Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] , 24.09.2020 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 13.12.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №134. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що не дивлячись на тривалий час перебування у шлюбі, налагодити нормальні стосунки не змогли, втратили почуття любові і поваги один до одного, у них зникли спільні інтереси та взаєморозуміння. З грудня 2019 року спільно не проживають. На примирення категорично не згодна, просить позов задовольнити. Сторони у судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі з наведених підстав, відповідач їх визнав, просять ухвалити відповідне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі фактичні обставини, та визначений зміст спірних правовідносин сторін: Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.12.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №134 (а.с. 5). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох з подружжя, суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з урахуванням викладених обставин, дійшов до переконання про доведеність вимог позивача про припинення шлюбно - сімейних відносин подружжя, відсутність в них бажання на примирення, їх окреме проживання, а тому збереження шлюбу неможливе, не відповідає внутрішній волі обох з подружжя, суперечитиме їх інтересам, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням позиції позивача суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням клопотання позивача, суд не стягує з відповідача судові витрати по оплаті судового збору. Згідно вимог ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову про розірвання шлюбу в розмірі 420 грн. 00 коп.. На підставі наведеного, ст.51 Конституції України, ст.5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved