Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , 01.10.2018 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 30000 грн., щомісяця з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дочкою повноліття, а саме [INFO] ; стягнення додатково понесених витрат на оплату навчання, [PERSON] , [INFO] в розмірі 9110 грн. Позов подано з підстав порушення батьком обов`язку по утриманню дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем має спільну дитину\~ [PERSON] , [INFO] . Донька після погіршення стосунків між батьками проживає з матір`ю, відповідач зобов`язувався брати участь в утриманні дитини, але матеріальну допомогу не надає, у зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. При цьому стягнення додаткових витрат позивач обґрунтувала витратами на навчання доньки у ВНЗ. Цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину прийнято до провадження суддею Приморського районного суду м. Одеси Єршовою Л.С. 11.02.2019 року. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові та на те, що у матеріалах справи достатньо доказів того, що відповідач працює моряком в іноземних компаніях, має значний дохід, витрачає великі суми на особисте життя, а тому має можливість сплачувати аліменти у розмірі 30000,00 грн. Представник відповідача надав до суду відзив на позов (а.с. 57-60, т.1), в якому зазначив, що відповідач є добропорядним батьком, позивач ніде не працює не тільки на даний момент, а ніколи раніше не працювала, утриманням сім`ї повністю займався [PERSON] та робив це на найвищому рівні. Представник відповідача зазначає, що позивач має також обов`язок щодо утримання дитини. Також на думку представника відповідача, слід врахувати ще й те, що на теперішній час позивач заволоділа всім майном, яке було придбане подружжям у шлюбі, частину якого продала без згоди чоловіка та заволоділа усіма спільними грошима сім`ї. Крім того, відповідно до виписки по картці/рахунку № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , і який є додатковим платіжним електронним засобом до карткового рахунку № [NUMBER] , відкритим в АТ КБ «ПриватБанк» на [PERSON] , за період з 20.07.2018 до 18.10.2018 р., 29.08.2018 р. позивачка зняла з цього рахунку грошові кошти в сумі 2900,00 (дві тисячі дев`ятьсот) доларів США, які [PERSON] перелічив спеціально для утримання доньки і що, відповідно до курсу НБУ на 29.08.2018 року в розмірі 2805,12 грн. за 100 дол. США, складає 81348,48 грн. Представник відповідача стверджує, що дохід [PERSON] є нестабільним, оскільки договір укладається лише на один рейс (приблизно 4 місяці), а потім він знаходиться в пошуках роботи і його майбутні доходи є мінливими, оскільки завчасно не відомими. Враховуючи викладене, відповідач просив суд позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задовольнити частково, ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів на навчання дитини у розмірі 9110 грн. відмовити у зв`язку з повною сплатою 1/2 частини грошових коштів, необхідних для навчання дитині у ВНЗ. У судовому засіданні представник відповідача наполягав на тому, що позов має бути задоволений частково, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі, який зареєстровано 17.10.1998 року Відділом РАЦС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис 336 (а.с. 13, т. 1), [INFO] народилась донька [PERSON] , свідоцтво про народження (повторне) серії [NUMBER] , видане Відділом РАГС Іллічівського міського управління юстиції, актовий запис 191 (а.с. 14, т. 1). Судом встановлено, що [PERSON] проживає з матір`ю. При цьому суд враховує, що [PERSON] , [INFO] досягла повноліття, тобто аліменти на утримання дитини мають бути стягнуті судом з дати подання позову [PERSON] до дати досягнення повноліття донькою. Позивачем надано до суду медичні документи дитини (а.с. 29-40, т. 1). При цьому, при визначенні розміру аліментів, судом враховано, що дитина має хронічну хворобу бронхіальну астму, також суд враховує, що позивачем не заявлялись вимоги про стягнення додаткових витрат на лікування дитини. На думку суду, твердження позивача, що вона не працює та не має доходу (а.с. 54, т. 1), не можуть бути взяті до уваги при визначенні розміру аліментів, оскільки обов`язок щодо матеріального утримання дитини відповідно до закону мають і батько, і матір, а [PERSON] не довела, що вона не працює з причин, що не залежать від її бажання (стан здоров`я, необхідність догляду за інвалідом тощо). Відомості про свій сукупний дохід відповідач до суду не надав. Також у суду відсутні відомості щодо сплати відповідачем аліментів на користь інших осіб. Суд при визначенні розміру аліментів не може взяти до уваги доводи відповідача, що позивач позбавила його права користування майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки це питання (поділу та/або користування майном подружжя) є предметом іншої справи і не може впливати на обов`язок батьків утримувати неповнолітню дитину. Також суд не бере до уваги доводи відповідача, що він надає достатню матеріальну допомогу дитині, оскільки це не позбавляє позивача на подання позову про стягнення аліментів. Сторонами не\~надано суду\~відомості щодо\~наявності у\~відповідача майна\~на праві\~особистої приватної\~власності.\~При цьому,\~як встановлено\~судом станом\~на теперішній\~час не\~закінчено судовий\~розгляд цивільної\~справи № 522/17464/18\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя та усунення перешкод. Суд вважає, що оскільки відповідач має дійсні документи, які підтверджують його можливість працювати в іноземних компаніях (а.с. 117-118, т. 1), особисто не заперечував, що працює моряком, враховуючи відомості про перетинання ним кордону (а.с. 115, т. 1), та довідки про значні витрати, які він здійснює з особистих банківських карток (а.с. 1-86, т.2), враховуючи, що дохід особи, яка працює моряком дійсно є мінливим, то сума аліментів, яку [PERSON] має сплачувати до утримання доньки до досягнення нею повноліття має становити 5000,00 грн. щомісячно. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2\~ ст. 51 Конституції України. Відповідно до \~ст. 180\~СК України\~ батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ ст. 181 СК України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ ст.\~182\~СК України \~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями\~ ст.7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет на\~2019\~рік» \~встановлено прожитковий\~мінімум на\~одну дитину\~віком від\~6\~до 18\~років з\~01\~січня 2019\~року у\~розмірі 2027\~грн. У відповідності до\~ ст. 185 СК України\~ той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~ главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~ 199,\~ 200,\~ 201\~ цього\~ Кодексу). Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила \~статті 185 СК України\~ не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються\~ статтею 199 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] навчається в Одеському національному медичному університеті на контрактній формі навчання. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, за перший рік навчання доньки (навчальний рік 2018-2019) [PERSON] сплачено 18220,00 грн. (а.с. 24-28, т. 1, а.с. 118, т. 2). Суд враховує, що повноліття [PERSON] досягла наприкінці першого року навчання у ВНЗ, а тому вимоги позивача про стягнення половини вищевказаної суми з відповідача у якості додаткових витрат на утримання дитини, підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~ статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод \~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, позов [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення аліментів\~та додаткових\~витрат на\~неповнолітню дитину підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial