overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

Позивач 30.12.2020 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 21.06.2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося, з початку грудня 2020 року подружні стосунки припинено, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося через різні погляди на подружнє життя, різні характери та відсутність взаєморозуміння. Вважає, що при таких обставинах збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. Місце проживання дітей будуть вирішувати окремо. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 23.02.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надав на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.14). Відповідачка також надала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, на розірвання шлюбу згодна та просить залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с.15). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України.\~ Судом встановлено, що сторони 21.06.2008 року зареєстрували шлюб у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 282 (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] (а.с.5,6) Позивач в обґрунтування позову зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, з початку грудня 2020 року подружні стосунки між сторонами припинено, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення шлюбних відносин з відповідачкою називає різні погляди на подружнє життя, різні характери та відсутність взаєморозуміння. Також позивач зазначає, що при таких обставинах збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам Примирення між сторонами неможливе, місце проживання дітей сторони будуть вирішувати окремо. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач 30 березня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 1990 року. Від шлюбу дітей не мають. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з липня 1998 року. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином, письмово просив слухати справу у його відсутність за місцем проживання позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 1990 року. Шлюб зареєстрований Палац одруження № 1 відділу РАГС виконкому Мосради. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з липня 1998 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач 30 березня 2016 року звернувся з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері [PERSON], померлої 29 листопада 2004 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], померлої 29 листопада 2004 року. У визначений законом строк не звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в силу того, що проживає в сільській місцевості де відсутній нотаріус, а також відсутнє транспортне сполучення. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зазначені обставини і змусили його звернутися до суду за захистом свого права. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] померла 29 листопада 2004 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №392773, видане Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області 01 грудня 2004 року). Як убачається з досліджених в судовому засіданні свідоцтва про народження серії ЯЛ №098754, виданого [PERSON] сільською радою 29 травня 1958 року, матір»ю народженого 15 травня 1958 року [PERSON] є [PERSON], яка після укладення шлюбу (повторного) з [PERSON] отримала прізвище «Стесьмак» (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЖД №286495, видане 30 вересня 2000 року Мирненською сільською радою Біляївського району Одеської області), встановлено що позивач є сином спадкодавця. Тобто, позивач є спадкоємцем за законом як син спадкодавця. У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з огляду на те, що проживає в сільській місцевості де відсутній нотаріус, а також відсутнє транспортне сполучення, а тому цю обставину суд вважає обставиною, що перешкоджала своєчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, вважаючи її поважною в пропуску строку для прийняття спадщини.. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач 30 березня 2016 року звернувся з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності та визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON], померлого 22 жовтня 2001 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], померлого 22 жовтня 2001 року. До дня смерті батько проживав та був зареєстрований в [INFO]. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернувся в силу того, що перебував в скрутному матеріальному становищі. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено наступне. [PERSON] помер 22 жовтня 2001 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №278976, видане [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області 23 жовтня 2001 року). Позивач є спадкоємцем за законом як син спадкодавця (свідоцтво про народження серії ІІ-ЖД №443614, видане [PERSON] сільською радою Кодимського району Одесьокї області 08 серпня 1979 року, згідно якого батьком народженого 07 липня 1979 року [PERSON] є [PERSON]). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з тої причини, що перебував в скрутному матеріальному становищі. Отже, ту обставину, що позивач перебував в скрутному матеріальному становищі, суд визнає поважною причиною пропуску позивачем строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. Стосовно вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, то суд прийшов до такого. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною п»ятою статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Зазначені причини несвоєчасного звернення позивача до суду (скрутний матеріальний стан) за захистом порушеного права, суд вважає поважними, а тому поновлює строк позовної давності. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач, 30 березня 2017 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті сина [PERSON], померлого 16 листопада 2014 року. В позовній заяві позивач [PERSON], посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті сина [PERSON], померлого 16 листопада 2014 року. У визначений законом строк не звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в силу того, що тяжко хворіє, є інвалідом. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зазначені обставини і змусили його звернутися до суду за захистом свого права. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] помер 16 листопада 2014 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №397166, видане 20 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №487). Як убачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії І-ЖД №514711, виданого 24 березня 2017 року Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, батьком народженого 15 жовтня 1983 року [PERSON] є [PERSON], актовий запис №28. Згідно дослідженого в судовому засіданні пенсійного посвідчення №2222108933, виданого Пенсійним фондом України, [PERSON] є інвалідом третьої групи. У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв, оскільки тяжко хворіє і є інвалідом, а тому цю обставину суд вважає обставиною, що перешкоджала своєчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, вважаючи її поважною в пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач 30 березня 2018 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі мають спільних малолітніх дітей [PERSON], 15.07.2000р.н., [PERSON], [INFO]; діти проживає постійно з нею, коштів не достатньо для їх утримання, матеріальної допомоги не отримує. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно. Ухвалою суду від 17 квітня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений, причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Діти проживають та знаходяться на утриманні матері. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач 30 вересня 2013 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON], 24.04.1982 року. Шлюб зареєстровано Захаровською с/р Воловського району Липецької області , актовий запис №8, серія [NUMBER]. Від шлюбу дітей немає. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з 1996 були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON]. не з'явився. Відповідно до вимог Конвенції до компетентного суду Російської Федерації була направлена копія позовної заяви і дано доручення суду вручити позовну заяву з додатками.16.07.2014р. відповідачу було вручено копію позовної заяви з додатками. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 24.04.1982 року. Шлюб був зареєстрований Захаровською с/р Воловського району Липецької області , актовий запис №8, серія [NUMBER]. /а.с.7/ Від спільного подружнього життя дітей немає. Встановлено також, що з 1996 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач 30 вересня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що з 23 жовтня 1993 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1213. Дітей від шлюбу немає. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з травня 2011 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася. Про день місце та час розгляду справи сповіщена належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 23 жовтня 1993 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1213 ./а.с4/ Від спільного подружнього життя дітей не мають . Встановлено, що з травня 2011 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач 30 вересня 2014 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2012 року. Спільних дітей від шлюбу не мають. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з січня 2013 року. Позивач у судове засідання не з`явився про день і час проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомила, ніяких письмових заяв до суду не надходило. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2012 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за № 170 /а.с.4/. Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони тривалий час проживають окремо та не цікавляться долею один одного, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з січня 2013 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved