Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.02.2018 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Покровського району Донецької області, про визнання права власності на спадщину за законом, посилаючись на те, що 24 березня 2014 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 6,4100 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Покровського (колишнього Красноармійського) району Донецької області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 192217, виданого Красноармійською райдержадміністрацією 09 березня 2006 року на підставі розпорядження голови Красноармійської районної державної адміністрації від 10 лютого 2006 року за № 58, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договором оренди землі за № 010616000049. Кадастровий номер 1422785000:06:000:0187 та внесений до Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1402530142017, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області 04.05.2017 року. Після смерті батька [PERSON] спадщина була прийнята позивачкою, донькою померлого та [PERSON], дружиною спадкодавця, про що було видано державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON] 01 червня 2017 року Свідоцтво на право на спадщину за законом та внесено в реєстр № 2-186, згідно до якого позивачка та мати [PERSON] успадкували вказану земельну ділянку по 1/2 частині кожен. 16 лютого 2017 року померла мати позивачки [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини вищевказаної земельної ділянки. Але, в частині права на 1/2 частину земельної ділянки, яка була визначена матері. Виникли складнощі з оформленням, так як мати [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON] Постановою державного нотаріуса Першої Покровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 10.11.2017 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва з тих підстав, що [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON], а у витязі з Державного земельного кадастру на земельну ділянку документом, що підтверджує право власності є свідоцтво про право на спадщину від 01.06.2017 року на імя [PERSON], хоча фактично вона прийняла 1/2 частину земельної ділянки, а інша 1/2 частина не визначена. Немає внесених відомостей до Державного земельного кадастру про реєстрацію матірю позивачки своєї 1/2 частини земельної ділянки. Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 червня 2017 року на 1/2 частину земельної ділянки на позивачку та матір ніхто не відміняв та не було іншого рішення про примусове відчуження земельної ділянки. Вартість земельної ділянки, згідно нормативної грошової оцінки, вказаної у витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, складає 265\~581,81 грн.. На 1/2 частину позивачка отримала нормативні документи, а 1/2 частина, вартість якої складає 132\~582 грн., на яку вона претендує, як спадкоємець першої черги. Позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 6,4100 га кадастровий номер 1422785000:06:000:0187, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Покровського району Донецької області. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Покровського району Донецької області про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив не подав. Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що 24 березня 2014 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 6,4100 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Покровського (колишнього Красноармійського) району Донецької області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 192217, виданого Красноармійською райдержадміністрацією 09 березня 2006 року на підставі розпорядження голови Красноармійської районної державної адміністрації від 10 лютого 2006 року за № 58 (а.с.19). Після смерті батька [PERSON] спадщина була прийнята позивачкою, донькою померлого та [PERSON], дружиною спадкодавця, про що було видано державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON] 01 червня 2017 року Свідоцтво на право на спадщину за законом та внесено в реєстр № 2-186, згідно до якого позивачка та мати [PERSON] успадкували вказану земельну ділянку по 1/2 частині кожен (а.с.11). 16 лютого 2017 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини вищевказаної земельної ділянки. Мати позивачки за життя спадщину після смерті свого чоловіка прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Тому Постановою державного нотаріуса Першої Покровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 10.11.2017 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва (а.с.10). Позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 6,4100 га кадастровий номер 1422785000:06:000:0187, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Покровського району Донецької області. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст..1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 10 зазначеної статті встановлено, що державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Частиною 2 статті 20 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про обєкти Державного земельного кадастру є обовязковим. Відповідно до статті 125 ЗК України в редакції чинній на час передачі спадкодавцю у власність земельної ділянки, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 126 ЗК України, чинній до 01.01.2013 року, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 19 зазначеного Закону, перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно п. 47 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, для державної реєстрації права власності та права постійного користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у постійне користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved