Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач 30 березня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому згідно позовних вимог вказав, що підприємство надає відповідачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за місцем його проживання. У відповідності з п. 11, 17 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», споживач зобовязаний своєчасно, не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця, сплатити вартість послуг по газопостачанню. Дане зобовязання споживач виконує неналежним чином, у звязку з чим станом на 01.03.2015 року за ним утворилася заборгованість в сумі 3087,28 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково на суму 351,81, надавши відповідний розрахунок, в задоволенні іншої частини позовних вимог заперечувала. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Комунар, 5-Б кв. 52. Разом з тим, особовий рахунок № 933652 відкрито на [PERSON] Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпрогаз» надає фізичній особі - споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за його місцем проживання. Зазначені правовідносини є складовою частиною правочину найму житлового приміщення, передбаченого нормами Житлового Кодексу УРСР, що виникли з дій боржників та ПАТ «Дніпрогаз», спрямованих на набуття цивільних прав та обов'язків щодо поставки газу та його оплати. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В силу ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п.п. 11, 17 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року, плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ, і повинна вноситись споживачами не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Згідно зі ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Проте, відповідач оплату за користування послугами з постачання природного газу не здійснювала у повному обсязі у зв`язку з чим станом на 01.03.2015 року виникла заборгованість у розмірі 3087,28 грн. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, в судовому засіданні відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Встановлено, що відповідач [PERSON] за період з 31.01.1996 року по 01.03.2015 року частково здійснювала оплату за газопостачання, однак останній платіж було здійснено 23.02.2009 року в розмірі 65 грн. та до жовтня 2014 року не було здійснено жодної оплати, що підтверджується розрахунком заборгованості за газопостачання, суд застосовує до даних вимог строк позовної давності. Встановлено, що 04 березня 2011 року представник ВАТ «Дніпрогаз» звернувся до Ленінського районного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] та виданий судовий наказ про стягнення заборгованості за споживчій природний газ в розмірі 1279,70 грн. та судові витрати у розмірі 55,50 грн. (а.с.12,13). Ухвалою від 06 червня 2014 року судовий наказ скасовано та роз`яснено представнику ПАТ «Дніпрогаз» про їх право на звернення з тією самою вимогою до суду в порядку позовного провадження. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що позивач пропустив строк позовної давності і не звернувся до суду з клопотання про поновлення пропущеного строку і не зазначив поважні причини пропуску. Таким чином, з огляду на викладене, у зв'язку зі спливом позовної давності на заявлені вимоги ПАТ «Дніпрогаз» і недоведеністю останнім наявності боргу у межах строку позовної давності, у задоволенні позову необхідно відмовити. За приписами ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Враховуюче вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не знайшли своє об'єктивне підтвердження в ході судового засідання, а тому не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги майнового характеру оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, позивач не звільнений від їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не підлягають На підставі викладеного і

Outcome: dismissed