Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.04.2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначив, що йому на праві власності належить будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За вищевказаною адресою значаться зареєстрованим відповідачі, однак вони 2015 року за даною адресою не мешкають, не сплачують комунальні послуги, не отримують кореспонденцію за даною адресою, їх особистих речей в квартирі немає, і взагалі даним житлом вони не цікавляться. Реєстрація за вищевказаною адресою відповідачів перешкоджає йому як власнику розпоряджатися власністю. На даний час зняття з реєстрації потребує особистої присутності відповідачів, натомість їх місцезнаходження йому не відоме, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву із підтриманням позовних вимог та просить суд задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .В., Абрамська Л.Т. належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилися. У відповідності з вимогами ст. ст. 280-281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу будинку від 13.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Нечипоренко Т.І., [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18670207 від 29.04.2008 року, виданого Селидівьким бюро технічної інвентаризації, житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Відповідно до довідки Комунального підприємства «Комунальник м. Селидове» від 22.03.2019 року, за адресою [ADDRESS] , [ADDRESS] , зареєстрованими значаться: власник [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , а також квартиронаймачі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно акту про не проживання від 21.03.2019 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] зареєстровані починаючі з 05.05.2017 року по теперішній час не мешкають. Відповідно до відповіді Відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради № 08-4/681 від 12.04.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 15.09.2017 року по теперішній час. Відповідно до відповіді Відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради № 08-4/682 від 12.04.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 02.08.2017 року по теперішній час. Відповідно до відповіді Відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради № 08-4/683 від 12.04.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 10.05.2017 року по теперішній час. Відповідно до відповіді Відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради № 08-4/684 від 12.04.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 10.05.2017 року по теперішній час. Відповідно до відповіді Відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради № 08-4/685 від 12.04.2019 року, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 10.05.2017 року по 11.06.2018 року. Знятий з обліку за вищевказаною адресою з 11.06.2018 року до м. Макіївки. Відповідно до відповіді Відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради № 08-4/686 від 12.04.2019 року, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 10.05.2017 року по 11.06.2018 року. Знята з обліку за вищевказаною адресою з 11.06.2018 року до м. Моспіне. Відповідно до відповіді Відділу реєстрації місця проживання громадян Селидівської міської ради № 08-4/687 від 12.04.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 22.05.2017 року по теперішній час. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 УК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Дана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11. Відповідно до ст.\~72\~ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не мешкають в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності вищевказаних відповідачів у спірному приміщенні понад один рік є поважними. У зв`язку з чим, позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню та слід визнати відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , таким, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням відповідачів [PERSON] та [PERSON] , суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, оскільки вказані особи самостійно зналися з реєстрації за вищевказаною адресою. На підставі викладеного та

Outcome: partial