Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 грудня 2013 року звернулася до суду з позовом, у якому просить ухвалити рішення, яким поділити в натурі квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] між нею та співвласниками [PERSON], [PERSON] і [PERSON], виділити у власність позивачеві на її ідеальну частку в праві власності на зазначені квартири (1/2 частку) двокімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 27,4 кв. м., загальною площею 48,7 кв. м. Співвласникам [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на їхню загальну ідеальну частку в праві власності на зазначені квартири (1/2 частку) виділити у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 27,4 кв. м., загальною площею 48,7 кв. м. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.01.1985 року їхній родині, яка на той час з п'яти осіб, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], був виданий ордер за № 13207 серії Б на дві двокімнатні квартири [ADDRESS] й [ADDRESS], житловою площею 28,59 кв. м. кожна.14.07.1998 року обидві квартири були приватизовані по свідоцтву за реєстраційним № 6-98-134648 про право власності на житло на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (по 1/6 частині за кожним). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.11.2006 року (справа № 2-5535/2006) після смерті [PERSON] та [PERSON] за [PERSON], дочкою померлих, було у порядку спадкування за законом визнано право власності на 1/3 частину зазначених квартир, і [PERSON] стала власником 1/2 частини квартир [ADDRESS] й [ADDRESS]: 1/6 частина їй належала, як учаснику приватизації, і 1/3 частина - як спадщина на підставі вищезазначеного судового рішення. 08.12.2010 року [PERSON] подарувала позивачеві, своїй дочці [PERSON], 1/3 частину квартир [ADDRESS] й [ADDRESS], після чого позивач стала власником 1/2 частини квартир. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за правом власності стало належати по 1/6 частині квартир кожному, а разом їм належить 1/2 частина квартир. У зазначених квартирах зареєстровані усі співвласники, а також двоє неповнолітніх, [PERSON] і [PERSON] Відповідач [PERSON] - рідна сестра позивача, [PERSON] та [PERSON] - їхні батьки. Фактично усі співвласники квартир визначилися з тим, хто якою квартирою користується. Так, відповідачі користуються двокімнатною ізольованою квартирою [ADDRESS], її займають батьки і сестра позивача разом з неповнолітньою дитиною. Позивач зі своєю неповнолітньою дочкою займають квартиру [ADDRESS]. Кожна з квартир ізольована, має самостійний вихід на сходову площадку. Обидві квартири являються загальною власністю позивача та відповідачів, кожний них має рівні права користування, володіння й розпорядження цими квартирами відповідно до своєї ідеальної частки в праві власності. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 21.11.2013 року вона складається з двох кімнат, житловою площею 27,4 кв. м (16,5+10,9), кухні, площею 7,1 кв. м, вбиральні, площею 1,2 кв. м, ванної кімнати, площею 2,7 кв. м., коридору, площею 9,0 кв. м, є лоджія, площею 2,6 кв. м. Загальна площа квартири складає 48,7 кв. м, інвентаризаційна вартість квартири 68081 гривень. З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 21.11.2013 року, що фактично займає родина позивача, вбачається, що вона також складається з двох кімнат, житловою площею 27,4 кв. м (16,3+11,1), кухні, площею 7,0 кв. м, вбиральні, площею 3,9 кв. м, і коридору, площею 9,0 кв. м, є лоджія, площею 2,8 кв. м. Загальна площа квартири також становить 48,7 кв. м, інвентаризаційна вартість квартири така ж - 68081 гривень. Позивач стверджує, що між співвласниками постійно виникають суперечки, пов'язані з оплатою за користування житлом. Оскільки мирно вирішити питання сплати за користування квартирами сторони не в змозі, позивач змушена звертатися до суду для виділу в натурі своєї частки у спільній власності на житлові приміщення. Представник позивача [PERSON], діюча на підставі ордеру юридичної консультації Жовтневого району м. Харкова від 15.11.2013 рок, Витягу з договору № 39 про надання правової допомоги [PERSON] від 15.11.2013 року та [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі . Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали суду заяву від 31.12.2013 року про розгляд справи за їх відсутністю, проти задоволення позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи й докази заявлених вимог, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову і можливість його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи (а. с. 4), 16.01.1985 року на ім'я [PERSON] і членів його сім'ї, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був виданий ордер № 13207 серії Б на зайняття двох двокімнатних квартир за [ADDRESS] й [ADDRESS], житловою площею 28,59 кв. м. кожна. 14.07.1998 року обидві квартири були приватизовані, що підтверджується свідоцтвом за реєстраційним № 6-98-134648 про право власності на житло, виданим на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.11.2006 року (справа № 2-5535/2006) після смерті батьків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за нею у порядку спадкування за законом було визнано право власності на 1/3 частину зазначених квартир (а. с. 6-7). Отже, після успадкування 1/3 частини квартир [ADDRESS] й [ADDRESS] [PERSON] стала власником їх 1/2 частини: 1/6 частину вона набула з приватизацією 14.07.1998 року і 1/3 частину з успадкуванням за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.11.2006 року. 08.12.2010 року [PERSON] подарувала своїй дочці, [PERSON], 1/3 частину квартир [ADDRESS] й [ADDRESS], що вбачається з договору дарування від 08.12.2010 року, посвідченому державним нотаріусом ХДНК № 5 Кожушною Л.В. за реєстровим № 2-1279 (а. с. 8). Зазначений договір [PERSON] зареєструвала у КП «ХМБТІ», що підтверджується Витягом про Державну реєстрацію прав від 25.12.2010 року за № 28503499 (а. с. 9). Отже, [PERSON], після отримання на підставі вищезазначеного договору дарування стала належати 1/2 частина квартир: 1/6 частину вона набула з приватизацією 14.07.1998 року і 1/3 частину - по даруванню від 08.12.2010 року. У [PERSON] після дарування 08.12.2010 року позивачеві 1/3 частини спірних житлових приміщень на праві власності залишилася 1/6 частина квартир, у [PERSON] та [PERSON], як і раніш на підставі приватизації від 14.07.1998 року, лишилося по 1/6 частині квартир у кожного, а разом у [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у власності знаходиться 1/2 частина квартир за [ADDRESS] й [ADDRESS]. На підтвердження на час розгляду справи правової реєстрації квартир за [ADDRESS] й [ADDRESS] є довідка КП «ХМБТІ» за № 1102485 від 05.12.2013 року (а. с. 11). Статтею 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Таким чином, обидві квартири за [ADDRESS] й [ADDRESS] знаходяться у загальній власності сторін. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що знаходиться у власності двох або більш осіб (співвласників), належить їм на праві загальної власності (загальне майно). Майно може належати особам на праві загальної часткової або на праві загальної спільної власності. Право загальної власності виникає на підставах, не заперечених законом. Загальна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена загальна спільна власність на майно. У даному випадку між співвласниками квартир за [ADDRESS] й [ADDRESS] має місце і загальна спільна власність, і загальна часткова власність, оскільки позивачеві [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по 1/6 частині зазначених квартир на підставі свідоцтва за реєстраційним № 6-98-134648 про право власності на житло від 14.07.1998 року, що відповідає загальній спільній власності двох або більш осіб без визначення часток кожної з них в праві власності. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України при виділі частки з майна, що знаходиться в загальній спільній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників в праві загальної спільної власності являються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. [PERSON], крім того, належить 1/3 частина квартир за [ADDRESS] й [ADDRESS], на підставі договору дарування від 08.12.2010 року, посвідченому державним нотаріусом ХДНК № 5 Кожушною Л.В. за реєстровим № 2-1279, що відповідає загальній частковій власності двох або більш осіб з визначенням часток кожної з них в праві власності. З наданих суду довідок КП «Житлокомсервіс, дільниця № 43» за № 137 та № 571 від 18.11.2013 року, вбачається, що усі співвласники, а також двоє неповнолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON], зареєстровані в квартирах [ADDRESS] й [ADDRESS] (а. с. 12 та 13). На підтвердження паспортної реєстрації позивача та відповідачів за вищезазначеною адресою суду також надані паспорти громадян України на ім'я усіх співвласників квартир (а. с. 14-19). Зі свідоцтва про шлюб, виданого 16.06.2007 року у відділі РАГС по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції на підставі актового запису № 857, вбачається, що [PERSON] після одруження з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка - «[PERSON]» (а. с. 20). Зі свідоцтва про шлюб, виданого 29.04.2006 року у відділі РАГС Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова на підставі актового запису № 101, вбачається, що [PERSON] після одруження з [PERSON] змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка - «[PERSON]» (а. с. 21). Після розірвання цього шлюбу [PERSON] залишила собі прізвищі чоловіка - «[PERSON]», що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу, отриманим у Жовтневому відділі РАГС Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 41 від 17.02.2009 року (а. с. 23), а також Витягом з Державного РАЦС громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 11.12.2012 року за № 00011481028 (а. с. 22). У судовому засіданні встановлено, що фактично позивач [PERSON] займає двокімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS], житловою площею 27,4 кв. м., загальною площею 48,7 кв. м. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] займають двокімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS], житловою площею 27,4 кв. м., загальною площею 48,7 кв. м. Як вбачається з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 21.11.2013 року, якою фактично користуються відповідачі, вона складається з двох кімнат, житловою площею 27,4 кв. м (16,5+10,9), кухні, площею 7,1 кв. м, вбиральні, площею 1,2 кв. м, ванної кімнати, площею 2,7 кв. м,коридору, площею 9,0 кв. м, є лоджія, площею 2,6 кв. м. Інвентаризаційна вартість квартири складає 68081 гривень (а. с. 24-25). З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 21.11.2013 року, якою фактично користується родина позивача, вбачається, що вона також складається із двох кімнат, житловою площею 27,4 кв. м (16,3+11,1), кухні, площею 7,0 кв. м, вбиральні, площею 3,9 кв. м, і коридору, площею 9,0 кв. м, є лоджія, площею 2,8 кв. м. Інвентаризаційна вартість квартири також складає 68081 гривень (а. с. 26-27). З технічної документації на квартири також вбачається, що кожна з них ізольована і має самостійний вихід на сходову площадку. Частинами 1-3 ст. 358 ЦК України передбачено, що право загальної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном, що являється їхньою загальною частковою власністю. Кожний зі співвласників має право на надання йому в володіння і користування тієї частки загального майна в натурі, яка відповідає його частці в праві загальної часткової власності. Частиною 1 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що знаходиться у загальній спільній власності, володіють і користуються ним сумісно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ГК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що знаходиться у загальній частковій власності. Частинами 1 та 3 ст. 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ в натурі частки з майна, що знаходиться в загальній спільній власності. Виділ частки з майна, що знаходиться в загальній спільній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України. Виходячи з наведених норм цивільного законодавства, аналізуючи докази позовних вимог в їх сукупності, дослідивши усі матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved