Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Позивач 24.03.2021 звернувся до суду з позовом, в якому просить відповідача [PERSON] визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позову послався на те, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.08.2019 року. Дану квартиру він купив у [PERSON] . Після продажу квартири відповідач [PERSON] , який є чоловіком колишньої власниці [PERSON] , не знявся з реєстрації. Відповідач не проживає у квартирі з січня 2015 року, однак зареєстрований у ній, що перешкоджає йому належним чином та в повному обсязі здійснювати право власності щодо нерухомого майна. 02.04.2021, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 09.07.2021. Позивач в судове засідання не з`явився, у наданій до суду позовній заяві, позивач просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, 08.09.2021 надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 серпня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №773 від 12.08.2019 (а.с.9). Зі змісту цього договору також вбачається, що [PERSON] , продала, а позивач купив вказану квартиру. З копії будинкової книги вбачається, що [PERSON] до цього часу зареєстрований у вказаній вище квартирі (а.с.11-14). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Попаснянської міської ради Звягінцевим Дмитром Миколайовичем від 16.07.2021, у вказаній квартирі [PERSON] не проживає з січня 2015 року (а.с.15). За змістом ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Право користування квартирою, як одне з правомочностей власника, у відчужувача було припинено з моменту припинення права власності шляхом відчуження, тобто з 12.09.2019. Право членів сім`ї власника житла користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї, які у ньому не проживають. Реєстрація відповідача порушує права нового власника житла, оскільки має негативні для нього певні юридичні наслідки. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного та ст. 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved