Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач 13 березня 2018 року звернувся в суд з наведеним позовом. У позовній заяві зазначив, що 06 червня 2007 року [PERSON] уклала із ВАТ «УкрСиббанк» кредитний договір № 11165420000. З метою забезпечення виконання даного договору [PERSON] в цей день уклав договір поруки № 11165420000/ІІ із ВАТ «УкрСиббанк». На даний час заборгованість [PERSON] перед банком відсутня. 18 вересня 2017 року позивачем отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, за даними якої 16 грудня 2012 року приватним нотаріусом [PERSON] зареєстровано іпотеку на належну йому квартиру [ADDRESS]. Однак жодного договору іпотеки із ПАТ «УкрСиббанк» він не укладав. Крім цього нотаріусом зареєстровано заборону відчуження зазначеної квартири. Договір поруки вважає припиненим, оскільки кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив йому вимогу як поручителю. У звязку із наведеним просив суд зняти заборону на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], вилучити запис про обтяження на дану квартиру та запис про іпотеку зазначеного нерухомого майна. 18 квітня 2018 року приватним нотаріусом [PERSON] подано відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що жодних записів стосовно зазначеного нерухомого майна нею не вносилось до державного реєстру іпотек та реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. 16 грудня 2012 року на підставі повідомлення про зміну обтяження нерухомого майна, поданого [PERSON] «Кей-Колект» нею внесено зміни до запису про іпотеку щодо іпотекодержателя, із АКІБ «УкрСиббанк» на [PERSON] «Кей-Колект». Вважає себе неналежним відповідачем у справі. Із цих підстав просила суд відмовити у задоволенні позову. 25 червня 2018 року приватним нотаріусом [PERSON] подано заперечення на позовну заяву, у яких нотаріус зазначила, що не є стороною кредитного договору, тому не може відповідати у зобовязаннях банку. Жодних передбачених законом дій для припинення обтяження ні позивачем, ні кредитором вчинено не було, тому підстави для зняття заборони на нерухоме майно та вилучення запису про обтяження відсутні. 08 жовтня 2018 року справу прийнято до розгляду суддею Бабій О.М. Ухвалою від 12 листопада 2018 року до участі в справі залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» у якості співвідповідача. 10 грудня 2018 року позивачем подано заяву про зміну предмета позову (у заяві уточнену позовну заяву) у якій позивач просив суд зобовязати усіх відповідачів зняти заборону на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], вилучити запис про обтяження на дану квартиру та запис про іпотеку зазначеного нерухомого майна. 02 січня 2019 року приватним нотаріусом [PERSON] подано відзив на заяву про зміну предмета позову (уточнену позовну заяву) у якій нотаріус окрім доводів попередньо поданого відзиву зазначила, що позивач у позові є іпотекодавцем, тому положення законодавства про поруку не підлягають застосуванню до правовідносин, які виникли між сторонами спору. Також зазначила, що рішення суду у разі задоволення позову нею не може бути виконано, так як реєстрація припинення іпотеки повинна бути здійснена нотаріусом за місцезнаходженням іпотечного майна. 11 січня 2019 року через канцелярію суду [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог (фактично заяву про зміну предмета позову), яку ухвалою від 19 березня 2019 року залишено без розгляду на підставі ч. 3 ст. 49, ст. 126 ЦПК України. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з мотивів зазначених у ньому. Представник приватного нотаріуса [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову у звязку із безпідставністю позовних вимог. Відповідач приватний нотаріус [PERSON] та представник відповідача [PERSON] «Кей-Колект» в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причину неявки суд не повідомили. Вислухавши сторін, їх представників, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Згідно ст. 46-1 Закону України № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 50 Закону № 3425-XII передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта. Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. 06 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 11165420000, за яким [PERSON] отримала у банку кредит в розмірі 18\~000 дол. США зі сплатою відсотків в розмірі 14 % річних та зобовязалась повернути кредитні кошти в порядку та строках встановлених цим договором. Даний кредитний договір забезпечений договором поруки № 11165420000/ІІ укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 06 червня 2007 року. 06 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] також укладено кредитний договір № 11165574000 за яким позичальник отримала у банку кредит під 18,5 % річних. За змістом п. 2.1 кредитного договору зобовязання позичальника за договором забезпечуються квартирою № 82 будинку № 77 по вул. Г. Хоткевича у м. Івано-Франківську. 07 червня 2007 року приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО [PERSON] посвідчено договір іпотеки за реєстровим № 578 щодо квартири [ADDRESS], укладений між АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем), внесено відповідний запис до Державного реєстру іпотек за № 5092174 та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 5089924. 16 грудня 2012 року приватним нотаріусом Обухівського РНО [PERSON] зареєстровано договір, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] «Кей-Колект» про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, внесено зміни до запису про іпотеку № 5092174, а саме замінено відомості про іпотекодержателя із АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] «Кей-Колект». Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Таким чином, законом встановлено, що обовязок звернення до нотаріуса про зняття раніше накладеної ним заборони на відчуження іпотечного майна лежить на обтяжувачеві такого майна, в даному випадку на [PERSON] «Кей-Колект». Доказів того що [PERSON] «Кей-Колект» звертався до нотаріуса із заявою про зняття обтяження накладеного на квартиру [ADDRESS]. Підпунктами 5.1, 5.3, 5.4 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема, про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки). Як доказ зазначеного нотаріусу подаються: копія зобов'язання, копія договору застави/іпотеки, квитанція про внесення в депозит нотаріуса належних кредиторові грошових коштів або цінних паперів, які свідчили б про повне і безумовне виконання зобов'язання, копія повідомлення нотаріуса кредиторові про внесення боргу в депозит, копія заяви боржника, переданої нотаріусом кредиторові відповідно до вимог цього Порядку, щодо вчинення цим кредитором необхідних дій із зняття заборони відчуження тощо. Про зняття заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора. Наведеними положеннями законодавцем встановлено алгоритм дій як нотаріуса, так і зацікавленої особи у припиненні обтяження, при цьому, обов'язковою умовою визначено подання останнім відповідної заяви про припинення обтяження та перелік документів та обставин, які є підставою для реєстрації припинення обтяжень. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів подання нотаріусу вищеперелічених документів на підставі яких він би зміг зняти заборону відчуження нерухомого майна. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як доказ припинення кредитних зобовязань [PERSON] перед ПАТ «УкрСиббанк» позивачем долучено довідку від 18 вересня 2017 року, за змістом якої [PERSON] не має станом на 18 вересня 2017 року отриманих та непогашених кредитів в АТ «УкрСиббанк». Судом встановлено, що з 16 грудня 2012 року іпотекодержателем за договором іпотеки № 578 від 07 червня 2007 року є [PERSON] «Кей-Колект» на підставі договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки. Доказів припинення зобовязань [PERSON] перед новим кредитором [PERSON] «Кей-Колект» суду не надано. Також не долучено доказів припинення її кредитних зобовязань перед АТ «УкрСиббанк» до моменту відступлення прав вимоги на користь [PERSON] «Кей-Колект». Таким чином, довідка від 18 вересня 2017 року, яка видана ПАТ «УкрСиббанк» не може свідчити про припинення зобовязань [PERSON] за кредитними договорами, укладеними нею 06 червня 2007 року із АКІБ «УкрСиббанк», а також забезпечувальними договорами, укладеними із [PERSON]. За підставу позову позивач зазначає, що договір поруки № 11165420000/ІІ від 06 червня 2007 року та майнова порука згідно договору іпотеки № 578 від 07 червня 2007 року на даний час є припиненими на підставі ст. 559 ЦК України, оскільки кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив йому вимогу як поручителю, в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку за кредитним договором. При цьому за даними відомостей з Державного реєстру іпотек (а.с. 54) договір іпотеки забезпечує належне виконання кредитного договору № 11165574000 від 06 червня 2007 року, а договір поруки № 11165420000/ІІ від 06 червня 2007 року укладений з метою належного виконання зобовязань за кредитним договором № 11165420000 від 06 червня 2007 року. Таким чином договори іпотеки та поруки забезпечують різні кредитні договори. Разом з тим, статтею 1 закону «Про іпотеку» визначено, що майновий поручитель це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобовязання іншої особи боржника за основним зобовязанням, яке виникає за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобовязання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Отже, правова природа іпотеки полягає в забезпеченні можливості кредитора в разі невиконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. На відносини з права застави не поширюються норми ст. 559 ЦК щодо припинення поруки, оскільки іпотека за правовою природою є заставою, та регулюється нормами §6 (ст. ст.572593) гл.49 ЦК та спеціальним законом. Статтею 575 ЦК іпотека прямо визначена окремим видом застави. Підстави припинення права застави визначені в ст. 593 ЦК, а щодо іпотеки, як її окремого виду, також і в ст. 17 закону «Про іпотеку», серед яких не наведено посилань на зміну зобовязання, що призводило б до збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця. Оскільки підстави припинення іпотеки, як окремого виду забезпечення виконання зобовязання, безпосередньо врегульовані окремими нормами цивільного закону, суд не може вдаватися до аналогії закону й застосовувати норми, які регулюють підстави припинення інших видів забезпечення виконання зобовязання незалежно від ступеня їх подібності в суті відносин чи найменуванні сторін. Наведене кореспондується з позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 02 жовтня 2012 року у справі № 3-43гс1 та спростовує доводи позивача про припинення майнової поруки на підставі ст. 559 ЦК України. Як зазначив позивач у судовому засіданні та заяві від 11 січня 2019 року (а.с. 100) копію договору іпотеки № 578 від 07 червня 2007 року він отримав 26 грудня 2018 року. Однак жодних клопотань про призначення почеркознавчої експертизи на предмет встановлення відсутності його підпису на договорі іпотеки, витребування доказів та інших клопотань спрямованих на здобуття доказів на позивачем не заявлено. Таким чином доводи позивача про неукладення ним договору іпотеки не знайшли своє підтвердження письмовими доказами. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За наведених обставин у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 559 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 81, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed