття провадження по справі відповідно до положень п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України не підлягає задоволенню, оскільки з уточненої позовної заяви [PERSON] по справі № 2-п-1334/06 чітко вбачається, що останній не ставив вимог про виплату недонарахованих компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги, а просив стягнути 480 грн. вкраденої заробітної плати та 950 грн. за період виконання обов'язків відсутнього працівника. Тобто, набрало законної сили рішення між тими самими сторонами, проте з різних підстав та про різний предмет. Також безпідставною суд вважає позицію представників відповідача про пропущення [PERSON] тримісячного строку звернення до суду (ч.1 ст.233 КЗпП України), оскільки в судовому засіданні встановлено, що довідки про розміри нарахованих виплат позивачу останній отримав лише у серпні 2014 року при розгляді цивільної справи за його позовом до ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» про зобов'язання видачі довідки (а.с. ) та ч.2 ст.233 КЗпП України встановлює, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відтак, суд приходить до переконання про часткове задоволення позову.

Outcome: partial