Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 січня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь боргу за договором позики в сумі 15 000 гривень та судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору в сумі 243 гривень 60 копійок та витрат на правову допомогу адвоката в сумі 1000 гривень. В обгрунтування позову вказувала, що 20 липня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого вона передала [PERSON] у борг гроші в сумі 15 000 гривень, які він зобов'язувався повернути в строк до 01 вересня 2014 року. Для підтвердження отримання від неї грошей [PERSON] написав розписку в присутності свідка [PERSON], яка своїм підписом підтвердила передачу коштів. У зазначений термін [PERSON] борг не повернув, мотивуючи відсутністю грошей. Оскільки відповідач не повертає їй борг, вона вимушена звернутися до суду за захистом порушеного права. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму боргу та судові витрати, в обґрунтування позову пояснила так, як викладено в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] та його представник по договору про надання правових послуг адвокат Циганкова І.І. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вважали позовні вимоги незаконними та необгрунтованими, оскільки [PERSON] написав розписку 24 серпня 2014 року під тиском позивача [PERSON] та двох чоловіків. При написанні розписки [PERSON] не була присутня. Крім цього, з розписки не вбачається, що [PERSON] фізично отримав саме від [PERSON] грошові кошти в розмірі 15 000 гривень. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, свідків, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до наступного. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Установлено, що згідно письмової розписки від 20 липня 2014 року, складеної у селі Потоки, мешканець цього села відповідач [PERSON], позичив у позивача [PERSON] грошові кошти у сумі 15 000 гривень та зобов'язався повернути вказані кошти у строк до 01 вересня 2014 року (а.с.3). Проте, боргове зобов'язання до цього часу відповідачем добровільно не виконано, борг позивачу не повернуто. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд не бере до уваги посилання позивача у позові в обгрунтування її позовних вимог, що при написанні розписки був присутній свідок [PERSON], яка своїм підписом підтвердила передачу коштів, оскільки підпис вказаної особи у договорі позики (розписці) відсутній та клопотання про допит вказаної особи в якості свідка сторони не заявляли. Суд не бере до уваги і заперечення відповідача та його представника щодо неукладення договору позики, написання боргової розписки не 20 липня 2014 року, а 24 серпня 2014 року під тиском позивача, оскільки позивач [PERSON] у селі Потоки Кременчуцького району в цей період не перебувала, згідно довідки МП «Небеса Скіфів» від 24 березня 2015 року вона знаходилася у відрядженні в оздоровчому комплексі «Небеса Скіфів», що розташований в Чорноморському районі АР Крим з 01 серпня по 02 вересня 2014 року (а.с.41). Згідно статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. За таких обставин суд не може брати до уваги свідчення допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], що 20 липня 2014 року, тобто в день написання розписки відповідач [PERSON] знаходився вдома на святкуванні дня народження свого брата [PERSON]. Відповідачем [PERSON] в силу статей 10,60 ЦПК України належними і допустимими доказами не доведено, що договір позики був укладений внаслідок протиправних дій позикодавця [PERSON], чи був вчинений під тиском або під впливом насильства. З зустрічним позовом про визнання вказаного правочину недійсним відповідач до суду не звертався. Тому вимоги позивача в частині стягнення боргу за договором позики в сумі 15 000 гривень суд задовольняє в повному обсязі. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору в сумі 243 гривень 60 копійок та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 1000 гривень. Позивач підтвердила понесені нею витрати, пов'язані з оплатою лише судового збору, що підтверджується квитанцією (а.с.1). Доказів понесення витрат на правову допомогу адвоката в сумі 1000 гривень позивач не надала. Тому суд частково стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243 гривень 60 копійок. За таких обставин вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial