Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] [PERSON] [PERSON] просить суд постановити рішення, яким визначити місце проживання його сина [PERSON], [INFO] разом з ним - батьком дитини [PERSON] [PERSON][PERSON], в м. Суми, вул. Прокофєва, 48 А кв.27 та стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 10000 гривень в відшкодування завданої моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачкою [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі з 30 травня 2009 року по 18 грудня 2012 року, у якому у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між ними розірвано, а син проживає разом з матірю і знаходиться на її вихованні. Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 29 травня 2013 року йому були визначені систематичні побачення з сином за місцем проживання дитини кожної першої та третьої суботи і кожної першої і третьої неділі місяця з 11 години до 13 години у присутності матері - відповідачки [PERSON] З часу винесення рішення суду відповідачка всіляко перешкоджала йому реалізовувати його батьківські права та виконувати батьківські обовязки, зокрема: в період визначений рішенням суду для побачень з сином, не допускала його до житлового будинку, де проживає син, чим позбавляла його можливості спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Йому вдалося лише декілька разів побачитися із своїм сином. У звязку з перешкоджанням відповідачки у його побаченнях з сином, у квітні 2014 року він звернувся в комісію з питань захисту дитини Краснопільської РДА з метою сприяння щодо його участі у вихованні дитини. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Краснопільської районної державної адміністрації №4/3 від 24 квітня 2014 року було встановлено, що відповідачка не виконує рішення суду та не дає можливості батьку приймати участь у вихованні сина та рекомендовано звернутися з питанням визначення порядку місця проживання сина до суду. Крім того, в травні 2014 року йому стало відомо, що відповідачка разом з сином виїхала на постійне місце проживання до [INFO] про що його особисто не повідомила. У звязку з вказаними обставинами він звертався до Служби у справах дітей Краснопільської РДА з заявою про перевірку обставин виїзду відповідачки разом з сином з села [PERSON], зясування місця її знаходження та виховання сина, а також до Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області по факту зникнення колишньої дружини та сина. Вказаними органами була проведена перевірка , під час якої встановлено, що дійсно дитина , [PERSON], відсутній за місцем постійного проживання в [INFO], а разом з матірю знаходиться в м. Сімферополь республіки Крим, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Також, позивач просив стягнути з відповідачки моральну шкоду у розмірі 10000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що він постійно повинен відстоювати свої права щодо сина, звертався неодноразово до міліції і за наданням юридичної допомоги, переживає за свого сина та його долю. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали повністю. Відповідачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, а саме, через оголошення в пресі та за місцем реєстрації, відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України , в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи органу опіки і піклування Краснопільської РДА, у судовому засіданні з позовними вимогами погодилася. Представник третьої особи служба у справах дітей Сумської міської ради, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, надала суду заяву, у якій з позовом погодилася та просила суд розглянути справу без участі служби у справах дітей Сумської міської ради. Прокурор у судовому засіданні з позовом не погодився. За згоди представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони по справі вступили до шлюбу 30.05.2009 року (а.с.8). Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], батьками якого записані сторони (а.с.9). На підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18.12.2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.10). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25.10.2011 року також було стягнуто аліменти з [PERSON] [PERSON][PERSON] на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 350 грн. щомісячно до досягнення дитиною віку повноліття з 22.07.2011 р. (а.с.61). 29 травня 2013 року Краснопільським районним судом Сумської області розглянуті цивільні позови позивача до відповідачки про визначення днів та часу побачень з дитиною, та можливість проживання з сином у літній час, а відповідачка звернулася до суду з зустрічним позовом про позбавлення позивача батьківських прав. Рішенням суду позов позивача було задоволено, а в задоволенні позову відповідачки відмовлено (а.с.11-14). Згідно вищевказаного рішення суду від 29.05.2013 року було визначено систематичні побачення позивача з сином [PERSON], [INFO] за місцем проживання дитини кожної першої та третьої суботи і кожної першої та третьої неділі місяця з 11 до 13 години в присутності матері - відповідачки по справі. На виконання рішення суду позивач звертався до відповідачки про надання побачень з сином, але відповідачка, на його думку, ухилялась від виконання рішення суду, перешкоджаючи побаченням та зовсім залишила місце проживання, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Також, позивач просив стягнути з відповідачки моральну шкоду, мотивуючи свої вимоги тим, що він постійно повинен відстоювати свої права щодо сина, звертався неодноразово до міліції і за наданням юридичної допомоги, він переживає за свого сина, за його долю, в яких умовах проживає син. Моральну шкоду він оцінює в 10000 гривень. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов позивача задоволенню не підлягає виходячи із слідуючого. Так, згідно ст.1 Ковенції про права дитини, дитиною є кожна людська істота, яка не досягла 18 річного віку. Згідно ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснювати свої права, передбачені Конституцією України та Конвенцією про права дитини від 20.VI.1999 року. Органи опіки і піклування при розгляді спору, щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання та інше подають письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків та інших осіб (а.с.19 СК України). Згідно вимог ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою і розірвання шлюбу не впливає на обсяг їх прав і не звільняє щодо обовязків відносно дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою (ст. 153 СК України), крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків , з яким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні (ст. 157 СК України). Підставою винесення рішення суду щодо участі у вихованні дитини є рішення органу опіки та піклування, яке не виконується одним із батьків, що стало причиною прийняття рішення Краснопільським районним судом від 29.05.2013 року. Згідно вимог ст. 159 ч.4 СК України, у разі ухилення від виконання рішення суду особою з якою проживає дитина. Суд за заявою одного з батьків може передати дитину для проживання з ним. Позивач суду пояснив, що він неодноразово приїздив в с. В.Рибиця Краснопільського району Сумської області щоб побачитися з сином, але сина він не бачив. На його думку відповідачка створювала такі умови, що перешкоджали виконанню рішення суду. По місцю проживання сина він приїжджав разом зі своїм братом [PERSON]. Свідок [PERSON] суду підтвердив, що дійсно він з братом позивачем по справі прийшов по місцю проживання відповідачки, але останню вдома він не бачив. Брат допомагав сину шляхом перерахування коштів за рішенням суду, де проживає в даний час відповідачка йому не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідачка є його донькою і перебувала в шлюбі з позивачем. Від шлюбу у них народився син [PERSON]. [PERSON] донька розірвала шлюб з позивачем, так як останній проживав з іншою жінкою та не цікавився сином. Ще коли донька була вагітна, батьки позивача , та й сам позивач, наполягали, щоб донька перервала вагітність, але вони, тобто батьки відповідачки, були проти. Після прийняття рішення про побачення позивача з сином, позивач приїздив в с. В.Рибиця де проживала донька. [PERSON] донька боялась позивача і майже ніколи з ним не зустрічалась, боячись, щоб останній насильно не забрав сина, так як такі погрози він висловлював неодноразово. З метою зберегти сина, та своє здоровя відповідачка виїхала за межі області, влаштувала своє життя, виховує сина, працює, але де проживає він адреси не знає. Згідно рішення комісії з питань захисту прав дітей Краснопільської РДА від 24.04.2014 року підтверджується звернення позивача до комісії з приводу не виконання рішення суду і проведення бесіди з відповідачкою та рекомендовано позивачу звернутися до суду (а.с.18). Представник Краснопільської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування, [PERSON] суду пояснив, що дійсно в 2014 році до Краснопільської РДА звернувся позивач з питання невиконання рішення суду про його побачення з сином. Ним особисто проведено бесіду з відповідачкою в телефонному режимі (мобільний звязок) , де він розяснив відповідачці про необхідність виконання судового рішення та не створення перешкод в побаченнях батька з сином зі сторони відповідачки. Особисто ним та працівниками Краснопільської РДА протягом 2014 -2015 років ніяких актів щодо невиконання відповідачкою рішення суду не складалися. Як йому стало відомо з 2014 року відповідачка проживає за межами України, але де , йому не відомо, так як на телефонні дзвінки вона не відповідає. Згідно відповіді Краснопільського РВ УМВС України в Сумській області на запит суду (а.с.17-18) вбачається, що підстав для порушення кримінального провадження та занесення до ЄРДР не має, про що свідчить висновок №1528 на підставі повідомлення позивача (матеріали досліджені судом при розгляді справи в суді). Згідно відповіді Запсільської сільської ради (а.с.30) [PERSON] на день надання відповіді на території сільської ради не проживає. Вказане підтверджується також листом Краснопільської РДА на імя позивача про не проживання відповідачки в с.В.Рибиця, вул. Шкурка, 51 (а.с.38). Згідно акта обстеження житлово-побутових умов проживання (а.с.13, 126) підтверджено, що за місцем проживання батька відповідачки в с. В.Рибиця вул. Шкурка створені всі умови для проживання [PERSON] - сина сторін по справі. За повідомленням органів місцевого самоврядування Запсільської сільської ради відповідачка зареєстрована в [INFO], але фактично проживає в [INFO] разом з батьками, але на день виготовлення листа за вказаною адресою не проживає (а.с.123, 127). Згідно вимог діючого законодавства, зокрема ст. 19 СК України, судом було доручено Краснопільській РДА, як органу опіки та піклування, надати висновок з ким необхідно залишити проживати сина сторін [PERSON], [INFO], але висновок Краснопільська РДА відмовилась надати, так як місце проживання відповідачки на день розгляду клопотання суду не відоме, а рішення Служби у справах дітей Сумської міської ради, суд не може прийняти до уваги, так як дитина проживала в межах Краснопільського району і обстеження умов проживання дитини останніми по місцю проживання не вивчалося (а.с.97). Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася зі своїми батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосування Закону і процедур таке розлучення необхідним в якнайкращих інтересах дитини. Згідно вимог ст. 159 ч.4 СК України, у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Так дійсно, в силу виниклих обставин відповідачка не виконала рішення суду щодо побачень сина з батьком, але це виникло у звязку зі зміною місця проживання відповідачки. Вона продовжує виконувати свої батьківські обовязки і дитина проживає з останньою. Даних про те, що відповідачка ухиляється від виховання дитини, негативно впливає на сина, не створила належних умов для проживання сина позивачем не надано. А виконання рішення суду від 29.05.2013 р. щодо зустрічі позивача з сином можливе при повідомленні відповідачкою свого місця проживання, так як рішення повинно виконуватися за місцем проживання дитини, а не за конкретною адресою, так як адреса зустрічі судом не визначалася. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.ХІ.1989 р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей, не залежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як було встановлено при розгляді справи в суді, син сторін з самого народження виховувався відповідачкою безперервно, так як фактично вказаний час сторони постійно не проживали разом, за винятком невеликого проміжку часу. Відповідачка створила всі умови для утримання, виховання і розвитку сина. Скарг зі сторони позивача на неналежне виховання сина до дня розгляду справи в суді не надходило. Сама переміна місця проживання відповідачкою не суперечить чинному законодавству України, так як кожен громадянин України вільний у виборі місця проживання. Сімейний Кодекс України і прийняте рішення судом не зобовязує відповідачку повідомляти про зміну місця проживання, що не позбавить позивача зустрічатися з сином в подальшому, так як рішення передбачає систематичне побачення батька [PERSON] [PERSON] [PERSON] з сином [PERSON], [INFO] за місцем проживання а.с.14 рішення від 29.05.2013 року, а не в конкретному населеному пункті. В разі невиконання судового рішення добровільно сторонами, рішення може бути виконано примусово, зокрема державною виконавчою службою відповідного управління юстиції. Позивач з метою виконання судового рішення звертався до Краснопільського районного суду з заявою про видачу виконавчого листа на підставі рішення від 29.05.2013 року (а.с.173) і виконавчий лист був виданий позивачу. [PERSON] на виконання до Краснопільського ВДВС Краснопільського РУЮ з приводу примусового виконання рішення суду позивач не звертався до дня розгляду справи в суді, про що свідчить усне повідомлення ДВС, а також письмове підтвердження на а.с.174. Тому,

Outcome: dismissed