Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.01.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.08.2012 року о 16.00 годині на автошляху Красноармійськ-Родинське водій [PERSON], керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер [NUMBER], який йому належить і зареєстрований у Красноармійському РЕВ, в порушення п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, на прямій дільниці дороги при зміні напрямку руху при виконанні повороту ліворуч не впевнився в безпеці своїх дій, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Ноnda Асuга», номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], який виконував маневр обгону. Відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобілю «Ноnda Асuга», номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності, заподіяні технічні пошкодження. Відносно [PERSON] 05.09.2012 р. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП серія АН 1 № 631296 . З січня 2013 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області виніс постанову по адміністративний справі № 3/0529/1290/2012 р. від 03.01.2013 р., де постановив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На дане рішення суду позивачем була подана апеляційна скарга, згідно якої Апеляційний суд Донецької області 4 лютого 2013 року апеляційну скаргу задовольнив, постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.01.2013 року скасував, [PERSON] визнав винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, та адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова апеляційного суду набрала законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. Згідно накладної позивачем для ремонту автомобіля, придбано запчастин на суму 58273,00 грн. та виконано робіт по ремонту автомобіля на суму 36130,00 грн., всього на загальну суму 94403,00 грн. Моторно транспортним страховим бюро України проведена страхова виплата на суму 40553,86 грн. Таким чином, заподіяна йому [PERSON] майнова шкода складає 53848,14 грн. ( 94403.00 - 40553.86 = 53848.14). Позивач неодноразово звертався до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди у добровільному порядку, однак він зробити це відмовився. В судове засіданні позивач [PERSON] не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні посилаючись на відсутність своєї вини у скоєній дорожньо-транспортній пригоді, а також на те, що страховою компанією в повному обсязі відшкодовану заподіяна позивачу матеріальна шкода. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що наявна вина позивача [PERSON] в зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Крім того, страховою компанією позивачу було відшкодовано матеріальну шкоду в розмірі не тільки 40553,86 грн., як зазначено в позовній заяві, а також 7910,77 грн., в той час, як згідно висновку авто товарознавчого дослідження вартість поновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу, складає 47464,63 грн. Представник третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи знаходиться розписка про вручення судової повістки (а.с. 118). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив: Позивач [PERSON] являється власником автомобіля «Ноnda Асuга», номерний знак [NUMBER] (а.с. 6). Власником автомобіля «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер [NUMBER], являється відповідач по справі [PERSON] (а.с. 59). 31.08.2012 року о 16.00 годині на автошляху Красноармійськ-Родинське Донецької області за участю зазначених транспортних засобів сталася дорожньо-транспортна пригода за наступних обставин. Відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер [NUMBER], який йому належить і зареєстрований у Красноармійському РЕВ, в порушення п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, на прямій дільниці дороги при зміні напрямку руху при виконанні повороту ліворуч не впевнився в безпеці своїх дій, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Ноnda Асuга», номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], який виконував маневр обгону. Працівниками ДАІ 05.09.2012 року було складено протокол про адміністративне порушення відносно водія [PERSON] за ст. 124 КпАП України. Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.01.2012 року було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Але Апеляційний суд Донецької області постановою від 4 лютого 2013 року апеляційну скаргу [PERSON] задовольнив, постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.01.2013 року скасував, [PERSON] визнав винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 7-11). Зазначеною постановою також встановлено, те, що стосується доводів [PERSON] про порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, а саме обгону в забороненому місці в той час, як він увімкнувши сигнал повороту ліворуч, вже завершував маневр, про що свідчить місце зіткнення автомобілів на лівому узбіччі, крім того водій [PERSON] виконував маневр обгону в той час, як попереду нього рухався автобус, через що він не переконався у безпеці маневру, які викладено ним в поясненнях, так і в протоколі судового засідання в суді першої інстанції, то вони дійсно не суперечать даним, які містяться в матеріалах цієї справи. За наявності цивільного позову про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, вина [PERSON] у скоєнні ДТП може бути встановлена в судовому засіданні під час розгляду відповідної цивільної справи (а.с. 7-11). Відповідно до абз. 4 п. 4 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до частини 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. Судом на підставі матеріалів справи, в тому числі постанови судді Апеляційного суду Донецької області від 04.02.2013 року встановлено, що 31.08.2012 року в умовах зазначеної дорожньо-транспортної пригоди дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п. 14.2 б) Правил дорожнього руху України, згідно якому перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч. Зазначені невідповідності створили необхідні та достатні умови для настання пригоди та знаходилися з ними у причинному зв»язку. З урахуванням дорожньої обстановки, водій [PERSON] повинен був, дотримуючись вимог п. п. 14.2 б) Правил дорожнього руху перед початком обгону переконатися в тому, що водій транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», який рухався попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч, але водій [PERSON] виконував маневр обгону в той час, як попереду нього рухався автобус, через що він не переконався у безпеці маневру. Таким чином наявна вина, як водія [PERSON], так і водія [PERSON] в заподіянні шкоди внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно до ст. 1187 ЦК України відповідач [PERSON] повинен відшкодувати позивачу [PERSON] шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, власником якого він являється, оскільки особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці від обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що внаслідок ДТП позивачу [PERSON] була заподіяна шкода в розмірі 36130,00 грн. + 58273,00 грн. = 94403,00 грн. (а.с. 12-13, 49). Відповідно до абз. 3 п. 14 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна ( у разі відшкодування збитків). Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Моторним (транспортним) страховим бюро України позивачу [PERSON] в рахунок відшкодування заподіяної шкоди було сплачено 09.07.2013 року страхове відшкодування в розмірі 40553,86 грн. (а.с. 53) та 06.12.2013 року - в розмірі 7910,77 грн., як доплата ПДВ (а.с. 44, 47). Таким, чином, загальна сума матеріальної шкоди, яка не відшкодована позивачу [PERSON], складає: 94403,00 грн. - (40553,86 грн. + 7910,77 грн.) = 45938,37 грн. Враховуючи наявність вини не тільки відповідача [PERSON], а також самого позивача [PERSON] відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 22969,19 грн. (1/2 частка з врахуванням обставин, що мають істотне значення). Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. При цьому, суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов»язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволенних позовних вимог, а саме по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial