overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.11.2014 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що на протязі останніх рокув сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилася, проти позову не заперечувала. Таким чином, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.11.2010 року. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] [INFO]. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Атмосфера в сім'ї склалася така, що призвела до повного відчуження, внаслідок чого шлюбно-сімейні відносини припинилися. Спору про поділ спільного майна подружжя немає. 16 грудня 2014 року ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва сторонам було надано строк на примирення три місяці, однак примирення подружжя не відбулось. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.11.2014 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що подружнє життя не склалось через те, що протягом останніх двох років стосунки поступово погіршувалися, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, шлюб носить формальний характер, існування шлюбу в подальшому вважає недоцільним. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем.. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилася, проти позову не заперечувала. Таким чином, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.12.1997 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], спору про поділ майна немає. Сторони з липня 2013 року не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.12.2016 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Вказала, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.10.2012 року. В шлюбі мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалося по причині різних характерів, різних поглядів на життя. На даний час вони мешкають окремо, відповідач залишив її з дитиною, та будь-якої допомоги добровільно на утримання сина не надає, хоча може надавати таку допомогу. Просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 158353, виданим Рокитненською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 10. Дитина проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою Омельницької сільської ради № 1778 від 12.09.2016 року. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, працює та має можливість таку допомогу надавати. На сьогоднішній день сторони спільно не проживають та на утримання сина, який проживає з позивачем, відповідач матеріальної допомоги не надає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на користь позивачки для утримання сина [PERSON] у зазначеному нею розмірі з дня подачі позову, судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 березня 2014 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2007 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження для них виявилося невдалим. Між ними виникали непорозуміння та сварки через несумісність характерів, різні погляди на життя, на ведення домашнього господарства та використання сімейного бюджету. Це призвело до втрати почуття любові. Відносини між ними постійно погіршувалися і сім'я фактично розпалася у березні 2012 року. На даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, подальше спільне проживання не можливе. Тому просить розірвати шлюб, місце проживання малолітнього сина [PERSON] за домовленістю між ними визначити з матір'ю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, в їх обґрунтування пояснив так, як викладено в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, у якій повністю погоджується з позовними вимогами та просила розірвати шлюб, справу розглянути без її участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 червня 2007 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, вони припинили сімейні стосунки з березня 2012 року та з того часу проживають окремо за різними адресами, спільного господарства не ведуть, так як не знаходять взаєморозуміння між собою. Просили суд не призначати їм строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вони втратили почуття поваги і любові один до одного, бажання відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами, місце проживання дитини за домовленістю сторін суд визначає з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

позивач [PERSON] 13 березня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 29 липня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого постійно виникають непорозуміння. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинили та разом не мешкають з березня 2014 року . Позивачка вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] у судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки, заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 29 липня 2006 року, про що виконавчим комітетом Райської селищної ради Дружківського міського управління юстиціі зроблено актовий запис № 1 (а.с 8). Від шлюбу сторони мають - сина [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що спільне життя у сторін не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого постійно виникають непорозуміння. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинили та разом не мешкають з березня 2014 року . Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 березня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що основна причина розпаду сімї це різниця характерів, відсутність взаємопорозуміння та довіри. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу, на примирення не згодна, вважає неможливим подальше збереження сімї. Відповідач в судовому засіданні також наполягав на розірванні шлюбу, вважає неможливим спільне життя. Суд, заслухавши пояснення та обґрунтування сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Захарова) [PERSON], [INFO], з 28 січня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сімї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 березня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] та Брусівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. 19 серпня 2015 року відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті предявив зустрічну позовну заяву до [PERSON]В, Брусівської сільської ради, державного нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори про встановлення фактів, що мають значення та визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 19 серпня 2015 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], Брусівської сільської ради, державного нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] та Брусівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Враховуючи, що для викладення обставин справи та обґрунтування висновків суду необхідний значний час, який виходить за необхідні межі, суд вважає за можливе відповідно до ч.3 ст. 209 ЦПК України оголосити вступну та резолютивну частини рішення суду, відклавши складання повного тексту мотивувальної частини рішення суду у повному обсязі строком на пять днів. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

позивач [PERSON] 13 березня 2017 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 12 серпня 2006 року вона знаходиться із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу народились діти: [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Діти мешкають разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/2 частини усіх видів доходів відповідача. В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, на позовних вимогах наподягає з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином - телефонограмою, поважність причин неявки до суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не надав. Суд, вважає за можливе, на підставі ст. 169 ЦПК Цкраїни, розглядати справу у відсутності відповідача. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 12 серпня 2006 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до актового запису № 1 від 25 січня 2007 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 2) Відповідно до актового запису № 368 від 06 жовтня 2016 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 4) Згідно зі ст..180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітніх дітей не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/2 частини. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, що він не має інших неповнолітніх дітей, працює та має стабільний заробіток приблизно 5000-6000 грн.,інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на своїх неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 вересня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 березня 2013 року в Остап»ївській сільській раді Підволочиського району, актовий запис № 3, посилаючись на те, що під час перебування у шлюбі у них народилося троє дітей, які на даний час неповнолітні, проте через несумісність характерів спільне подружнє життя не склалося, збереження шлюбу стало неможливим та суперечить їх інтересам, з червня 2016 року відповідач проживає окремо, до дітей не навідується, рішення суду про стягнення аліментів не виконує, а тому просить позов задовольнити. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з матір'ю. Шлюбне прізвище позивач змінювати не бажає. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим належним чином про дату та час розгляду справи, до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] (прізвище до одруження [PERSON] ) зареєстрували шлюб 16 березня 2013 року в Остап'ївській сільській раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис № 3. Під час перебування у шлюбі в сторін народилися діти: [PERSON], 2016 р.н., [PERSON], 2015 р..н., та [PERSON], 2013 р.н., що стверджується їх свідоцтвами про народження серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. З пояснень позивача судом встановлено, що спільне сімейне життя у сторін не склалося, збереження шлюбу стало неможливим, та суперечить їх інтересам. В силу ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вказаних обставин судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить їх інтересам, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 16 березня 2013 року в Остап'ївській сільській раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис № 3 - слід розірвати, після розірвання шлюбу громадянці [PERSON] залишити шлюбне прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 вересня 2021 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Посилався на те, що відповідачем [PERSON] щодо нього вчинено кримінальне правопорушення та завдано шкоди. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення, у розмірі 46950 грн. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 вересня 2021 року позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про розгляд справи судом, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що у період часу з 00:00 год. 30.12.2020 по 08:10 год. 31.12.2020 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), [PERSON] , перебуваючи по [ADDRESS] , діючи умисно, таємно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом розбиття заднього бокового скла, проник до автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , сірого кольору, звідки викрав майно, яке належить [PERSON] , чим спричинив йому матеріального збитку на суму 46950 грн. Вироком Київського районного суду м. Полтави від 29 липня 2021 року в справі № 552/952/21 (провадження № 1-кп/552/170/21), який за даними Єдиного державного реєстру судових рішень набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 КК України, призначено йому покарання. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зазначені обставини вчинених відповідачем протиправних дій щодо позивача встановлені вироком суду, тому відповідно до ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як встановлено судом, в результаті протиправних дій відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] спричинено матеріальну шкоду в розмірі 46950 грн. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 46950 грн. Також з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 908 грн.

Outcome: approved