Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 серпня 2020 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної недієздатної дочки. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , особи з інвалідністю 2 групи з дитинства, безстроково, яка рішенням суду визнана недієздатною. Позивач є опікуном недієздатної. Вказувала, що [PERSON] за станом здоров`я не може працевлаштуватися на роботу, потребує постійного лікування та догляду, але відповідач коштів на її утримання не надає. Вважає, що з вини відповідача недієздатна [PERSON] потребує додаткових витрат на придбання ліків. В поданій до суду позовній заяві, посилаючись на норми ст. ст. 198, 200 СК України, просила стягнути з [PERSON] на її, [PERSON] , користь аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної недієздатної дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 грн щомісячно пожиттєво. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 4 вересня 2020 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем [PERSON] 23 вересня 2020 року подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що його матеріальний стан не надає йому можливості утримувати непрацездатну доньку. Також не погоджується з твердження позивача про наявність його вини в тому, що донька [PERSON] потребує додаткових витрат. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу без його участі. Представник третьої особи в судовому засіданні щодо позовних вимог покладалася на розсуд суду. Суд, заслухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить таких до висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15.05.2018 в справі № 552/233/18, яке вступило в законну силу, визнано [PERSON] , [INFO] , недієздатною. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16.03.2020 в справі № 552/800/20 призначено опікуном недієздатної [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05.08.2020 в справі № 552/2486/20 продовжено строк дії рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 червня 2018 року про визнання [PERSON] , 1968 року народження, недієздатною, строком на 2 роки. Відповідно до витягу із акту огляду спеціалізованої психіатричної медико-соціальної експертної комісії (а.с. 8) [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства безтерміново. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з частиною першою статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. В силу норм ст. 198 СК України обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які є непрацездатними, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: непрацездатність дочки, сина; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено судом, донька відповідача [PERSON] , 1968 року народження, хоча і є повнолітньою, але є особою, якій встановлено 2 групу інвалідності, за рішенням суду визнана недієздатною. Повнолітня [PERSON] є непрацездатною та дійсно потребує матеріальної допомоги. Вирішуючи питання про наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки суд виходить з такого. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] , [INFO] , є особою, якам на час вирішенні справи досягла 79 років, є пенсіонером, отже, є непрацездатним. Також встановлено, що відповідач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, отримує пенсію, розмір якої за вересень 2020 року складає 4423,02 грн. За станом здоров`я відповідач [PERSON] потребує постійного амбулаторного лікування, прийому медикаментів, регулярного стаціонарного лікування, планового оперативного лікування. З огляду на зазначене, враховуючи обставини, передбачені ст.ст. 182, 200 СК України, в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище сторін по справі, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої непрацездатної доньки. Відповідно до частини восьмої та дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Твердження позивача про те, що саме з вини відповідача недієздатна [PERSON] потребує додаткових витрат на придбання ліків не знайшло свого підтвердження дослідженими в справі доказами. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та не підлягають задоволенню. Судовий збір за розгляд справи судом слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed