Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі належним чином уповноваженого представника за довіреністю [PERSON] (довіреність 19.10.2018 року, реєстровий № 2635) 01.11.2018 року звернулася у суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] сільської ради Сколівського району Львівської області, в якій просить визначити їй додатковий строк три місяці з дня набрання рішення суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 03.11.2017 року. Ухвалою судді від 02.11.2018 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Позов обґрунтовано тим, що 03.11.2017 року у м. Санкт-Петербург Російської Федерації померла тітка позивача [PERSON]. За життя [PERSON] на користь позивача склала заповіт, а тому спадкування повинно відбуватись за заповітом. Тітці позивача за життя належала земельна ділянка площею 3,46 га, що розташована на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач зазначає, що строк на подання заяви про прийняття спадщини за заповітом вона пропустила, оскільки не проживала разом із спадкодавцем і про наявність заповіту дізналася тільки у жовтні 2018 року, від дочки спадкодавця [PERSON], після чого звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у вчиненні такої нотаріальної дії їй було відмовлено у звязку із пропуском шестимісячного терміну. У звязку з вказаним, позивач була змушена звертатися до суду із даним позовом. \~ \~ \~ \~Позивач у підготовче засідання щодо розгляду справи по суті не зявилася, однак її належним чином уповноважена представник [PERSON] подала до суду заяву вх. № 5964 від 11.12.2018 року, в якій просила розгляд справи проводити у їх відсутності, вимоги заяви підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити. Належним чином уповноважений представник відповідача [PERSON] сільської ради Сколівського району Львівської області явку належним чином уповноваженого представника у підготовче засідання не забезпечив, однак подав до суду клопотання вх. № 5966 від 11.12.2018 року, в якому просив розгляд справи проводити без участі такого представника, вимоги заяви визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення у підготовчому засіданні. Також зазначив, що йому відомі та зрозумілі наслідки визнання позову. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак у матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена копія заяви про те, що вона пропустила термін для подання заяви про прийняття спадщини після смерті свої матері [PERSON] і за продовженням цього терміну у суд звертатися не буде, на спадкове майно не претендує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Відповідно до ч. 3\~ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4\~ст.\~206\~ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, - немає. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON], після смерті якого позивач має намір прийняти спадщину за заповітом і просить визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, померла 03.11.2017 року у с. Керро Всеволодського району Ленінградської області Російської Федереції, куди прибула за запрошенням та перебувала в гостях у своєї дочки [PERSON]. Факт сперті стверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІ-ВО № 706271, виданого 07.12.2017 року управлінням ЗАГС адміністрації МО «Всеволожський муніципальний район» Ленінградської області сектор № 2. Разом з тим, тітка позивача була громадянкою України та постійно проживала за місцем реєстрації у с. Орява Сколівського району Львівської області по вул. Марка Вовчка, буд. 9, куди після гостювання у дочки, планувала повернутись. Вказаний вище день смерті [PERSON], у відповідності із ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є часом відкриття спадщини після його смерті. За життя спадкодавець [PERSON] у м. Миргород Полтавської області склала заповіт, яким належну їй на праві приватної власності земельну ділянку розміром 3,46 га, що розташована на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповіла позивачу [PERSON]. Відтак, спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] повинно відбуватися за заповітом. Спадкоємець не проживала постійно разом із спадкодавцем на момент її смерті. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Таким чином позивач, яка бажає прийняти спадщину, повинна була подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки на час відкриття спадщини за заповітом після смерті тітки не проживала постійно із нею. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Встановлено, що позивач протягом вказаного вище строку не подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті тітки у нотаріальну контору. Відповідно, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується листом-відповіддю на її звернення до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області від 17.10.2018 року за вих. № 931/01-16. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 вказаного Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Однак, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Як розяснюється у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання при визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи вбачається, що позивач пропустила строк звернення у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті тітки [PERSON] у встановлений законом шестимісячний термін, оскільки вона не проживала разом із спадкодавцем і про наявність заповіту дізналася тільки у жовтні 2018 року, від дочки спадкодавця [PERSON]. Даний факт підтверджується зібраними та наявними у матеріалах справи доказами. Дізнавшись про наявність заповіту, позивач одразу ж звернулася із заявою у нотаріальну контору, на що отримала відмову. Вищенаведені причини суд вважає поважними, оскільки такі безперечно свідчать про істотні труднощі позивача як спадкоємця на вчинення дій, повязаних із прийняттям спадщини після смерті своєї тітки, що, відповідно, має наслідком задоволення позову. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved