Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулась до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] ( [ADDRESS] ), в якій просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05.12.2019 року і до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 14.08.2000 по 12.07.2005 позивач перебувала з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. На даний час донька [PERSON] навчається в Луганській Державній академії культури і мистецтв імені М.Матусовського на 1 курсі денної форми навчання Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає. Витрати пов`язані з вартістю проїзду до місця навчання, проживання, придбання необхідних побутових речей та інше, для позивача доволі суттєві, а тому без допомоги відповідача вона не в змозі самостійно утримувати доньку та на належному рівні забезпечити необхідні матеріальні умови для навчання. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач, в позовній заяви просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області. Причину неявки суду\~\~не повідомив. Відзив на позов не надав. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.12.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Артемівського районного управління юстиції м.Луганська (а.с.31). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 12 липня 2005 року, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 12 липня 2005 року (а.с.32). На підтвердження того, що [PERSON] дійсно проживає з позивачем, остання надала копію довідку №805 від 14.05.2019 року, видану на території так званої «ЛНР» (а.с.33). Факт навчання [PERSON] в Луганській Державній академії культури і мистецтв імені М.Матусовського на 1 курсі денної форми навчання позивач підтверджує довідкою №254 від 18 грудня 2019 року, виданою на території так званої «ЛНР» (а.с.11). Відповідно до ч. 3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1\~ст.182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст.198 СК України). Відповідно до ч.1 та ч.3\~ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.ч. 2, 3\~ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.3\~ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях»\~діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Відповідно до вимог ст.13,\~81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~При цьому,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає, що надана позивачем довідка з місця навчання є неналежним та недопустимим доказом навчання [PERSON] , а довідка з місця проживання є неналежним та недопустимим доказом того, що [PERSON] проживає разом з позивачем, оскільки ці довідки, відповідно до вимог\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~є недійсними та не створюють правових наслідків. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів навчання дитини у навчальному закладі. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.141 ЦПК України\~судовий збір віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed