Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач 16.05.2014 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі є батьками малолітньої дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], вихованням та утриманням якої вони не займаються, злісно ухиляються від своїх батьківських обов'язків. Малолітні діти мешкає з бабусею [PERSON] Просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісяця до повноліття дітей на користь особи, яка буде утримувати дітей. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та наполягала на його задоволенні.. Прокурор у судовому засіданні проти позову не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явилась надали суду заяву з клопотанням слухати справу у їх відсутність та не заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити. Вислухавши пояснення позивача, прокурора, третьої особи, перевіривши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд встановив наступне. Відповідачі є батьками [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданий 12.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області та копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданий 14.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області. Відповідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УМДС України в Донецькій області від 04.06.2014р. та 05.06.2014 р., які надішли до Селидівського міського суду Донецької області 23.06.2014 року відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Статтею 150 СК України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров,я дитини, її фізичний, духовний моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 15 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. На підставі п. 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов,язками. Як вбачається з представлених матеріалів, відповідачі без поважних причин не приймає участі в вихованні та утриманні малолітніх дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], не проявляють турботи про їх здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Відповідачі не виконують у відношенні малолітніх дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, ухиляються від прийняття участі в їх утриманні в грошовій чи будь-якій іншій формі. Відповідно висновку Селидівської міської ради Донецької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] від 22.05.2014 р. № 02-23/1-415 зазначено, що [PERSON] та [PERSON] не відвідують дітей, не цікавились їх життям та здоров'ям, не надавали матеріальну допомогу на утримання дітей. Малолітні діти з народження проживають з бабусею [PERSON] З метою захисту прав, свобод та законних інтересів малолітніх дітей, відповідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно [PERSON] [INFO]. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, навмисне тривалий час ухиляється від їх виконання у відношенні своєї малолітньої дитини. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги Органу опіки та піклування Селидівської міської ради Донецької області про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні малолітніх дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], звідси позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітніх дітей, - таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. При вирішенні питання щодо стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини, суд, у відповідності з вимогами ст. 182 Сімейного кодексу, враховує: стан здоров,я, матеріальне становище дитини; матеріальне становище відповідачів, які не працюють. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства, дає підстави для висновку про те, що розмір аліментів, що повинен бути стягнутий з відповідачів на утримання двох дітей, повинен складати 1/3 частку всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти повинно бути стягнуто з дня пред'явлення позову, а саме - з 16.05.2014 року. Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідачів.

Outcome: approved