Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 грудня 2014 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що 11 жовтня 2014 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON], належний йому транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Зазначав, що завдана йому матеріальна шкода складає 3897,54 грн. Крім того, діями відповідача йому спричинено моральні страждання. Просив суд стягнути з відповідача на його користь 3897,54 грн. на відшкодування завданої майнової шкоди, 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 350 грн. сплачених за проведення автотоварознавчого дослідження та 243,60 грн. витрат по сплаті судового збору. В судовому засіданні позивач повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала. Вважає, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є позивач [PERSON] Крім того, не погоджується з визначеним розміром спричиненої позивачу матеріальної шкоди, але пояснила, що намірів заявляти клопотання про призначення в справі експертизи не має, будь-які докази на спростування вимог позивача надавати не буде. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали справи № 552/6560/14-ц, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 11.10.2014 року о 09 год. 15 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], перед початком руху заднім ходом, не впевнилась в безпеці виконання свого маневру та в районі буд. №3 по вул. 23 вересня в м. Полтаві, допустила зіткнення з автомобілем «ВАЗ - 21093» д.н.з. [NUMBER], водій [PERSON], який рухався позаду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушила п.п. 10.1; 10.9, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КпАП України. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2014 року, яка вступила в законну силу, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Оскільки відповідно до норм ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] про відсутність її вини в настанні дорожньо-транспортної пригоди. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] є належним володільцем транспортного засобу, яким керувала на час дорожньо-транспортної пригоди, та є особою, винною в спричиненні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1187 ЦК України встановлено порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з зазначеною нормою, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з висновком № 061014 експертного автотоварознавчого дослідження від 24 жовтня 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21093-20 ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 11 жовтня 2014 року, становить 3897,54 грн. Відповідач [PERSON], не погоджуючись з визначеною за таких умов вартістю ремонту, не надала суду жодних обґрунтувань та доказів, від проведення в справі судової експертизи відмовилася. За таких обставин суд, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сума коштів в розмірі 3897,54 грн. Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За нормами ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Дослідженими в справі доказами встановлено факт порушення прав позивача [PERSON], зокрема, пошкодження транспортного засобу. Сама по собі подія дорожньо-транспортної пригоди, вже свідчить про завдання моральної шкоди. Така шкода виражена в хвилюваннях внаслідок неможливості користування автомобілем, необхідності додатково вживати заходи для приведення його в належний стан, а також витрачати час та моральні зусилля, спрямовані на захист порушеного права. При визначені розміру компенсації за завдану моральну шкоду суд враховує обставини її завдання, тривалість порушень, свідоме невжиття відповідачем заходів по усунення таких порушень не небажання відшкодувати спричинену шкоду. Суд вважає, що відповідним відшкодуванням буде компенсація в розмірі 800 грн., бо така компенсація буде відповідати принципу справедливості та зрозумілості. Тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди до відповідача [PERSON] підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню 800 грн. на відшкодування моральної шкоди. Кошти в розмірі 350 грн., які були сплачені позивачем за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, не є судовими витратами в розумінні ст. 79 ЦПК України, тому не підлягають розподілу згідно зі ст. 88 ЦПК України. Також такі витрати позивача не є збитками, завданими в результаті неправомірних дій відповідача, в розумінні ст. 22 ЦК України. Тому вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] коштів в розмірі 350 грн. є безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 243,60 грн. Також додатково з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 243,60 грн., оскільки позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір лише за одну із позовних вимог.

Outcome: partial