Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Верхньоланнівської сільради Карлівського району Полтавської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. У позовній заяві посилаються на те, що позивачі є рідними братами та мали батьків [PERSON] та [PERSON].26.05.2001 року на підставі рішення 22-ї сесії 23 скликання Верхньо-Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області від 14 березня 2001 року нашому батькові [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], площею 4,40 га, в межах згідно з планом, яка розташована на території Верхньо - Ланнівської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER].[INFO] батько [PERSON] помер. Після його смерті мати позивачів [PERSON] вступила в спадщину. 10.10.2012 року приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Пусан Т.В., було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, що належала покійному батькові [PERSON] та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. [INFO] мати померла.30.04.2014 року після померлої матері позивачі вступили в спадщину за законом про що приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Полтавської області Шубою А.Ф. було заведено спадкову справу № 47/2014. На запит нотаріуса до відділу Держземагенства у Карлівському районі, щодо належності земельної ділянки, було надано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.08.2015 року, згідно якого встановлено, що земельна ділянка і досі належить батькові [PERSON]Отже, виходить те, що мати [PERSON] після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що належала покійному батькові [PERSON] не здійснила її державну реєстрацію права власності на земельну ділянку в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно. 27.08.2015 року позивачі звернулися через своїх представників по довіреностях до приватного нотаріуса Карлівського районного нотаріального округу Полтавської області Шуби А.Ф. із заявами про видачу нам свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої матері [PERSON], а саме на земельну ділянку площею 4,3983 га, кадастровий номер [NUMBER], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована: Полтавська область, Карлівський район, Верхньоланнівська сільська рада (за межами населеного пункту). Проте цього ж дня нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, згідно якої було постановлено відмовити [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме в видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно та відсутність державної реєстрації прав на земельну ділянку в Реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивачі до суду не з'явилися, але мається заява про розгляд справи без їх участі, повністю підтримують позовні вимоги та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, не заперечують проти задоволення змінених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. На ім*я [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю розміром 4,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верхньо-Ланнівської сільради Карлівського району ( а.с.10). [INFO]. [PERSON] помер , про що свідчить додане свідоцтво про смерть ( а.с.11). Родинний зв*язок позивачів з померлим батьком підтверджується копіями свідоцтва про народження ( а.с.8,9). Мати позивачів померла 26.12.2013 р. ( а.с.14). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( а.с.15) вбачається , що земельна ділянка і досі належить батькові позивачів [PERSON]. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с.19) зазначено, причину відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав і інтересі може бути визнання права судом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У ч.1 ст. 1225 ЦК зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як передбачено ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). За таких обставин, суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на спадкове майно - земельну частку (пай), після смерті [PERSON] в порядку спадкової трансмісії.

Outcome: approved