overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач 19.07.2017 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов»язки. Сторони мешкають окремо, не ведуть спільне господарство. Шлюбні відносини припинено з листопада 2015 р. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Донька [PERSON] буде проживати з позивачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, пояснив, що з листопада 2015 року мешкають окремо, не ведуть спільне господарство. В сім»ї виникали непорозуміння, відсутні спільні інтереси. Примирення не можливе. Донька залишиться проживати з позивачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи‚ вважає,що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.09.2006 р. Сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони з листопада 2015 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач 19.07.2017 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2014р., мають спільну дитину [PERSON], 22.02.2000р.н. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, сімейні обовязки, перестали бути повязані спільним побутом, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти обставин, викладених у позові. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.02.2014р., актовий запис №1. Сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сімї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивач 19.07.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 02.11.2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу дітей не мають. Вона з відповідачем ніколи спільно не проживала, у звязку з тим, що останній з 2015 року знаходиться в місцях позбавлення волі. Вона вважає, що подальше подружнє життя не можливе. Враховуючи викладене, просить шлюб з відповідачем розірвати. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 31.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене поззовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач, згідно поданої 01.06.2020 року заяви, просить справу розглядати в її відсутність, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі ( а.с. 40). Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений про день, час і місце розгляду справи належним чином за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ) (а.с. 38). Суд на підставі ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02.11.2017 року сторони зареєстрували шлюб у Металургійному районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 550 (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Як зазначено позивачем, вона з відповідачем ніколи спільно не проживала, у звязку з тим, що останній з 2015 року знаходився в місцях позбавлення волі. Вона вважає, що подальше подружнє життя не можливе. При таких обставинах суд вважає, що шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя неможливе і шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] », [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач 19.08.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 02.10.15 р.. За час шлюбу у сторін народилось двоє спільних дітей: син [PERSON] , [INFO] н., дочка [PERSON] , [INFO] .. Однак одруження виявилось невдалим, так як спочатку сторони жили добре і вели спільне господарство, виховували сина, а під час вагітності дочкою відносини почали погіршуватись. Між ними виникали часті конфлікти, не було порозуміння. Відповідач постійно провокує сварки, своєю поведінкою дає негативний приклад дітям та ображає її, наслідком чого стало притягнення відповідача до адмінвідповідальності за домашнє насильство. Сторони більше року проживають окремо. Шлюб існує формально. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 22.06.18 р. у справі № 159/1 812/18 для них як подружжя було встановлено режим окремого проживання. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила. Попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі, зазначає, що наміру на збереження шлюбу не має та просить не надавати строку для можливого примирення сторін. Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позов визнає. Суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності сторін у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони не проживають спільно фактично, мають двох спільних неповнолітніх дітей, але обопільно не бажають збереження шлюбу і відповідач на даний час проти позову не заперечив, зокрема, засобом подання відзиву на позовну заяву тощо, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. \~\~\~\~ \~ \~ \~Як стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 02.10.15 р. відділом драцс по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської області, сторони уклали між собою шлюб 02.10.15 р., актовий запис № 492. \~ \~ \~ \~Та обставина, що у сторін на даний час є двоє спільних малолітніх дітей, стверджується копією свідоцтва про народження останніх. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони наміру на збереження вказаного шлюбу не мають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітніх дітей, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати.\~ Судові витрати у справі в сумі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач 19.08.2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові, посилаючись на виниклі непорозуміння у подружжя з різних питань сімейного життя, різність характерів, відсутність між подружжям взаємопорозуміння та довіри, що і привело до втрати почуття поваги та любові один до одного та явилось причиною розпаду їх сім`ї, яку, на його погляд, поновити неможливо, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 16.05.2003 року Виконавчим комітетом Себинської сільської ради Новоодеського району, Миколаївської області, за актовим записом № 04, - розірвати. В судове засідання сторони не зявилися. До суду надійшла письмова заява від позивача, в якій він підтримує свої позовні вимоги та просить суд слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання за викликом суду не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать картки зворотного поштового повідомлення. Згідно зі ст.. 74 ч.5 ЦПК України, відповідач вважається такою, що повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи. На адресу суду не надходило ніяких заяв від відповідача про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у її відсутність, а також вона не повідомляла суд про причини своєї неявки. Неявка відповідача в судове засідання за викликом, судом визнана без поважних причин. Справа, у відповідності з вимогами ст.169 ЦПК України, розглянута у відсутність сторін, на підставі наявності у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 16.05.2003 року. Їх шлюб зареєстровано Виконавчим комітетом Себинської сільської ради Новоодеського району, Миколаївської області, за актовим записом № 04. Від спільного проживання в подружжя народилася дитина: донька Дар'я, [INFO], батьком якої являється позивач по справі. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається з обставин, викладених в позові, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені на протязі останніх трьох років, з квітня 2012 року, через різність характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та довіри. Сімя фактично розпалась та її не поновити, так як відсутня воля подружжя на збереження шлюбу. За таких вищевикладених обставин, із-за відсутності волевиявлення сторін на збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб, на підставі ст.ст.104-105,110-112 СК України, між подружжям слід розірвати. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач 19.08.2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові, посилаючись на різні характери з відповідачем, постійні сімейні скандали, зловживання відповідачем алкогольними напоями, через ведення ним аморального, розгульного способі життя, на відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного, що явилось причиною розпаду їх сім`ї, яку, на її погляд, поновити не можливо, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 05.09.2014 року відділом ДРАЦСу реєстраційної служби Новоодеського РУЮ, актовий запис № 69 - розірвати. В судове засідання сторони не зявилися. До суду надійшла письмова заява від позивача, в якій вона підтримує свої позовні вимоги та просить суд слухати справу у її відсутності, з можливістю розгляду справи в порядку заочного розгляду, у випадку неявки в судове засідання без поважних причин відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату і час розгляду справи, оголошенням в газеті, відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ст.. 74 ч.5 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Неявка відповідача в судове засідання визнана судом без поважних причин. Справа розглянута у відсутність відповідача, у відповідності до вимог ст. ст.169 ч.4, 224 ЦПК України, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду справи, так як позивач наполягає на такому порядку розгляду справи. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05.09.2014 року. Їх шлюб зареєстровано відділом ДРАЦСу реєстраційної служби Новоодеського РУЮ, актовий запис № 69. Від спільного подружнього життя подружжя має спільну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], батьком якої являється відповідач по справі. Спільне майно подружжя вирішило за спільною згодою розділити в добровільному порядку. Згідно ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Подружжя припинили шлюбні відносин через різні характери, різні погляди на життя, через не знаходження спільної мови з питань спільного сімейного життя, ведення спільного домашнього господарства, через зловживання відповідачем алкогольними напоями, через ведення ним аморального, розгульного способі життя. В результаті цього подружжя втратило почуття поваги та любові один до одного і їх сім`я остаточно розпалась та її не поновити. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і не погоджується на примирення. За таких вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб на підставі ст.ст.104-105,110-112 СК України між подружжям слід розірвати. У відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач 19.08.2016 р. звернулась до суду зі вказаним позовом. При цьому посилалась на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 27.04.2001 р. відділом реєстрації актів громадянського стану м.Ізюм Харківського області за актовим записом № 81. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO] Сімя не склалася через різні погляди на життя, права та обов»язки подружжя, з часом сторони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть. Примирення не можливе. Спір про майно відсутній. Дитина залишиться проживати з позивачем. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище «[PERSON]». У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 27.04.2001 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO] На сьогоднішній день сімейні стосунки втрачені, спільне господарство не ведеться. Сторони мають різні погляди на життя, права та обов»язки подружжя, шлюбні стосунки між ними припинені, примирення між ними не можливе, а подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Спір щодо розділу майна, місця проживання дітей, а також щодо прізвищ після розірвання шлюбу сторони не мають. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач 19.08.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 08.10.2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем проживають окремо. Дочка проживає з нею, перебуває на її утриманні. Вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач працює, отримує заробітну плату, однак матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Також він не надає матеріальної допомоги і на її утримання. Їм потрібна допомога відповідача, оскільки її доходів не вистачає на належне утримання дитини та на її утримання до досягнення дочкою трьох років. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки в розмірі 1/4 частини до досягнення нею повноліття, та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини до досягнення дочкою трьох років. Від позивача до суду надійшла заява (а.с.13) про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про день, час і місце розгляд управи був повідомлений належним чином (а.с.12), про що свідчить поштове повідомлення. Причини неявки суду невідомі. Заяв від відповідача не надходило, як і заперечень на позов. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.79,80,84,180-182,191 СК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 08.10.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.3,6). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та на утримання дружини не надає. Доказів того, що з нього проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею повноліття та стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач 19.08.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 16.03.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини між ними припинені з березня 2016 року, з цього часу вони проживають окремо. Діти проживають з нею та повністю перебувають на її утриманні. ЇЇ доходів недостатньо для забезпечення дітей всім необхідним. Відповідач працює на ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», має стабільний та достатній дохід, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, однак в добровільному порядку такої допомоги не надає. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає (а.с.19). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує (а.с.10). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 16.03.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6-8). Діти проживають з позивачем (а.с.9), перебувають на її утриманні. Доходів позивача не вистачає на належне забезпечення дітей всім необхідним. Відповідач працює у ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про заробітну плату від 27.09.2016 року вих. № 632 (а.с.16). Його середній заробіток складає 4507,43 грн. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Проте згідно наданої до суду заяви відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі, визначеному позивачем (а.с.10). Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved