Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.08.2015 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала його наступним. 09.06.2012 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Святилівка Глобинського району Полтавської області по вул. Лисенка, 7. Вона та її сестра [PERSON] є спадкоємцями майна померлого за заповітом. Сестра, в установленому законом порядку, від прийняття спадщини відмовилася, на її користь. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON] не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині Градизька держнотконтора відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом [PERSON], право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Святилівської сільської ради, представники третіх осіб - відділу Держземагентства у Глобинському районі, Глобинського РУЮ в особі реєстраційної служби, Градизької державної нотаріальної контори, Глобинської районної державної адміністрації, третя особа [PERSON], у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надали. Відповідач своєю заявою до суду підтвердив визнання ним позову, прохав розглянути справу без участі представника Святилівської сільської ради. ІІІ особа - [PERSON] також направила заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] підтримує. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 9 червня 2012 року помер [PERSON] батько позивача. За життя 2 червня 2009 року він склав заповіт, посвідчений секретарем Святилівської сільської ради [PERSON], реєстровий № 17, згідно якого усе належне йому майно заповів дочкам [PERSON] та [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 291/2012, заведеної у Градизькій державній нотаріальній конторі, позивач, в установлений строк прийняла спадщину, подавши відповідну заяву. Дочка померлого [PERSON] (третя особа у справі) в установлений законом строк від прийняття спадщини відмовилася на користь [PERSON]. Градизька державна нотаріальна контора постановою від 24 липня 2015 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у селі Святилівка Глобинського району Полтавської області по вул. Лисенка, 7, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, який посвідчує його право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А», прибудову літ. «а», тамбур літ. «а1», ганок літ. «аг» було побудовано у 1962 році, літню кухню-сарай літ. «Д» - в 1963 році, убиральню літ. «Е» - в 1972 році, погріб літ. «В», навіс літ. «д» - в 1975 році, сарай літ. «Г» - в 1986 році. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на момент завершення будівництва. У 1960 році питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які , зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За вказаним Указом і постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був власне факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов»язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Згідно записів в погосподарських книгах Святилівської сільської ради [PERSON] був зареєстрований в житловому будинку в с. Святилівка по вул. Лисенка, 7 і проживав у ньому один до смерті. За [PERSON], останнім часом під № 0216-1 погосподарської книги № 3 за 2011-2015 роки, значилося належне на праві власності нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: с. Святилівка Глобинського району Полтавської області, вул. Лисенка, 7, на не приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 17.08.2015 року № 404/02-04, житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», тамбур літ. «а1», гараж літ. «Б», погріб літ. «В», сарай літ. «Г», літня кухня сарай літ. «Д», вбиральня літ. «Е», навіс літ. «д», ганок літ. «аг», огорожа №1, ворота № 2, вимощення літ. «І», які розташовані в с. Святилівка Глобинського району Полтавської області по вул. Лисенка, 7, збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1, ч.5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Святилівка Глобинського району Полтавської області по вул. Лисенка, 7, суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець, яка прийняв спадщину в установленому порядку, має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved