Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач 15.05.2020 року звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про поновлення на квартирному обліку, мотивуючи тим, що він має статус учасника бойових дій, наділений державою. 02.08.1999 року був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ в УМВС України в Івано-Франківській області. 06.11.2015 року звільнений зі служби в органах внутрішніх справ та 07.11.2015 року прийнятий на службу до Національної поліції в Головне управління поліції в Івано-Франківській області. 21.03.2019 року звільнений зі служби в поліції за п.п.2,1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» (через хворобу). Згідно протоколу №3 від 17.10.2018 року засідання ЖК ГУНП в Івано-Франківській області [PERSON] занесено в списки першочергового забезпечення житлом з дати постановки на квартирний облік в УМВС України, а саме з 01.06.2006 року. 04.02.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати житло, яке передбачено\~ в першочерговому та позачерговому порядку для нього та його членів сім`ї. Однак, на його заяву від 04.02.2020 року не було надано відповідачем жодної відповіді. В подальшому листом від 25.02.2020 року відповідачем було його повідомлено, що для прийняття об`єктивного рішення рекомендовано з`явитись у відділ житлового забезпечення та подати довідку з Держреєстру речових прав на нерухоме майно щодо його та його сім`ї. 02.03.2020 року позивач подав витребувані документи до відповідача. Однак листом від 30.03.2020 року відповідачем повідомлено позивача, про виключення його зі списків першочергового забезпечення житлом та зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов за місцем служби. Позивач просив визнати незаконним рішення житлової комісії Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, зобов`язати поновити його на квартирному обліку осіб, що потребують покращення житлово-побутових умов в ГУНП в Івано-Франківській області в списках першочергового забезпечення житлом та зобов`язати\~ Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області надати йому та його членам сім`ї житло відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 18 червня 2020 року від відповідача надійшов відзив, в якому він зазначає, що не визнає заявлених позовних вимог, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач звільнений із служби поліції (через хворобу), що позбавляє його права залишатися на квартирному обліку. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, скориставшись правом подачі відзиву. Заслухавши пояснення сторони позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до Наказу №101 о/с від 21.03.2019 року [PERSON] звільнено зі служби поліції згідно з п.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» за підпунктом 2 (через хворобу)\~ (а.с.16) Згідно поданої заяви [PERSON] від 04.02.2020року до відповідача встановлено, що він просив розглянути його заяву та надати житло, яке передбачено в першочерговому та позачерговому порядку (а.с.17-18). Як вбачається з Витягу з протоколу № 3 засідання ЖК ГУНП в Івано-Франківській області від 17.10.2018 року, [PERSON] занесено в списки першочергового забезпечення житлом з дати постановки на квартирний облік в УМВС України в Івано-Франківській області, а саме з 01.06.2006 року. (а.с.22). Окрім того, [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується копією відповідного посвідчення (а.с.12). Згідно трудової книжки встановлено, що [PERSON] 07.11.2015 року був прийнятий на службу до Національної поліції в Головне управління поліції в Івано-Франківській області та 21.03.2019 року звільнений зі служби в поліції за п.п.2,1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» (а.с.23-24). Позивач зазначає, що на підставі п.18 ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами , іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн-протягом року. Так, до ст. 37 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами. Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно ст. 38 ЖК України встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 40 ЖК України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 40 вказаного кодексу громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік. Таким чином, враховуючи те, що на час звільнення з служби позивач мав стаж служби\~ (вислуга років) в\~ календарному обчисленні понад 19 років і у пільговому обчисленні 25 років 01 місяць, та був зарахований на квартирний облік з червня 2006р., знятий з обліку виключно на підставі того, що припинені трудові відносини, а не з інших підстав, суд приходить до переконання що рішення №1 від 22.01.2020 року щодо відповідача та наказ від 27.01.2020 року № 179 «Про затвердження рішення об`єднаної житлової комісії» про зняття з квартирної черги позивача, є незаконними та відповідно такими, що підлягають скасуванню. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (ч. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Однак, порядок забезпечення житла за такою категорією проводиться органами\~ влади, тому відповідач не є тим органом, який в праві надавати житло. Відповідно до п. 22 розділу 5 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» затвердженою Наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року № 380 зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до п. 1 розділу 6 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» затвердженої Наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року № 380, житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку. Пунктом 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено право позивача на першочергове забезпечення жилою площею як осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом. Проте, позивач знятий з квартирного обліку через припинення трудових відносин, а не як особа, яка має право на забезпечення житлом за законодавством, що не регулює трудові відносини, тобто як учасник бойових дій. Водночас, відповідач у відзиві на позив не доводив перед судом те, що позивач не потребував та не потребує більше поліпшення житлових умов, а зняття з квартирного обліку відбулось з іншої причини трудових відносин, про що зазначено вище. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню частково, в частині визнання незаконним рішення та зобов`язання поновити позивача на квартирному обліку. Що стосується вимоги зобов`язати надати позивачу та його сім`ї житло, то така вимога до задоволення не підлягає, оскільки надання житла входить до компетенції відповідного органу в порядку визначеному чинним законодавством. Окрім того, відповідач щодо даної вимоги звернув увагу на те, що вимога є передчасною, оскільки жодних відмов у наданні вказаного житла ГУНП в області не надавалось. В зв`язку із тим, що позивачем було заявлено три позовні вимоги немайнового характеру, які підлягають задоволенню, а позивач в силу ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави 1681грн 60коп у відшкодування судових витрат (за дві позовні вимоги).

Outcome: partial