Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2013 року звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що 20.06.2007 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено договір № 193 про внесення строкового внеску на депозитний рахунок № [NUMBER]., у зв*язку з чим відповідно до умов договору про внесення строкового внеску він на депозитний рахунок № [NUMBER] в Горлівській філії Кредитної спілки « Київська» вніс грошову суму в розмірі 20 тисяч гривень, термін дії цієї угоди за умовами договору був 3 місяці. Згідно до ч.3 ст.91 ЦК України та ч.4 ст.8 Закону України « Про кредитні спілки» діяльність Кредитної спілки по залученню внесків членів кредитної спілки на депозитні рахунки підлягало ліцензуванню, контроль за діяльністю кредитних спілок здійснювала державна комісія по регулюванню ринків фінансових послуг України , і як пізніше з*ясувалось, на момент укладання оспорюваного правочину , дана КС « Київська» з 18.01.2007 року була виключена з держаного реєстру фінустанов, а з 06.02.2007 року - ліцензія кредитної спілки була анульована. Відповідач [PERSON] на момент укладання оспорюваного правочину представилась йому менеджером КС «Київська» , не повідомивши про відсутність правових підстав для укладання правочину , навмисно ввела його, позивача , в оману ,відносно обставин укладання угоди, отримала від нього незаконно 20 тисяч грн.., якими володіє до цього часу без будь-яких підстав.. Тому , вважає, що відповідач , порушивши вимоги ст.227 ЦК України при укладанні угоди , ввела його в оману , тому цю угоду слід визнати недійсною , а з [PERSON] слід стягнути на його користь внесок в розмірі 20 тисяч грн.., з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення виконання зобов*язань на підставі ст..625 ЦК України в сумі 13520 грн., 3 % річних в сумі 3600 грн. та на рахунок відшкодування йому моральної шкоди за те, що відповідачка володіє незаконно його грошовими коштами протягом шести років слід стягнути 10000 грн. Позивач в судове засідання не з*явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином , надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*явилась, надала до суду свої заперечення проти позову, посилаючись на вже раніше прийняте судове рішення за аналогічним позовом [PERSON] до неї , просила суд розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, а також матеріали цивільної справи № 2-144/11 прийшов до наступного висновку. Згідно до ст.227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу ( ліцензії) може бути визнаний судом недійсним. Якщо юридична особа ввела в оману другу сторону щодо свого права на вчинення такого правочину , вона зобов*язана відшкодувати їй моральну шкоду ,завдану таким правочином. Саме на цю норму матеріального права посилається позивач на обгрунтування свого позову. В даній нормі мова йдеться про укладання правочинів , де однією із сторін має обов*язково виступати юридична особа. Поняття юридичної особи дано законодавцем в ст..80 ЦК України. Рішенням Центрально - Міського районного суду міста Горлівки Донецької області від 15.04.2011 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди недійсною та стягнення грошових коштів ( № 2-144/11) , що має при вирішенні даного спору преюдиціальне значення відповідно до ст..61 ЦПК України, було достовірно встановлено , і це витікало зі змісту позовних вимог [PERSON] , що між ним з однієї сторони, та Кредитною спілкою « Київська», з іншої сторони , 20 червня 2007 року було укладено договір № 193 про внесення термінового депозитного внеску на депозитний рахунок строком на 3 місяці , відповідно до умов якого по закінченню строку дії договору вкладник одержує внесені ним грошові кошти з 25% річних з виплатою щомісячно відсотків. Так як законодавцем передбачено відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України , що обставини, які встановлені судовим рішенням у цивільній справі , що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи ,щодо якої встановлено ці обставини , то при розгляді даного спору , суд виходить з того, що правочин з позивачем було укладено не особисто [PERSON], як фізичною особою, а саме юридичною особою - Кредитною спілкою « Київська» , від імені якої , як менеджер, виступала відповідачка, про що свідчать і наявні в матеріалах справи квитанції про переказ позивачем грошових коштів саме на рахунок КС , а також обігові відомості по членським внескам Кредитної спілки та членська книжка № [NUMBER] на ім*я [PERSON] , що знаходяться в матеріалах цивільної справи № 2-144/11 ,які підтверджують, що позивач в липні та серпні 2007 року отримував від фінустанови проценти по внесках , тобто ці докази свідчать про те, що угода була укладена між кредитною спілкою та [PERSON] . З статуту КС «Київська» , який знаходиться в матеріалах цивільної справи № 2-144/11 вбачається, що метою її створення було задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні, а з обігових відомостей та копій договорів кредитування або внесення термінових вкладів на депозитний рахунок вбачається, що кредитна установа укладала такі договори з багатьма фізичними особами. Також судом було встановлено, що саме кредитною спілкою, як юридичною особою, велося листування від імені голови КС про облаштування Горлівської філії КС, що знаходилась за адресою м. Горлівка, вул.. Гагаріна , 34 каб.3 , засобами телефонного зв*язку та по місцевому радіомовленню надавалася інформація рекламного змісту і була припинена передчасно в зв*язку з численними скаргами радіослухачів про припинення діяльності такої та неможливістю в подальшому з*ясувати причини скарг з рекламодавцями. На звернення суду до Головного слідчого управління МВС України було отримано відповідь, що в провадженні ГСУ дійсно знаходиться кримінальна справа , порушена за фактом заволодіння коштами громадян службовими особами КС» Київська» та « Перша Київська» за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України( шахрайство). При цьому позивача [PERSON] визнано по цій справі потерпілим та цивільним позивачем . Процесуальний статус відповідачки [PERSON]- свідок. По справі до відповідальності притягуються інші посадові особи.( відповіді знаходяться в матеріалах цивільної справи № 2-144/11). Таким чином, суд вважає, що [PERSON] при укладанні угоди № 193 з позивачем [PERSON] діяла не від свого імені як фізична особа , а як представник юридичної особи. На звернення позивача до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України , останніми у відповіді на ім.*я позивача було зазначено, що розпорядженням Держфінпослуг від 18.01.2007 року № 6656 було схвалене рішення директора Департаменту нагляду за кредитними установами щодо виключення кредитної спілки « Київська» з Держреєстру фінансових установ та анулювання свідоцтва про реєстрацію фінустанови від 16.01.2007 р.№ 32, а розпорядженням Держфінпослуг від 06.02.2007 р. № 6774 було схвалене рішення того ж Департаменту щодо анулювання ліцензії на провадження діяльності по залученню внесків ( вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки СК « Київська».Після застосування зазначених заходів остання повинна була припинити надання будь-яких фінансових послуг , а тому укладання угод між КС « Київська» та фізичними особами після таких заходів не можна вважати законними ( дані знаходяться в матеріалах цивільної справи № 2-144/11).. Тобто, позивач, усвідомлюючи, що угода була укладена ним з юридичною особою , і посилаючись на норму права, яка передбачає визнання недійсною угоди, укладеною юридичною особою, не пред*являє і не має наміру пред*являти жодних вимог щодо цієї фінустанови - кредитної спілки « Київська». Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше ,як за зверненням фізичної чи юридичної особи , в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 та ст..60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог або заперечень . Таким чином засада змагальності у цивільному судочинстві, є засадою особистої автономії сторін у цивільному судочинстві. Від волевиявлення сторін повинні залежати дії суду в доказовій діяльності. Активне втручання суду в доказову діяльність сторін без їх волі на те суперечить суті та природі цивільних прав, які особа здійснює вільно на власний розсуд. Згідно до ст.33 ЦПК України суд може замінити первісного відповідача на належного тільки за клопотанням позивача, позивач такого клопотання суду не надав. Тому і позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , як до фізичної особи, про стягнення всіх вище зазначених сум є необгрунтованими та такими , що протирічать комплексу доказів, досліджених судом, тому в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed