Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.06.2016 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстровано 23.09.1990 виконавчим комітетом Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, про що 23.09.1990 року складено відповідний актовий запис №11. Позовна заява мотивована тим, що спільне життя подружжя не склалося через відмінність поглядів на сімейне життя, вирішення побутових проблем і роль кожного з подружжя в сімї. Біля 5-ти років тому подружжя припинило сумісне проживання та шлюбні відносини, шлюб існує формально. Вже кілька років позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою вони виховують спільну доньку Олександру, [INFO]. Позивач бажає зареєструвати шлюб зі своєю співмешканкою. На примирення з відповідачем та відновлення подружніх відносин позивач не згоден, збереження сім»ї суперечить його інтересам. Неповнолітніх дітей подружжя немає, майнові спори відсутні. Розірвати шлюб в органах РАЦС за спільною заявою відповідач не погоджується. Викладене стало підставою для звернення позивача до відповідача з позовом про розірвання шлюбу до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена завчасно у встановлений законом спосіб, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на позицію позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача, його бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Судом використано надану процесуальним законом можливість з надання строку для примирення подружжя, разом з тим, у наданий судом термін примирення не відбулось (а.с. 25). Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України (254к/96-ВР ) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами по справі припинено біля 5-ти років тому, шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, ведення спільного господарства припинено, позивач протягом тривалого часу співмешкає з іншою жінкою, з якою має спільну дитину та бажає зареєструвати шлюб, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам позивача, тому шлюб між сторонами слід розірвати, а позов задовольнити. Згідно ч. 1\~ст. 88 ЦПК України,\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., разом з тим, позивач просив судові витрати залишити за ним, а тому суд не стягує з відповідача судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved