Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.09.2015 року звернувся до суду з позовною завою про припинення поруки, в якій зазначив, що 17.08.2015 року йому через систему реєстру призначених судових справ Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області стало відомо про існування позову ПАТ «ВБР» до ТОВ «Екватор ЛД», [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Із текстом позову він ознайомився лише 18.08.2015 року, отримавши його від представника ТОВ «Екватор ЛД» [PERSON] З якого йому стало відомо, що позов подано ПАТ «ВБР» стосовно невиконання кредитного договору укладеного між банком та ТОВ «Екватор ЛД», тоді як його залучено співвідповідачем на підставі договору поруки від 09.04.2013 року. Ухвалу про відкриття провадження він не отримував , жодного іншого позову від ПАТ «ВБР» за його інформацією немає. Також зазначив, що 09.04.2013 року між ним та ПАТ «ВБР» укладено договір поруки № РХ 029031.10117.004 у відповідності до якого «за цим договором поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань, вказаних в розділі «Зобовязань, що забезпечені порукою цього Договору». 04.04.2014 року між сторонами підписано договір про зміни № 1 до договору поруки. В тексті свого позову ПАТ «ВБР» зазначає, що «З 07.08.2014 року ТОВ «Екватор ЛД» припинив сплату процентів, у звязку із чим, прострочена заборгованість…». Таким чином, ПАТ «ВБР» самостійно визначили строк, з якого почалося припинення виконання основного кредитного договору, для забезпечення якого було укладеного Договір поруки. Тоді як, в договорі поруки відсутній пункт про визначення конкретної дати припинення поруки. Таким чином, ПАТ «ВБР» повинен мав подати позов до нього, як поручителя до 07.02.2015 року включно, в звязку з чим, вважає, що банком пропущено строк для предявлення вимоги до поручителя, оскільки за таких обставин, така вимога повинна була бути протягом шести місяців. Просив суд визнати припиненим договір поруки від 09.04.2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку». Позивач [PERSON] та представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду клопотання слухати справу без їх участі та прийняти рішення на підставі наданих ними доказів, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «ВБР» судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду клопотання слухати справу без його участі та письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що 06.04.2011 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «Екватор ЛД» укладено кредитний договір ККРОG.4633.002. 17.06.2011 року укладеного договір про зміни № 1 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 28.11.2011 року укладеного договір про зміни № 2 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 28.11.2011 року укладеного договір про зміни № 3 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 04.09.2012 року укладеного договір про зміни № 4 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 04.12.2012 року укладеного договір про зміни № 5 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 05.04.2013 року укладеного договір про зміни № 6 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 12.09.2013 року укладеного договір про зміни № 7 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 13.09.2013 року укладеного договір про зміни № 8 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 04.04.2014 року укладеного договір про зміни № 9 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 21.10.2014 року укладеного договір про зміни № 10 до кредитного договору ККРОG.4633.002. Відповідно до умов договору Банк зобовязався надати ТОВ «Екватор ЛД» кредит у вигляді поновлювальної кредитної у розмірі 2\~500\~000 грн. 00 коп. на наступні цілі: на поповнення обігових коштів, строком до 05.04.2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних. А ТОВ «Екватор ЛД» зобовязалося щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати Банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного п. 2.5. Кредитного договору. 17.06.2011 року суму кредиту було збільшено до 2\~900\~000 грн. 00 коп., 28.11.2011 року до 3 100\~000 грн. 00 коп. З 04.09.2012 року процентна ставка була встановлена в розмірі 20 % річних, з 04.12.2012 року процентна ставка була встановлена у розмірі 22 % річних. Змінами від 05.04.2013 року сума кредиту була встановлена в розмірі 2\~030\~000 грн. 00 коп. зі строком повернення 04.04.2014 року зі сплатою процентів в розмірі 23 % річних. 12.09.2013 року процента ставка встановлена в розмірі 21 % річних. 04.04.2014 року Договором про внесення змін № 9 до кредитного договору сума кредиту була встановлена в розмірі 996\~000 грн. 00 коп. з терміном кредитування 03.04.2015 року. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, 09.04.2013 року між банком та позивачем укладено Договір поруки № РХ029031.10117.004 відповідно до умов якого [PERSON] поручився за ТОВ «Екватор ЛД» перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання ТОВ «Екватор ЛД» будь-якого зобовязання за кредитним договором, вони несуть перед ПАТ «ВБР» відповідальність як солідарні боржники. Вимоги позивача щодо припинення договору поруки він вважає необґрунтованими, оскільки пунктом 6.2. договору поруки передбачено строк позовної давності до всіх вимог, що випливають із Договору встановлюється у 5 років, твердження позивача про припинення строку предявлення до нього вимог як до поручитель не відповідають укладеним між сторонами умовами. Крім того, зазначив, що навіть якщо не враховувати строку виконання основного зобовязання 03.04.2015 року, а почати відлік часу з моменту порушення зобовязань, то строк предявлення вимог до позивача спливає 17.02.2015 року, тоді як, позов про стягнення заборгованості за кредитним договором банком подано до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 26.01.2015 року. Представник відповідача ТОВ «Екватор ЛД» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду клопотання слухати справу без його участі, та письмові пояснення в яких зазначив, що на думку ТОВ «Екватор ЛД» позов підлягає задоволенню оскільки право вимоги ПАТ «ВБР» до обох поручителів виникло з 07.08.2014 року, тоді як позов подано лише 02.03.2015 року і шестимісячний строк пропущено. В звязку з чим, вважає, що ПАТ «ВБР» має право вимагати сплату заборгованості за кредитним договором виключно із ТОВ «Екватор ЛД» і право стягнення заборгованості з поручителів він втратив 07.01.2015 року. Просив винести рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 06.04.2011 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «Екватор ЛД» укладено кредитний договір ККРОG.4633.002. 17.06.2011 року укладеного договір про зміни № 1 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 28.11.2011 року укладеного договір про зміни № 2 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 28.11.2011 року укладеного договір про зміни № 3 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 04.09.2012 року укладеного договір про зміни № 4 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 04.12.2012 року укладеного договір про зміни № 5 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 05.04.2013 року укладеного договір про зміни № 6 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 12.09.2013 року укладеного договір про зміни № 7 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 13.09.2013 року укладеного договір про зміни № 8 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 04.04.2014 року укладеного договір про зміни № 9 до кредитного договору ККРОG.4633.002, 21.10.2014 року укладеного договір про зміни № 10 до кредитного договору ККРОG.4633.002. Відповідно до умов договору Банк зобовязався надати ТОВ «Екватор ЛД» кредит у вигляді поновлювальної кредитної у розмірі 2\~500\~000 грн. 00 коп. на наступні цілі: на поповнення обігових коштів, строком до 05.04.2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних. А ТОВ «Екватор ЛД» зобовязалося щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати Банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного п. 2.5. Кредитного договору. 17.06.2011 року суму кредиту було збільшено до 2\~900\~000 грн. 00 коп., 28.11.2011 року до 3 100\~000 грн. 00 коп. З 04.09.2012 року процентна ставка була встановлена в розмірі 20 % річних, з 04.12.2012 року процентна ставка була встановлена у розмірі 22 % річних. Змінами від 05.04.2013 року сума кредиту була встановлена в розмірі 2\~030\~000 грн. 00 коп. зі строком повернення 04.04.2014 року зі сплатою процентів в розмірі 23 % річних. 12.09.2013 року процента ставка встановлена в розмірі 21 % річних. 04.04.2014 року Договором про внесення змін № 9 до кредитного договору сума кредиту була встановлена в розмірі 996\~000 грн. 00 коп. з терміном кредитування 03.04.2015 року. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, 09.04.2013 року між ПАТ «ВБР» та позивачем укладено Договір поруки № РХ029031.10117.004 відповідно до умов якого [PERSON] поручився за ТОВ «Екватор ЛД» перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання ТОВ «Екватор ЛД» будь-якого зобовязання за кредитним договором, вони несуть перед ПАТ «ВБР» відповідальність як солідарні боржники. Строк повернення кредиту до 04.04.2014 року Договором про зміни № 1 до договору поруки № РХ029031.10117.004 від 09.04.2013 року сторони домовилися про кінцеву дату повернення по 03.04.2015 року. Як вбачається з наданого представником відповідача ТОВ «Екватор ЛД» заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.05.2015 року, ПАТ «ВБР» звернувся до боржника та поручителів з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 12.03.2015 року. Відповідно ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 6.2. договору поруки від 09.04.2013 року № РХ029031.10117.004 між ПАТ «ВБР» передбачено строк позовної давності до всіх вимог, що випливають із Договору встановлюється у 5 років. У своїй постанові № 6-170цс/13 від 17.09.2014 року Верховний суд України зазначив, що відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє субєктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обовязок боржника за договором. Правила частини четвертої статті 559 ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобовязання встановлений не був. Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобовязання за договором поруки у звязку з припиненням такого зобовязання поручителя. За змістом речення першого та третього зазначеної статті кредитор повинен встигнути звернутись до поручителя з вимогою про виконання останнім свого обовязку за договором поруки, у тому числі в примусовому порядку. Разом із тим за змістом другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України у разі, якщо строк договору поруки не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить до поручителя вимоги. Правова природа зобовязання у всіх випадках, передбачених статтею 559 ЦК України, є тотожною. Вимога кредитора до поручителя полягає в реальному виконанні зобовязання за боржника, оскільки така вимога може бути заявлена лише в разі невиконання боржником своїх зобовязань та настання строку виконання основного зобовязання. Виходячи з тотожної природи зобовязань, які регулюються реченнями першим і третім частини четвертої статті 559 ЦК України та реченням другим частини четвертої цієї статті, правову конструкцію частини четвертої статті 559 ЦК України, викладену в одному абзаці, ототожнює правову природу усіх зобовязань, преклюзивність строку дії договору поруки, необхідно дійти висновку, що такою вимогою може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки предявлення іншої вимоги суперечить правовій природі поруки як строкового зобовязання. Відповідно на вказані строки не поширюється положення частини пятої статті 267 ЦК України про захист судом порушеного права у разі, коли строк позовної давності пропущений із поважних причин. Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом. Разом із тим позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та пятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непредявлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обовязки сторін за цим договором слід вважати припиненими. Отже, непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, неприйнятними доводи позивача та представника позивача з приводу того, що встановлене Банком порушення чи то невиконання основного зобовязання 07.08.2014 року є підставою для початку перебігу строку давності звернення з вимогою до поручителя. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. В звязку з чим, суд вважає, необґрунтованими доводи позивача щодо застосування до спірних правовідносин ч. 4\~статі 559 ЦК України, а саме шестимісячного строку предявлення вимоги до поручителя, оскільки договором поруки передбачено строк його дії (позовної давності) у 5 років, який в даному випадку та відповідно до правових позицій Верховного суду України викладених в постановах 6-190/цс14 від 21.01.2015 року та 6-169/цс від 29.10.2014 року починається з моменту предявлення банком вимоги, позову до суду. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed