Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 31.12.2020 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва ЖЕД №2», яким просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши в користування [PERSON] ізольовану кімнату площею 13,7 кв.м., з балконом, а іншу житлову кімнату площею 14,7 кв.м., залишити в користуванні [PERSON] , інші допоміжні приміщення квартири: кухню, ванну кімнату, туалет, коридор, залишити в спільному користуванні співвласників а також змінити договір найму квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зобов`язавши Святошинську районну в м. Києві державну адміністрацію укласти окремі договори найму квартири [ADDRESS] з [PERSON] та [PERSON] відповідно до визначеного порядку користування квартирою, посилаючись на те, що вищевказана квартира належить на праві власності в рівних частках йому та [PERSON] . Спірна квартира складається з двох ізольованих жилих кімнат площею 13,7 кв.м. та 14,7 кв.м. Після смерті матері у позивача з [PERSON] почали виникати конфлікти з приводу володіння та користування квартирою, здійснення витрат на її утримання та сплату житлово-комунальних послуг, які мирним шляхом вирішити неможливо. Будь-які спроби врегулювати конфлікт щодо користування квартирою виявилися марними, в зв`язку з чим, позивач просить встановити порядок користування квартирою, відповідно до якого виділити йому в користування кімнату площею 13,7 кв.м. з балконом, [PERSON] кімнату площею 14,7 кв.м., місця загального користування залишити у спільному користуванні співвласників. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаюсь на обставини викладені у поданому до суду 09.02.2021 року відзиві. Представник Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду відзив, яким просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації укласти окремі договори найму спірної квартири та розгляд справи провести без представника держадміністрації. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 05.06.2006 року Святошинської районною у м. Києві радою, свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 10.08.2017 року виданого державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори та договору про зміну розміру часток у спадщині від 10.08.2017 року (а.с. 8-12). Спірна квартира складається з двох ізольованих жилих кімнат площею 13,7 кв.м. з балконом та площею 14,7 кв.м., кухні площею 8,0 кв.м., санвузла площею 1,0 кв.м., ванної кімнати 2,0 кв.м., коридору площею 5,6 кв.м. Загальна житлова площа становить 28,4 кв.м., загальна площа квартири становить 46,6 кв.м., відповідно до технічного паспорту виготовлено КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 18-19). Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та [PERSON] існує спір з приводу користування квартирою, що визнається сторонами. При вирішенні цього спору суд керується нормами цивільного законодавства, які визначають зміст права власності, проголошують його непорушність та встановлюють способи здійснення права спільної часткової власності. Так, за приписом статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 319 цього Кодексу, яка встановлює визначальні принципи здійснення права власності, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до положень статті 358 цього Кодексу право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Спірна квартира не може бути поділена в натурі, оскільки неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, а конфліктні відносини між співвласниками перешкоджають їм домовитися про порядок користування квартирою. Частки співвласників у квартирі є рівними і на одержання грошової компенсації їх вартості сторони наразі не погоджуються. Відтак з огляду на встановлені обставини, вищенаведені положення матеріального закону, суд дійшов висновку, що вирішити існуючий спір можливо лише шляхом встановлення конкретного порядку користування квартирою. Згідно технічного паспорту спірна квартира складається ізольованих жилих кімнат площею 13,7 кв.м. з балконом та площею 14,7 кв.м. та місць загального користування: кухні, санвузла, ванної кімнати та коридору. Жила площа квартири складає 28,4 кв.м., а отже на кожного з співвласників припадає в користування по 14,2 кв.м. жилої площі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині встановлення порядку користування квартирою підлягають задоволенню, оскільки відповідають вимогам закону, частці у спільному майні та такий встановлений порядок не призведе до порушення житлових прав співвласників квартири. Разом з тим, в задоволенні вимог щодо розподілу особових рахунків слід відмовити, оскільки рішення суду про встановлення порядку користування квартирою, після набрання ним законної сили, є підставою для звернення до комунального підприємства, який є балансоутримувачем житлового будинку, для вчинення таких дій в межах компетенції останнього. Таким чином суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial