Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.04.2018 року звернулась до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вони перебували в шлюбі, який було розірвано Баришівським районним судом Київської області від 27 грудня 2017 року. Від подружнього життя сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. На час звернення до суду позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною та не мала доходів крім соціальних виплат. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою [ADDRESS], на користь [PERSON], аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 (одна тисяча п'ятсот) грн. 00 коп. щомісяця та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі - 6000,00 грн. (Шість тисяч гривень 00 копійок). В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] заявлений позов підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти заявленого позову заперечили в повному обсязі, та пояснили суду. Що на час звернення позивача відповідач не мав та не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу. Просять в задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає заявлений позов не мотивованим та таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька проживає з позивачкою, а відповідач відповідно до рішення Баришівського районного суду Київської області від 27.12.2017 року сплачує аліменти на утримання дитини. На час звернення до суду 17.04.2018 року позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною та не мала доходів крім соціальних виплат. Відповідно до ч. 4 ст.84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина , з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що на час звернення позивача до суду, відповідач з 06.04.2018 року був працевлаштований до ТОВ «Євро кемікалз дистрибьюшен» та за квітень 2018 року отримав заробітну плату в розмірі 4500 грн. з яких було сплачено 810 грн. податку та відраховано аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку що становить 922 гривні 50 копійок. Таким чином на руки відповідач отримав 2767,5 грн.. В судовому засіданні позивач та його представник поставили під сумнів відомості, які відповідач надав про свої доходи. Судом було роз'яснено позивачу та його представнику, право витребувати відповідні докази, чи звернутись до суду з клопотанням про витребування відповідних доказів, проте вони не бажали скористатись своїми правами. Крім того, як зазначив відповідач, на даний час він проживає з батьками, пенсійного віку, яким надає допомогу та допомагає утримувати житло( сплачує комунальні послуги). В заперечення даної обставини представником позивача надано роздруківки про те, що мати відповідача підшукує роботу на сайті пошуку роботи в мережі інтернет. Суд критично ставиться до даних відомостей оскільки пошук роботи не свідчить про наявність такої роботи. Дана обставина навпаки свідчить про намір особи знайти роботу. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VIIIустановлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2018 році: прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 грн.. Таким чином враховуючи суму аліментів , яку просить стягнути позивач, доходи відповідача будуть меншими ніж встановлений державою прожитковий мінімум 2767,5 - 1500 = 1267.5 грн.. За таких обставин суд вважає, що заявлена вимога суперечить вимогам закону та не підлягає до задоволення. Крім того на час винесення рішення спільна дитина сторін 26.06.2018 року досягла трьохрічного віку та на даний час позивач втратила право на додаткове утримання. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню відповідачем. Оскільки позивачі по справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, витрати по судовому збору компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed