Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач 25.09.2018 року звернулась до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], предметом якої є визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Як на підставу позову позивач посилається на те, що вона є власником вищезазначеної квартири. Відповідачі є її донькою та онуками і зареєстровані у даній квартирі, але не проживають в ній з жовтня 2016 року. На даний час їх фактичне місце перебування позивачу не відомо. Добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають, оплату за комунальні послуги не здійснюють. Такі дії порушують права позивача - не дозволяють їй менше сплачувати за комунальні послуги, отримати субсидію та оформити договір купівлі-продажу. У судове засідання позивач викликалась, але не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити /а.с.62/. Відповідачі у судове засідання повторно не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомили, відзив не подали. Третя особа - [PERSON] - у судове засідання викликався, але не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити /а.с.63/. Представники третіх осіб у судове засідання викликались, але не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник Виконкому Інгулецької районної у місті ради як органу опіки та піклування надав письмові пояснення щодо позову, в яких просить суд, при ухваленні рішення по суті справи, враховувати положення діючого законодавства у сфері захисту прав дитини на житло. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач, яка заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності /у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України/, не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], загальною площею 44,81 кв.м., житловою площею 27,58 кв.м. /а.с.12/. Відповідно до довідки №636 від 10.08.2018 року та відомостей Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради позивач та відповідачі зареєстровані за вищезазначеною адресою /а.с.10,16,17,18/. Відповідачі є донькою та онуками позивача і з 01.10.2016 року в квартирі не проживають /а.с.11/. Таким чином, спір між сторонами стосується реєстрації місця проживання відповідача в житловому будинку, який належить позивачу на праві власності. За встановлених судом фактичних обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей 383 та 391 ЦК України. Відповідачі, залишаючись зареєстрованими у квартирі позивача, створюють їй перешкоди у користуванні власністю, чим об'єктивно порушуються її права - несплата відповідачами комунальних послуг погіршує матеріальне становище позивача, вона не може отримати субсидію та оформити договір купівлі-продажу. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою житлового приміщення, яке належить позивачу, не проживають більше одного року, їх місце перебування невідомо. З урахуванням вищевикладеного суд знаходить, що вимога позивача стосовно усунення їй перешкоди у здійсненні права власності на належну квартиру, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 704,80 грн. /а.с.2/. На підставі викладеного,

Outcome: approved