Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до Придніпровського районного суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення боргу за розпискою. Свої вимоги мотивує тим, що він особисто дав в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 3910000грн.00коп. Позивач зазначає, що на підтвердження отримання коштів відповідачем було надано особисті письмові розписки, а саме: -31 березня 2005 року на суму 150000грн., що еквівалентно 30000 доларів США - на купівлю 7/50 частин нежитлового приміщення магазину-бару, офісу, офісу під літ. Б, А-V загальною площею 53,1 кв.м., а саме, приміщення ІІ, ІІІ, з № 2-24 по № 2-30, розташованого в [ADDRESS] , терміном на 15 років. Термін повернення до 01 лютого 2020 року; -31 березня 2005 року на суму 350000 грн., що еквівалентно 70000 дол. США - на купівлю 43/50частин нежитлового приміщення магазину-бару, офісу під літ. Б, А-V загальною площею 331,3 кв.м., а саме, приміщення з № 2-1 по 2-23 та № 2-31,2-32, 2-33 розташованого в [ADDRESS] , терміном на15 років. Термін повернення до 01 лютого 2020 року; -29 липня 2012 року на суму 960000 грн.00коп., що еквівалентно сумі в 120000 дол. США - для купівлі частини приміщень магазину «Юність» літ. «А-5», розташованих на 1-му поверсі, а саме, приміщення № 4-1,4-2, 4-3,4-4,4-5, 4-6, загальною площею 232,5 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Термін повернення до 01 червня 2020 року; -26 червня 2018 року на суму 1650000грн.00коп., що еквівалентно сумі в 63000 тис. дол.. США для купівлі нежитлового приміщення площею 105 кв.м., що знаходяться по [ADDRESS] на першому поверсі в багатоповерховому житловому будинку із прибудованим приміщенням громадського призначення під літ. «А-12». Термін повернення до 01 червня 2020 року; -22 січня 2019 року на суму 800000 грн.00 коп., що еквівалентно сумі в 28500 тисяч доларів США - для купівлі однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 57,6 кв.м. Термін поверненя до 01 червня 2020 року. В розписках чітко зазначено, що кошти надаються в борг. Однак, після спливу обумовленого строку повернення боргу відповідач [PERSON] борг йому не повернув, що в подальшому спричинило порушення його (позивача) прав та виникнення збитків. В зв`язку з цим, відповідачу 07.07.2020 року було вручено відповідачу письмову вимогу про необхідність повернення боргу в сумі 3910000 грн.00коп., однак останній ніяким чином не відреагував на дану вимогу. А тому, просить стягнути з [PERSON] на його користь 150 000 грн., що еквівалентно 30000 дол. США в рахунок погашення боргу за розпискою від 31 березня 2005 року; 350000 грн.00коп., що еквівалентно 70000 доларів США у рахунок погашення боргу за розпискою від 31 березня 2005 року; 960000 грн.00коп., що еквівалентно сумі в 120000 доларів США у рахунок погашення боргу за розпискою від 29 липня 2012 року; 1650000 грн.00 коп., що еквівалентно сумі в 63000 доларів США у рахунок погашення боргу за розпискою від 26 червня 2018 року; суму 800000 грн.00коп., що еквівалентно сумі 28500 тисяч доларів США у рахунок погашення боргу за розпискою від 22 січня 2019 року, а загалом на суму 3910000,00 грн. 24 вересня 2020 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження, призначено справу у підготовче судове засідання. 11 листопада 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. 20 січня 2021 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, залучено до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] (дружину відповідача). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Весеньов Є.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] - адвоката Весеньова Є.В., пояснення відповідача [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 31 березня 2005 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позики (розписка), відповідно до умов якого [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 150 000 грн., що еквівалентно 30000 доларів США., а останній отримав грошові кошти та зобов`язався їх повернути в строк до 01 лютого 2020 року. Вказаний факт підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою (а.с. 49). Також, 31 березня 2005 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позики (розписка), відповідно до умов якого [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 350 000 грн., що еквівалентно 70000 доларів США., а останній отримав грошові кошти та зобов`язався їх повернути в строк до 01 лютого 2020 року. Вказаний факт підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою (а.с.48). Також, 29 липня 2012 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позики (розписка), відповідно до умов якого [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 960 000 грн., що еквівалентно 120000 доларів США., а останній отримав грошові кошти та зобов`язався їх повернути в строк до 01 червня 2020 року. Вказаний факт підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою (а.с.52). Також, 26 червня 2018 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позики (розписка), відповідно до умов якого [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 1650 000 грн., що еквівалентно 63000 доларів США., а останній отримав грошові кошти та зобов`язався їх повернути в строк до 01 червня 2020 року. Вказаний факт підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою (а.с.50). Крім того, 22 січня 2019 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позики (розписка), відповідно до умов якого [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 800 000 грн., що еквівалентно 28500 доларів США., а останній отримав грошові кошти та зобов`язався їх повернути в строк до 01 червня 2020 року. Вказаний факт підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою (а.с.47). Строк повернення коштів закінчився 01 червня 2020 року, однак борг за Договорами позики від 31 березня 2005 року, за Договором позики від 29 липня 2012 року, за Договором позики від 26 червня 2018 року, за Договором позики від 22 січня 2019 року позивачу [PERSON] відповідачем [PERSON] не повернутий. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Договорами позики від 31 березня 2005 року, за Договором позики від 29 липня 2012 року, за Договором позики від 26 червня 2018 року, за Договором позики від 22 січня 2019 року не виконав та не повернув позивачу позику після закінчення строку вказаних Договорів, а саме після 01.06.2020 року, і вказаний борг визнаний відповідачем [PERSON] в судовому засіданні, тому суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та стягнення із відповідача [PERSON] на його користь боргу за Договорами позики від 31 березня 2005 року, від 29 липня 2012 року, від 26 червня 2018 року, від 22 січня 2019 року в загальні сумі 3910000грн. Відносно судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] (а.с. 5), [PERSON] є інвалідом 2-ої групи, і відповідно він є звільненим від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Також, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом 2-ої групи, що стверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] серії [NUMBER] (а.с. 7), і відповідно він також звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». А тому, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що судовий збір слід віднести за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved