Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.04.2015 року звернулась до суду з позовом, яким просить стягувати із відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину до виповнення дітьми повноліття.. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, пояснила, розлучилась із відповідачем й діти проживають із нею та перебувають на її утриманні, відповідач періодично невеликими сумами надає їй кошти на утримання дітей, проте такі виплати є нерегулярними й недостатніми для повноцінного матеріального забезпечення дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що при можливості матеріально допомагає дітям, в даний час він закінчує навчання в СПТУ-40 м. Новоукраїнка і має невелику стипендію, у нього час від часу трапляються тимчасові заробітки, згідний сплачувати аліменти в розмірі 220 грн. на кожну дитину щомісячно, більшу суму він сплачувати неспроможний, в разі зростання доходів сплачуватиме аліменти в більшому розмірі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, з наступних підстав. Вирішуючи даний позов, суд виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Судом встановлено, що сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.4,5), які в даний час проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні, відповідач проживає окремо. Відповідачем [PERSON] ці обставини визнані, а тому, згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Частиною 1 ст.189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ст.182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Домовленість щодо утримання дитини між батьками відсутня, позивач не погоджується із порядком та розміром матеріальної допомоги, яка періодично надається відповідачем, а тому позивач має право на стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, той факт, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, а відтак зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей. Суд погоджується із доводами позивачки про необхідність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, у червні 2015 року закінчує професійно-технічне навчання, й має намір займатися тимчасовими заробітками. Суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти по 400 грн. на кожну дитину, виходячи із встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини та передбаченого законом обов'язку відповідача поряд із позивачкою брати рівну участь у матеріальному забезпеченні своїх дітей, оскільки менший розмір стягуваних з відповідача аліментів буде недостатнім для належного матеріального утримання дітей, що буде порушенням їхніх прав та інтересів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача слід щомісячно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі у заявленому позивачкою розмірі, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, оскільки відповідачем не надано належних і допустимих доказів, які б переконували суд у пріоритеті прав відповідача над інтересами малолітніх дітей та необхідності стягнення аліментів у меншому розмірі. У відповідності до ст.ст. 88,367 ЦПК України, суд також стягує з відповідача 243,60 грн. судового збору на користь держави, та рішення суду допускає до негайного виконання.

Outcome: approved