Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач 14.08.2013р. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В своїй уточненій позовні заяві просив суд: встановити юридичний факт належності земельної ділянки площею 0,0896 га. розташованої в [ADDRESS] [PERSON], померлої [INFO], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]; визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0896 га. за кадастровим номером 1210100000:08:078:0002, розташованої в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,0896 га. , розташовану в [ADDRESS] [PERSON] 24.10.2006р. склала заповіт в якому все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] Позивач у встановлений законом термін звернувся до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки [PERSON] за свого життя не зареєструвала на себе право власності на вищевказану земельну ділянку. Представник позивача у своїй заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв не надходило. Представник Управління держземагенства в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області у своїй заяві від 15.11.2013р. просив розглядати справу без його участі. Просив суд винести рішення згідно чинного законодавства. Треті особи у судове засідання не зв'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Письмових заяв не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.09.2010р., визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті чоловіка, [PERSON] померлого [INFO] Також за [PERSON], визнано право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 0,333 га., яка розташована по [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту про право власності на землю серії Р1 № 133442 від 06.12.2001р. (а.с. 17-18) [INFO] [PERSON]. помер. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все майно, яке буде належати йому на момент смерті заповів [PERSON] Заповіт, завірений 27.06.1992р. у Другій Дніпропетровській державній нотаріальній конторі, зареєстрований в реєстрі за № 2-2552. Після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом , посвідчене у Другій Дніпропетровській державній нотаріальній конторі, зареєстровано в реєстрі за № 4-692, а також зареєстровано в КП «ДМБТІ» 18.04.2005р. (а.с. 68, 106), та отримала у власність спадкове майно, яке складається з домоволодіння [ADDRESS] Свідоцтво про право спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,0896 га. за кадастровим номером 1210100000:08:078:0002, розташованої в [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, [PERSON] на себе не оформила, оскільки на той час не знала, що земельна ділянка приватизована. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 10.03.1998р. за № 009689, вищевказана земельна ділянка належить гр. [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Таромської селищної ради народних депутатів від 20.02.1998р. за № 28/1 (а.с. 19). Також судом встановлено, що відповідно до довідок з квартального комітету та домової книги [PERSON] з 03.02.1997р. постійно проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що встановлено факт постійного проживання [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] та відсутність інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку спадкового майна, а також на підставі ст. ст.1268, 1296 ЦК України суд вважає за можливе встановити юридичний факт належності вищевказаної земельної ділянки за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] [INFO] померла [PERSON] (а.с. 94). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,0896 га. за кадастровим номером 1210100000:08:078:0002, розташованої в [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. За життя [PERSON] склала заповіт який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано в реєстрі за № 5817, в якому все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 96). У видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Л.Ю. Олехнович позивачу було відмовлено у зв»язку зненаданням оригіналів право установчих документів на землю.(а.с. 16). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. На підставі ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На підставі ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Враховуючи, що судом встановлено юридичний факт належності [PERSON] земельної ділянки площею 0,0896 га за кадастровим номером 1210100000:08:078:0002, розташованої в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] померлого [INFO], а також зважаючи на вищенаведені правові норми суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, повністю доведені та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved