Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 вересня 2014 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з позовом про усунення створених відповідачами перешкод у користуванні ним належною йому земельною ділянкою (справа №503/1845/14-ц). Ухвалою суду від 13 лютого 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] були виділені із справи №503/1845/14-ц в окреме провадження. В судовому засіданні представник позивача Кресюн В.А. (адвокат, діє відповідно до угоди про надання правової допомоги та ордера адвоката) пояснив, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0.0072 га., яка розташована в [ADDRESS]. Вказана земельна ділянка надана позивачеві рішенням Кодимської міської ради для будівництва та обслуговування належного йому гаража. Однак, частину належної позивачеві земельної ділянки використовує відповідач [PERSON], створюючи позивачеві перешкоди. У зв'язку з цим, просив позов [PERSON] задовольнити та усунути йому створені відповідачем перешкоди у вільному використанні належної йому земельної ділянки, шляхом зобов'язання відповідача звільнити належну позивачеві земельну ділянку. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заявленого позову не визнали та пояснили, що відповідач користується земельною ділянкою у розмірі, яка у передбаченому законом порядку була надана попередньому власнику цього домоволодіння відповідно до встановлених межових знаків, а тому вважають, що саме позивач захопив належну відповідачеві частину земельної ділянки, а не навпаки. Представник третьої особи - Кодимської міської ради Одеської області Мінакова Л.В. (діє на підставі довіреності) в судовому засіданні вказала про безпідставність позовних вимог позивача [PERSON], оскільки при виділенні йому земельної ділянки для обслуговування гаража, міською радою було допущено помилку та надано земельну ділянку більшого розміру, що призвело до накладення надлишкової частини виділеної йому земельної ділянки на земельну ділянку, якою тривалий час користається відповідач [PERSON] Допущена помилка має бути усунута в судовому порядку шляхом зміни судом прийнятого міською радою рішення та зменшення розміру виділеної позивачеві земельної ділянки. Свідок [PERSON] (державний нотаріус Кодимської державної нотаріальної контори) в судовому засіданні пояснила, що 20 квітня 2006 року вона посвідчувала договір купівлі продажу домоволодіння в [ADDRESS], укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] Розмір земельної ділянки, визначений нею на підставі технічної документації на вказане домоволодіння, склав 1166.2 кв.метри. Свідок [PERSON] (керівник комунальної установи «Кодимське районне бюро технічної інвентаризації») в судовому засіданні пояснила, що відповідно до наявної технічної документації, за домоволодінням відповідача [PERSON] закріплено земельну ділянку, загальною площею 1204 кв.метри. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані ними письмові докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником гаража №1, розташованого в [ADDRESS], що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №27293065 від 13 вересня 2010 року. Рішенням Кодимської міської ради №1191-VІ від 30 квітня 2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність позивача [PERSON] земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража в [ADDRESS]. Пунктом другим цього ж рішення передано у приватну власність позивача земельну ділянку площею 0.0072 га. (кадастровий номер [NUMBER]). 29 травня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції було зареєстровано право власності позивача [PERSON] на зазначену земельну ділянку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №22492640, виданим 03 червня 2014 року. Тоді ж позивачу [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на зазначену земельну ділянку. Відповідно до ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватись і розпоряджатись земельною ділянкою, при чому, це право, відповідно до ст.ст.14, 41 Конституції України, ст.153 Земельного кодексу та ст.321 Цивільного кодексу України, є непорушним. Відповідач [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS]. Право власності відповідача на вказане нерухоме майно підтверджується договором дарування від 20 квітня 2006 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10645093 від 15 травня 2006 року. Рішенням Кодимської міської ради №455/280 від 30 травня 1997 року попередньому власнику належного відповідачеві [PERSON] домоволодіння - [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 1000 та 204 кв.метри, а всього 1204 кв.метри. Отже, загальна вартість земельної ділянка, яка правомірно перебуває в користуванні відповідача [PERSON], складає 1204 кв.м. Надаючи позивачеві [PERSON] земельну ділянку для обслуговування належного йому гаража, Кодимською міською радою було допущено помилку у зазначенні розміру цієї ділянки, що призвело до того, що конфігурації спірних земельних ділянок співпала, зокрема частина виділеної позивачу земельної ділянки була накладена на належну відповідачеві земельну ділянку. Допущена помилка визнана представником Кодимської міської ради в судовому засіданні під час розгляду вказаної цивільної справи. Таким чином, з боку відповідача [PERSON] будь-яких порушень правил використання належної йому земельної ділянки чи правил добросусідства не допущено. Зокрема, ним тривалий час використовується земельна ділянка, розмір якої визначено ще у 1997 році і з того часу і дотепер, в т.ч. і після набуття позивачем право власності на вказане домоволодіння, цей розмір не змінювався. Натомість, допущена при визначенні розміру належної позивачеві [PERSON] земельної ділянки помилка, призвела до того, що внаслідок надання йому земельної ділянки більшого розміру, відбулось зміщення цих земельних ділянок (частина виділеної позивачу земельної ділянки наклалась на належну відповідачеві земельну ділянку), що в свою чергу призвело до виникнення у позивача враження про порушення його прав на вільне володіння, користування та розпорядження виділеної йому земельної ділянки. У зв'язку з цим, з огляду на відсутність з боку відповідача [PERSON] будь-яких порушень земельного законодавства та порушення права відповідача на належну йому земельну ділянку, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити, що є наслідком для відмови у задоволенні похідних вимог позивача, зокрема вимог про відшкодування понесених ним судових витрат - судового збору, витрат на правову допомогу витрат на явку представника в судові засідання. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed