Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач, [PERSON] , 15.12.2020 року звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 17 квітня 2010 року, між ним та [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) зареєстрований шлюб Кунівською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачкою, спір про її місце проживання відсутній. Майнового спору в сторін не виникає. Сторони в 2019 році припинили спільно проживати та вести господарство. Життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, в зв`язку із чим позивач прохає суд даний шлюб розірвати. Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій підтримав позов та прохав його задовольнити. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, 17 квітня 2010 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ), [INFO] , Кунівською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області, зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 01 (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки, чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони в 2019 році припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх не мають наміру. Спору про спільне майно у сторін не має. Спір про місце проживання дитини відсутній. В зв`язку з вище викладеним, відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене вище, з урахуванням думки відповідача, вважаю, що після розірвання шлюбу її слід надалі іменувати прізвищем [PERSON] . Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved