Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач 18.06.2013 року звернувся з позовом, в якому просив вселити його у трикімнатну квартиру [ADDRESS] та визначити порядок користування житловим приміщенням, виділивши йому у користування ізольовану кімнату площею 10 кв. м, а дві інші кімнати площею 16,5 кв. м та 11,3 кв. м виділити в користування відповідачам. Також в позовній заяві просив призначити судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставити питання: яка вартість спірної квартири та які можливі варіанти виділу в конкретне користування квартири відповідно до частки у праві власності позивача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що згідно із свідоцтвами про право на спадщину за законом від 22.11.2003 року та 30.11.2006 року він є власником 1/6 частини трикімнатної квартири [ADDRESS]. А у спірній квартирі, окрім відповідачів, зареєстрована і проживає донька відповідача [PERSON], [INFO]. Відповідно до закону кожен співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі неможливості виділу в натурі кожен співвласник має право на визначення порядку користування спільним майном. Отже, позивач зазначав, що він бажає проживати у спірній квартирі і займати житлову кімнату 10 кв. м, але відповідачі не пускають його до квартири, не дають ключі від неї, чим позбавляють його права користування житловим приміщенням. Позивач надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі судове засідання не з'явились, про час, день та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Відповідач [PERSON] надав письмові заперечення, в яких зазначав, не чинить перешкод позивачу у користуванні спірною квартирою, але заперечує про виділення останньому у користування кімнату пл.10 кв. м, оскільки у цій кімнаті проживає донька відповідача [PERSON], [INFO], в кімнаті 11,3 кв. м проживає син відповідача [PERSON], [INFO], отже, діти є різностатеві, що виключає їх спільне проживання. Пропонував позивачу вселитись у кімнату 16,5 кв. м на загальних умовах, але з виплатою частки на договірних умовах або оренди. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, дослідивши письмову згоду позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 22.11.2003 року та 30.11.2006 року є власником 1/6 частини трикімнатної квартири [ADDRESS]. [PERSON] є власником 7/12 частини спірної квартири, а [PERSON] є власником ? частини вказаної квартири, що підтверджується листом №15594 (И-2013) від 16.07.2013 року Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна. Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №7973/13-43 від 30.04.2014 року виділити 1/6 частину в квартирі [ADDRESS] не вбачається можливим. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Виходячи з норм Конституції України, які гарантують права позивача [PERSON] вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, останній вказує, що не може здійснити їх реалізацію, оскільки інші співвласники квартири - відповідачі [PERSON] та [PERSON] не дають йому такої можливості та відмовили у наданні йому ключів від квартири. Згідно з вимогами ст. 317, ч.3 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Позивач, будучи співвласником квартири, намагався вселитись у вказану квартиру, однак доступу до квартири він не має, а відповідачі у добровільному порядку відмовляється усунути ці обставини, чим порушують права та законні інтереси позивача як співвласника квартири на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про вселення в квартиру [ADDRESS], є тим допустимим та законним способом захисту порушених прав та інтересів і усунення відповідачами перешкод у користування майном, які полягають в обмеженні останніми прав позивача до доступу та користування належною йому на праві власності 1/6 частини квартирою за адресою: [ADDRESS]. Так, згідно з нормами ст.358, ч.3 ст.319 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак, позивач позбавлений рівних умов здійснення своїх прав, з урахуванням того, що він є правомірним власником 1/6 частини спірної квартири, а тому суд вбачає за можливе виділити у користування позивачу кімнату 10 кв. м, в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників мас право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК це можливо, якщо кожній із сторін можу бути виділено окрему частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також між учасниками спільної сумісної власності. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], вищевказана квартира складається з 3-х ізольованих кімнат жилою площею - 10 кв. м, 16,5 кв. м та 11,3 кв. м, коридору, ванної кімнати, вбиральні, кухні, кладової. Разом з тим, посилання відповідача [PERSON] на урахування інших членів сім'ї власника, які хоча і не є власниками, але мають право на користування спірною квартирою, не мають правового значення для врегулювання даних правовідносин, тому суд не приймає їх до уваги. Виходячи викладеного, з врахуванням площі кімнат та їх розташування у спірній квартирі, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає за необхідне усунути перешкоди у здійсненні позивачем прав власності на належне йому майно шляхом вселення його в квартиру [ADDRESS] та виділення йому у користування кімнати площею 10 кв. м. Суд також враховує, що при такому виділенні у користування позивача ізольованої кімнати площею 10 кв. м на його долю буде припадати більший розмір частки в квартирі, ніж повинен бути згідно з його правом власності - 6, 3 кв. м житлової та 3,88 кв. м підсобної, що на думку суду, є не суттєвим і не порушить законні житлові права відповідачів, але вирішить спір про право цивільне. На підставі викладеного та

Outcome: approved