Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач 19.03.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить збільшити розмір аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] ., за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 12.06.04 р. у справі № 2 - 422 за 2004 р. за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та стягувати з відповідача на її користь на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 800 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі, що розірваний 02.07.04 р., з 19.05.02 р.. За час шлюбу у сторін народилась спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] р. н.. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 12.05.04 р. у справі № 2 - 422 за 2004 р. відповідач зобов»язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини сторін у розмірі 125 грн щомісячно, починаючи з 20.04.04 р. і до досягнення дитиною повноліття. З того часу витрати на дитину сторін зросли, вона не працює та доходу не має. Відповідач не має інвалідності, є працездатного віку, має хороший доход, однак добровільно утримання дитині не надає. Їй самій утруднено забезпечити належне утримання дитині. Мінімальний розмір аліментів на даний час збільшено законодавчо. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 19.04.19 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію позовної заяви з доданими до неї документами та копію вказаної вище ухвали суду відповідач отримав під розпис 26.04.19 р.. За станом на 06.05.19 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 26.07.04 р. на ім»я [PERSON] , сторони як [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвали. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 29.03.04 р. сільрадою Ковельського району Волинської області, сторони є батьками та мають на своєму утриманні вказану вище спільну неповнолітню дитину. Із довідки № 470 від 12.03.19 р., виданої виконкомом Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області, вбачається, що спільна неповнолітня дитина сторін на даний час значиться проживаючою з позивачем. Зі змісту виписки ПФ України про зараховані внески на ім»я позивача, що сформована 07.02.19 р., слідує, що таке зарахування провадилось востаннє у 2017 р.. Як слідує з довідки № 6 від 02.05.19 р., відповідач працює у ФОП [PERSON] та має сталий доход. Зі змісту виписки ПФ України про зараховані внески на ім»я позивача, що сформована 07.02.19 р., слідує, що таке зарахування провадилось востаннє у 2017 р.. Із довідки № 88 від 14.09.19 р., виданої Старовижівським ПЛ, вбачається, що спільна неповнолітня дитина сторін на даний час навчається у ліцеї на денній формі навчання, забезпечена стипендією, знаходиться на неповному державному утриманні. Згідно з копією рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 12.05.04 р. у цивільній справі № 2 - 422 за 2004 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме: сина [PERSON] , [INFO] , на користь позивача у розглядуваній справі було стягнуто з відповідача у розглядуваній справі на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини сторін аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 125 грн щомісячно, починаючи з 20.04.04 р. і до досягнення дитиною повноліття. У цьому ж судовому рішенні встановлено, що відповідач має несталий доход. Таким чином суд вважає доведеним ту обставину, що сторони мають на утриманні вказану вище неповнолітню дитину, яка навчається та має стипендію, перебуває не неповному держутриманні; позивач не працює та доходу не має, відповідач на даний час є платником аліментів на користь позивача на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини сторін. Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Позивачем не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України, що підлягають до врахування судом, крім зазначених вище як таких, що встановлені судом. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно закону. Будь - яких доказів на підтвердження погіршення стану свого чи дитини сторін здоров»я позивач суду не надала. Ту обставину, що змінився в сторону погіршення її матеріальний стан, позивач обґрунтовує лише збільшенням розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, що встановлений законодавчо. Тобто, матеріальне становище позивача змінилось в сторону погіршення, а відповідача та спільної дитини сторін - в сторону покращення. Доказів про те, що відповідач має доход і про розмір доходу відповідача позивач також суду не надала. Однак відповідач часткового, на думку суду, заперечив проти вимог позивача засобом подання суду довідки про його доход та заяви про стягнення аліментів у частці - 25 % його доходу, хоча відзиву на позовну заяву не подав. А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, врахувавши, що розмір стягуваних на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін аліментів, безсумнівно, є меншим, ніж той, що передбачений законодавчо як мінімальний для дітей відповідного віку на даний час. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial