Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.10.2014 року звернулася до суду з позовом про визнання недійсною заяви про скасування заповіту, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер її дідусь [PERSON] . Після звернення із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 10.02.2007 року позивач дізналася, що 17.10.2007 року за його заявою заповіт від 10.02.2007 року було скасовано. Спадщину на будинок отримав його син [PERSON] . Позивач вважає, що у зв`язку із хворобою спадкодавця, він не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними при складанні заяви про скасування заповіту. У зв`язку з чим, просить суд визнати недійсною заяву про скасування заповіту [PERSON] на її користь та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 05.11.2014 року відкрито провадження за справою. 01.12.2014 року відповідачем подано до суду заперечення на позовну заяву, згідно яких просить відмовити у задоволенні позову, зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності, а також підстави для визнання недійсною заяву про скасування заповіту, зокрема, через хворобу спадкодавця, є сумнівними та спростовуються матеріалами справи. Крім того, хвороба спадкодавця була триваючою, а тому хворобливий стан існував і в момент складання самого заповіту від 10.02.2007 року також. Спадщину мали прийняти діти спадкодавця: відповідач та його брат [PERSON] (батько позивача), який заявою відмовився на користь відповідача від отримання спадщини. Крім цього, позивач зверталась до суду із позовом про зміну черговості одержання права на спадкування, проте їй судом відмовлено. У зв`язку з ліквідацією Суворовського, Дніпровського, Комсомольського районних судів м. Херсона та утворенням Херсонського міського суду Херсонської області відповідно до Указу Президента України від 19 січня 2016 року №15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів», зазначена цивільна справа передана до Херсонського міського суду Херсонської області. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.04.2016 року справу прийнято до провадження суддіРядчої Т.І. та у подальшому передано до провадження судді Ігнатенко О.Й. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2017 року цивільну справу №668/14851/14-ц передано до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. Ухвалою суду від 12.06.2017 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 02.02.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 15.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності її та її представника. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, вважали їх необґрунтованими та просили у їх задоволенні відмовити. В останнє судове засідання не з`явились, представник відповідача надала до суду заяву, якою просила судовий розгляд проводити без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечує. Заслухавши відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно актового запису про смерть №4827, зробленого 24.12.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] помер [INFO] . Згідно заповіту від 10.02.2007 року, посвідченого Другою Херсонською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-463, на випадок смерті [PERSON] зробив таке розпорядження: належний йому житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , він заповідає [PERSON] . 17.10.2007 року [PERSON] своєю заявою, посвідченою Другою Херсонською державною нотаріальною конторою, зареєстрованою в реєстрі за №2-2500, скасував заповіт від 10.02.2007 року, посвідчений Другою Херсонською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-463. Повідомив, що при цьому він усвідомлює значення своїх дій та має можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, та діє за своєю справжньою волею. Згідно заяви [PERSON] від 18.01.2009 року Другій Херсонській державній нотаріальній конторі, він відмовився від належної йому частини спадкового майна після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на користь [PERSON] , сина спадкодавця. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.2009 року [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з урахуванням 1/2 частини майна, від якого відмовився син спадкодавця [PERSON] , а саме: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.07.2009 року Херсонського державного бюро технічної інвентаризації. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 03.03.2009 року за цивільною справою №2-4/09 в позові [PERSON] до [PERSON] про зміну черговості одержання права на спадкування відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 13.05.2009 року рішення суду залишено без змін. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №138 від 23.03.2016 року, який складений на виконання ухвали Суворовського районного суду м.Херсона від 24.12.2014 року, експертам не виявилось можливим відповісти на поставлене судом запитання щодо того чи був спроможний [PERSON] в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання заяви про скасування заповіту на [PERSON] , зокрема, оскільки в матеріалах справи відсутній екземпляр такої заяви або завірена її копія. Крім цього, експерту необхідно було надати додаткові документи, а також допитати свідків. 26.05.2016 року Другою Херсонською державною нотаріальною конторою надано до суду завірену у встановленому законом порядку копію заяви [PERSON] від 17.10.2007 року, якою він усвідомлюючи значення своїх дій та має можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, та діючи за своєю справжньою волею, скасовує заповіт, посвідчений від його імені 10.02.2007 року Другою Херсонською державною нотаріальною конторою, яким він заповідав належний йому житловий будинок [ADDRESS] , [PERSON] . Судом для проведення експертизи витребувано медичну картку спадкодавця. З довідки КУ «Обласний наркологічний диспансер» ХОР від 09.04.2019 року вбачається, що [PERSON] , 1931 р.н., на обліку за життя не перебував. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України встановлено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. За умовами ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. За своєю юридичною природою заява про скасування заповіту є правочином, тому на неї поширюються загальні положення про правочини. Частиною першою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені зокрема частиною 3 статті 203 ЦК України, згідно з якою волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (частина перша статті 225 ЦК України). Таким чином, підставою для визнання правочину недійсним, має бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно п.10 глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, якщо особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не знає мови, якою ведеться нотаріальне діловодство, тексти оформлюваних документів мають бути перекладені їй нотаріусом або перекладачем у письмовій або усній формі, про що зазначається в посвідчувальному написі. Особа, що не володіє мовою, якою виготовлений документ, підписується тією мовою, якою вона володіє. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.1 ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.06.2019 року було призначено за справою посмертну судово-психіатричну експертизу за заявою позивача, на вирішення якої поставлено питання: чи був спроможний [PERSON] у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними 17.10.2007 року на момент складання заяви про скасування заповіту від 10.02.2007 року на користь [PERSON] . 04.08.2020 року з ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» до суду надійшли матеріали цивільної справи та лист, згідно якого вбачається, що оплату за проведення експертизи здійснено не було, тому експертиза не проведена. Позивачу судом були роз`яснені наслідки несплати вартості посмертної судово-психіатричної експертизи. У зв`язку з чим, ухвалою суду від 09.09.2019 року було поновлено провадження за справою. Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні належними та допустимими доказами не доведені підстави для визнання недійсною заяви про скасування заповіту [PERSON] , а тому в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Доводи позивача про те, що [PERSON] не міг за станом здоров`я усвідомлювати значення своїх дій та відповідно підписати заяву про скасування заповіту, також є припущенням позивача та не підтверджується належними та допустимими доказами. Суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо стану здоров`я спадкодавця на час складання заяви про скасування заповіту, оскільки психічний стан особи, можливість керувати своїми діями та розуміння їх значення може визначити тільки судово-психіатрична експертиза. У задоволенні вимог про відшкодування судових витрат необхідно відмовити у відповідності до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed