Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач 14 червня 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 23.06.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки припинені, в звязку з тим, що кожен з них має різні погляди на життя, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею і відповідачем. Ухвалою суду від 20 червня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 04 вересня 2018 року о 15-00 год. 04 вересня 2018 року розгляд справи відкладено на 08 листопада 2018 року на 10-30 год. в звязку з перебуванням головуючого на лікарняному. 08 листопада 2018 року розгляд справи відкладено на 22 грудня 2018 року на 10-00 год. в звязку з перебуванням головуючого на лікарняному. 22 грудня 2018 року розгляд справи відкладено на 21 лютого 2019 року на 10-00 год. в звязку з перебуванням головуючого на лікарняному. В судове засідання сторони не зявилися, від позивача та відповідача надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнав. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Ввстановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 23 вересня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області за актовим записом № 1948, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб на а. с.7. Сторони у справі мають спільних дітей сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження на а.с. 8-9 . Згідно вимог ст.ст. 110, 112 \~СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя,\~і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя \~чи інтересам дітей сторін. Позивач, мотивуючи свої вимоги, послався на норми ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, які, на думку суду, підлягають застосуванню до даних правовідносин. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сімя фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння. Оскільки відповідач позов визнав, суд дійшов висновку, що це є свідченням того, що примирення між подружжям та збереження їх сімї є неможливим, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved