Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

позивач [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулась в суд із указаним позовом. Просила ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, які стягуються із відповідача [PERSON] на підставі виконавчого листа Буського районного суду Львівської області від 03.12.2012 року. Стягувати з [PERSON] на користь позивачки [PERSON], [INFO] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи від набрання чинності рішенням суду. В обґрунтування заявлених вимог представник позивачки покликається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 31.05.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Відділом РАЦС Буського РУЮ у Львівській області серії [NUMBER] від 16.03.2006 року. За час подружнього життя у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати із позивачкою. Відповідно до виконавчого листа Буського районного суду Львівської області від 03.12.2012 року із відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дочки. Однак із часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дочки значно зросли, а також збільшився гарантований державою мінімальний розмір аліментів на утримання дітей, що зріс із 30% до 50% відповідного прожиткового мінімуму. Крім того, у позивачки народилось ще двоє дітей: дочка [PERSON],[INFO] та син [PERSON] [INFO], що потребує збільшення у позивачки витрат на утримання трьох зазначених дітей. Ураховуючи те, що дочка [PERSON] навчається у 9 класі Буської ЗОШ І-ІІІ ступенів, що потребує додаткових витрат, а сплачувані відповідачем аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є нижчим від мінімально визначеного законом розміру аліментів на даний час, а тому позивач просила суд збільшити вищевказаний розмір аліментів на утримання їх дочки. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Крім того, позивач повідомила, що дочці на даний час 14 років, яку вона утримує самостійно, оскільки відповідач за останній півроку не надав дитині жодної допомоги, а сплачені аліменти забрав собі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги заперечив частково, повідомивши про те, що погоджується на збільшення аліментів лише до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки це відповідає вимогам чинного законодавства. У решті позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів до ј від усіх видів його доходу заперечив, покликаючись на те, що надавав допомогу дочці та матеріально утримував її. Крім того, на утриманні відповідача є ще двоє малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], а також матеріально незабезпечена матір [PERSON], яка часто хворіє та потребує витрат на придбання ліків та речей першої необхідності, а тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, погодившись виключно на збільшення аліментів до мінімально визначеного законом розміру в сумі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали та з'ясувавши дійсні обставини справи, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, виходячи із таких мотивів. Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК). Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається із наданих сторонами доказів, [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано - 31 травня 2005 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції у Львівській області серії [NUMBER] від 16.03.2006 року, копія якого долучена до справи. Рішенням Буського районного суду Львівської області від 07.11.2012 року ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття з часу набрання рішенням суду законної сили. Зазначений розмір аліментів стягується із відповідача на користь позивачки згідно виконавчого листа Буського районного суду Львівської області від 03.12.2012 року, виданого на підставі вищевказаного судового рішення, що підтверджується наявними у матеріалах справи постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.12.2012 року та довідкою про розмір сплачених аліментів від 29.03.2018 року. Більше того, вищеописані фактичні обставини визнаються та не оспорюються сторонами у справі. Як вбачається зі свідоцтв про народження, копії яких наявні у справі, у позивачки [PERSON], крім спільної із відповідачем дочки [PERSON], є ще двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON] [INFO], що потребує збільшення у позивачки витрат на утримання трьох зазначених дітей. Що стосується покликання відповідача [PERSON] на те, що у нього від іншого шлюбу є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], суд не приймає до уваги, оскільки вони народились ще до ухвалення Буським районним судом Львівської області первісного рішення про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] (рішення Буського районного суду Львівської області від 07.11.2012 року). У той же час, доводи [PERSON] про те, що він несе витрати на придбання ліків та речей першої необхідності на утримання своєї малозабезпеченої матері [PERSON], [INFO], відповідачем доведені не були, а лише надано докази про те, що його мати [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Буської РДА Львівської області, як одержувач соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, що стверджується довідкою № 1692 від 17.12.2018 року, яка долучена до справи. Разом із тим, в ході розгляду даної справи встановлено, що після ухвалення судом рішення про стягнення із відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку погіршився матеріальний стан одержувача аліментів, оскільки зросли ціни на одяг, продукти харчування, дочка навчається у 9 класі, а у позивачки народився син [PERSON] [INFO], що потребує збільшення у позивачки витрат на утримання трьох зазначених дітей. Більше того, збільшився із 30% до 50% мінімальний гарантований статтею 182 СК України розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом із тим, частиною першою статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до частини п'ятої статті 183 цього Кодексу той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд погоджується з доводами позивача про те, що за час, який минув після стягнення аліментів у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину, значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Крім того, інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання дитини, а також її нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Водночас суд вважає, що зміна розміру аліментів на стягнення їх у частці від доходу забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації без звернення до суду, що буде сприятиме кращому захисту інтересів дитини. Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо зміни розміру стягнення аліментів із 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на ј частку від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи від набрання чинності рішенням суду, що відповідає положенню ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Окрім того, відповідно до частин першої, другої та шостої статті ст. 141 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням цього позову, із відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Ураховуючи наведене та

Outcome: approved