Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 листопада 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом та мотивує його тим, що заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 травня 2017 року по цивільній справі № 591/1184/17, провадження № 2/591/1292/17, стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 09 березня 2017 року. На підставі вказаного судового рішення Зарічним районним судом м. Суми було видано виконавчий лист № 591/1184/17 від 11 липня 2017 року. Відповідач звернув до виконання виконавчий лист, шляхом подання відповідної заяви до Зарічного ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області, на підставі якої державним виконавцем, 31 липня 2017 року, було відкрито виконавче провадження № 54379077. Позивач зазначає, що не оскаржував зазначене рішення суду, так як на момент ухвалення судового рішення він працював в патрульної поліції м. Суми Департаменту патрульної поліції України та мав стабільний щомісячний дохід, що дозволяло йому сплачувати встановлені судом аліментні зобов`язання на матеріальне та духовне забезпечення своєї дитини. Після ухвалення судового рішення, він добровільно сплачував і добровільно сплачує аліменти як і було визначено та встановлено судовим рішенням. Позивач вказує на те, що на даний час він звільнився з роботи і фактично ніде не працює, не отримує доходів і заробітку, оскільки не має можливості влаштуватись на роботу за своєю спеціальністю із заробітком необхідним та достатнім для утримання не лише себе, але й своєї дитини. Звертає увагу суду, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03 вересня 2019 року, сума аліментного зобов`язання, яка підлягає щомісячної сплати з його боку, складала приблизно 2 900,00 грн., а на момент подачі позову більш 3 000,00 грн. Зазначає, що його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти у встановленому розмірі, так як він ніде не працює, постійно займається пошуком роботи, іноді неофіційно працює на тимчасових роботах. Крім цього, згідно іпотечного договору № 53313 від 26 квітня 2007 року він щомісячно сплачує іпотечний кредит в розмірі 2 000,00 грн., який був взятий для придбання квартири, де на даний час зареєстровані та проживають відповідачка з дитиною. Позивач вказує на те, що не має можливості влаштуватись на нову роботу за своєю спеціальністю із заробітком необхідним та достатнім для утримання не лише себе, але й своєї дитини. Як наслідок він не отримує протягом більш як півтора роки офіційного заробітку чи будь-якого іншого доходу, а тому йому тяжко сплачувати аліменти саме в такому розмірі, в якому вони були встановлені судовим рішенням. Враховуючи те, що на момент звернення з цим позовом до суду його матеріальний стан суттєво змінився, оскільки він не отримує дохід, який на момент визначення розміру аліментів давав можливість сплачувати аліментні зобов`язання, а тому він позбавлений можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який був встановлений судовим рішенням по справі № 591/1184/17, провадження № 2/591/1292/17 від 25 травня 2017 року. Посилаючись на вимоги ст. 192 Сімейного кодексу України та викладені обставини, просить суд змінити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Зарічного районного суду м. Суми; стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з моменту подачі позовної заяви про зменшення розміру аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 листопада 2019 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 03 лютого 2020 року о 13 год. 00 хв. 28 січня 2020 року від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Шарикіна Ю.В. надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що позивач має добрий стан здоров`я, не має інших дітей, непрацездатних дружину, батьків, яких він має утримувати або матеріально допомагати. Крім того, позивач має у власності квартиру [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно. Разом з іпотечним договором, позивач уклав також і договір про іпотечний кредит, відповідно до якого для придбання вказаної квартири він отримав кредит в сумі 60600,00 грн., який повертається щомісячними рівними частинами в сумі не менше 168,33 грн. та відсотки, нараховані на залишок заборгованості (п.2.4. кредитного договору). Відсотки за користування кредитом становлять 12,0% річних (п. 1.1. договору). Кредит надано на строк до 25 квітня 2037 року (п.1.2, договору) та передбачає можливість його дострокового погашення (розділ 4 договору).Тому твердження позивача про щомісячну сплату їм кредиту в сумі 2000,00 грн. не відповідає дійсності. Щомісячні платежі в сумі 168,33грн., навіть і з додатковим урахуванням відсотків, на вказаних умовах не є обтяжливим для позивача. Та обставина, що позивач не працює, не є поважною причиною для зменшення розміру аліментів. Жодних поважних причин для зменшення розміру аліментів позивачем на зазначено. Відповідачка погоджується з позовом лише в тій частині, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому в цій частині позов може бути задоволений із збереженням розміру аліментів - 1/3 частина всіх доходів позивача. Посилаючись на вказані обставини, просить суд у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, представник відповідачки просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Суд вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на таке. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 травня 2017 року з позивача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 09 березня 2017 року (а.с. 39). Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статтею 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилається на те, що після стягнення аліментів на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , він офіційно не працює. Проте зазначену обставину, не можна вважати такою, що свідчить про зміну сімейного чи майнового стану позивача, оскільки ним не наведено обґрунтування неможливості працевлаштування з метою отримання доходу, достатнього для забезпечення розвитку дитини. Крім того, в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивач не надав належних та допустимих доказів, на підтвердження розміру отримуваного ним доходу, що не дозволяє надати оцінку його доводам щодо недостатності такого для утримання себе та дитини. До того ж суду не надано доказів на підтвердження того, що стан здоров`я позивача не дозволяє йому працювати, натомість під час судового розгляду встановлено, що за повідомленням позивача він певний період працював за кордоном. Доводи позивача щодо наявності зобов`язання по сплаті грошових коштів за укладеним між ним та АКІБ «УкрСиббанк» іпотечним договором № 53313 від 26 квітня 2007 року (а.с. 10-12) також не заслуговують на увагу, оскільки на момент прийняття Зарічним районним судом м. Суми 25 травня 2017 року рішення про стягнення аліментів така обставина вже існувала та мала враховуватися судом у відповідності до ст. 182 СК України. Таким чином відсутні підстави стверджувати, що матеріальне становище позивача з моменту стягнення з нього аліментів на утримання доньки 25 травня 2017 року погіршився. За таких обставин позивач не надав належних та допустимих доказів, що за період з 25 травня 2017 року у нього суттєво погіршився матеріальний стан чи змінився сімейний стан або погіршився стан здоров`я і ці зміни є підставою для зменшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених статтею 192 СК України. За таких обставин суд не вбачає підстав для зміни визначеного рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 травня 2017 року розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed