Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач 25.10.2016 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує наступним. Відповідач є батьком її малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Донька з моменту її народження постійно проживає разом з нею. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду з відповідача стягуються на її користь на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини доходів відповідача. На даний час відповідач аліменти не сплачує, участі у вихованні та утриманні своєї доньки не приймає. Він на даний момент перебуває за кордоном, на тимчасових заробітках, зв'язку з ним у неї немає. Вона самостійно піклується про доньку , про стан її здоров'я, іі фізичний, духовний та моральний розвиток. З 30.08.2016 року вона перебуває на обліку Нікопольського міськрайонного центру зайнятості, як безробітна. Донька часто хворіє та потребує санаторно-курортне лікування та оздоровлення, постійний догляд та забезпечення медичними препаратами. На теперішній час вона має можливість разом із дочкою тимчасово виїхати до родичів до Ізраїлю. Зазначає, що поїздка до Ізраїлю пов'язана із лікуванням дитини, її оздоровленням, організацією для неї змістовного дозвілля з метою її повноцінного розвитку. Однак вона не має можливості отримати від відповідача дозвіл на виїзд дочки за кордон України , оскільки останній сам знаходиться за кордоном. На підставі викладеного просить надати дозвіл малолітній [PERSON], [INFO] на виїзд за межі України разом з нею, в її супроводі на час її перебування за кордоном, а також на багаторазові тимчасові виїзди в будь-яку країну світу разом з нею, в її супроводі, на оздоровчий відпочинок до досягнення [PERSON]шістнадцяти років без дозволу (згоди) та супроводу, батька [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Від головного спеціаліста служби у справах дітей Нікопольської міської ради надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог та заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, на адресу суду надав заяву в якій просить справу слухати у його відсутність проти позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Малолітня дитина - [PERSON] з моменту її народження постійно проживає разом з позивачем. На даний час відповідач участі у вихованні та утриманні своєї доньки не приймає. Він на даний момент перебуває за кордоном, на тимчасових заробітках, зв'язку з ним у позивача немає. Позивач самостійно піклується про доньку, про стан її здоров'я, іі фізичний, духовний та моральний розвиток. З 30.08.2016 року позивач перебуває на обліку Нікопольського міськрайонного центру зайнятості, як безробітна. (а.с. 6). Дитина часто хворіє та потребує санаторно-курортне лікування та оздоровлення, постійний догляд та забезпечення медичними препаратами. Позивач має можливість разом із дочкою тимчасово виїхати до родичів до Ізраїлю. Зазначає, що поїздка до Ізраїлю пов'язана із лікуванням дитини, її оздоровленням, організацією для неї змістовного дозвілля з метою її повноцінного розвитку. Однак на даний час не має можливості отримати від відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон України, оскільки останній сам знаходиться за кордоном. Відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до п.4 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: -якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; -якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: -свідоцтва про смерть другого з батьків; -рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; -рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; -рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; -рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; -довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Суд вважає, що в даному випадку виїзд дитини з матір'ю за межі України не суперечить їх інтересам і не порушує прав відповідача як батька дитини. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд [PERSON] за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved