Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.02.2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в обґрунтування своїх позовних вимог, що 07.10.1995 року уклала з відповідачем шлюб, який було зареєстровано виконкомом Михайлівської сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 14. Від шлюбу мають повнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини не склалися із-зі несумісності характерів та різних поглядів на сімейне життя. Фактично шлюбні відносини припинені 12 грудня 2018 року. Спільне проживання і збереження родини вважає неможливим. 20 лютого 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 21 лютого 2019 року зроблено запит щодо реєстрації місця проживання відповідача. 11 березня 2019 року від Михайлівської сільської ради надійшла відповідь на запит. 12 березня 2019 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено підготовче засідання на 4 квітня 2019 року. У підготовчому судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Інших клопотань від сторін не надійшло, справу призначено до судового розгляду на 18 квітня 2019 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 07.10.1995 року, який було зареєстровано виконкомом Михайлівської сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 14 (а.с.5). Від шлюбу мають повнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини не склалися із-зі несумісності характерів та різних поглядів на сімейне життя. Фактично шлюбні відносини припинені 12 грудня 2018 року. Сімя розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливо, подальше перебування у шлюбі призведе до порушення прав позивача та принципу добровільності шлюбу. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, cуд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Положенням ст.113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не надала суду клопотання про відновлення дошлюбного прізвища, тому суд залишає їй прізвище «Герасименко». Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved