Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач 23 січня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті баби - [PERSON], померлої [INFO] року. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що [INFO] року після смерті баби - [PERSON], відкрилась спадщина: земельна ділянка загальною площею 1,7903 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на адміністративній території Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села. Право власності на земельну ділянку [PERSON] було посвідчене державним актом на право власності на землю серії ІІ-ОД №051679, виданого Кодимською районною державною адміністрацією. На час відкриття спадщини спадкоємцем за заповітом була вона. Відповідно до ст.1268 ЦК України вона прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття проживала разом із спадкодавцем. Звернулася у встановлений законом строк до нотаріуса за оформленням спадщини, однак отримала відмову в цьому, оскільки був відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку - державний акт на право власності на землю, який був утрачений. Залишилась лише його ксерокопія. З приводу втрати державного акту на землю вона звернулася для опублікування оголошення до газети «Вісті Кодимщини». Відділ Держземагенства в Кодимському районі також повідомив її, що видати дублікат державного акту на право власності на землю не є можливим. Зазначені причини і змусили її звернутися за захистом свого права до суду. Просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 1,7903 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовану на адміністративній території Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІ-ОД №051679, виданого на ім»я [PERSON], померлої [INFO] року, який був утрачений. В судове засідання позивач не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача (Пиріжнянської сільської ради, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом (заповіт від 02 лютого 1996 року, зареєстрований в реєстрі по Пиріжнянській сільській раді за №05, згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала все своє майно [PERSON] згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Пиріжнянською сільською радою 18 жовтня 1997 року, [PERSON] після одруження з [PERSON] отримала прізвище «[PERSON]). Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України позивач не відмовилася від спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] року [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Пиріжнянською сільською радою Кодимського району Одеської області 20 листопада 2006 року). Спадщина складається з земельної ділянки площею 1,7903 га, на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІ-ОД №051679, на території Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області (Інформація відділу Держземагенства у Кодимському арйоні №0-28-0.11-106/2-15 від 13 січня 2015 року). Частиною першою статті 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, ощ прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки №1003 від 23 грудня 2014 року Пиріжнянської сільської ради, [PERSON] до дня своєї смерті - [INFO] року - проживала разом з [PERSON]. Звернення до суду за захистом свого права позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно (оригінал державного акту на право власності на землю). Згідно Інформації відділу Держземагенства у Кодимському районі Одеської області №0-28-0.13-112/2-15 від 15 січня 2015 року видати новий Державний акту на право власності на землю або дублікат цього документу [PERSON] не є можливим у зв»язку з тим, що оформлення правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку здійснюється у вигляді свідоцтва або витягу про право власності на нерухоме майно територіальними органами Міністерства юстиції України, які є органами державної реєстарції прав. Про втрату державного акту на право власності на землю позивачем опубліковане оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» №3 від 17 січня 2015 року. З огляду на ці обставини, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (лист державного нотаріуса №29/02-14 від 19 січня 2015 року). Іншого способу позасудового захисту свого права у позивача не було. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Разом з тим, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Відтак, суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] і тим самим набула право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 1,7903 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовану на адміністративній території Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІ-ОД №051679, виданого на ім»я [PERSON], померлої [INFO] року, який був утрачений. Враховуючи викладене,

Outcome: approved