Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач 21 лютого 2018 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що зареєстрував шлюб з відповідачкою 06 грудня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 1191. Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стало те, що в сімї не було взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, що призвело до припинення шлюбних стосунків, ведення спільного господарства у серпні 2017 року. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачкою як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, почуття любові втрачено, тому просив шлюб розірвати. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Частиною 2 статті 247 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 грудня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 1191 (а.с.9). Від спільного подружнього життя сторони мають сина: [PERSON], [INFO] (а.с.9). Встановлено, що сторони з серпня 2017 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідачка змінила своє прізвище з «Павленко» на «Смертюк» і після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дошлюбне «Павленко». За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, так як позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а також те, що позивач не ставить питання про відшкодування судових витрат, суд вважає за можливе не відшкодовувати їх за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved