Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулась до суду із вимогами до ПАТ КБ «Приватбанк» і просить звільнити її від відповідальності за порушення зобов'язання перед відповідачем внаслідок непереборної сили згідно договору публічної оферти у вигляді сплати відсотків у сумі, яка(з урахуванням збільшених вимог 11.10.2017) складає 47 317,69грн. за користування кредитною карткою [NUMBER]. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Позивач, [PERSON], народилась [INFO] в м. Донецьк та до червня 2014 року постійно там проживала, що підтверджується свідоцтвом про народження, документами про здобуття освіти у м. Донецьк, паспортом громадянина України з реєстрацією місця проживання за адресою: [ADDRESS]., трудовою книжкою про працевлаштування в м. Донецьк. 15 жовтня 2010 року Позивач звернулась до Відповідача із заявою про отримання кредитної картки «Універсальна» (номер картки: [NUMBER]), таким чином між Позивачем та відповідачем виникли кредитні правовідносини на підставі договору публічної оферти, який і є договором про надання банківських послуг (умови договору опубліковані на офіційному сайті Відповідача). На підставі зазначеного вище договору, Відповідач надав Позивачу у користування грошові кошти в сумі, яка дорівнює 500,00 грн. (п'ятсот гривень 00 копійок), а Позивач зобов'язувався повертати використані кредитні кошти, в порядку на умовах, визначених в договорі. 14 грудня 2013 року Відповідачем було збільшено розмір кредитного ліміту Позивача до 5 000,00 грн. (п'ять тисяч гривень, 00 кой.). Протягом жовтня 2010 року - червня 2014 року Позивач використовувала кошти Відповідача в межах встановленого кредитного ліміту та систематично вносила кошти для повернення використаних кредитних коштів, що підтверджується відповідними банківськими виписками. Загальновідомим є той факт, що у квітні 2014 року на території українського Донбасу розпочався військовий конфлікт, який триває і до сьогоднішнього дня. Загальновідомим є також і той факт, що 26 травня 2014 року розпочалося збройне протистояння між українськими силовиками та проросійськими терористичними збройними угрупованнями за встановлення контролю над летовищем Донецького міжнародного аеропорту, яке тривало до 21 січня 2015 року, а бої у околицях тривають і донині. Враховуючи вищезазначені надзвичайні події, Позивач на початку червня 2014 року був вимушений прийняти рішення про тимчасовий виїзд із свого постійного місця проживання в Донецьку, тоді ж Позивач і зробив останній внесок по кредитній карті в сумі 800,00 грн. (вісімсот гривень, 00 коп.), після чого заборгованість Позивача перед відповідачем склала 4 862,00 коп. (чотири тисячі вісімсот шістдесят дві гривні, 00 коп.) що підтверджується відповідною банківською випискою. Позивач за запрошенням [PERSON], з яким Позивач навчалась в школі у Донецьку, та який на той час вже постійно проживав Республіці Саха (Якутія) Російської Федерації, здійснила виїзд за кордон в Якутію. Зазначені обставини підтверджуються міграційною карткою про перетин кордону із Російською Федерацією 11 червня 2014 року та документом [PERSON] про постійне проживання в Якутії, документом, який підтверджує, що приймаючою стороною є [PERSON] З червня 2014 року і по сьогоднішній день Позивач постійно проживає в Республіці Саха (Якутія) Російської Федерації. 20 січня 2015 року Позивач отримала посвідчення про надання тимчасового притулку на території Російської Федерації. 27 травня 2015 року Позивач працевлаштувалась в ТОВ «ДЕЛЬТА» на посаду продавця-консультатна, та отримувала щомісячний дохід в розмірі 16 810 російських рублів, що по курсу НБУ на той час складає приблизно 6 253 гривні. На сьогоднішній день, Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 1,5 року та отримує матеріальну допомогу по догляду за дитиною у розмірі 4653,79 російських рублів. Зазначені обставини підтверджується копією трудової книжки та відповідними довідками з місця роботи Позивача. Позивач сподівався на тимчасовий виїзд з місця проживання в Донецьку на період тривання бойових дій, а після повернення планував продовжити виконувати свої зобов'язання перед Відповідачем. Станом на 28 лютого 2017 року заборгованість Позивача перед Відповідачем відповідно до банківської виписки складає 31 852,54 грн. (тридцять одну тисячу вісімсот п'ятдесят дві гривні, 54 коп.), оскільки відповідно до договору, Відповідач нараховує відсотки за користування кредитним лімітом у разі несвоєчасного повернення кредитних коштів. Тобто, суму, яка становить 4 862,00 грн. складає сам кредит, а суму, яка становить 26 990,54 грн. (двадцять шість тисяч дев'ятсот дев'яносто гривень, 54 коп.) складають нараховані відсотки за користування кредитними коштами. Ці обставини підтверджується відповідними банківськими виписками. Оскільки Позивач влаштувалась працювати лише в травні 2015 року (до цього не було можливості через відсутність документів, що підтверджується документом про отримання тимчасового притулку), в період з червня 2014 року і по травень 2015 року Позивач була безробітною і не могла виконувати обов'язки по кредитним зобов'язанням. Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Події, які відбувались та відбуваються в Донецьку, та що стали причиною термінового виїзду Позивача за кордон, що призвело до неможливості виконувати свої зобов'язання перед Позивачем згідно договору, мають ознаки непереборної сили, тобто надзвичайної, невідворотної події, яку ні Позивач, ні відповідач не могли попередити, яка має надзвичайний характер, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для сторін, але не виходить за рамки буденності, а екстраординарна подія. Зазначені вище обставини є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України. Факт екстреного вимушеного переїзду в іншу країну позбавив Позивача можливості швидко знайти джерело доходів, оскільки, яка вже зазначалось вище, необхідно було отримати відповідні документи. Навіть після отримання документів та працевлаштування, дохід позивача унеможливлював належне виконання обов'язків згідно кредитного договору. Крім цього, відповідно до пункту 1.2.2.23. Умов та правил надання банківських послуг Відповідачем, які є публічною офертою, що містить умови і правила надання послуг банком і його партнерами, до якої приєднується клієнт, підписуючи заяву у відділенні банку, опублікованих на офіційному сайті Відповідача, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань за цим договором, якщо воно стало наслідком обставин непереборної сили, таких як: стихійні лиха, пожежа, повені, страйки, інші обставини, якщо вони вплинули на виконання Сторонами цього Договору (форс-мажорні обставини). Під обставинами непереборної сили треба розуміти обставини, що виникли після укладання цього Договору в результаті непередбачених, надзвичайних або невідворотних Сторонами подій. У цих випадках термін виконання Сторонами зобов'язань за договором відкладається відповідно до часу, протягом якого діють такі обставини та їх наслідки. Враховуючи вищезазначене, Позивач готовий виконати свої зобов'язання перед Відповідачем в тих межах, в яких вони виникли до моменту настання надзвичайних подій у вигляді бойових дій не території Донецьку та спричинили виїзд Позивача за кордон у зв'язку із цим. Тобто, Позивач визнає обов'язок сплатити Відповідачу суму боргу в розмірі 4 862,00 грн. (Чотири тисячі вісімсот шістдесят дві гривні, 00 коп.) 10 квітня 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Києва відкрито провадження у даній справі та призначено її судовий розгляд. 02 червня 2017 року ухвалою цього ж суду цивільну справу було передано на розгляд Печерського районного суду м. Києва. 14 серпня 2017 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва цивільну справу було прийнято до провадження судді Цокол Л.І. та призначено її судовий розгляд. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Згідно п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (редакції 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. 23 лютого 2018 року відповідач в особі представника [PERSON] подав відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення вимог позивача, посилаючись на наступне. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на факт надзвичайних подій на Сході України, а саме - проведення АТО в Донецькій області. У зв'язку із чим, Позивач не має можливості виконати свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним між нею та ПАТ КБ ПРИВАТБАНК 15.10.2010р. Позивач не заперечує проти укладання Кредитного договору та користування кредитними коштами на протязі всього часу дії договору, а саме з 2010 року та по цей час, але зазначає, що визнає лише тільки заборгованість у розмірі 4862,00 грн (тіло кредиту) та не визнає нараховані відсотки та штрафні санкції, нараховані Банком за несвоєчасне виконання боржником грошових зобов'язань. Відповідно до Закону України від 02.09.2014 р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» - період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України віц 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини, які об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Поняття непереборної сили визначено в ст. 263 ПК України як надзвичайна або невідворотна за цих умов подія, аналогічне визначення наводиться і в ч. 2 ст. 218 ГКУ. Обставиною непереборної сили вважається не само по собі проведення АТО загалом, а конкретні випадки настання окремих форс-мажорних обставин, які перешкодили виконанню тих чи інших дій окремою особою. Тобто, факт вимушеного від'їзду Позивача з Донецьку не може вважатися обставиною, на яку можна посилатися як на підставу невиконання свого зобов'язання за договором щодо неможливості (несплати) боргу за Кредитним договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Факт відсутності у позичальника коштів для погашення кредитів не може бути розцінений як форс-мажорна обставина (навіть якщо відсутність коштів була спричинена неможливістю залишатися та перебувати у зоні АТО). Позичальнику, у такому разі, слід узгоджувати особливий порядок виконання своїх зобов'язань перед банком у договірному порядку, що не було здійснено Позивачем. Банк надавав можливість Позивачу врегулювати не питання шляхом укладання договору реструктурізапії на суму заборгованості, з метою зменшення суми боргу та встановлення нового графіку платежів з урахуванням можливостей Банку та побажань Позичальника. Але, Позивач, з невідомих причин, не скористалася такою можливістю. Стаття 617 ЦКУ звільняє особу від відповідальності за порушення цивільно-правового зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. АЛЕ, від виконання основного зобов'язання - настання форс-мажору не звільняє. Позивач вказує у позові, що станом 28.02.2017 року заборгованість відповідно до банківської виписки становила розмір 31852,54 грн, з яких 4862,00 грн - це заборгованість за тілом кредиту, а інше - це нараховані відсотки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, сплата процентів є обов'язковою умовою та відсотки є основним зобов'язанням за кредитним договором та повинні бути сплачені у будь-якому разі. Згідно до ст.2 Закону України від 02.09.2014 р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» - було запроваджено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями. Ця норма з 14 квітня 2014 року поширюється на громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися із зони АТО. Тобто, Позивач може бути звільнений лише від зобов'язання сплати штрафних санкцій (пені та штрафів) за Кредитним договором та лише за період з 14.04.2014 року, за умови наявності громадянства України та реєстрації в зоні АТО. Позивач же, просить суд звільнити його від відповідальності за порушення зобов'язань у вигляді сплати саме відсотків у сумі 47.317,69 гри, що є основним зобов'язанням, та припинити нарахування банком відсотків за користування кредитними коштами, що є абсолютно неправомірною та незаконною вимогою. До того ж, для підтвердження обставин непереборної сили з метою виконання цивільних та господарських відносин слід звертатися до Торгово-промислової палати України (далі - ТППУ) або уповноважені нею регіональні ТПП. Згідно зі ст. 10 Закону №1669 протягом терміну дії цього закону (тобто з 15.10.2014 р. і до закінчення шести місяців з дня закінчення АТО єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання форс-мажорних обставин, які мали місце на території проведення АТО, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат ТППУ. Рішенням Президії ТППУ від 15.07.2014 р. №40 затверджено Регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (далі - Регламент), який встановлює єдиний порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) в системі ТППУ. Регламент набрав чинності з 25.07.2014 р. До того ж, ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. № 1669-УІІ визначено, що єдиним належним і достатнім документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс- мажору). що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання зобов'язань, є сертифікат Торгово- промислової палати України. Позивач не надав жодного документу, а саме - сертифікат Торгово-промислової палати України в підтвердження існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали та перешкоджають виконувати свої зобов'язання за кредитним договором. Під час судового засідання з розгляду даної справи представник позивача [PERSON] підтримав викладені у позовній заяві вимоги та обставини, а представник відповідача [PERSON] вимоги позову не визнала, підтримавши викладені у відзиві заперечення. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши надані ними докази, суд дійшов наступного висновку. Позивач отримала кредитну картку «Унверсальну» видану відповідачем, що свідчить про те, що між сторонами укладено Кредитний договір з умовами його повернення та сплати відсотків за його використання. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;2) зміна умов зобов'язання;3) сплата неустойки;4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов'язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов'язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов'язання. Така вимога може бути пред'явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов'язання. Згідно ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, сплата процентів є обов'язковою умовою та відсотки є основним зобов'язанням за кредитним договором. Згідно умов укладеного між сторонами договору , наведених позивачем та зазначених вище, термін виконання за договором може бути відкладений за наявності обставин, якщо вони вплинули на його виконання(форм-мажорні обставини) . Проте позивачем не було надано доказів звернення до відповідача із питанням відкладення терміну виконання зобов'язань за укладеним договором та відомості про те, що відповідачем було відмовлено в його узгодженні . В той же час діючим на даний час законодавством запроваджено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитним зобов'язаннями. Вирішуючи дану справу слід зазначити про те, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки боржник може бути звільнений від відповідальності за порушення зобов'язання, а в даному випадку позивач просить її звільнити від виконання частини основного зобов'язання, якими є відсотки за користування кредитними коштами. При цьому позивач не використала надану умовами договору можливість відкладення терміну виконання внаслідок зазначених нею обставин. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed