Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника - адвоката Присяжного А.М., та позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з даним позовом посилаючись на те, що є власниками житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Поряд з тим зазначили, що 06.05.2003 року [PERSON] зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] і після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON] . 18.06.2014 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач [PERSON] теж значиться зареєстрованим у їх житловому будинку, однак з 2015 року в такому не проживає. Оскільки відповідач зареєстрований у господарстві, а ним не користується без поважних причин, у них виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за нього, а також мають проблеми щодо оформлення субсидії на оплату електроенергії, палива. А тому, просили визнати [PERSON] таким що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстраційного обліку житлового будинку. Сторони на розгляд справи не з`явилися. Позивач [PERSON] , її представник - адвокат Присяжний А.М., позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, до суду подали заяви, у яких просили справу слухати у їх відсутності, позов підтримують, крім того представник позивача - адвокат Присяжний А.М. зазначив, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ( всі без виключення повідомлення про виклик до суду відповідача, поверталися на адресу суду з відміткою «Адресат відмовився від одержання»). За таких обставин, за згоди сторони позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 71, 150, 156, 160, 163 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд; члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, в будинковолодінні [ADDRESS] є зареєстрованими позивач [PERSON] , її мати [PERSON] , сини [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] . Наведене підтверджується довідкою виконавчого комітету Мельнице - Подільської селищної ради №22 від 21.01.2019 року. Власниками будинковолодіння по [ADDRESS] є позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] . Наведене підтверджується відповідними витягами на їх ім`я з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З акту обстеження матеріально-побутових умов від 21.01.2019 року, складеного комісією Мельнице - Подільської селищної ради, слідує, що у будинку, власниками якого є позивачі, зареєстрований але не проживає з 2015 року [PERSON] . Отже, в судовому засіданні встановлено, що з 2015 року відповідач в будинку [ADDRESS] не проживає, інтересу до спірного будинку як до місця свого проживання не має, понад один рік без поважних причин є відсутнім у зазначеному житловому будинку. Будь-яких доказів того, що між сторонами було досягнуто угоди щодо порядку користування відповідачем спірним жилим приміщенням, сторонами надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи. Відповідно до ст.ст. 321, 383 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Аналізуючи усі дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, належному на праві приватної власності позивачам, є підставними, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. Поряд з тим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за місцем знаходження спірного помешкання, задоволенню не підлягають, оскільки до компетенції суду не відносяться, так як реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, на підставі відповідного судового рішення, в тому числі щодо визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по справі у виді судового збору. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 71, 150, 160, 163 Житлового кодексу України, ст.ст. 321, 383 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved