Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 липня 2019 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що є власником 26/100 розміру частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У будинку крім неї зареєстрований відповідач [PERSON] , з 04.11.2010 року. Відповідач не перебуває з нею у родинних відносинах, не є членом її сім`ї, добровільно знятися з реєстраційного обліку відмовляється. Реєстрація відповідача створює перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг. Позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася. Надала заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником 26/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування, посвідченого 14 грудня 2017 року приватним нотаріусом Подільського міського нотаріального округу Одеської області, зареєстровано у реєстрі за №2484. Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в житловому будинку з 04.11.2010 року. Факт того, що відповідач у вказаному житловому будинку не проживає підтверджується довідкою голови квартального комітету від 20.06.2019 року, відповідно до якої [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою фактично не проживав і на даний час не проживає. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачі зобов`язані були зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратив право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користування вказаним будинком та переселився на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як судом встановлено, що відповідач в спірному жилому приміщенні відсутній більше року без поважних на те причин, спільним побутом з позивачем не пов`язаний, домовленості між ним та позивачем, як власником житла, щодо порядку використання жилого будинку відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved