Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 травня 2021 року звернувся до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі в період з 29 травня 2000 року по 21 липня 2020 року, працював в якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті. Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії від 10.03.2021 року № 704 позивачу було вперше встановлено наявність професійного характеру захворювання: пневмоконіоз ЛН І-ІІ ст. (один-два) за змінним типом, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ст. (легка) зниження слуху за класифікацією [PERSON] та [PERSON] . Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 31 березня 2021 року було встановлено, що хронічне професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів виробничий пил, виробничий шум. Згідно довідці МСЕК від 21.04.2021 року позивачу була вперше встановлено 40% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань, в тому числі 25% - пневмоконіоз, 15% - приглухуватість, безстроково, встановлено потребу в медичній та соціальній допомозі, в медикаментозному лікуванні. Внаслідок зазначеного професійного захворювання він до теперішнього часу відчуває негативні наслідки на своєму здоров`ї, у нього виникають приступи задишки при незначних фізичних навантаженнях, больові відчуття у грудній клітині після кашлю, також іноді виникає періодичний біль у поперековому відділі хребта з іррадіацією в ногу, у нього також порушився сон, він відчуває часті відчуття дискомфорту при диханні, відчуває психологічний дискомфорт, часто виражені переживання за своє самопочуття, порушена душевна рівновага виражена почуттям розпачу, тривоги, дратівливості та страху. У зв`язку із виникненням професійного захворювання він не має можливості вести повноцінне особисте та суспільне життя, зазначене ушкодження здоров`я вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, які стали наслідком зміни у його житті і виробничих зв`язках та неможливості їх поновлення. З урахуванням зазначеного можна стверджувати про те, що внаслідок ушкодження здоров`я, які були заподіяні йому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати працездатності, йому було спричинено моральні страждання. Суму моральної шкоди позивач оцінює в 240000 грн, виходячи з наступного розрахунку: 6000,00 грн (сума мінімальної заробітної плати у місячному розмірі установленої з 1 січня 2021 року) Х 40 (відсоток втрати працездатності) = 240000,00 грн. 05 травня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 06 травня 2021 року позовну заяву ухвалою судді було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків. 11 травня 2020 року позивач усунув недоліки позовної заяви. 12 травня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 27 травня 2021 року представник відповідача ПрАТ ШУ «Покровське» надав суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що відповідно до ч. 5 ст. 153 КЗпП України працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або людей, які його оточують, і навколишнього середовища. За весь час роботи позивач жодного разу не заявляв про порушення з боку відповідача умов його праці. Відповідач не приховував тяжкість і шкідливість технологічного процесу. Позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я. Позивачем не доведена неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена моральна шкода, наявність вини відповідача у виникненні профзахворювання, а також не наведено розрахунку суми шкоди, яку він зазначає у позові. Крім того, у відзиві зазначено, що вимога позивача про стягнення з відповідача 240000 грн не доведена належними доказами в розумінні ЦПК України. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю (а.с. 52-59). 07 червня 2021 року до суду надійшли пояснення третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, згідно яким він просив розглянути справу без участі представника управління та винести рішення на розсуд суду (а.с. 66-69). 09 червня 2021 року до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ «ШУ «Покровське» з 29 травня 2000 року по 21 липня 2020 року, працював в якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті, був звільнений з підприємства згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 10-13). Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії від 10.03.2021 року № 704 позивачу було вперше встановлено наявність професійного характеру захворювання: пневмоконіоз ЛН І-ІІ ст. (один-два) за змінним типом, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ст. (легка) зниження слуху за класифікацією [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 31 березня 2021 року було встановлено, що хронічне професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів виробничий пил, виробничий шум(а.с. 31-34). Згідно довідці МСЕК від 21.04.2021 року позивачу була вперше встановлено 40% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань, в тому числі 25% - пневмоконіоз, 15% - приглухуватість, безстроково, встановлено потребу в медичній та соціальній допомозі, в медикаментозному лікуванні (а.с. 35). Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійного захворювання позивача. Висновком МСЕК від 21.04.2021 року позивачу було встановлено 40% втрати професійної працездатності за сукупністю професійних захворювань безстроково (а.с. 35). В зв`язку цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 40% професійної працездатності безстроково. Моральні страждання позивача полягають у наступному: Внаслідок зазначеного професійного захворювання позивач до теперішнього часу відчуває негативні наслідки на своєму здоров`ї, у нього виникають приступи задишки при незначних фізичних навантаженнях, больові відчуття у грудній клітині після кашлю, також іноді виникає періодичний біль у поперековому відділі хребта з іррадіацією в ногу, у нього також порушився сон, він відчуває часті відчуття дискомфорту при диханні, відчуває психологічний дискомфорт, часто виражені переживання за своє самопочуття, порушена душевна рівновага, яка виражена почуттям розпачу, тривоги, дратівливості та страху. У зв`язку із виникненням професійного захворювання позивач не має можливості вести повноцінне особисте та суспільне життя, зазначене ушкодження здоров`я вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, які стали наслідком зміни у його житті і виробничих зв`язках та неможливості їх поновлення. Вищезазначене законодавство, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з професійним захворюванням згідно висновку МСЕК втрачена на 40% безстроково. Виходячи з\~викладеного,\~суд вважає\~можливим стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача в\~рахунок \~відшкодування моральної\~шкоди 24000,00\~грн. з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 90,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial