Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» [PERSON] (далі ПАТ «Банк Форум») звернулося до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 30.09.2008 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) був укладений договір №134/08/02-ZNv відповідно до якого, з урахуванням додаткової угоди №1 від 14.11.2008 року та додаткової угоди №2 від 27.02.2009 року відповідачка отримала кредит в сумі 250000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 29.09.2015 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між банком та [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки №202-134/08/02-ZNv та №203-134/08/02-ZNv (відповідно) від 30.09.2008 року за умовами якого зобовязались відповідати перед позивачем як солідарні боржники. Вимоги про необхідність виконання кредитних зобовязань у звязку з порушенням умов договору були надіслані поручителям та отримані ними 13.02.2015 року. У звязку з тим, що відповідачі належним чином зобовязання не виконують, станом на 08.06.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 46461,88 доларів США, яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 29769,20 доларів США, заборгованості по кредиту у розмірі 11840,00 доларів США, простроченої заборгованості по процентам 4259,75 доларів США, поточної заборгованості по процентам 592,93 доларів США, пені 9609,85 доларів США (еквівалент 202054,91 гривень), штрафу 5000,00 гривень. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. Відповідачка [PERSON] подала до суду зустрічний позов про визнання частково припиненим зобовязання за кредитним договором. В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначила, що 30.03.2015 року між нею та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги до ПАТ «Банк Форум» на загальну суму 636533,48 гривень, яка складається з акцептованих кредитних вимог: за договором банківського поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу №2518513 від 28.02.2013 року (картковий рахунок 26257000680929); за договором банківського поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу №2513146 від 15.01.2013 року (картковий рахунок 26256000675270). Акцептування вимог підтверджується довідкою ПАТ «Банк Форум» від 11.03.2015 року №3642/11. Повідомлення про відступлення права вимоги було надіслано банку у встановленому порядку. Таким чином, у звязку із поєднання боржника та кредитора в одній особі, відбулось припинення зобовязання в частині заборгованості за кредитом у розмірі 636533,48 гривень, що еквівалентно 27155,87 доларів США за курсом НБУ станом на 30.03.2015 року (1 долар США=23,44 гривень). Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання частково припиненим зобовязань за кредитним договором був залишений без розгляду на підставі відповідної заяви. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, надавши пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Представник [PERSON], який діє в інтересах відповідачів [PERSON] і [PERSON], позовні вимоги визнав частково, просив відмовити у стягненні штрафу та зменшити розмір пені до 500 гривень, про що надав відповідне клопотання. В обґрунтування своєї позиції представник відповідачок зазначив, що з 22.08.2014 року відділення банку №2600, в якому відповідачка [PERSON] сплачувала кредит (місто Миколаїв, вулиця Чигрина, будинок 39), було закрито, листом від 19.09.2014 року №7826/3.3 банк повідомив відповідачку про необхідність ознайомлення з реквізитами накопичувальних рахунків для виконання грошових зобовязань на сайті ПАТ «Банк Форум». Такими діями банк поклав на [PERSON] усі ризики та витрати, стосовно здійснюваної операції по перерахунку коштів в рахунок погашення заборгованості, що, згідно ст. 614 ЦК України, свідчить про відсутність її вини в порушенні зобовязання, оскільки відповідачкою було вжито всіх заходів щодо його належного виконання. Крім того, накладення на [PERSON] штрафу у сумі 5000 гривень згідно пункту 4.4 кредитного договору №134/08/02-ZNv від 14.11.2008 року є неправомірним, оскільки вона не є власником/іпотекодавцем майна, наданого в забезпечення зобовязань за кредитним договором, а отже не може нести обовязки щодо його страхування. Також, ПАТ «Банк Форум» не надано доказів, що він зазнав збитків невиконанням основного зобовязання у розмірі 250000,00 доларів США, оскільки фактично в рахунок його погашення було сплачено 354036,84 доларів США. Відповідачка [PERSON] самостійно виховує двох дітей, доходи від її підприємницької діяльності значно зменшились у звязку із стрімким зростанням курсу долару США до гривні, що ускладнює своєчасне виконання зобовязань за кредитом. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, про час, дату та місце предявленого позову був повідомлений належним чином, у звязку з чим суд вважає можливим прийняти рішення на підставі наявних у справі даних та доказів. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов, згідно ст. 525 ЦК України, не допускається якщо інше не встановлено договором або законом. За нормами ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобовязання підлягає виконанню у визначений в ньому строк (термін), якщо останній було ним передбачено. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку та відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України, відповідно до норм якої у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобовязання згідно ст. 611 ЦК України, є: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до норм ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання та не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Згідно ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. В судовому засіданні встановлено, що 30.09.2008 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) був укладений договір №134/08/02-ZNv відповідно до якого, з урахуванням додаткової угоди №1 від 14.11.2008 року та додаткової угоди №2 від 27.02.2009 року відповідачка отримала кредит в сумі 250000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 29.09.2015 року.Вказаний договір укладений з урахуванням волевиявлення відповідачки, оскільки підписи на договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами, в тому числі і з видами штрафних санкцій, їх розміром, порядком нарахування. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязався погашати кредит та сплачувати відсотки у порядку та строки передбачені договором. Відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 08.06.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 46461,88 доларів США, яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 29769,20 доларів США, заборгованості по кредиту у розмірі 11840,00 доларів США, простроченої заборгованості по процентам 4259,75 доларів США, поточної заборгованості по процентам 592,93 доларів США, пені 9609,85 доларів США (еквівалент 202054,91 гривень), штрафу 5000,00 гривень. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між банком та [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки №202-134/08/02-ZNv та №203-134/08/02-ZNv (відповідно) від 30.09.2008 року за умовами яких поручителі зобовязались відповідати перед позивачем як солідарні боржники. Згідно з пунктом 4.1. сторони узгодили припинення поруки, у тому числі, якщо протягом одного року від настання строку виконання зобовязань за кредитним договором банк не предявить вимоги до поручителя. Згідно наданого ПАТ «Банк Форум» розрахунку, останній платіж за договором було здійснено 20.08.2014 року. Вимоги про необхідність виконання кредитних зобовязань у звязку з порушенням умов договору були надіслані поручителям та отримані ними 13.02.2015 року, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень, наявні в матеріалах справи (№5401706524498 та №5401706524501). Позов ПАТ «Банк Форум» подано до cуду 19.06.2015 року. Докази про відсутність вини відповідачів в порушенні зобовязання в порядку ст. 614 ЦК України cуду надані не були. Посилання на неправомірне нарахування штрафу [PERSON] згідно пункту 4.4 кредитного договору №134/08/02-ZNv від 14.11.2008 року у звязку з тим, що вона не є власником/іпотекодавцем майна, наданого в забезпечення зобовязань за кредитним договором, а отже не може нести обовязки щодо його страхування, суд розцінює як субєктивне тлумачення відповідачкою умов договору. На момент підписання угоди та передачі кредитних коштів сторони діяли добросовісно, приступили до виконання досягнутих домовленостей. Положення кредитного договору в частині порядку та підстав нарахування штрафних санкцій у встановленому законом порядку недійсними не визнавались. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України в розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012р., положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Судом встановлено, що відповідачка має двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають з [PERSON] та перебувають на її утриманні. Крім того, на утриманні відповідачки [PERSON] перебувають її батьки [PERSON] та [PERSON], які є пенсіонерами. З огляду на викладене, враховуючиположення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та ст. 3 ЦК України про те, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає, що оскільки розмір нарахованої пені у сумі 202054,91 гривень не є співмірним з розміром понесених позивачем збитків у звязку неповерненням кредиту, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки у вигляді пені до 500 гривень. Приходячи до вказаного висновку суд враховує позицію представника позивача, який у судовому засіданні не заперечував проти зменшення пені саме до даного розміру. Відповідно до положень ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом № 15-93, «Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України», затвердженими постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2007 р. № 200, «Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України», затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2000 р. № 520, та іншими документами. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобовязання в іноземній валюті, згідно з пунктами 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суди, у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу. Попри зазначене, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет № 15-93). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 року у справі 6-145цс14. З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог чинному законодавству України, суд вважає позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів згідно наданого розрахунку, з урахуванням зменшеного розміру неустойки, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь держави підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у сумі 3654 гривні 00 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial