Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 березня 2018 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що 22 вересня 2017 року померла його мати, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 2,358 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гайворонської сільської ради, Володарського району Київської області. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначену спадкову земельну ділянку, після смерті [PERSON], яка померла 22 вересня 2017 року. Позивач в позовних вимогах просив суд розглядати справу без його участі. Відповідачі подали до суду заяви, в яких вказали, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують та просили суд розглядати справу без їхньої участі. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. По справі встановлено, що 22 вересня 2017 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 409366 (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 2,358 га, кадастровий номер 3221681200:04:002:0010, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гайворонської сільської ради, Володарського району Київської області та належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 006131 (а.с.16-17). Позивач [PERSON], [INFO], є сином померлої [PERSON], що стверджено свідоцтвом про народження серії VІІ-УР № 0829997 (а.с.6), тож є спадкоємцем першої черги. Відповідач [PERSON], [INFO], є сином померлої [PERSON], що стверджено свідоцтвом про народження серії І-АГ № 391190 (а.с.9). Відповідач [PERSON], [INFO], є чоловіком померлої [PERSON], що стверджено свідоцтвом про одруження серії VІІ-УР № 706351 (а.с.15). Відповідно до довідок, виданих Держаним нотаріусом [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлої 22 вересня 2017 року [PERSON] не заводилась. Позивач фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не зміг у звязку з тим, що державний акт на спадкоуі земельну ділянку було втрачено, тож приватним нотаріусом [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, тому позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved