overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся в суд з даним позовом до [PERSON] , в якому просить шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою розірвати, посилаючись на те, що спільне життя в них не склалося, між ними відсутнє порозуміння, шлюбні відносини фактично припинені. Впродовж останніх п`ятнадцяти років вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше сумісне життя, примирення та збереження шлюбу вважає неможливим. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Кумановський В.М. в зал судового засідання не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Згідно поданих ними заяв просять суд розглядати справу у їх відсутності, позивач зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибула повторно, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони уклали шлюб 23 вересня 1980 року, актовий запис №48, зареєстрований Шишацьким райвідділом ЗАГСу Полтавської області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане виконкомом Шишацької районної ради 23 вересня 1980 року.). Від шлюбу в сторін неповнолітніх дітей немає. У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Під час розгляду справи встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки, подружніх відносин вони не підтримують та спільно не проживають, спільного господарства та бюджету не ведуть. Шлюб між ними набув формального характеру. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст.ст.24, 55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якого діє представник адвокат [PERSON], звернувся до суду з цим позовом, вимагаючи постановити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 11935 гривень 22 копійки, моральної шкоди в сумі 1000 гривень та витрат на правову допомогу в сумі 1000 гривень, посилаючись на те, що в період з 13 травня 2010 року по 12 вересня 2013 року позивач працював у відповідача водієм транспортних засобів, зайнятих в технологічному процесі виробництва та звільнений з роботи за згодою сторін. В порушення ч. 1 ст. 115 КЗпП України відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі, яка станом на 12 вересня 2013 року склала 11935 гривень 22 копійки та спричинив моральну шкоду. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно в період з 13 травня 2010 року по 12 вересня 2013 року сторони перебували в трудових відносинах, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача [PERSON]. В порушення ч. 1 ст. 115 КЗпП України відповідач допустив заборгованість по виплаті заробітної плати, яка станом на серпень 2013 року складає 11935 гривень 22 копійки, що підтверджується копією розрахункового листа. Тому, в частині стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати вимоги позивача - правомірні. Крім того, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що дійсно позивачеві [PERSON] роботодавцем спричинена моральна шкода у вигляді втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, враховуючи, що відповідач тривалий час не виплачує значну суму заборгованості по виплаті заробітної плати, тому, вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди - правомірні. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Судом встановлено, що дійсно витрати позивача на правову допомогу склали 1000 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією, тому в цій частині вимоги позивача - правомірні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Назаренко Я.В. звернувся до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] і просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 27 травня 1992 року в Нижбірківській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №3. Від цього шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Сімейне життя у них не склалося, разом вони вже не проживають 2 роки, а фактично останні 9 років відповідачка постійно їздить за кордон і поняття сім`ї у них відсутнє. Спільне господарство вони не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати даний шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак, у позовній заяві розгляд справи просив проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, примиритися з позивачем не бажає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 травня 1992 року в Нижбірківській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 27 травня 1992 року Нижбірківською сільською радою Гусятинського р/б ЗАГС. Від шлюбу в сторін по справі неповнолітніх дітей немає. Спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини сторони не підтримують, тому подальше збереження шлюбу неможливе. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27 травня 1992 року Нижбірківською сільською радою Гусятинського р/б ЗАГС, слід розірвати. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Сверлик О.В., звернувся в суд з даним позовом до [PERSON] в якому просить шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою розірвати, посилаючись на те, що сімейне життя між ними не склалося, у них несумісні характери та погляди, зокрема, на сімейне життя та виховання дитини. Останнім часом вони з відповідачкою проживають окремо, стосунків не підтримують. Їх сім`я фактично розпалася та носить лише формальний характер. За наведених обставин примирення між ними є неможливим та суперечить його інтересам. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2021 року, було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Сверлик О.В. в зал судового засідання не прибули, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник позивача - адвокат Сверлик О.В. подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, поросить справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибула, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, погоджується на розірвання шлюбу, просить справу слухати у її відсутності. Дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони уклали шлюб 23 червня 2014 року, актовий запис №04, зареєстрований Переволоцькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Переволоцькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області 23 червня 2014 року). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Переволоцькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області 30 липня 2015 року). У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сім`ї через різні погляди на сімейне життя та виховання дітей, вони мають несумісні характери, це призвело до того, що вони припинили шлюбні відносини та спільне проживання. Їхній шлюб набув формальних рис. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст.ст.24,55,56,105,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якого діє представник за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований між ним та відповідачем у зв'язку з тим, що спільне життя з [PERSON] не склалось, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між сторонами. Таким чином, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. У підготовче судове засідання [PERSON] не зявився Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином. 13 вересня 2018 року представник позивача подав до суду заяву, у якій просив задовольнити позовні вимоги повністю, засідання проводити без його та [PERSON] участі. У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 13 вересня 2018 року представник відповідача подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] підтримують та визнають. Також зазначила, що розгляд справи просить провести без її та [PERSON] участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] до початку підготовчого судового засідання подала заяву про визнання позову, яка не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України розподіляються таким чином: половина витрат у сумі 352,4 грн. має бути повернута позивачу з державного бюджету, а інша половина у розмірі 352,4 грн. покладається на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якого згідно доручення діє [PERSON], звернувся в суд із позовом , в якому просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийнятя спадщини після смерті батька [PERSON], який до дня смерті проживав в [ADDRESS] та помер [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON] , який на день смерті був зареєстрована і постійно проживав в [ADDRESS] . Після смерті батька залишилось спадкове майно до складу якого входить будинок з погосподарськими будівлями та земельна ділянка, які розташовані по [ADDRESS] . Він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька . Він через приватного нотаріуса в м.Одеса подав заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька до Козятинської державної нотаріальної контори. Проте коли через свого представника звернувся до Козятинської державної нотконтори стосовно отримання свідоцтва про право на спадщину, то виявилось, що приватний нотаріус, який оформляв його заяву про прийняття спадщини помилково зазначив прізвище його батька як [PERSON] , в той час як прізвище його батька [PERSON] , відповідно і спадкова справа була заведена щодо майна [PERSON] . Тому його заяву про прийняття спадщини неможна вважати поданою, а визначений шестимісячний термін для її подачі сплив. Представник позивача полдав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Козятинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про час розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане 29.10.2015 року відділом ДРАЦ Козятинського міськрайонного управління юстиціїї Вінницької області. Про те, що [PERSON] був батьком позивача підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 28.10.2015 року відділом ДРАЦ Козятинського міськрайонного управління юстиціїї Вінницької області , довідкою квартального комітету № 789. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно . Спадкоємцем І черги за законом після смерті [PERSON].є його син - позивач по справі - [PERSON]. Проте позивач свої спадкові права оформити не може із-за того, що нотаріусом спадкова справа заведена на прізвище [PERSON] , тобто на іншу особу. Подати заяву про прийняття спадщини після [PERSON] позивач не може, так як пройшло вже шість місяців з дня відкриття спадщини. . Ці обставини суд визнає поважними. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.1272 п.3 ЦК України, згідно з якими, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якого на підставі довіреності діє [PERSON], звернувся з позовом до суду, вимоги якого в ході розгляду справи збільшив та просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 126 075 (сто двадцять шість тисяч сімдесят п/ять) гривень 85 коп. В обгрунтування позову зазначив, що 07 лютого 2003 року заступником Козятинського транспортного прокурора Бурлаченком О. В. відносно позивача [PERSON], [INFO], було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті\~185 КК України. 24 лютого 2003 року в. о. слідчого СВ ЛВ на ст. Козятин УМВС України на ПЗЗ л-нт міліції [PERSON], з розгляду матеріалів кримінальної справи № 08/2598 відносно гр.. [PERSON], позивачу було оголошено Постанову про притягнення як обвинуваченого. Державне обвинувачення по даній кримінальній справі підтримувала Козятинська транспортна прокуратура Вінницької області. Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 червня 2004 року позивача було засуджено та визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 185 КК України, за що було призначено покарання у вигляді штрафу 850 грн. і на підставі ст. 1 ч. 1 п.п. «б», «е» Закону України «Про амністію» від 11.07.2003 року [PERSON] був звільнений від відбування покарання. Не погодившись з таким вироком засуджений [PERSON] вимушений був оскаржити його до апеляційного суду Вінницької області. Ухвалою колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Вінницької області від 29 вересня 2004 року при перегляді матеріалів кримінального провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.06.2004 року, було вирішено: - вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.06.2004 року залишити без змін. 28 липня 2005 року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, ухвала апеляційного суду Вінницької області була скасована і справа була направлена на новий апеляційний розгляд. 16 листопада 2005 року Ухвалою колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Вінницької області вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.06.2004 року був скасований, а справа повернута на додаткове розслідування. 21 грудня 2005 року справа надійшла до Козятинської транспортної прокуратури. Постановою про закриття кримінальної справи від 21 грудня 2005 року Козятинський транспортний прокурор, радник юстиції [PERSON], розглянувши матеріали кримінальної справи № 08/2598 по обвинуваченню [PERSON] за ст. 185 ч. 1 КК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Кушнеренко Ігор Вікторович, звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/6 частину будинку, який розташований в [ADDRESS], яка належить [PERSON]. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що є співласником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. 1/6 частина спірного будинку належить [PERSON], який був співмешканцем його бабусі [PERSON], та помер [INFO]. Після його смерті ніхто з спадкоємців зазначеного майна спадщину не прийняв. Позивач проживає у вказаному будинку з 1995 року, добровільно володіє та розпоряджається будинком. Представник позивача [PERSON], в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Кушнеренко Ігор Вікторович, у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві. Представник відповідача Каланчацької селищної ради у судове засідання не з»явився, однак надав суду заяву про визнання позову та слухання справи без його участі. Вислухавши пояснення сторони, перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи сторін в обґрунтування та визнання позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співласником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS]. Також, співласником вказаного житлового будинку є [PERSON], який помер [INFO]. Згідно данних домової книги, позивач зареєстрований у спірному будинку з 1996 року по теперішній час. Отже, з моменту смерті [PERSON], а саме: з 2006 року позивач відкрито та добросовісно володіє 1/6 частиною будинку, яка належала покійному. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач у суді довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, а відповідач не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем. На підставі ст. 344 ЦК України і

Outcome: approved