overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 січня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 20 липня 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що видано свідоцтво про шлюб серії 1-ИД № 145833. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Вказує, що з відповідачем вони не зійшлися характерами, у звязку з чим між ними практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Проти добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач заперечує. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. В судове засіданні позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 20 липня 2017 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 503 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Судом встановлено, що від даного шлюбу в подружжя немає дітей. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, сторони не зійшлися характерами, у зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки та вони перестали вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 січня 2018 року предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу . В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що шлюб зареєстрований 26 липня 2014 року про що складено актовий запис за № 03 Великокусковецькою сільською радою Ланівецького району Тернопільської області . Від шлюбу 20 листопада 2013 року народився син [PERSON] , 01 квітня 2015 року народився син [PERSON]. Сімейне життя не склалося, відповідач вчиняв насильство в сім»ї, був притягнений до адміністративної відповідальності, внаслідок чого з 2017 року вона та відповідач разом не проживають , не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. У судове засіданні позивач [PERSON] не з»явилася, подавши до суду заяву про проведення судового розгляду за її та її представника відсутності, вказала , що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі . Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, попередньо подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив , що заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає , згідний на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Кушик ) [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 26 липня 2014 року про що складено актовий запис за № 03 Великокусковецькою сільською радою Ланівецького району Тернопільської області , якою 26 липня 2014 року видане Свідоцтво про шлюб серії І-ИД № 107925. Від шлюбу сторін 10 листопада 2013 року народився син [PERSON], 01 квітня 2015 року народився син [PERSON] . Внаслідок вчинення відповідачем насильства у сім»ї , сторони впродовж тривалого періоду часу , з 2017 року разом не проживають , не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, що призвело до того, що сім»я сторін розпалася . Згідно із вимогами ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення . Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд вважає , що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 січня 2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, вказавши, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2000 року. Від шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . 27.10.2014 року шлюб з відповідачем розірвано. 23.06.2018 року позивач уклала шлюб з [PERSON] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.01.2018 року з відповідача було стягнуто на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2033,25 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 19.12.2017 року і до повноліття дитини. Однак, відповідач аліменти не сплачував, внаслідок чого з 19.12.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 49235,07 грн.. Таким чином, з урахуванням наявності заборгованості по аліментам та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 травня 2014 року звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилалася на те, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Вказував, що він та відповідач [PERSON] є спадкоємцями майна померлої, але він не зміг у встановлені законом строки звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Посилаючись на норми ч. 3 ст. 1272 ЦК України просив суд визначити йому додатковий двомісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] В судовому засіданні позивач повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала вимоги, також просила суд встановити позивачу додатковий строк для звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою. Друга полтавська державна нотаріальна контора своїх представників для участі в справі не направила, будучи повідомлена судом про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON]. Відповідач [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON]. Оскільки позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], він в силу норм ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем її майна. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Строки для прийняття спадщини встановлено ст. 1270 ЦК України, згідно якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом та не оспорювалося позивачем [PERSON], що він, будучи спадкоємцем майна померлої [PERSON], у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся. Згідно з повідомленням Другої полтавської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не відкривалася. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд в силу норм ст. 1272 ЦК України, має дослідити та встановити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. На підставі викладеного, враховуючи наявність поважних причин пропуску позивачем термінів звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне визначити позивачу [PERSON] додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] терміном два місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 травня 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що подружнє життя не склалося, спільно не проживають з лютого 2013 року. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач подала заяву про визнання позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Рижій) [PERSON], [INFO], з 28 квітня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 травня 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що відносини в шлюбі не склались через різні погляди на життя та несумісність характерів. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилася, проти позову не заперечувала. Таким чином, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.10.2009 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Атмосфера в сім'ї склалася така, що призвела до повного відчуження, внаслідок чого шлюбно-сімейні відносини припинилися. Спору про поділ спільного майна подружжя немає. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 травня 2017 року звернувся до суду із позовом і просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 05 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 262). Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на життя, відсутність порозуміння. Між сторонами без причин виникають сварки. Відповідачка не розуміє позивача, як чоловіка, не рахується з його думкою. Все це привело до втрати почуття любові та поваги один до одного, кожен з них живе лише власними інтересами, а з червня 2016 року вони припинили подружні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть та мають різні бюджети. Заради дочки позивач намагався зберегти сімю, пробачав негативну поведінку та ставлення відповідачки до нього, їх шлюб був помилкою і примирення між ними неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує і просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала та просить його задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 травня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 28 травня 1977 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей, які на даний час повнолітні. Вказує, що в них різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. З 2000 року сторони не підтримують шлюбних відносин. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 30 травня 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18 червня 2018 року. Ухвалою суду від 18 червня 2018 року вжито заходів щодо примирення подружжя, надано сторонам термін для примирення до 24 липня 2018 року, а провадження у цивільній справі зупинено до вказаної дати. Ухвалою суду від 24 липня 2018 року провадження у вказаній цивільній справі поновлено. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечила. Суд, заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 28 травня 1977 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 587 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області. Встановлено, що неповнолітніх дітей у сторін від даного шлюбу немає. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами з 2000 року припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнала, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , 29 травня 2019 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, виникають суперечки та непорозуміння, перестали вести спільне господарство. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти. На даний час шлюбних стосунків вони не підтримують, їх шлюб носить формальний характер, тому вважає його збереження таким, що буде суперечити його інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 06 лютого 2010 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №128 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved