Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.03.2019 року звернулася у суд з позовною заявою, в якій просить стягувати з відповідача [PERSON] у її користь аліменти на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі - у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 01.04.2019 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, який не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із визначенням дати судового засідання 21.05.2019 року. Розгляд справи по суті відбувся 25.01.2019 року, без участі сторін. Позов обґрунтовано тим, що 28.04.2018 року сторони зареєстрували шлюб. За час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час, незважаючи на перебування у зареєстрованому шлюбі, сторони проживають окремо. Оскільки відповідач не допомагає позивачу матеріально, то дитина перебуває на утриманні позивача і саме вона забезпечує сина усім необхідним. Відтак, позивач змушена звернутись до суду із даним позовом. Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явилася, хоча була належно повідомленою про дату, час та місце судового засідання у справі, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення почтового відправлення - судової повістки від 05.04.2019 року. Разом з тим, позивач 21.05.2019 року подала заяву вх. № 2287, в якій просила позов задовольнити з наведених у ньому підстав, а розгляд справи по суті проводити без її участі. Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явився, хоча був належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання у справі, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення почтового відправлення - судової повістки від 06.04.2019 року, відзиву на позовну заяву не подав. Разом з тим, відповідач подав суду заяву вх. № 2285 від 20.05.2019 року, в якій поданий позов визнав повністю, а розгляд справи по суті просив проводити без його участі. Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання у справі 25.01.2019 року без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, сторони з 28.04.2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28.04.2018 року Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (копія мітиться у справі, а. с. 3). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Славською селищною радою Сколівського району Львівської області 11.09.2018 року (копія міститься у справі, а. с. 4) вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] , є відповідач. Таким чином, беззаперечно доведено, що відповідач є рідним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] і на нього покладений обов`язок утримувати свого сина до досягнення ним повноліття. Як вбачається з довідки Славської селищної ради Сколівського району Львівської області вих. № 676 від 19.03.2019 року (а. с. 5), позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, їх з відповідачем малолітня дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, які мають істотне значення. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов`язку по утриманню сина, чим порушує права позивача і її малолітньої дитини, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі - у розмірі 1 000 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду і до повноліття сина. Такий розмір стягнення аліментів суд визначає з урахуванням відсутності відомостей щодо працевлаштування відповідача, наявності у нього регулярного доходу, наявності чи відсутності інших утриманців, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме інтересам дитини та відповідача. Крім того, у поданій письмовій заяві на адресу суду відповідач визнав позов та згідний сплачувати аліменти саме у такому розмірі. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved