Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 липня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 14 травня 2013 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дочок: [PERSON] та [PERSON]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач живе своїм життям, не проявляючи інтересу до сімї та її проблем. Між ними відсутнє взаєморозуміння, взаємоповага, на даний час сторони не спілкуються. Між ними практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 18 липня 2018 року відкрито провадження\~у вказаній\~цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 08 серпня 2018 року, а ухвалою суду від 12 вересня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримала, вказала, що з відповідачем не проживає протягом року, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки від позивач не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 14 травня 2013 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 01 Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], 29 жовтня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 190056, виданим 14 листопада 2013 року Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 217843, виданим 18 травня 2015 року Великолуцькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя в сторін не склалося, між ними припинилися подружні стосунки, та вони перестали вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved