Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивач 11.12.2018 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, який 04.04.2019 року уточнив, та просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями розташованого по вул. Івана Бучка 29, в с. Тарасівка, Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.03.2016 року померла його мати [PERSON]. [PERSON] своїм майном на випадок смерті розпорядилася склавши 19.04.2011 року заповіт, згідно якого належну їй частину квартири № 88 в м. Львові заповіла своєму синові [PERSON], а все інше належне їй майно заповіла в рівних частках своїм дітям [PERSON] та [PERSON] До складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшло право власності на вказану вище квартиру та житловий будинок № 29 по вул. Івана Бучка 29, в с. Тарасівка, та дві земельні ділянки, розташовані на території с. Тарасівка, Пустомитівського району Львівської області. Позивач у встановлений законом строк звернувся у [PERSON] державну нотаріальну контору та йому було видано свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, зокрема квартиру та на 1/2 частину земельних ділянок, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку відмовлено, оскільки мати за життя не зареєструвала за собою право власності на такий. У судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги підтримує, та просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], заяву № 49 від 13.03.2019 року про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України,\~від 12.06.2009\~року №\~2\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства\~при розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції» за змістом ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне положення закріплене також в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивачів є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: свідоцтво про смерть серії І-СГ № 421855 від 11.03.2016 року; свідоцтво про смерть серії І-СГ № 221192 від 06.07.2010 року; свідоцтво про одруження серії І-ЯР № 066634 від 06.12.1955 року; свідоцтво про народження серії ІІ-ЯР № 422079 від 06.01.1959 року; копію заповіту [PERSON], посвідченого та зареєстрованого державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори 19.04.2011 року за №1-709; постанову державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] від 17.10.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії; свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом від 20.03.1986 року, яке видане [PERSON]; рішення виконавчого комітету Чорнушовицької сільської ради Пустомитівського району № 26 від 27.09.2012 року; довідку ЛОКП «БТІ та ЕО» від 25.10.2016 року № 2/15575; копію технічного паспорта на житловий будинок № 306 в с. Тарасівка, Пустомитівського району Львівської області; копії свідоцтв про право на спадщину за заповітом № 4-422 та 4- 424, видані 11.10.2018 року державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON]; довідки Чорнушовицького старостинського округу Підберізцівської сільської ради № 801 та № 802 від 03.12.2018 року; заяву відповідача, про визнання заявлених позивачем позовних вимог, що свідчить про визнання відповідачем обставин викладених позивачем у позовній заяві, а отже такі у відповідності до ч. 1 ст.\~82\~ЦПК України доказування не потребують, та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликаються позивачі у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ними позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що позивач являється спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину та претендує на спадкове майно; те, що позивач у встановлений строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини; те що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved