Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

позивач [PERSON] Георгіївназвернулась до суду ізпозовноюзаявою до відповідачаБублій [PERSON], за участю третіх осіб [PERSON] та [PERSON] Володимировичапро визначеннярозміручасток у спільнійсуміснійвласності. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від22.02.2013 р. №671425, виданого Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] приватизували квартиру №4загальноюплощею134,6м.кв. в будинку №11 по вул. Вербицького у м.Львові. Право власності на дану квартиру підтверджується витягом продержавну реєстрацію прав від 22.02.2013 р. №671740. З приводу даного майна міжпозивачкою та відповідачем, як стверджує позивач у позовній заяві,виникають непорозуміння, відповідач відмовляється надавати згоду на виділення 1/5 частки в даній квартирі, а тому [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом та просить визначити за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кожним окремо по 1/5 ідеальної частки у праві власності на квартиру за адресою: м. Львів, вул. Вербицького, 11/4, якою вони володіють на підставі свідоцтва про право власності на квартиру індексний номер 671425 від 22.02.2013 року. Отже, враховуючивищезазначене, просить позовзадоволити. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, наддала пояснення, аналогічні до позову. Просила такий задоволити. Відповідач в судовезасідання не зявився, подав клопотання від 28.04.2015 року про відкладення розгляду справи та про те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання зявився, просив позов задоволити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі та про те, що позовні вимоги просить задоволити позовні вимоги. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши надані по справі докази, суд дійшов висновку у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, протезгідност.13 ч.2 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.\~\~ Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від22.02.2013 р. №671425, виданого Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] приватизували квартиру №4 загальною площею 134,6м.кв. в будинку №11 по вул. Вербицького у м.Львові. Як вбачається із витягу про державну реєстрацію прав №671740від22.02.2013 р. квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно технічного паспорту квартира [ADDRESS] розташована на 2-му поверсі, 3-х поверхового будинку та складається з 4-х кімнат, житловою площею 92,5кв.м., в тому числі: 1-ша кімната 28,3 кв.м., 2-га кімната 25,4кв.м., 3-тя кімната 15,8 кв.м, 4-та кімната 23,0 кв.м, кухня площею12,1кв.м., ванна кімната площею 3,5кв.м., вбиральня (поєднана) 1,2кв.м., коридор 2,1 плюс 5,4 кв.м. Загальна площа квартири 130,2кв.м. Висота приміщень 3,40кв.м. Матеріал зовнішніх стін цегляні, матеріал перекриття деревяне. Відповідно до ч. ч., 1, 2, 3 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Частиною 1 статті 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» частка субєкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як зясовано у судовому засіданні, між сторонами відсутній спір про право, оскільки відповідач не заперечує проти виділу 1/5 ідеальної частки. Разом з тим, позивачем фактично заявлено вимогу про визначення часток у майні, яке перебуває у спільній сумісній власності, без вимоги про виділ в натурі чи поділ, тобто поставлено вимогу про зміну виду спільної власності - з спільної сумісної на спільну часткову. Крім того, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 183 ЦК України, позивачем не надано доказів того, щоспірна квартира може бути поділеною між сторонами на рівні частки, та чи є можливим такий виділ часток між співвласниками. З вказаних положень закону слідує, що учасник спільної сумісної власності може припинити свою власність у ній лише в разі виділу або поділу, а не шляхом визначення часток у майні, що належить на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи те, що квартира, згідно з наданого свідоцтва про право власності та витягу про державну реєстрації прав належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] праві спільної сумісної власності, відтак, підстав для встановлення спільної часткової вланості на вказану квартиру суд не вбачає. З огляду на те, що матеріально-правова вимога позивача повинна бути заснована на законі і те, що повинно існувати порушення, невизнання або оспорення прав позивача відповідачем, наявність яких судом не встановлено, суд дійшов висновку, що позов, пред'явлений позивачем до відповідача, не підлягає до задоволення, відтак заявлені позивачем вимоги про визначення часток у спільній сумісній власності - квартирі є необґрунтованими та безпідставними, а тому, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed