Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] (в особі представника - адвоката Ліпаткіної Е.В.) звернулася до суду з позовом в якому просить скасувати з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону: реєстраційний номер обтяження: 38009928, зареєстровано: 18.05.2005 реєстратором: Приморська державна нотаріальна контора, підстава для державної реєстрації: повідомлення, серія та №: 141, виданий 19.11.1973 року, видавник: Приморська державна нотаріальна контора. Підстава внесення: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 53877908 від 03.09.2020 року, приватний нотаріус Фіщин Валентин Валентинович, Приморський районний нотаріальний округ, Запорізька обл. Особа майно, якої обтяжується: [PERSON] , відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний № обтяження: 1980351, 18.05.2005, реєстратор: Приморська державна нотаріальна контора. Приморський районний нотаріальний округ. Додаткові дані: № реєстра: 102841-2352, внутр. № А70130392АF344317533, коментар р-р 38. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.09.2020 позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька - [PERSON] . Спадщина складається з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок належав батькові позивача - [PERSON] , який отримав цей будинок на підставі договору дарування від 18.05.2001. Право власності на даний будинок було зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно за позивачем 03.09.2020 приватним нотаріусом Фіщиним В.В. Однак при реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно нотаріус повідомив позивача про існуючу в реєстрі заборону на нерухоме майно з 1973 року. Скоріш за все, дана заборона була накладена Державною нотаріальною конторою помилково, оскільки за декілька домів від дома позивачки дійсно мешкав [PERSON] . Справа в тім, що у будинку, на який накладена заборона, з моменту його побудови декілька разів змінювалась нумерація будинків, що підтверджується титульною сторінкою домової книги. Даний будинок завжди належав членам родини [PERSON] , та ніколи не належав [PERSON] . Вочевидь, дійсно, була зроблена помилка, оскільки при перенесенні заборон до реєстру не перевірялась зміна нумерації будинків. Заборона нерухомого майна була у зв`язку з отриманням [PERSON] займу та не має ніякого відношення до будинку позивача. Позивач не має ніякого відношення до накладеної заборони на житловий будинок, оскільки виникла помилка при накладені заборони, тому наявні всі підстави для зняття заборони, накладеної на зазначений житловий будинок в Єдиному реєстрі обтяжень об`єктів нерухомого майна. При посвідченні договору дарування на спадкодавця позивача, не перевірялись дані арештів та заборон у зв`язку з відсутністю на той час електронних реєстрів. На сьогоднішній день, наявність вищезазначеної заборони позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися своїм майном. З часу виникнення заборони пройшов тривалий час - більше 40 років, а з часу внесення заборон у Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - більше 15 років, це означає, що минули будь-які строки позовної давності, і тому ця заборона, внесена до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підлягає скасуванню та вилученню з архівних записів, але Приморська державна нотаріальна контора, як реєстратор, не має визначених законодавством підстав для зняття заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, в результаті вона позбавлена можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, тому позивач вимушена звернутися до суду. В судове засідання сторони не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.18); представник відповідача проти позову не заперечує (а.с.17). Тому суд може розглянути справу без участі сторін, і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. 18 травня 2001 року в.о. державного нотаріуса Приморської нотаріальної контори Мартиненко Т.Т. було посвідчено договір, укладений між [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] , яка діє від імені [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] та [PERSON] , який мешкає в [ADDRESS] , на підставі якого він прийняв в дар належний дарувательниці на праві приватної власності жилий будинок за [ADDRESS] (а.с.5). 03.09.2020 приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Фіщиним В.В. видано [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] свідоцтво про право на спадщину за законом, яка є спадкоємцем [PERSON] , 1942 року народження, померлого [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з житлового будинку [ADDRESS] , з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , який значиться за спадкодавцем на підставі договору дарування (а.с.9). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.09.2020 міститься інформація про те, що на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , в підрозділі: актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень накладена заборона нерухомого майна 19.11.1973 року Приморською державною нотаріальною конторою. Підстава для державної реєстрації: повідомлення, серія та номер: 141, виданий 19.11.1973, видавник Приморська державна нотаріальна контора, особа права якої обтяжуються: [PERSON] . Додаткові відомості про обтяження: № реєстру: 102841-2352, внутр. № А70130392АF344317433, коментар: р-р-38. (а.с.6). Згідно зі сповіщенням про видачу позики № 141 від 19.11.1973, [PERSON] Приморським МКДСУ-16 видано позика в сумі 700 руб. на будівництво житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , на підставі якого нотаріальною конторою накладено заборону № 38 (а.с.10). Згідно з домовою книгою нумерація будинку [ADDRESS] змінювалась декілька разів (а.с.11). 17.09.2020 [PERSON] звернулась до Приморської державної нотаріальної контори з заявою про зняття заборони на житловий будинок [ADDRESS] , на що 24.09.2020 отримала відповідь про відсутність законних підстав для знаття заборони (а.с.8). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. В силу ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право звернутися за захистом свого майнового права, одним із способів захисту цивільного права є скасування дії, яка порушує право. Відповідно до ст.ст. 8, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження зокрема, при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Судом встановлено, що питання про зняття арешту з майна не було вирішено своєчасно, тому існує необхідність вжиття заходів щодо зняття арешту, оскільки вказані обмеження створюють перешкоди у реалізації позивачем свого права на майно. Вирішити питання про зняття заборони майна у позасудовому порядку не можливо. У матеріалах справи відсутні докази того, що на даний час існує потреба в арешті зазначеного вище майна. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача, а тому його право підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Вимог про стягнення судового збору позивач не висуває, тому це питання суд не розглядає. На підставі ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 3, 8, 16, 26, 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 73, 74 ЗУ «Про нотаріат»,

Outcome: approved