Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 березня 2020 року звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті», про захист прав споживача фінансово-кредитних послуг. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 07 липня 2015 року ним було повністю погашено кредит за договором № 2723278/N від 17 грудня 2013 року про надання кредиту, укладеним між ним та ПАТ «Імексбанк». Останній платіж в сумі 35 971 грн. 52 коп. за кредитним договором згідно повідомлень та документів, отриманих ним від ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті», ним було здійснено на користь нового кредитора на той час ТОВ «Компанія Дасті».В період часу з липня 2015 року по січень 2020 року жодних вимог, повідомлень, претензій щодо правовідносин за кредитним договором від 17.12.2013 року йому не надходило, але, починаючи із лютого місяця 2020 року, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» вимагає від нього погасити борг у розмірі 28 669 грн. 53 коп. за вказаним кредитним договором. За позицією позивача, станом на юридично значимі (18 грудня 2019 року - дата торгів, аукціону, 17 січня 2020 року - дата укладання відповідачами договору № 115 про відступлення прав вимог) ПАТ «Імексбанк»не мав по відношенню до нього прав вимоги в розмірі 28 669 грн. 53 коп. за кредитним договором, зобов`язання позичальника за кредитним договором були припинені 07 липня 2015 року. У позовній заяві [PERSON] просив суд визнати недійсною купівлю-продаж на аукціоні 18.12.2019 права вимоги в розмірі 28 669, 53 грн. до нього за договором про надання кредиту між ним як позичальником і ПАТ «Імексбанк» у складі кредитного портфелю - прав вимоги за 22 880 договорами (кредитні лінії, овердрафти) без забезпечення, лот за № GL4N013706, яку оформлено протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-12-12-000014-b від 18.12.2019, визнати недійсним договір № 115 від 17 січня 2020 року про відступлення прав вимоги між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ «Імексбанк» в частині права вимоги в розмірі 28 669, 53 грн. до позивача за договором від 17 грудня 2013 року № 2723278/N про надання кредиту між позивачем як позичальником і ПАТ «Імексбанк», зобов`язати ПАТ «Імексбанк» зарахувати платіж в сумі 35 971, 52 грн., здійснений позивачем за банківською квитанцією №6441\\з11 на користь ТОВ «Компанія Дасті» із призначенням платежу: «Повне погашення заборгованості за кредитом №2723278/N від 17.12.2013», в рахунок платежів за договором від 17 грудня 2013 року №2723278/N про надання кредиту між позивачем як позичальником і ПАТ «Імексбанк», зобов`язати ПАТ «Імексбанк» оформити і видати позивачу довідку про здійснення позичальником 07.07.2015 року остаточного розрахунку за договором від 17 грудня 2013 року №2723278/N про надання кредиту між позивачем як позичальником і ПАТ «Імексбанк» за кредитним договором від 17.12.2013 року та про повне погашення позичальником 07.07.2015 року кредиту за договором від 17.12.2013 року № 2723278/ N, визнати відсутність у позивача обов`язку зі сплати ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» грошових коштів у сумі 28 669, 53 грн. за договором від 17 грудня 2013 року № 2723278/N про надання кредиту між позивачем як позичальником і ПАТ «Імексбанк», визнати повністю припиненими із 07 липня 2015 року з підстав виконання зобов`язання позичальника [PERSON] за договором від 17.12.2013 року № 2723278/N про надання кредиту між позхивачем і ПАТ «Імексбанк». Ухвалою судді від 09 квітня 2020 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відзив на позов надійшов до суду від відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Інший відповідач правом на подання відзиву не скористався. Пояснення третьої особи до суду не надходили. ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у повному обсязі в задоволенні позовної заяви [PERSON] . В обґрунтування відзив містить посилання на те, що повне погашення заборгованості позивач здійснив не на користь ПАТ «Імексбанк», а на користь ТОВ «Компанія Дасті». Однак договір про відступлення права вимоги між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті» визнано недійсним у судовому порядку. За позицією ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», саме ПАТ «Імексбанк» на час укладення договору № 115 від 17 січня 2020 року відступлення права вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» вказав, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 17.12.2013 року № 2723278/N складає 28 669, 53 грн. При передачі прав від ПАТ «Імексбанк» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за правовідносинами із позивачем, як вказує відповідач, були дотримані вимоги цивільного законодавства щодо змісту та форми правочину, воля сторін була спрямована на реальне настання правових наслідків. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Встановлено, що 17 грудня 2013 року між позивачем як позичальником і ПАТ «Імексбанк» укладено договір № 2723278/Nпро надання кредиту, за умовами якого банк взяв на себе зобов`язання надати позивачу для власних потреб кредит шляхом встановлення на поточний рахунок ліміту овердрафту та зарахування коштів на поточний картковий рахунок за № [NUMBER] . За умовами кредитного договору сума кредиту - 50 000 грн., відсоткова ставка - 12, 00 % річних, щомісячна комісія банку - 920 грн., разова комісія - 7, 5 %. Договірна схема погашення основного боргу та відсотків - ануїтетні платежі в розмірі 3 194 грн. щомісячно, починаючи із січня місяця 2014 року (всього 24 платежів), та строком внесення - не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, а також останній 25-й платіж у період із 02.12.2015 року по 16.12.2015 року в розмірі 2 669 грн. Дата остаточного повернення овердрафту - 16.12.2015 року включно. Виконання банком зобов`язання з надання кредиту позивачу за договором № 2723278/Nвід 17 грудня 2013 року учасниками справи не оспорюється. У свою чергу, матеріалами справи також підтверджується, що позивач [PERSON] виконував зобов`язання за кредитним договором. Протягом 2014 року позивачем 12-ма рівними платежами (по 3 200 грн.) сплачено на користь ПАТ «Імексбанк» грошові кошти в загальній сумі 38 400 грн. у наступному порядку: 10 січня 2014 року за квитанцією № 1; 13 лютого 2014 року за квитанцією № 43209; 14 березня 2014 року за квитанцією № 53846; 11 квітня 2014 року за квитанцією № 32898; 13 травня 2014 року за квитанцією № 34386; 13 червня 2014 року за квитанцією № 2; 11 липня 2014 року за квитанцією № 2; 13 серпня 2014 року за квитанцією № 9; 08 вересня 2014 року за квитанцією № 9; 06 жовтня 2014 року за квитанцією № 1; 06 листопада 2014 року за квитанцією № 1; 11 грудня 2014 року за квитанцією № 52321. Наявною в матеріалах справи довідкою ПАТ «Імексбанк» від 14.01.2015 року № 231/221 підтверджується, що за станом на 14 січня 2015 року позивач [PERSON] не мав заборгованості за договором від 17.12.2013 року № 2723278/N. У п. 3.4.1договору від 17.12.2013 року № 2723278/N сторони [PERSON] , а також ПАТ «Імексбанк» передбачили право позивача як позичальника достроково повернути кошти за овердрафтом, сплатити проценти за фактичний час користування кредитними коштами. 07 липня 2015 року позивачем [PERSON] через установу Правекс-банку здійснено платіж на загальну суму 35 971 грн. 52 коп. за квитанцією № 6441\\з11, наявна у матеріалах справи, із наступним призначенням платежу: «Повне погашення заборгованості за кредитом № 2723278/N від 17.12.2013 року». Вказаний платіж здійснено на банківський рахунок № [NUMBER] на користь ТОВ «Компанія Дасті». Підставою для здійснення позивачем платежу в сумі 35 971 грн. 52 коп. за договором від 17.12.2013 року № 2723278/N на користь ТОВ «Компанія Дасті» було письмове повідомлення ПАТ «Імексбанк» від 16.01.2015 року № 191/16667 про відступлення прав вимоги, адресоване позивачу [PERSON] , а також отримані позивачем [PERSON] від ТОВ «Компанія Дасті» у відповідь на звернення від 15.05.2015 року належним чином засвідченні копії договору від 21 листопада 2014 року про відступлення права вимоги, договору від 26 грудня 2014 року про заміну сторони у зобов`язанні, акту від 14 січня 2015 року про виконання зобов`язань до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, додатку № 1 до договору від 21 листопада 2014 року про відступлення права вимоги в редакції договору від 06 січня 2015 року. З письмового повідомлення ПАТ «Імексбанк» від 16.01.2015 року № 191/16667 про відступлення прав вимоги, адресованого позивачу [PERSON] , слідує, що згідно з умовами договорів від 21.11.2014 року про відступлення прав вимоги та від 26.12.2014 року про заміну сторони у зобов`язанні ПАТ «Імексбанк» відступило на користь ТОВ «Компанія Дасті» в повному обсязі права вимоги до позивача [PERSON] за кредитним договором від 17.12.2013 року № 2723278/N. Цим же повідомленням ПАТ «Імексбанк» повідомив позивачу [PERSON] платіжні реквізити для перерахування в подальшому коштів на користь нового кредитора ТОВ «Компанія Дасті». З додатку № 1 до договору від 21 листопада 2014 року про відступлення права вимоги в редакції договору від 06 січня 2015 року слідує, що за станом на 06 січня 2015 року загальний розмір зобов`язання позивача за кредитним договором становить 28 669 грн. 53 коп. 18 грудня 2019 року право вимоги до позивача [PERSON] за договором від 17.12.2013 року № 2723278/N у розмірі 28 669 грн. 53 коп. продано на аукціоні у складі частини кредитного портфелю (прав вимоги за 22 880 договорами - кредитні лінії, овердрафти без забезпечення, лот за № GL4N013706) як актив, належний ПАТ «Імексбанк». Результати відкритих торгів (аукціону) оформлено протоколом від 18.12.2019 року електронного аукціону № UA-EA-2019-12-12-000014-b. 17 січня 2020 року між відповідачами ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за результатом вказаних вище відкритих торгів (аукціону) укладено договір за № 115 про відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «Імексбанк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» права вимоги по відношенню до позивача за кредитним договором від 17.12.2013 року в розмірі заборгованості 28 669 грн. 53 коп. Фактично причина спору в межах даної справи полягає у правомірності або, навпаки, неправомірності здійснення позивачем [PERSON] 07 липня 2015 року остаточного платежу за кредитним договором від 17.12.2013 року № 2723278/N на користь ТОВ «Компанія Дасті», впливу такого платежу на загальний стан розрахунків за кредитним договором від 17.12.2013 року № 2723278/N та наявності у ПАТ «Імексбанк» права вимоги до позивача [PERSON] у розмірі 28 669 грн. 53 коп. за станом на момент вчинення банком правочину із ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Надаючи правову оцінку доводам позивача [PERSON] та відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», суд виходить із наступного. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За ч. 2 ст. 517 Цивільного кодексу України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові виключно до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 527 Цивільного кодексу України кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності). Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України). З урахуванням вказаних вище норм права суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] , отримавши спочатку від кредитораПАТ «Імексбанк» письмове повідомлення від 16 січня 2015 року про відступлення банком прав вимоги на користь ТОВ «Компанія Дасті» та платіжні реквізити для перерахування в подальшому коштів на користь саме нового кредитора ТОВ «Компанія Дасті», а в подальшому отримавши відТОВ «Компанія Дасті» належним чином засвідчені копії договору від 21 листопада 2014 року про відступлення права вимоги, договору від 26 грудня 2014 року про заміну сторони у зобов`язанні, акту від 14 січня 2015 року про виконання зобов`язань до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, додатку № 1 до договору від 21 листопада 2014 року про відступлення права вимоги в редакції договору від 06 січня 2015 року, за станом на 07 липня 2015 року (дата спірного платежу) у правовідносинах за кредитним договором від 17.12.2013 року № 2723278/N не міг діяти в інший спосіб, ніж виконувати зобов`язання на користь нового кредитора ТОВ «Компанія Дасті». Позивач [PERSON] за станом на 07 липня 2015 року не знав та не міг знати те, що через три роки, а саме 15 серпня 2018 року, господарським судом Одеської області по справі за № 916/1253/15-г буде прийнято рішення та надано правову оцінку (визнано недійсними) договорам по ланцюгу ПАТ «Імексбанк» - ТОВ «Компанія Дасті». Нездійснення [PERSON] впродовж 2015 року платежів за кредитним договором від 17.12.2013 року № 2723278/N на користь ТОВ «Компанія Дасті» свідчило б про порушення позивачем умов вказаного договору та слугувало б підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. В матеріалах справи відсутні докази того, що ПАТ «Імексбанк» за станом на 07 липня 2015 року (дата спірного платежу) відкликав своє письмове повідомлення від 16 січня 2015 року, адресоване позивачу [PERSON] , про відступлення банком прав вимоги на користь ТОВ «Компанія Дасті» та про необхідність подальшого здійснення позичальником розрахунків за кредитним договором із новим кредитором ТОВ «Компанія Дасті». За вказаних обставин суд розцінює дії позивача у спірних правовідносинах як добросовісні та правомірні. Спір із приводу достатності платежу в сумі 35 971 грн. 52 коп. для повного погашення позивачем 07 липня 2015 року кредиту за договором № 2723278/N від 17.12.2013 року між учасниками справи не ведеться. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що за станом на 18 грудня 2019 року (дата відкритих торгів, аукціону) та за станом на 17 січня 2020 року (дата укладання між відповідачами ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» договору № 115 про відступлення прав вимоги) кредит за договором від 17.12.2013 року № 2723278/N був повністю погашений позивачем [PERSON] , відповідно на вказані дати у ПАТ «Імексбанк» було відсутнє право вимоги до позивача за таким договором. Згідно ч. 3 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України). Докази наявностіу ПАТ «Імексбанк» за станом на 18 грудня 2019 року та на 17 січня 2020 року права вимоги до позивача [PERSON] в сумі 28 669 грн. 53 коп. за кредитним договором у справі відсутні. Наявною в матеріалах справи довідкою від 06 січня 2015 року № 231/208 за підписом начальника відділення № 231 ПАТ «Імексбанк» підтверджується, що за станом на 06 січня 2015 року сумарний розмір зобов`язання позивача [PERSON] за кредитним договором від 17.12.2013 року № 2723278/N складав 26 970 грн. 66 коп., а не 28 669 грн. 53 коп. як продано на аукціоні 18 грудня 2019 року та первісно вказувалось у договорі від 06 січня 2015 року між ПАТ «Імексбанк» та третьою особою ТОВ «Компанія Дасті». Вказану довідку учасниками справи не спростовано. За вказаного суд відхиляє як неспроможні доводи відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про те, що саме ПАТ «Імексбанк» на момент укладання договору № 115 про відступлення прав вимоги вказав, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає саме 28 669 грн. 53 коп. Рішення господарських судів різної інстанції по справі № 916/1253/15-г не створили для позивача [PERSON] обов`язку повторно виконувати на користь ПАТ «Імексбанк» зобов`язання за кредитним договором, вже виконане ним раніше на користь ТОВ «Компанія Дасті». Докази повернення ТОВ «Компанія Дасті» позивачу [PERSON] грошових коштів у сумі 35 971 грн. 52 коп., отриманих від нього за квитанцією від 07 липня 2015 року № 6441\\з11, у справі відсутні, на ці обставини учасники справи не посилаються. При цьому суд погоджується з доводами позивача про недобросовісний характер поведінки ПАТ «Імексбанк» у спірних правовідносинах. Вочевидь є недобросовісними,а також суперечить його ж попередній поведінці дії банку, який спочатку на власний розсуд уклав договори про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, про заміну сторони в зобов`язанні від 26 грудня 2014 рокупо ланцюгу із ТОВ «Компанія Дасті» та письмово повідомив позивача як про відступлення права вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Компанія Дасті», так і про необхідність здійснення платежів саме на користь ТОВ «Компанія Дасті» із зазначенням відповідних платіжних реквізитів, а в подальшому оспорив ці договори з підстав своєї необачності у виборі контрагента, не відкликав своє письмове повідомлення в адресу позивача від 16 січня 2015 року про відступлення прав вимоги та продав право вимоги до позивача за кредитним договором від 17.12.2013 року на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», не з`ясувавши питання виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором на користьТОВ «Компанія Дасті». За ст. 3 Цивільного кодексу України справедливість, добросовісність та розумністьє засадами цивільного законодавства. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 квітня 2019 року, справа за № 390/34/17, провадження за № 61-22315сво18, зазначив, добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У вказаній вище постанові Верховним Судом зазначено, що принцип добросовісності знаходиться в основі доктрини «venire contra factum proprium», тобто «заборони суперечливої поведінки». Вказана вище доктрина «заборони суперечливої поведінки» базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium», тобто «ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці». При цьому поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Продаж (відступлення)відповідачем ПАТ «Імексбанк» на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» права вимоги до позивача [PERSON] за кредитним договором від 17.12.2013 року, якого (права вимоги) фактично на дату оспорюваних позивачем правочинів увідповідача ПАТ «Імексбанк» не існувало, суд розцінює як правочин, зміст якого суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України). Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, є підставою недійсності правочину, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що права позивача [PERSON] у спірних правовідносинах було порушено. Способи їх захисту, які позивач просить суд застосовувати, передбачено законодавством та за своєю суттю є ефективними, зокрема усунуть невизначеність у спірних правовідносинах. Отже, позовні вимоги законні та обґрунтовані, підтверджені належними доказами і тому суд їх задовольняє.

Outcome: approved