Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач 27.07.2015 р. звернувся до суду з позовом в якому вказав, що 25 вересня 1994 року позивач передала відповідачеві у власність 5000,00 доларів США. Відповідач зобов'язався повернути, вказану суму протягом 20 років, але не пізніше 25.09.2014 року, про що було складено розписку. Відповідач в зазначений період борг не повернув. Станом на 16.07.2015 року офіційний курс 100 доларів США складає 2210,72 грн. Просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 110536,00 гривень. Позивач в судове засідання не зявився про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився. Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно до розписки від 25.09.1994 року сторони уклали договір позики, згідно якого позивач передав відповідачеві грошові кошти у розмірі 5000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути вказану суму протягом 20 років, але не пізніше 25.09.2014 року. Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов,язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, відповідно ст. 1051 ЦК України, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були одержані позичальником від позикодавця. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що при укладенні договору позики сторонами дотримано вимоги ст. 1047 ЦК України, у порушення умов даного договору відповідач не повернула [PERSON] суму позики у розмірі 5000,00 доларів США до 25.09.2014 року. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] 5000,00 доларів США боргу, що станом на 16.07.2015 року за офіційним курсом НБУ складає 110536,00 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача належить стягнути судовий збір у дохід держави у розмірі 1105,36 грн., оскільки позивач відповідно до п.7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», який діяв на час звернення позивача до суду, звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved