Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-04 00:00:00

Позивач 19 окремий мостовий\~ загін [INFO] (військова частина [NUMBER] ) в липні 2013 року звернувся до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якому просить заборонити відповідачам створювати будь-які перешкоди у користуванні та використанні за призначенням\~ службовою квартирою за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати відповідачів не створювати перешкоди та не чинити перешкод позивачу використовувати своє законне право у користуванні службовим житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] проходив військову службу станом на 2007-2009 роки в 1935 окремому загоні 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту міністерства інфраструктури України (військова частина [NUMBER] ), та на той період, мав потребу, як діючий на той час військовослужбовець, на вселення у службове житло (службову квартиру). На підставі наказу командира 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту Міністерства інфраструктури України (військової частини [NUMBER] ) № 66 від 13.03.2009 року «Про розподіл службової житлової площі 44-хквартирного житлового будинку...», було видано ордер № 4 на той час військовослужбовцю громадянину [PERSON] на склад сім`ї чотири особи, на право заняття двох кімнатної квартири, загальною площею 78,38 кв. м. В подальшому, в 2009 році, наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства інфраструктури України № 14 від 07.10.2009 року [PERSON] був звільнений з військової служби, та відповідно - втратив службовий зв`язок з Державною спеціальною службою транспорту Міністерства інфраструктури України. Оскільки відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не мав жодних службових відносин з 26 Об`єднаним загоном Державної спеціальної служби транспорту Міністерства інфраструктури України, та фактично не проживає, відповідна комісія 10.12.2012р. прибула за вищевказаною адресою та склала відповідний акт на предмет не проживання відповідачів у даній квартирі. Комісією було встановлено факт не проживання [PERSON] , та інших відповідачів у даній квартирі, що підтвердили і сусіди. 13.05.2013р. наказом № 127 командира 26 Об`єднаного загону Держспецтрансслужби Міністерства інфраструктури України було проведено перерозподіл (новий розподіл) цієї службової квартири про, що [PERSON] неодноразово було повідомлено, але протягом тривалого часу [PERSON] протиправно створював, та продовжує і зараз протиправно створювати протиправні перешкоди балансоутримувачу цього службового житла у користуванні службовим житлом. 20.06.2013р. [PERSON] звернувся з заявою до Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області в якій він просив вжити заходів до керівництва 26 Об`єднаного загону Держспецтрансслужби, але у висновку Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області зазначено, що у даному випадку вбачаються цивільно - правові відносини, вирішення яких не входить до компетенції ОВС, а є прерогативою суду куди й рекомендують звернутися зацікавлених осіб. У 2013 році До Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області надходило 2 звернення від відповідача гр. [PERSON] , 1969 р. н., в яких він вказував, що мешкає по [ADDRESS] , і в яких він просить вжити заходів до керівництва військової частини [NUMBER] , з вказівкою на те, що 20.06.2013 року невідомі особи без його відома намагалися замінити замок на вхідних дверях його квартири. Після чого він був змушений викликати працівників міліції. У відповіді органів внутрішніх справ (висновку ОВС, та в постанові слідчого про закриття кримінального провадження) вказано, - що в ході розгляду матеріалу було з`ясовано, що квартира [ADDRESS] , являється службовим приміщенням військової частини [NUMBER] , та в 2009 році була надана для мешкання гр. [PERSON] . В тому ж 2009 році останній звільнився з лав Збройних сил України. Відповідно до акту від 10.12.2012 року в складі комісії було зафіксовано той факт, що за вказаною адресою гр. [PERSON] ніколи не мешкав, що підтвердили сусіди. Також наказом № 127 від 13.05.2013 року вказану квартиру було перерозподілено на нового (іншого) службовця, та про це неодноразово було сповіщено гр. [PERSON] , який в свою чергу створює перешкоди до користування службовим житлом військової частини. За вказаною адресою останній не був зареєстрований, та фактично не проживав. Крім того, позивач у позові зазначив, що фактичне не проживання, та наявність заборгованості за комунальні послуги відповідача (відповідачів) порушує законні права та законні інтереси юридичної особи - [INFO] (військової частини [NUMBER] ), адже вказане службове житло військового містечка № [NUMBER] зазначеного загону по вул. Військових залізничників у м. Дніпропетровську є власністю держави, та знаходиться на балансі 19 окремого мостового загону [INFO] (військової частини [NUMBER] ) - (тобто [INFO] (військова частина [NUMBER] ) є балансоутримувачем цього будинку). Зазначене житло є службовим житловим фондом військової частини, де можливе проживання тільки тих осіб, які мають службові, трудові чи будь-які інші з цим пов`язані відносини з зазначеним Міністерством інфраструктури України, та Об`єднаним загоном Державної спеціальної служби транспорту Міністерства інфраструктури України. Відповідач та члени його сім`ї не проживають за вказаною адресою, та не мають жодних трудових або будь-яких інших відносин з військовою частиною, та не є прописаними за цією адресою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. В своїх поясненнях послався на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] ,\~ відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що в березні 2009 року він, як військовослужбовець, отримав ордер на право користування квартирою [ADDRESS] для проживання в ній разом із своєю родиною: дружиною та двома дітьми. Проте, внутрішні роботи у квартирі не були проведені, у зв`язку з чим, квартира була у нежитловому стані. В усній формі керівництво військової частини надало йому вказівку проводити у квартирі ремонт, а також зняло його з квартирного обліку. Згодом він завіз у квартиру особисті речі і будівельні матеріали в листопаді 2009 року звільнився із ЗСУ на пенсію. На той час він, разом зі своєю сім`єю проживав у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , яке було продано, а оскільки службова квартира була непридатною для проживання, його родина у квітні 2009 року переїхала у гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , кімнати 529-531\~ де вони зареєстровані та проживають на теперішній час. Крім того, [PERSON] зазначив, що отримавши ордер на право користування службовою квартирою, він не зареєструвався у зазначеній квартирі, а також не зареєстрував там членів своєї сім`ї, через те, що у для цього було б потрібно знятися з реєстрації у гуртожитку, що мало б наслідком обов`язкове виселення з нього, але вселитися у надану службову квартиру вони не могли, оскільки там проводилися ремонтні та будівельні роботи. Також відповідач [PERSON] зазначив, що, розуміючи, що йому надано ордер на непридатну для проживання житлову площу,\~ він мав можливість відмовитися він наданої йому службової квартири, проте він цього не зробив, оскільки вважав, що після закінчення там внутрішніх робіт, які здійснював за власний рахунок, він разом зі своєю родиною вселиться туди та буде там проживати. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Суду пояснив, що відповідач [PERSON] проходив службу у Збройних силах України, у зв`язку з чим на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, передбачене ст. 12 цього Закону право військовослужбовця та членів його родини на забезпечення службовим житловим приміщенням, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засіданні не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, суду надали письмові заяви про розгляд справи без їй участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву, в які просив розглядати справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачі [PERSON] та його представника [PERSON] , відповідачки [PERSON] , представника третьої особи Дніпропетровської міської ради Черненкової Г.М., дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, відповідності, належності та допустимості, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,\~ на\~ які\~ вона посилається\~ як\~ на\~ підставу\~ своїх\~ вимог\~ або заперечень,\~ крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як\~ за\~ зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в\~ межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін\~ та\~ інших осіб, які беруть участь у справі. Матеріалами справи встановлено, що наказом командира 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту Міністерства інфраструктури України (військової частини [NUMBER] )\~\~ № 66 від 13.03.2009 року [PERSON] було видано ордер № 4 на право зайняття двох кімнатної квартири, загальною площею 78,38 кв.м. з сім`єю у складі чотирьох осіб (а.с.7) Відповідно до балансової довідки від 22.07.2013 року № 36, житловий будинок [ADDRESS] перебуває на балансі 19 окремого мостового\~ загону [INFO] (військова частина [NUMBER] ) за інвентарним номером 10310117 та являється державною власністю в особі Міністерства інфраструктури України. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 01.11.2009 року № 251 старший прапорщик [PERSON] звільнений з військової служби у запас ЗСУ за п. «А» частини 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із закінченням строку контракту (а.с. 12). Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 07.04.2009 року (а.с. 64-69). Наказом командира військової частини [NUMBER] від 13.05.2013 року № 127 ордер № 4, виданий [PERSON] за право зайняття зазначеної квартири визнано недійсним; квартиру [ADDRESS] виділено начальнику штаба, першому заступнику командира ВЧ [NUMBER] [PERSON] та членам його родини (а.с. 100-105). В судовому засіданні встановлено, що зазначений наказ командира військової частини [NUMBER] від 13.05.2013 року № 127, зокрема в частині визнання недійсним ордеру № 4 та виділення спірної квартири [PERSON] не оскаржувався, не оспорювався та недійсним не визнався. Зазначені обставини підтвердили як представник позивача [PERSON] так і відповідачі [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим, суд вважає, що дана обставина не підлягає додатковому доказуванню, з огляду на положення ст. ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що 30.12.2008 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради [PERSON] виданий ордер № 207 на право зайняття із сім`єю з чотирьох осіб житлової площі за адресою:\~ [ADDRESS] , 531 постійно (а.с. 115); 10.03.2009 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради [PERSON] виданий ордер № 31 на право зайняття із сім`єю з чотирьох осіб житлової площі за адресою:\~ [ADDRESS] , 531 строком до 28.02.2010 року (а.с.125). Представник третьої особи Дніпропетровської міської ради Черненкова Г.М. у судовому засіданні пояснила, що всі відповідачі на цей час зареєстровані та проживають у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] кімнати 529, 531 на постійній основі. Зазначений гуртожиток перебуває у комунальній власності та знаходиться на балансі Дніпропетровської міської ради. Право проживання відповідачів у гуртожитку збоку Дніпропетровської міської ради не оспорюється на те заперечується. Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [INFO] (військова частина [NUMBER] ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 95-98). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 144). Проте, у зазначеному рішенні суду встановлені певні обставини, які мають бути враховані судом при вирішенні цього спору на відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Так, рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року за позовом [PERSON] до [INFO] (військова частина [NUMBER] ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії встановлено, що [PERSON] , у зв`язку з отриманням позивачем кімнат [ADDRESS] на підставі наказу № 251 від 1 листопада 2009 року командира військової частини [NUMBER] було виключено зі списків особового складу управління військової частини, з усіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Ленінського РВК м. Дніпропетровська. Також цим же судовим рішенням встановлено, що [PERSON] у надану йому службову квартиру не вселився. Відповідно до ст. 52 ЖК УРСР жилі приміщення\~ в\~\~ будинках\~\~ відомчого\~\~ житлового\~\~ фонду надаються\~\~ громадянам\~\~ за\~\~ спільним\~ рішенням\~ адміністрації\~ і профспілкового\~ комітету\~ підприємства,\~\~ установи,\~\~ організації, затвердженим виконавчим комітетом районної,\~ міської, районної в місті,\~ селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках,\~ передбачених\~\~ Радою\~\~ Міністрів\~ СРСР,\~ -\~ за\~ спільним\~ рішенням\~ адміністрації і профспілкового комітету з наступним\~ повідомленням\~ виконавчому\~ комітетові\~ відповідної\~ Ради\~ народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЖК УРСР службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства,\~ установи,\~ організації,\~ правління колгоспу, органу\~ управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. Частиною 1 ст. 122 ЖК УРСР визначено, що\~ на\~ підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий\~ комітет\~ районної,\~ міської,\~ районної\~ в\~ місті\~ Ради народних\~ депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Відповідно до п. 2 положення «Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженого Постанови Ради Міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 року №37 «Про службові жилі приміщення» службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Пункт 15 даного Положення передбачає, що службове жиле приміщення надається робітникам, службовцям на час виконання ними обов`язків, які потребують проживання в такому приміщенні. Статтею 326 ЦК України визначено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.\~ Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] вчиняв дії, пов`язані з чиненням перешкод представникам відповідача у здійсненні від імені держави права власності на спірну квартиру, які виразилися у тому, що [PERSON] заперечувала та не надавав можливості службовцям військової частини [NUMBER] увійти до спірної квартири, перешкоджав у доступі до квартири шляхом встановлення вхідний дверей та замків тощо. У судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що дійсно, ним вчинялися дії щодо недопущення службовців військової частини [NUMBER] до спірної квартири, пояснивши це тим, що він діяв на захист свого житлового права та інших прав, оскільки у цій квартирі ним були проведені ремонті роботи на зберігалися особисті речі. Проте, відповідачами у судовому засіданні не надано жодних доказів на підтвердження того, що саме вони проводили ремонтні роботи у квартирі та зберігали в ній свої речі. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача у частині заборони відповідачам створювати перешкоди у користуванні та використанні за призначенням службовим житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] є обґрунтованими. Проте, суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання відповідачів не створювати перешкод на не чинити перешкоди відповідачу у використовувати своє законне право у користуванні службовим житловим приміщенням не підлягають задоволенню, як такі, що заявлені передчасно, оскільки, із задоволенням позовних вимог про заборону\~ відповідачам створювати перешкоди у користуванні спірною квартирою, одночасне зобов`язання відповідачів не чинити ці ж\~ самі перешкоди є недоцільним. Крім того, в судовому засіданні позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачі у майбутньому можуть вчиняти певні дії направленні на перешкоджання позивачу у використанні та розпорядженням спірною службовою квартирою. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що судові витрати понесені позивачем мають бути присудженні з відповідачів на користь позивача в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: partial