Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] (зареєстр. за адресою: [INFO]) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (зареєстр. за адресою: [INFO]), [PERSON] (зареєстр. за адресою: [INFO]), [PERSON] (зареєстр. за адресою: [INFO]), ОСББ «Дніпро 3,5» про визначення порядку користування житловим приміщенням, зобов»язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Придніпровським райвиконкомом м. Черкаси 04.04.2001р. позивач та відповідачі є співвласниками в рівних частках квартири №108, що по вул. Г.Дніпра, 5 в м. Черкаси. Квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 38,2кв.м., в т.ч. житлової кімнати, площею 11,5кв.м із лоджією, площею 3,9кв.м., що має вхід через вказану кімнату, житлової кімнати, площею 17,1кв.м. з лоджією, площею 3,9кв.м., що має вхід через вказану кімнату та кімнати, площею 9,6кв.м., а також кухні, площею 7,4кв.м., вбудованої шафи, площею 0,8кв.м., ванної кімнати, площею 2,7кв.м., вбиральні, площею 0,9кв.м., коридорів, площею 8.3кв.м. та 3,9кв.м. Особові рахунки на сплату комунальних послуг оформлені на відповідача [PERSON] Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 1986р. по 2010р. За рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси шлюб розірваний (актовий запис №419 від 27.10.2010р.). Позивач вказує, що з 2001р. в квартирі зареєстровані і постійно проживають сам позивач та відповідач [PERSON] Відповідачі [PERSON] (дочка відповідача [PERSON]Я.) та [PERSON] (дочка [PERSON] та онука [PERSON]Я.) знялися з реєстраційного обліку у цій квартирі 11.05.2001р. і з того часу проживають у іншій квартирі №35, що по вул.. Г.Дніпра, 49 в м. Черкаси. Крім того, [PERSON] навчається у м. Одеса, де й фактично зареєстрована. Протягом останніх років між позивачем та відповідачем [PERSON] систематично виникають конфлікти щодо порядку користування вказаною квартирою, розміру оплати комунальних послуг, проведення ремонтних робіт. Кімнату, площею 9,6кв.м. відповідач привела у нежитловий стан, зробивши з неї складське приміщення. Мирне врегулювання спільних питань, між сторонами не можливе. Загальна площа квартири становить 66,1кв.м., а отже кожний з співвласників має право на 22,03кв.м. в спірній квартирі. Позивач вважає, що він має право користування кімнатою, площею 11,5кв.м. та лоджією, площею 3,9кв.м., вхід до якої розміщений через вказану кімнату. Відповідачам необхідно виділити в користуванні дві житлові кімнати, площею 17,1кв.м. з лоджією, площею 3,9кв.м. та 9,6кв.м. Інші приміщення слід залишити в спільному користуванні сторін. Запропонований порядок користування житловими приміщеннями у квартирі, як на думку позивача, не погіршує житлові умови співвласників та відповідає їхнім інтересам, оскільки фактично квартирою користуються лише [PERSON] та [PERSON] Крім того, оскільки між позивачем та відповідачами існує спір щодо порядку користування житловими приміщеннями, питання про розподіл особових рахунків також має бути вирішено в судовому порядку. Таким чином, посилаючись на ст.ст. 355-358 ЦК, Правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ №572, позивач просить суд, - визначити порядок користування квартирою №108, що по вул. Г.Дніпра, 5 в м. Черкаси наступником чином: - виділити [PERSON] у користування житлову кімнату, площею 11,5кв.м із лоджією, площею 3,9кв.м., що має вхід через вказану кімнату; - виділити [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спільне користування житлову кімнату, площею 17,1кв.м. з лоджією, площею 3,9кв.м., що має вхід через вказану кімнату та кімнату, площею 9,6кв.м.; - залишити в спільному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] кухню, площею 7,4кв.м., вбудовану шафу, площею 0,8кв.м., ванну кімнату, площею 2,7кв.м., вбиральню, площею 0,9кв.м., коридори, площею 8.3кв.м. та 3,9кв.м. Також позивач просить суд, - зобов»язати ОСББ «Дніпро 3,5» розділити особовий рахунок по оплаті ЖКП, що надаються на квартиру №108 з відкриттям окремих рахунків: [PERSON] на кімнату, площею 11,5кв.м. з лоджією; [PERSON] на кімнати, площею 17,1кв.м. з лоджією та, площею 9,6кв.м. Ухвалою суду від 08.06.2017р. відкрито провадження по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Зазначили, що [PERSON] та [PERSON] з 2001р. у спірній квартирі не проживають, а мешкають в іншому житловому приміщенні, що належить на праві власності чоловікові [PERSON] На даний час позивач проживає у кімнаті, площею 17,1кв.м. з лоджією, а [PERSON] займає кімнату, площею 11,5кв.м. з лоджією. В кімнаті, площею 9,6кв.м. [PERSON] вирощує розсаду, в ній складаються різні речі. Домовитися про порядок користування сторони не можуть. Вважають, що запропонований позивачем порядок користування квартирою не порушить права інших співвласників, оскільки кімнати, площею 17,1 кв.м. та 9,6кв.м. знаходяться поруч, вони є з окремими входами, [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] є членами однієї сім»ї та особи однієї статі. Кімната, площею 11,5кв.м. є відокремленою. За комунальні послуги [PERSON] та [PERSON] платять порівну, що є обтяжливим для позивача. Також просили стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнали і просили відмовити у їх задоволенні. Вважають, що кімната, площею 9,6кв.м. не підходить для [PERSON], а в кімнаті, площею 17,1кв.м. будуть жити [PERSON] із своїм співмешканцем, оскільки онучка влітку 2017р. закінчила навчання в м. Одесі, повернулася до м. Черкаси і чекає, коли буде позивачем звільнена кімната, площею 17,1кв.м. Вважає, що [PERSON] слід залишити у користування кімнату, площею 11,5кв.м. з лоджією, а позивачеві слід виділити кімнату, площею 9,6кв.м. без лоджії. Не погоджується з тим, щоб користуватися кімнатою, площею 17,1кв.м. з лоджією, оскільки вона буде вимушена сплачувати більший розмір комунальних послуг. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з»явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що запропонований позивачем варіант визначення порядку користування квартирою перевищує розміри часток у праві власності всіх співвласників у нерухомому майні. [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірній квартирі, оскільки там зайняті кімнати, якими б вони могли користуватися. Зазначені відповідачі не зверталися до суду щодо вирішення спору про усунення перешкод у користуванні кімнатами в квартирі №108, оскільки вони чекають вирішення даного спору. Також надані письмові заперечення проти позову. В судове засідання відповідач ОСББ «Дніпро 3,5» не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Також зазначено, що жоден із співвласників квартири не звертався до ОСББ яз заявою про розділ особових рахунків. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що знають тривалий час позивача, декілька разів були в нього в дома, але в якій кімнаті з трьох він проживає, не знають. Квартира є житловою. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.04.2001р., виданого Придніпровським райвиконкомом м. Черкаси, сторони по справі є співвласниками в рівних частках квартири №108, що по вул. Г.Дніпра, 5 в м. Черкаси. Квартира, загальною площею 66,10кв.м. складається з трьох кімнат, житловою площею 38,2кв.м., в т.ч. житлової кімнати, площею 11,5кв.м із лоджією, площею 3,9кв.м., що має вхід через вказану кімнату, житлової кімнати, площею 17,1кв.м. з лоджією, площею 3,9кв.м., що має вхід через вказану кімнату та кімнати, площею 9,6кв.м., а також кухні, площею 7,4кв.м., вбудованої шафи, площею 0,8кв.м., ванної кімнати, площею 2,7кв.м., вбиральні, площею 0,9кв.м., коридорів, площею 8.3кв.м. та 3,9кв.м. Дані обставини підтверджуються технічним паспортом, виданим КП ЧООБТІ. Особові рахунки на сплату комунальних послуг оформлені на відповідача [PERSON] Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірваний 27.10.2010р. (актовий запис №419). Встановлено, що в квартирі зареєстровані: [PERSON] з 06.04.1988р., [PERSON] з 06.04.1988р., [PERSON] знята з реєстраційного обліку з 11.05.2001р., [PERSON] зареєстрована з 18.07.2017р., що підтверджується даними по квартирної картки, паспорту НЕ №643925 та відомостями органів реєстрації місця проживання ЧМР. Крім того, як вбачається з довідки від 02.06.2017р., виданої органами реєстраційної служби, [PERSON] зареєстрована з 11.05.2001р. за адресою: [ADDRESS], де і проживає, що не оспорюється учасниками справи. Також, під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON], а [PERSON] дочкою [PERSON] та онукою [PERSON] Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За положеннями ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При вирішенні даного спору судом враховуються висновки ВСУ від 17.02.2016р. у справі № 6-1500цс15. Зокрема, зазначено, що зазначена стаття ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Також, Верховний Суду України зазначає, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обовязковим. Отже, за результатами даної судом справи встановлено, що сторони, будучи співвласниками нерухомого майна, самостійно і добровільно не можуть визначити порядок користування вказаною квартирою, а тому даний спір підлягає до вирішення судом. Під час судового розгляду, відповідачами [PERSON] та [PERSON] не доведено належними, допустимими та переконливими доказами факт вчинення щодо них позивачем будь-яких перешкод у користуванні квартирою. Суд вважає, що порядок користування квартирою за вказаним позивачем варіантом, - є таким, що забезпечить права і інтереси позивача та відповідачів щодо користування приміщеннями квартири. При цьому, судом враховуються такі обставини: за час знаходження даної цивільної справи в провадженні суду, сторони так і не змогли дійти згоди щодо мирного вирішення спору; відповідачі фактично є членами однієї сім»ї; сторони між собою не перебувають у родинних відносинах; враховані технічні характеристики квартири, розміщення кімнат, їх площу, наявність лоджій; фактичне проживання на даний час в квартирі лише позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], їхню участь в утриманні житла; незначне відступлення розміру реальних часток ідеальним і неможливість забезпечити їх точну відповідність; такий порядок користування спільною квартирою найбільше враховує баланс інтересів кожного із співвласників. Крім того, слід зазначити, що суд не вирішує спір щодо розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне нерухоме майно і не порушує їх прав як власників. Отже, в частині вимог щодо встановлення порядку користування квартирою, то такі позовні вимоги підлягають до задоволення за варіантом, що запропонований позивачем. В разі настання, припинення чи зміни певних обставин, такий порядок користування сторонами може бути змінений. Також, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов»язання ОСББ розділити особові рахунки по оплаті ЖКП по спірній квартирі між [PERSON] та [PERSON], не підлягають до задоволення, оскільки, як зазначалось вище, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В даному випадку, позивачем не доведено наявність спору щодо розділення особових рахунків. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір по 160грн. 00коп. (всього 480грн. 00коп.) з кожного. Позивачем підтверджено факт сплати судового збору при подачі даного позову в розмірі 640грн. 00коп., відповідно до квитанції від 22.05.2017р. Судовий збір в розмірі 160грн. 00коп. слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та,

Outcome: partial