Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.12.2016 року звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] згідно свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів посвідченого приватним нотаріусом Дружківського міського округу [PERSON] 15.03.2013 року та зареєстрований у реєстрі за № 239. Відповідач був зареєстрований у квартирі та був попереднім власником квартири. Самостійно своє місце реєстрації відповідач не змінив та не проживає за спірною адресою вже понад рік, комунальні послуги не сплачує. В звязку з чим вона була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надала до суду заяву в якій просить уточнити позовні вимоги, а саме визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення судом заочного рішення по справі. (а.с. 23-24). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 22.01.2002 року зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області запис № 19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів посвідченого приватним нотаріусом Дружківського міського округу [PERSON] 15.03.2013 року та зареєстрований у реєстрі за № 239, [PERSON] виявила бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] на підставі договору міни (а.с.7). Зазначене право власності зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 1263448 від 15.03.2013 року (а.с.8). Однак з 2013 року останній не проживає за вказаною адресою, що підтверджується актом виданим КП «Комсервіс» (а.с. 21). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. При цьому відповідно до ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Таким чином, судом встановлено, що позивач відповідно до свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів посвідченого приватним нотаріусом Дружківського міського округу [PERSON] 15.03.2013 року та зареєстрований у реєстрі за № 239, [PERSON] виявила бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] на підставі договору. За даною адресою залишився зареєстрованим колишній власник квартири - відповідач [PERSON], який за даною адресою не мешкає з 2013 року. Оскільки у відповідності до чинного законодавства України припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла має похідним втрату права користування даним житловим приміщенням колишнього власника житла, а також членів його сім'ї, у яких право користування є похідним від власника та припиняється разом з припиненням його права власності. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням заявлені обґрунтовано, знайшли підтвердження в матеріалах справи і підлягають задоволенню.

Outcome: approved