Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON], діючи в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька дитини - [PERSON], померлого [INFO]. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON]. Після смерті залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 1,64 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Загнітківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією 06 лютого 2004 року на ім'я [PERSON], яку [PERSON] успадкував після смерті матері. Спадщину [PERSON] прийняв, але оформити не встиг, оскільки раптово помер (був убитий). Згідно заповіту, [PERSON], зазначену вище земельну ділянку заповів [PERSON]. Відповідно до частини 4 статті 1268 ЦК України дочка спадщину прийняла. Нотаріусом була заведена спадкова справа №325/2016. В той же час, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки був відсутній оригінал правовстановлюючого документу - державного акту на право власності на землю. Він був утрачений. Всі спроби знайти втрачений документ до успіху не призвели. Ці обставини і змусили її звернутися до суду за захистом прав дитини. Просить визнати за [PERSON], [INFO], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,64 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на адміністративні території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією 06 лютого 2004 року на ім'я [PERSON], яку [PERSON] успадкував, який був утрачений. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача (Загнітківської сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно статті 10 ЦПК України (ч.1-4) суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено наступне. [PERSON] був власником земельної ділянки площею 1,64 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Загнітківської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку він успадкував після смерті своєї матері - [PERSON]. Це вбачається з дослідженої в судовому засіданні інформації, що міститься в листі Кодимської районної державної нотаріальної контори №1610/02-14 від 03 листопада 2017 року. Згідно Інформації відділу Держгеокдастру в Кодимському районі Одеської області №10/139-18 від 18 січня 2018 року [PERSON] був виданий Держвний акт на право власності на землю серії [NUMBER]. [INFO] [PERSON], помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 15 червня 2016 року Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Спадкоємцем за заповітом залишилась дочка спадкодавця - [PERSON] (Заповіт від 27 квітня 2016 року, зареєстрований в реєстрі Загнітківської сільської ради за №39). Частиною першою статті 1235 ЦК України, передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Своїм правом представника спадкоємця за законом, позивач скористалась, подавши заяву до нотаріуса про оформлення спадщини, однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній документи, що підтверджують право власності на спадкове майно (лист державного нотаріуса №1610/02-14 від 03 листопада 2017 року). Підтвердженням того, що державний акт на право власності на землю був утрачений підтверджується також публікацією оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» (№47 від 25 листопада 2017 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Докази, надані позивачем є належними, допустимими, достовірними і достатніми (ст.ст.77-80 ЦПК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. З огляду на викладене, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. Таким чином, суд констатує, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 1,64 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на адміністративні території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією 06 лютого 2004 року на ім'я [PERSON], яку [PERSON] успадкував, який був утрачений. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1235 ч.1, 1268 ч.4, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved