Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 04 листопада 2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] в Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУМЮ (м. Київ), актовий запис № 1549. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що їхня сім`я розпалася з 2017 року та причина розпаду сім`ї полягає в тому, що у них різні погляди на життя та несумісність характеру. Це призвело до того, що вони припинили подружні стосунки, і поновлювати їх він не збирається. Вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, оскільки, шлюб існує формально, сім`я розпалася остаточно. Примирення між ними немає сенсу. Спір між ним та відповідачем з приводу поділу спільного майна відсутній. Після розірвання шлюбу син буде проживати з відповідачем. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. 27 квітня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. 19 травня 2020 року через канцелярію суду відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що насправді шлюбно - сімейні відносини з позивачем припинились в грудні 2019 року, а не як зазначає позивач [PERSON] в позовній заяві, в 2017 році. Вважає, що 2017 рік, як момент припинення шлюбно-сімейних відносин, позивач вказує задля того щоб не ділити їхнє спільне набуте майно, так як за період шлюбу ними було придбані автомобілі, і саме їх позивач не хоче ділити. Також зазначила, що не заперечує відносно розірвання шлюбу , так як, подальше збереження шлюбу неможливе. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, строк на примирення просить не надавати. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій зазначила, що просить справу розглянути без її присутності. Також зазначила, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Також вказала, що разом як подружжя вони з позивачем не проживають з грудня 2019 року та після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Встановлено, що 04 листопада 2010 року, згідно свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] ), сторони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено актовий запис № 1549. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . При прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON] , яка погодилася на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved