Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 02.07.2018 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 6000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що з 19.10.2005 р. вона на даний час перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від вказаного шлюбу вони мають спільного сина [PERSON] [INFO] Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 21 квітня 2016 р. шлюб між сторонами розірвано. Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач допомогу надає в розмірі не достатньому для утримання дитини та не постійно, тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Посилаючись на ст.ст. 150, 155, 180, 181, 182, 184 СК України, просила заявлені позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позивачем позовні вимоги підтримали в повному обсязі, вказували суду на те, що відповідач дитиною не цікавиться, позивач з родиною вимушена знімати квартиру, дитина знаходиться на її утриманні, саме позивачем придбані меблі та необхідне обладнання для нормального проживання та розвитку дитини, зазначала, що кошти саме в вказаному розмірі потрібні не тільки для придбання продуктів харчування, одягу, але, і ліків, оздоровлення та розвитку здібностей. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому є можливим розгляд справи в його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував, вказувала суду на обставини викладені в відзиві на заявлені позовні вимоги та наголошувала на тому, що на даний час відповідач працює і отримує заробітну плату яка не надає можливості сплачувати аліменти в розмірі про який просить позивач, вказувала що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, вислухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до таких висновків Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що з 19.10.2005 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] [INFO] Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 21 квітня 2016 р. шлюб між сторонами розірвано. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України). Згідно із частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника. Як зазначав представник відповідача в відзиві, відповідач на даний час отримує дохід який не є достатнім щоб дозволило відповідачу сплачувати аліменти в тому розмірі про стягнення якого просить позивач. Також представник відповідача просив врахувати і сімейний стан і здоров'я відповідача, що суд вважає за можливе. За приписами ч. 2 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, з огляду на те, що суд враховує матеріальний стан позивача, відповідача, стан здоров'я, потреби дітей даного віку, та відсутність доказів щодо необхідності сплачувати аліменти саме в розмірі 6000 грн. Доказів в спростування таких обставин справи суду не надано. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial