Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 грудня 2018 року звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна в натурі, відповідно до уточненої позовної заяви від 07 березня 2019 року просить виділити в натурі частку із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме Літ. А-1 приміщення №1, поз.1-1, загальною площею 28.5 кв.м. та припинити право спільної часткової власності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на 1/2 частку вищевказаного нежитлового приміщення - кафе. Позивач зазначив, що йому належить на праві спільної часткової власності 1/2 частки у праві спільної часткової власності на кафе, загальною площею 57,0 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , зокрема 1/2 частки у праві власності на зазначений об`єкт нерухомості належить йому на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частини нежитлового будинку кафе серії АЕР № 157482, укладений між ним та [PERSON] та посвідчений 28 лютого 2002 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу за реєстровим за № 238, зареєстрованого в Новомосковському БТІ 19.07.2002 року за № 108-1. Право власності зареєстроване, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності № 136910139 від 07.09.2018 року. Іншим співвласником на 1/2 частки у праві спільної часткової власності на кафе згідно з договором дарування 1/2 частини не житлового будинку кафе, посвідченого 17 жовтня 2001 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №2585 та 12 квітня 2002 року в Бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером №8-1, є відповідач [PERSON] , який здійснює в ньому підприємницьку діяльність. З метою реалізації свого права як співвласника спільної часткової власності позивач звернувся із письмовим зверненням до співвласника [PERSON] з проханням посприяти у вирішенні даного питання та домовитися на добровільний розділ приміщення, для того, щоб вони мали змогу разом, як два власника користуватися майном. На час звернення до суду [PERSON] не виявив бажання та не відреагував на звернення позивача стосовно добровільної домовленості між ними щодо користування майном, а тому позивач вимушений звернутися з позовом до суду. Протоколом автоматичного розподілу судових справ між суддями Д-3 від 12 грудня 2018 року дану цивільну справу розподілено на суддю Озерянську Ж.М. (а.с.1). Позивач через канцелярію суду 18 серпня 2021 року надав заяву про слухання справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.187). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час, місце та дату слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмами (а.с.81,107,122), рекомендованими листами, на підтвердження відправки яких в матеріалах справи є реєстри відправки рекомендованих листів (а.с.83,114,148), повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду з підписом в отриманні (а.с.82) та з відмітками «за закінченням терміну зберігання» (а.с.117,149), довідками про смс доставку (а.с.186,151), згідно з якими смс відповідачу доставлені та трекінгом №4910010772800, відповідно до якого 23 вересня 2021 року відправлення повернуто за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання, а 26 вересня 2021 року відправлення не вручено через інші причини (а.с.150). 17 жовтня 2019 року в судовому засіданні адвокат відповідача Сірченко І.О. за ордером про надання правничої допомоги [PERSON] подав клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи по справі, яке ухвалою суду від 23 грудня 2019 року було задоволено. Однак 28 січня 2020 року до суду надійшов лист від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз з повідомленням про попередньо оплату експертизи в порядку передбаченому чинним законодавством разом з розрахунками та актом попереднього розрахунку вартості висновку судового експерта (а.с.106), у зв`язку з чим того ж дня у телефонному режимі було повідомлено адвоката відповідача [PERSON] про необхідність попередньої оплати експертизи, що підтверджується відповідною телефонограмою (а.с.107). Однак, через несплату відповідачем судової будівельно-технічної експертизи 14 квітня 2020 року до суду повернулися матеріали цивільної справи разом з повідомленням Дніпровського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість проведення експертизи у зв`язку з відсутністю попередньої сплати вартості. 11 серпня 2020 року у судовому засідання адвокат відповідача Іванченко Р.П. повторно просив задовольнити їх клопотання про призначення експертизи та зазначив, що цього разу відповідач [PERSON] сплатить вартість експертизи, а позивач [PERSON] не заперечував проти призначення експертизи, однак просив суд визначити відповідачу строк для сплати вартості проведення експертизи. Ухвалою суду від 11 серпня 2020 року по даній справі було призначено вищевказану експертизу та зупинено провадження по справі до закінчення проведення судової оціночно-будівельної експертизи (а.с.137-138). 30 жовтня 2020 року через канцелярію суду надійшла заява адвоката відповідача Іванченко Р.П. з повідомленням, що термін угоди про надання правничої допомоги [PERSON] сплинув, відповідачем угоду не було продовжено на новий строк, у зв`язку з чим з 08 жовтня 2020 року він правової допомоги відповідачу не надає та не представляє його інтереси в суді (а.с.143). 10 грудня 2020 року до суду надійшов лист від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз разом з матеріалами цивільної справи без виконання експертизи №4029/4030-20, через несплату відповідачем [PERSON] висновку судово-будівельної експертизи (а.с.144). На підставі вищевикладеного, вважаючи що поведінка відповідача направлена на затягування строків розгляду справи, суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутность відповідача. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є спільною частковою власністю. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності, у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу серії АЕР №157482 посвідченого 28 лютого 2002 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №238, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , останній купив 1/2 частину нежитлового будинку кафе, що знаходиться по [ADDRESS] , на земельній ділянці загальною площею 186 кв.м., яка на даний час належить [PERSON] , [INFO] , на праві спільної часткової власності на кафе, загальною площею 57,0 кв.м. Право власності зареєстроване, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності № 136910139 від 07.09.2018 року. Інша 1/2 частка у праві спільної часткової власності на зазначене нерухоме майно згідно з договором дарування 1/2 частини нежитлового будинку кафе, посвідченого 17 жовтня 2001 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №2585 та 12 квітня 2002 року в Бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером №8-1, належить відповідачу [PERSON] , який здійснює в кафе підприємницьку діяльність з надання послуг мобільного харчування, про що в Єдиному державному реєстрі про включення до державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця зроблено відповідний запис за № 2202017000019941 від 01 серпня 2006 року. Тобто, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками об`єкту нерухомості по [ADDRESS] , а саме кафе, яке розташоване на земельній ділянці загальною площею 186 кв.м., загальна площа кафе складає 57,0 кв.м. При цьому 1/2 частки у праві власності на об`єкт зазначеного нерухомого майна належить позивачу [PERSON] та 1/2 частка у праві власності на об`єкт зазначеного нерухомого майна належить відповідачеві [PERSON] . Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з нормами ч. 1 ст. 367 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до положень ст.ст. 76,77,78, 80,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. По даній цивільній справі позивачем [PERSON] була проведена судова будівельно-технічна експертиза. Аналізуючи висновок №1045/03/21 від 13 квітня 2021 рокусудової будівельно-технічної експертизи, встановлено, що експертом [PERSON] запропоновано два варіанти поділу приміщень кафе по [ADDRESS] , які відповідають нормам ДБН. При дослідженні встановлено, що розподілу підлягають тільки площі, з ухваленням окремих входів до приміщення. Так площа нежитлового будинку кафе складає 57,0 м2 та складається з прим.1 (33,9 м2) - приміщення, прим.2 (14,1 м2) - підсобне приміщення, прим.3 (1,6 м2) - санвузол, прим.І (7,4 м2) - кіоск. Згідно запропонованих експертом варіантів розподілу нежитлового будинку кафе співвласники будуть мати окремі входи до своїх часток і можуть використовувати їх, як самостійні об`єкти нерухомого майна, при цьому розміщення комунікацій (водопостачання, каналізації) експертом до уваги не бралося, оскільки експерту не відомо до якого виду діяльності будуть відноситися приміщення. Відповідно до вищевикладеного та поставленого до експерта питання про розділ нежитлового будинку кафе експерт запропонував: Варіанти поділу: Варіант №1. Першому співвласнику, виділяється по нежитловому будинку, Кафе, Літ.А - приміщення загальною площею 21,1 кв.м., а саме: пл. 5,4 м2 (прим.1 ) - приміщення; пл.14,1 м2 (прим.2) - підсобне приміщення; пл.1,6 м2 (прим.2) - санвузол. Тому ж першому співвласнику, виділяється: прибудова літ А1-1, навіс літ.Б. Другому співвласнику, виділяється по нежитловому будинку, Кафе, Літ.А - нежитлова будівля, кафе, літ. А-1: приміщення загальною площею 28,5 м2, а саме: пл.28,5 м2 (прим.1) - приміщення. Відповідно до наданого розподілу приміщення в натурі, співвласникам необхідно в прим. №1, загальною площею 33,9 м2, встановити перегородку для утворення двох ізольованих приміщень площею 5,4 м2 та площею 28,5 м2. Варіант №2. Першому співвласнику, виділяється по нежитловому будинку, [ADDRESS] - нежитлова будівля, Кафе літ.А-1: приміщення загальною площею 28,5 м2, а саме: 12,8 м2 (прим.1) - приміщення, 14,1 м2 (прим.2) - підсобне приміщення, 1,6 м2 (прим.2) - санвузол. Також першому співвласнику, виділяється навіс літ.Б. Другому співвласнику, виділяється по нежитловому будинку, Кафе, Літ.А: приміщення загальною площею 21,1 кв.м., а саме: 21,1 м2 (прим.1) - приміщення. Також другому співвласнику, виділяється прибудова літ.А1-1. Відповідно до наданого розподілу приміщення в натурі, співвласникам необхідно: в прим.№1, загальною площею 33,9 м2, встановити перегородку для утворення двох ізольованих приміщень площею 12,8 м2 та площею 21,1 м2. Між прим.2 та прим.1, закласти дверний отвір. Між прим.1 та прим.І, влаштувати дверний отвір. Згідно вищевикладених варіантів розподілу по першому варіанту розподілу: першому співвласнику, виділяється по нежитловому будинку, Кафе, Літ.А - приміщення загальною площею 28,5 кв.м., а саме: прим.1 (пл.5,4 м2) - приміщення, прим.2 (пл.14,1 м2) - підсобне приміщення, прим.2 (пл.1,6 м2) - санвузол, прим.І (пл.7,4 м2) - кіоск, навіс літ.Б; другому співвласнику, виділяється по нежитловому будинку, Кафе, Літ.А - приміщення загальною площею 28,5 кв.м., а саме: прим.1 (пл.28,5 м2) - приміщення. Згідно вищевикладених варіантів розподілу по другому варіанту розподілу: першому співвласнику, виділяється по нежитловому будинку, [ADDRESS] - приміщення загальною площею 28,5 кв.м., а саме: прим.1 (пл.12,8 м2) - приміщення, прим.2 (пл.14.1 м.2) - підсобне приміщення, прим.2 (пл.1,6 м.2) - санвузол, навіс літ.Б; другому співвласнику, виділяється по нежитловому будинку, Кафе, Літ.А: приміщення загальною площею 28,5 кв.м., а саме: прим.1 (пл.21.1 м2) - приміщення, прим.І (пл.7,4 м2) - кіоск, навіс літ.Б. Розділ нежитлового приміщення кафе на два варіанти, запропонований експертом з точки зору оптимальності, ізольованості та зручності для сторін в користуванні приміщеннями, наближення до порядку користування приміщеннями та спорудами, який вже склався між сторонами, суд доходить висновку про можливість виділу в натурі кожному з співвласників частини спірної нежитлової будівлі за варіантами виділу в натурі, які запропоновані у висновку судової будівельно-технічної експертизи №1045/03/21 від 13 квітня 2021 року. При цьому суд вважає за необхідне виділити позивачу [PERSON] частину нежитлового приміщення за варіантом №1, який запропонований експертом для другого співвласника, а [PERSON] виділити в натурі частину нежитлового приміщення за варіантом №1, який запропонований експертом для першого співвласника, таким чином задовольнивши позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Першому співвласнику 1/2 частки нежитлового будинку - кафе [PERSON] виділяються наступні приміщення: літ.А - приміщення загальною площею 28,5 м2, а саме прим.1 (пл.28,5 м2) (додаток №3 до експертизи, на плані визначений в зелений колір). Другому співвласнику 1/2 частки нежитлового будинку - кафе [PERSON] виділяються наступні приміщення: літ.А - приміщення загальною площею 28,5 м2, а саме: прим.1 (пл.5,4 м2) - приміщення, прим.2 (пл.14,1 м2) - підсобне приміщення; прим.2 (пл.1,6) - санвузол, прим.І (пл.7,4 м2) - кіоск, навіс літ.Б. (додаток №3 до експертизи, на плані визначений в жовтий колір). Відповідно до вищевказаного розділу приміщення в натурі, співвласникам необхідно в прим.№1, загальною площею 33,9 м2, встановити перегородку для утворення двох ізольованих приміщень 5,4 м2 та площею 28,5 м2. Згідно запропонованого розподілу в натурі по 1/2 частини, нежитлового будинку - кафе №5 співвласники мають окремі входи до своїх часток і можуть використовуватися, як самостійні об`єкти нерухомого майна. Усі запропоновані переустаткування нежитлового будинку кафе необхідно робити відповідно до вимог ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН Б2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», Наказу Міністерства охорони здоров`я України №173 від 19.06.1996 року «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів». Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації, при наявності дозволу виконкому місцевої ради народних депутатів, газового господарства і держпожінспекції. Висновок експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи №1045/03-21 від 13 квітня 2021 року узгоджений з відділом з питань будівництва, містобудування, архітектури та кадастру Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Згідно листа, який знаходиться в матеріалах справи, від 07 травня 2021 року за №17-16/21, відділ з питань будівництва, містобудування, архітектури та кадастру Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області вважає за можливе застосування варіанта №1 (Додаток 4) щодо розподілу 1/2 частини нежитлового будинку, кафе по [ADDRESS] без зміни геометричних розмірів нежитлового будинку, кафе та за умови додержання вимог ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН Б2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», Наказу Міністерства охорони здоров`я України №173 від 19.06.1996 року «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів». Крім того, вищевказаний висновок експерта узгоджено з Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та згідно з Актом № 014731 від 02 червня 2021 року, який перебуває в матеріалах справи, проведено обстеження меж водопостачання та водовідведення об`єкта водоспоживання, що належить ФОП [PERSON] Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради зазначає, що при розподілі будівлі на двох власників можливе підключення до міського водопроводу та укладення договору з Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» на нового власника. Також, згідно листа Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські Електромережі» за №101058104 від 03 червня 2021 року, порядок укладання договорів споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії з кожним із співвласників об`єкта (нежитлового приміщення) по [ADDRESS] у зв`язку з виділенням часток об`єкта в натурі, коли до цього відповідно до п.4 постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 вважався укладеним автоматично з 01 січня 2019 року договір розподілу на умовах (технічні та організаційні особливості, зокрема величина дозволеної потужності (ВДП) 10 кВт) договору про постачання електроенергії від 16 серпня 2010 року №1557, що був укладений з одним із співвласників об`єкта за погодженням з іншими повідомив, що згідно з термінами та визначеннями, наведеними у п.1.1.2 Правил розподілу ринку електричної енергії дозволена (договірна) потужність - максимальна величина потужності, дозволена до використання в будь-який час за кожним об`єктом споживача відповідно до умов договору розподілу, набута на підставі виконання договору про приєднання до електричних мереж або у результаті набуття права власності чи користування на об`єкт (об`єкти). Таким чином, при виділенні часток об`єкта в натурі для укладання договорів розподілу з кожним із співвласників об`єкта має бути поділено між його співвласниками існуюча ВДП для об`єкта з повідомленням про це ОСР та триманням й використанням технічних умов приєднання до електричних мереж з виділеною часткою ВДП для одного співвласника об`єкту за рахунок зменшення ВДП для того співвласника, на території частки якого знаходиться існуючий вузол комерційного обліку електроенергії. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позову, а також враховуючи сплачену позивачем суму судового збору (позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 2350 грн., згідно квитанції №0.0.1288861283.1 від 07 березня 2019 року) з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь [PERSON] у розмірі 2350 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved