Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач 27 травня 2019 року звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2002 року. Відповідач є батьком їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З самого початку спільне життя з відповідачем складалося, проте останнім часом між ними почали виникати непорозуміння у сімейних відносинах через несумісність характерів, також почалися сварки, скандали. З відповідачем проживають разом на одній жилій площі. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач періодично надає, проте така допомога носить незначний та періодичний характер. Оскільки відповідач є батьком їх неповнолітнього сина та не звільнений від обов`язку утримувати його, позивач звернулась з позовом до суду і просила постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина по одній чверті зі всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Учасники справи належним чином повідомлені про місце, дату і час судового засідання. Позивач звернулася до суду з письмовою заявою, в якій позов, поданий нею до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, підтримує, просить його задовольнити. Справу просить розглянути без її участі без застосування засобів технічної фіксації. Не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення (а.с.20). Відповідач у справі, будучи належним чином повідомленим про місце, дату і час судового засідання 02 липня 2019 року та 12 серпня 2019 року, про що свідчать поштові рекомендовані відправлення на його ім`я (а.с.13,19), а також повідомленим відповідно до вимог частини 11 статті 128 ЦПК України про явку в судове засідання на 12 серпня 2019 року через оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с.18), у судове засідання повторно не явився, про причини неявки суду не повідомив, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення розгляду справи з певних підстав до суду не звертався, відзив на позов не подав. За таких обставин суд розглядає справу з ухваленням заочного рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, ненадання відповідачем заперечень проти позовних вимог і відзиву на позов, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому виконкомом Тарасівської сільської ради Пологівського району Запорізької області 19 жовтня 2002 року шлюбі, що підтверджується копією виданого 19 жовтня 2002 року свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.5). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 березня 2007 року, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі (а.с.6). З копії довідки №452 про склад сім`ї, виданої 23 травня 2019 року виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно ч.1 та ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом також враховано положення абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Проаналізувавши добуті в судовому засіданні докази і дав їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки судом встановлено, що відповідач працездатний, аліменти нікому не сплачує, за станом здоров`я наразі має можливість сплачувати аліменти по одній чверті на місяць до повноліття дитини. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави суд стягує 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved