Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.01.2017 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала його наступним. 18 жовтня 2015 року померла її мати - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Зубані Глобинського району Полтавської області по вул. Набережній, 19. Вона є спадкоємцем майна померлої за заповітом. Приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючого документу на домоволодіння на ім»я спадкодавця. [PERSON] на підставі закону, що діяв на час створення обєкту нерухомого майна, побудувала вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володіла ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Зубанівської сільської ради, однак за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом [PERSON], право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON], її представник [PERSON] не зявилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Зубанівської сільської ради, представник третьої особи - сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації, треті особи - приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надали. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 18.10.2015 року померла [PERSON]. За життя 7 травня 2015 року вона склала заповіт, посвідчений у виконкомі Зубанівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, реєстровий № 18, згідно якого усе належне їй майно, крім права власності на земельну ділянку розміром 3,22 га, належну їй на підставі Державного акту серії ПЛ № 062598, заповіла дочці [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно дослідженої у судовому засіданні копії спадкової справи № 10 за 2016 рік, заведеної після померлої 18.10.2015 року [PERSON], в установлений строк спадщину по заповіту прийняла дочка померлої [PERSON] та [PERSON] (земельну ділянку). Приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] постановою від 22.08.2016 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у селі Зубані Глобинського району Полтавської області по вул. Набережній, 19, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, який посвідчує її право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А», погріб з шийкою літ. «Е», прибудова літ. «а», літня кухня літ. «Б», навіс літ. «Бн», гараж літ. «В», сарай літ. «Г», колодязь питний літ. « К», ворота №3, огорожа №4 - було побудовано у 1982 році, сарай літ. «Д», навіс літ. «Дн» - у 1989 році, прибудову літ. «а1», сарай літ. «г», ганок літ. «а1г» - в 1990 році. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на момент завершення будівництва. У 1982 році питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За вказаним Указом і постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був власне факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов»язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до п.2 якого дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Згідно записів в погосподарських книгах Зубанівської сільської ради [PERSON] була зареєстрована в житловому будинку, розташованому в с. Зубані по вул. Набережній , 19 і проживала у ньому до смерті. За нею під № 0179-1 в погосподарській книзі № 2 за 2011-2015 роки, значилося належне на праві власності нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями, 1982 року побудови, розташований за адресою: с. Зубані Глобинського району Полтавської області, вул. Набережна, 19, на неприватизованій земельній ділянці площею 0,09 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. З висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 17.01.2017 року № 10/02-04, вбачається, що спадковий житловий будинок та господарські будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За приписом ч.1 ст. 328 ЦПК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Зубані Глобинського району Полтавської області по вул. Набережній, 19, суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець, яка прийняла спадщину в установленому порядку, має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved