Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 червня 2016 року звернулась до суду з позовом, на обґрунтування якого зазначила, що 04 листопада 2014 року померла її мати [PERSON]. За життя остання залишила заповіт, посвідчений секретарем виконкому Озерянської сільської ради 21 квітня 2010 року, зареєстрований в реєстрі за №16, яким заповіла земельну ділянку площею 4,6600 га на землях Озерянської сільської ради [PERSON]. Позивач вказує, що вона не знала про наявність заповіту і не мала наміру нічого спадкувати після смерті матері, тому не зверталась до нотаріальної контори. В кінці травня 2016 року позивач отримала лист з Варвинської РДНК, в якому було запропоновано повідомити нотаріуса про намір приймати спадщину та звернутись до суду. Згодом нотаріус розяснив порядок прийняття спадщини та можливість звернення до суду з даним позовом. Вказала, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин та просила суд визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 04 листопада 2014 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що пропустила строк для прийняття спадщини у звязку з тим, що про існування заповіту їй не було відомо, інших причин для пропуску строку не має. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні доводи позовної заяви підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, забезпечивши участь в судовому засіданні свого представника. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що між сторонами існують неприязні стосунки, позивач знала про існування заповіту, оскільки безпосередньо [PERSON] повідомляла про його складання. Її довіритель має незадовільний стан здоровя, у звязку з похилим віком обмежений в пересуванні, знаходиться в тяжкому матеріальному становищі та категорично проти надання строку для прийняття спадщини позивачу. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 листопада 2016 року померла [PERSON] (а.с.28). 22 квітня 2016 року до Варвинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 27) за законом звернувся [PERSON] чоловік померлої (а.с. 32,31). У звязку з чим було заведено спадкову справу. У відповідності до довідки, виданої 07.10.2015 року виконкомом Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, за адресою: Чернігівська області, Варвинський район, с.\~Озеряни, вул. Українська, 25 на момент смерті [PERSON] проживав [PERSON] (а.с. 29). Як вбачається із інформаційної довідки із спадкового реєстру (а.с.44, 45) після смерті [PERSON] Варвинською РДНК заведено спадкову справу №58890483. [PERSON] того, померла залишила заповіт, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 49332844, посвідчений 21.04.2010 року Озерянською сільською радою Варвинського району Чернігівської області. Із копії заповіту від 21.04.2010 року вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла належну їй земельну ділянку, що розташована на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області площею 4,6600 га, державний акт ЧН005004 своїй доньці (а.с. 11,12) - [PERSON], [INFO] (а.с. 38). У передбачений законом строк позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась. Умови, порядок та черговість спадкування передбачені положеннями Цивільного Кодексу України. Так, ст. 1216 ЦК України визначає спадкуванням, як перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України, про що зазначено у ч.ч. 1,2 ст. 1223 згадуваного Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ст.ст. 1269, 1270 ЦК України. У відповідності до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вказано у листі ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. При цьому необхідно брати до уваги роз'яснення, які містяться у абз. 6 п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, згідно з якими поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку можуть бути: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню оскільки позивачем пропуск строку для прийняття спадщини обґрунтовується лише незнанням факту наявності заповіту та юридичною необізнаністю, а викладені в позові пояснення в частині небажання приймати спадщину навпроти свідчать про неповажність причин пропущення строку для прийняття спадщини, і суд не вбачає інших підстав для визнання причин пропущення строку поважними та задоволення позову.

Outcome: dismissed