Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач 28.09.2020 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача збитки завдані внаслідок ДТП у розмірі 10 843, 14 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102, 00 гривень, витрати банку по сплаті судового збору 31, 00 гривень та витрати по сплаті за надану правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 гривень, а всього 15 976, 14 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06 листопада 2019 року сталося ДТП, внаслідок якого було пошкоджено транспортний засіб «ВАЗ 21093» реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідача постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2019 року у справі 331/5048/19 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, та 08 січня 2020 року страховою компанією в рахунок відшкодування завданих збитків було сплачено 8037,87 гривень. Оскільки недоплата за страховим полісом складає 10 843,14 гривень, позивач, посилаючись на ст.ст. 1166, 1194 ЦК України, звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . 02.12.2020 року представник відповідача адвокат Штенгелов О.В. надав відзив на позов, в якому посилаючись на не доведення позивачем суми спричинених збитків, та на ту обставину , що цивільна відповідальність власника транспортного засобу винної сторони застрахована, а шкода заподіяна у межах суми страхового відшкодування, просив у задоволенні позову відмовити. 07.12.2020 року представник третьої особи Стрельбицький П.В. надав суду пояснення, в яких зважаючи на виконання третьої особою зобов`язань за договором в повному обсязі, та недоведеність позивачем розміру шкоди, просив прийняти по справі рішення, яке не впливає на права та обов`язки ПАТ «НАСК «ОРАНТА». У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову з тих підстав, що витрати на ремонт пошкодженого транспортного засобу перевищили розмір страхового відшкодування, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи підтримав надані пояснення, просив ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , дослідивши письмові докази , вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом встановлено, що ТОВ «В1» на праві власності належить транспортний засіб «ВАЗ 21093» реєстраційний номер [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що 24.04.19 року між ПАТ «Національна акціонерна-страхова компанія «ОРАНТА» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів ( Поліс № АО/5201505) , предметом якого було страхування транспортного засобу ЗАЗ 110207, реєстраційний номер [NUMBER] . 06 листопада 2019 року, водій [PERSON] о 16 годині 10 хвилин, рухаючись на перехресті: проспект Соборний вулиця Пролетарська у місті Запоріжжя, керуючи автомобілем «ЗАЗ - 110207», державний номерний знак: [NUMBER] , при повороті ліворуч, не надав переваги в русі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ - 21093», державний номерний знак: [NUMBER] , який рухався прямо в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі під керуванням водія [PERSON] .Внаслідок ДТП травмованих немає, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Завдано матеріальних збитків. . Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2019 року у справі 331/5048/19 встановлено , що вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] ПДР України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду по справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. Згідно зі страховим актом № ОЦВ-19-08-16936/1 та відповідно до поданої ТОВ «В1» заяви про страхове відшкодування, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 08.01.2020 року було здійснено позивачу страхове відшкодування у розмірі 8 037,87 гривень на рахунок ТОВ «Бриллиант Авто». Матеріалами справи підтверджено, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу винної сторони, застраховано у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5201505. Згідно зазначеного полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складає 100 000,00 гривень, франшиза - 2000,00 гривень. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження понесених позивачем фактичних витрат на ремонт автомобіля, а надана калькуляція є лише попереднім розрахунком вартості ремонту, та не доводить заподіяного позивачу розміру матеріальної шкоди. Суд також звертає увагу на те, що вимоги про стягнення з відповідача франшизи, позивачем не заявлено . Крім того, слід зазначити наступне. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик особи, що завдала шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість особи, що завдала шкоди, у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком особи, що завдала шкоди, замість останньої. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до особи, що завдала шкоди, на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до особи, що завдала шкоди, у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Законуреалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, у якого особа, що завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу винної сторони [PERSON] була застрахована, згідно полісу № АО/5201505, у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну за вказаним полісом складає 100 000 ,00 грн.. За таких обставин , враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактичних витрат на ремонт автомобіля, крім того, оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», і згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-цобов`язок такого відшкодування покладається саме на страхову компанію в межах передбаченого договором страхування максимального розміру страхової виплати, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed