Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.10.2019 року звернувся у суд із позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок (позначений у технічному паспорті літерою А-1), загальною площею 82,9 кв. м., житловою площею 47,4 кв. м., з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований у [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 11.11.2019 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, який не є підприємцем, вказану справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько сторін у справі - [PERSON] , а [INFO] померла їх мати - [PERSON] .. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] . На даний час сторони у справі є єдиними спадкоємцями прав та обов`язків, котрі залишились після смерті їх матері, однак прийняв спадщину лише позивач, у тому числі і права на спірне домоволодіння у цілому, так як інший спадкоємець - відповідач у справі, спадщину у встановленому порядку не прийняв. Однак, оформити таке право на спірне домоволодіння позивач не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно та реєстрації права власності на таке нерухоме майно. З огляду на вказане, отримавши відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач був змушений звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Позивач у підготовче засідання не з`явився, хоча був належно повідомленим про дату, час та місце проведення такого у справі, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення почтового відправлення - судової повістки від 18.11.2019 року. Разом з тим, позивач 10.12.2019 року подав суду письмову заяву під вх. № 5605/2019,в якій позов підтримав повністю, просив такий задовольнити з наведених у ньому підстав, а розгляд справи у цілому проводити без його участі. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, хоча був належно повідомленим про дату, час та місце проведення такого у справі, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення почтового відправлення - судової повістки від 14.11.2019 року. Разом з тим, відповідач подав письмову заяву вх. № 5604/2019 від 10.12.2019 року про визнання позову та розгляд справи у його відсутності, у котрій зазначив про визнання позову у повному обсязі, а підготовче засідання просив проводити без його участі, у котрому ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, - немає. Оскільки у підготовче засідання не з`явилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити таке без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд, перевіряючи порушення прав позивача щодо спадщини, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, [INFO] у [ADDRESS] у віці 50 років померла матір сторін у справі - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 02.07.2003 року Корчинською сільською радою Сколівського району Львівської області. У свою чергу, родинні відносини сторін у справі із спадкодавцем [PERSON] свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданими Корчинською сільською радою Сколівського району Львівської області 28.04.1980 року та 12.02.1982 року відповідно. Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності діючим ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки згадані вище правовідносини виникли до набрання чинності діючим ЦК України, то суд при розгляді даного спору у вказаній частині керується положеннями ЦК Української РСР 1963 року та діючими на той час законодавчими актами. Відтак, спадщина після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася у день її смерті, у відповідності до вимог ст. 525 ЦК Української РСР 1963 року. Спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті заповітів не складала, що стверджується довідкою за вих. № 474/02-22, виданою 22.10.2019 року Корчинською сільською радою Сколівського району Львівської області, а також Інформаційною довідкою із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) за № 57942286, виданою Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області. Відтак, спадкування після смерті матері сторін повинно відбуватись за законом. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 зазначеного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач у справі, який є сином спадкодавця [PERSON] , у встановлені законом порядку та строки не відмовився від спадщини, прийняв таку, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті спадкодавця [PERSON] , а інші спадкоємці після її смерті, - ще один син та відповідач у справі [PERSON] , у встановленому порядку спадщину не прийняв, відмовився від неї на користь позивача. Відтак, позивач вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини. Так, детально перевіряючи права та обов`язки, які належали зазначеному спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, розташоване у [ADDRESS] , котре є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. Зокрема, розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом з`ясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння відсутнє, реєстрація такого домоволодіння не здійснювалась в силу незнання спадкодавцем відповідних прав та обов`язків з вказаного приводу. Так судом встановлено, що вказаний будинок є придатним до проживання та не є самочинним об`єктом будівнитцва. Загальна площа такого будинку становить 82,9 кв. м., з яких житлова площа 47,4 кв. м., а решту - допоміжна. Житловий будинок (позначений у технічному паспорті літерою А-1), з підвалом (позначений у технічному паспорті літерою «а1»), верандою (позначена у технічному паспорті літерою «а2»), сходами (позначені у технічному паспорті літерою «а3»), господарськими будівлями - сараєм (позначений у технічному паспорті літерою Б), вбиральнею (позначена у технічному паспорті літерою В) та спорудами - воротами № 1, огорожею № 2, колодязем (позначений у технічному паспорті літерою К). Наведені вище обставини стверджуються технічним паспортом, виданим ФОП [PERSON] 15.10.2019 року. Цим-же документом стверджується й те, що вказаний вище житловий будинок у цілому не являється самочинним будівництвом. Будинок збудований у 1965 році. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, у даному випадку, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на спірне домоволодіння, незважаючи на відсутність свідоцтва про право власності, підтверджувалося належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, як про це стверджують сторони, то орган місцевого самоврядування в особі Корчинської сільської ради Сколівського району Львівської області зобов`язаний був видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцю [PERSON] , а нотаріус зобов`язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Судом також встановлено, що, незважаючи на викладене вище, спадкодавець своє право власності в органах БТІ не зареєструвала (не оформила). Разом з тим, вже згадана вище Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). У матеріалах справи наявний витяг з погосподарської книги с. Корчин від 22.10.2019 року за вих. № 476/02-18, котрим стверджується правомірність забудови земельної ділянки площею 0.14 га та належність спірного будинку спадкодавцеві. Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування, суд оцінює наявність належних доказів на підтвердження правомірності забудови земельної ділянки у сукупності з іншими доказами, зібраними у матеріалах справи, у тому числі матеріалами технічної інвентаризації, де відсутня відмітка про самочинне будівництво. Зазначені обставини повністю підтверджують право спадкодавця на спірне домоволодіння, яке не залежало від її реєстрації на момент здійснення. Судом також встановлено, що позивач, який прийняв спадщину у встановленому порядку, зверталася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 17.10.2019 року одержав відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії за вих. № 929/01-16 через відсутність усіх необхідних правовстановлюючих документів. Встановлено і те, що після смерті [PERSON] Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області 28.02.2008 року була заведена спадкова справа № 160/08 р., згідно котрої єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину та подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, є позивач. Відтак, саме позивач вправі успадкувати усі права спадкодавця [PERSON] , оскільки інших спадкоємців після її смерті, які б у встановленому порядку прийняли спадщину та не відмовились від неї, немає. На підставі вказаного вище, суд вважає за необхідне визнати за позивачемправо власності на житловий будинок загальною площею 82,9 кв. м., житловою площею 47,4 кв. м. (позначений у технічному паспорті літерою А-1), з підвалом (позначений у технічному паспорті літерою «а1»), верандою (позначена у технічному паспорті літерою «а2»), сходами (позначені у технічному паспорті літерою «а3»), господарськими будівлями - сараєм (позначений у технічному паспорті літерою Б), вбиральнею (позначена у технічному паспорті літерою В) та спорудами - воротами № 1, огорожею № 2, колодязем (позначений у технічному паспорті літерою К), розташований у [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved