Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] вернувся до суду з позовом до ТОВ «Айленд» про стягнення заборгованості із заробітної плати, обґрунтовуючи тим, що з 13.07.2018 року по 12.10.2020 року він працював в ТОВ «Айленд» на посаді головного інженера. Після звільнення з роботи підприємство заборгувало йому заробітну плату за жовтень 2020 року в сумі 50637,87 грн. Просив стягнути заборгованість зі сплати заробітної плати в сумі 50637,87 грн. Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Статтею 43 Конституції України\~передбачено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону, суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Судом встановлено, що згідно запису № 14 трудової книжки серії [NUMBER] від 10.01.2006 року, [PERSON] 12.10.2020 року звільнено із займаної посади з ТОВ «Айленд» на підставі на підставі\~ч.1 ст.\~36\~КЗпП України за угодою сторін, на підставі наказу №64- к від 12.10.2020 року /а.п. 4/. Відповідно до статті 2\~КЗпП працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності. Відповідно до частини 1ст.\~47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У статті 116\~КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Суду не надано доказів того, що позивач в останній день звільнення, а саме 12.10.2020 року не працював, тому відповідно до статті 116 КЗпП України, підприємство повинно було провести в цей день остаточний розрахунок. Суд зазначає, що дана стаття не вказує на обов`язок працівника у день звільнення звертатися до каси підприємства з вимогою про проведення розрахунку, а навпаки, ця стаття, покладає на роботодавця обов`язок провести відповідний розрахунок. При вирішення питання про наявність заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем, суд враховує наявні в матеріалах справи докази. Відповідно до розрахункового листа ТОВ «Айленд» від 04.02.2021 року № 52 заборгованість підприємства по заробітній платі станом на січень 2021 року становить 50637,87 грн. /а.п. 2/. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає частковому задоволенню, так як заборгованість по заробітній платі позивачу [PERSON] підприємством ТОВ «Айленд» виплачена не повністю. Позивач у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.5 Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення заробітної плати, тому відповідно до положень ст.141\~ЦПК України судовийзбір у сумі 908,00 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved