Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 вересня 2019 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У будинку крім нього зареєстрований відповідач [PERSON] , який є його сином. Відповідач з 2014 року не проживає у будинку, переїхав на інше місце проживання, участі у витратах по утриманню будинку не бере, добровільно знятися з місця реєстрації відмовляється. Реєстрація відповідача створює перешкоди у належному йому праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг. Позивач просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився. Судові повістки направлялися за адресою місця реєстрації. Крім того, згідно положень ч.11 ст.128 ЦПК України, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право індивідуальної власності на домоволодіння від 10.01.1984 року. З 08.09.1999 року відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в цьому житловому будинку. Відповідач є сином позивача. Факт того, що відповідач у вказаному житловому будинку не проживає підтверджується довідкою голови квартального комітету за вих. №25 від 13.07.2019 року, відповідно до якої [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою з 2014 року. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов`язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратив право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користування вказаним будинком та переселився на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391\~ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином встановлено, що відповідач, який є сином позивача, без поважних причин більше року не проживає за місцем своєї реєстрації, не бере участі у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території, та між ним і позивачем не було ніякої домовленості щодо користування будинком. За таких умов, відповідач являється таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Отже, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору за ухвалою суду, з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved