Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.12.2015р. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісяця, починаючи з дати подання позову до суду і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення 23-річного віку. В суді на позові наполягає, пояснює, що витрати на утримання сина вона несе самостійно. Син навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, відповідач має постійний заробіток, однак матеріальної допомоги не надає. Вона сама витрачає кошти на утримання сина, який має лише 500 грн. стипендії, кожного дня їздить з села до міста, на що витрачається по 30 грн. також необхідні кошти на його одяг та харчування. Сама вона живе за рахунок домашнього господарства. Відповідач надіслав заперечення на позов. Проте двічі не прибув у судове засідання, про причини не повідомив, тому суд розглядає справу в заочному порядку. Заслухавши позивача та вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. Так, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17.03.2008р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9). За довідкою Ногайського коледжу Таврійського державного агротехнологічного університету, [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання (а.с. 4). За довідкою Вячеславської сільської ради Приморського району Запорізької області [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] ,та проживає зі співмешканцем - [PERSON] і дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 3). В заперечення на позов відповідач надав довідки про склад родини, з якого вбачається що він живе із співмешканкою в с.Осипенко Бердянського району, та із ним 2 неповнолітні доньки 2009р. та 2011р. народження. Відповідач працює в ДП «Запоріжжя-Агро» та отримує зарплатню, а його співмешканка не працює. В запереченні відповідач вказав що отримує щороку 2500 грн. за оренду його земельної ділянки (паю). За ст.199 СК України, батькам, що мешкають окремо необхідно здійснювати допомогу на утримання дитини в період її навчання до досягнення 23 років. Суд присуджує аліменти на утримання дитині з окремо проживаючого батька в долі від заробітку або твердій грошовій сумі. В ст. 191 СК України визначено час присудження аліментів - з дня подачі позову до суду. Так, встановлено, що обоє батька мають молодших дітей яких утримують. Статки їх не є такими що виключають можливість утримання дітей, але і не є занадто достатніми для забезпечення усім членам родини прожиткового рівня, який встановлено ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016р.» За цією статтею встановлено прожитковий рівень на людину з 1 січня в сумі 1330 грн. на місяць. Син позивачки має лише 500 грн. стипендії, а її заробітку не вистачає на утримання трьох членів родини. Тому право на отримання аліментів в неї виникло, так як її син проживає із нею, та утримується за її кошт. Таким чином, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти, але вважає, що визначення їх в розмірі ј частини всіх видів заробітку може негативно вплинути на інших його утриманців, тому вважає, що можливо визначити цей розмір в 30% прожиткового мінімуму. Суд може допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів. Так як позивачка не сплачувала судовий збір, то його стягнення покладається на відповідача.

Outcome: partial