Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач 14.12.2018року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO], залишилось спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS], що належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого виконавчим комітетом Судововишнянської міської Ради народних депутатів Мостиського району Львівської області від 27.02.1997року. Стверджує, що він є єдиним спадкоємцем за законом та прийняв спадщину після смерті матері в порядку ст.1268 ЦК України. Зазначає, що для оформлення своїх спадкових прав він звернувся до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Яксманицького Р.С. Однак, підтвердити те, що померла [PERSON] була його матір'ю він не може, оскільки свідоцтво про його народження було загублено, а у видачі дубліката Мостиським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області було відмовлено через відсутність актового запису про його народження. А тому, через неможливість підтвердити факт родинних відносин між ним та спадкодавцем, а також через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначену квартиру ділянку (оригіналу вищевказаного Свідоцтва про право власності на квартиру) та неможливість отримання їх дублікатів, позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв'язку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що він ([PERSON].) є сином [PERSON], яка померла [INFO], а також визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. В підготовче засідання позивач не з'явився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача - Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області у підготовче засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - Мостиського РВ ДРАЦС ГТУЮ Львівської області у підготовче засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Яксманицький Р.С. у підготовче засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивача). До складу даної спадщини входить право власності на квартиру [ADDRESS], що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого виконавчим комітетом Судововишнянської міської Ради народних депутатів Мостиського району Львівської області від 27.02.1997року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 11.05.2017року, яким усе своє майно заповіла внучці - [PERSON], однак остання спадщину у встановлений законом строк та порядок не прийняла, на таку не претендує та не заперечує щодо прийняття даної спадщини сином померлої - позивачем [PERSON], про що зазначила у нотаріально посвідченій заяві від 03.09.2011року. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є син померлої - [PERSON] (позивач у справі), який у відповідності до ст.1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті матері. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №54750608 від 15.01.2019року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б претендували на спадщину, крім позивача, немає. В той же час, у зв'язку із втратою позивачем свідоцтва про його народження та через відсутність актового запису про народження позивача, останній не може підтвердити у нотаріуса те, що спадкодавець [PERSON] була його матір'ю, у зв'язку із чим звернувся до суду із вимогами про встановлення факту родинних відносин. Крім того, через відсутність правовстановлюючих документів на спірну квартиру (оригіналу вищевказаного Свідоцтва про право власності на квартиру) позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернувся до суду із вимогами про визнання права власності в порядку спадкування. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON]; копією Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого виконавчим комітетом Судововишнянської міської Ради народних депутатів Мостиського району Львівської області від 27.02.1997року; копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та спадкодавцем [PERSON]; листом Мостиського РВ ДРАЦС ГТУЮ Львівської області №997/06-25 від 10.10.2018року; копією технічного паспорта на квартиру [ADDRESS]; копією заповіту [PERSON] від 11.05.2007року; копією заяви [PERSON] від 03.09.2011року; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо спадкодавця [PERSON] та іншими матеріалами справи. В силу п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Крім того, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998року №15, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 2) роз'яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту та про визнання права власності повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що встановлення юридичного факту родинних відносин між позивачем та спадкодавцем має значення для належного оформлення спадкових прав позивача, суд приходить до висновку, що вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Крім того, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved