Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.11.2017 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що її донька [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], під час якого в них народилася спільна дитина [PERSON], [INFO]. Мати малолітньої дитини перебуває у державному розшуку як безвісно зникла особа. На теперішній час, батько дитини [PERSON] не приймає жодної участі у вихованні хлопчика, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не цікавиться його долею, станом здоров'я та успіхами у школі, понад 9 років хлопчик проживає і виховується в родині позивача. В зв'язку з чим, просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Селидівської міської ради -Каменська А.С. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала, пояснила, що [PERSON] більше дев'яти років злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, розвитку та виховання малолітньої дитини, не утримує сина, матеріально не забезпечує, не займається вихованням дитини, проживає окремо від дитини, не цікавиться її здоров'ям. У зв'язку з чим, 14.08.2017 року виконкомом Гірницької міської ради було надано висновок № 35/02-34 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 21.11.2005 року виконкомом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.11.2005 року, актовий запис № 16. Після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно «[PERSON]» (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 06.05.2006 року виконкомом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається з довідки № 14171/405/2017 від 20.06.2017 року, виданої Селидівським ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області, [PERSON], [INFO], дійсно перебуває у державному розшуку як безвісно зникла. В зв'язку з чим, було заведено оперативно-розшукову справу категорії «розшук» № 46-1 від 31.12.2015 року (а.с. 7). Відповідно до довідки № 35 від 31.05.2017 року (а.с. 12), [PERSON] є учнем 6 класу Курахівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 22 Селидівської міської ради Донецької області. Згідно наданої Курахівської загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 22 Селидівської міської ради Донецької області соціально-психологічної характеристики учня [PERSON], мати учня [PERSON] не з'являється з жовтня 2014 року і є безвісно відсутньою. У батька інша родина, він живе, окремо, долею сина не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Практичним психологом та соціальним педагогом школи неодноразово проводилися роз'яснювальні бесіди з батьком, щодо відповідальності за невиконання батьківських обов'язків. Адміністрація школи продовж 5 років запрошувала батька до школи, але він жодного разу в ній не з'явився. На даний момент хлопець проживає з бабусею [PERSON], [INFO] та дідусем [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] які повністю займаються утриманням, вихованням та розвитком онука (а.с. 13). Відповідно до акту на предмет проживання, складеного депутатом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області [PERSON] у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], малолітній [PERSON] дійсно проживає разом зі своєю бабусею [PERSON], [INFO], за адресою: [INFO] (а.с. 15). Згідно довідки № 986 від 06.06.2017 року, виданої виконкомом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і має склад сім'ї: дружина - [PERSON], [INFO], онук - [PERSON], [INFO] (а.с. 18). 14.08.2017 року виконкомом Гірницької міської ради надано висновок № 35/02-34 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Як вбачається з вищевказаного висновку, [PERSON] більше дев'яти років злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, розвитку та виховання малолітньої дитини, не утримує сина, матеріально не забезпечує, не займається вихованням дитини, проживає окремо від дитини, не цікавиться її здоров'ям. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд вважає, що позов про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що відповідач протягом тривалого часу дитину не відвідує, не займається її вихованням та не цікавиться її життям, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. На підставі викладеного,

Outcome: approved