Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач 13 лютого 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с.2-5). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він та [PERSON] є рідними братом та сестрою. Їх батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. На праві особистої власності [PERSON] належало домоволодіння №1 по пров. Червонокалиновий у м. Дніпрі. 13 червня 1998 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вказане домоволодіння. [PERSON] як дружина мала право на 1/2 частину спадкового майна, але належним чином не оформила спадщину після смерті чоловіка. Отримавши лише свідоцтво про право на спадщину за законом на акції лакофарбового заводу та грошові внески. Право власності на спадкове майно домоволодіння №1 по пров. Червонокалиновий у м.\~Дніпрі ніхто із спадкоємців не оформив. В жовтні 2000 року [PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,0482 га розташованої за адресою: м. Дніпро, пров. Червонокалиновий, буд.№1. 17 червня 2016 року померла [PERSON]. За життя вона склала заповіт, яким ?\~частину житлового будинку із господарчими будівлями, розташовані за адресою: м. Дніпро, пров.\~Червонокалиновий, буд.№1 заповіла [PERSON]. Отже, кожному із спадкоємців після смерті [PERSON], померлої 17.06.2016 року, повинно належати по 1/6 частині домоволодіння та по ? частині земельної ділянки. Звернувшись до нотаріальної контори задля оформлення спадщини після смерті матері, спадкоємці отримали відмову нотаріуса, у звязку із чим, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому уточнивши свої вимоги просить суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька [PERSON], померлого 13\~червня 1998 року; визнати за [PERSON] ([NUMBER]) право власності на 1/3 частину домоволодіння №1 пров. Червонокалиновий, (раніше пров. Червоноармійський) в м. Дніпро, після смерті батька [PERSON], померлого 13 червня 1998 року і на 1/6 частину домоволодіння №1 пров. Червонокалиновий, (раніше пров. Червоноармійський) в м.\~Дніпро після смерті матері, [PERSON], яка померла 17 червня 2016 року, а всього визнати за [PERSON] ([NUMBER]) право власності на '/а частину домоволодіння №1 пров. Червонокалиновий, (раніше пров. Червоноармійський) в м. Дніпро, яке складається з: житлового будинку А-1 (житловий будинок складається з наступних приміщень: №1-сіні, площею 2,7 кв.м, №2-коридор, площею 6,7 кв.м, №3-кухня, площею7,6 кв.м, №4-житлова кімната, площею 14.4 кв.м, №5-житлова кімната, площею 7,2 кв.м, №6-житлова кімната, площею 5,2 кв.м, №7-кладова, площею 2,1 кв.м, №8-кухня, площею 5,2 кв.м, №9- житлова кімната, площею 12,0 кв.м, №10- сіні, площею 6,4 кв.м), загальною площею 62,5 кв.м, житловою площею 38,8 кв.м; сараїв Г,Д, вбиральні, огорож; визнати за [PERSON] ([NUMBER]) право власності на х/г частину земельної ділянки, площею 0,0482 гектарів в межах згідно з планом для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], яка померла 17 червня 2016 року. 24 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із зустрічним позовом до [PERSON], територіальної громади м.Дніпро в особі [PERSON] міської ради, треті особи Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом (а.с.87-92). В обґрунтування вимог зазначила, що її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу батьки збудували житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: м. Дніпро, пров.\~Червонокалиновий (колишня назва пров. Червоноармійський), буд.№1. Згідно вимог ст..22 КпШС України (в редакції 1969 року) кожному із подружжя належить по ?\~частині вказаного домоволодіння. 13 червня 1998 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину вказаного вище домоволодіння. На момент смерті [PERSON], тобто на час відкриття спадщини, із ним разом проживали його дружина та діти [PERSON] та [PERSON], які фактично прийняли спадщину після його смерті, отже фактично успадкувавши по 1/6 частині вказаного домоволодіння. 17 червня 2016 року померла [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким 1/2\~частину домоволодіння №1 по пров. Червонокалиновий у м. Дніпрі, заповіла [PERSON] Після смерті матері відкрилась спадщина на домоволодіння та земельну ділянку розташовані за адресою: м. Дніпро, пров. Червонокалиновий, буд. №1. Звернувшись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті матері та батька, їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину як після смерті батька так і після смерті матері. Позивач вважає, що після смерті матері - [PERSON], у порядку спадкування за заповітом їй повинно перейти право на 1/2 частину спадкового майна, у порядку спадкування за законом на 1/12 частку домоволодіння; після смерті батька - [PERSON] у порядку спадкування за законом їй повинно перейти 1/6 частка спадкового майна; право власності на земельну ділянку повинно перейти їй у розмірі 3/4 частки, тобто пропорційно до частки у праві власності на домоволодіння. Враховуючи вищевикладене доповнивши свої позовні вимоги позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Дніпро, провулок Червонокалиновий (Червоноармійський) б. 1, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальна площа 69,5 кв.м., житлова площа 38,8 кв.м., службова площа 30,7 кв.м., та складається з приміщень: веранди площею 2,7 кв.м., коридору площею 6,7 кв.м., кухні площею 7,6 кв.м., житлової кімнати площею 14,4 кв.м, житлової кімнати площею 7,2 кв.м., житлової кімнати площею 5,2 кв.м., складової площею 2,1 кв.м., кухні площею 5,2 кв.м., кімнати площею 12,0 кв.м., веранди площею 6,4 кв.м, та господарських будівель та споруд: сараю літ.Б, сараю літ.Г, сараю літ.Д, вбиральні літ.В, огорожі 1-3 у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 17.06.2016 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частку домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Дніпро, провулок Червонокалиновий (Червоноармійський) б. 1 у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 17.06.2016 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку домоволодіння у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 13.06.1998 року; визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частин земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:08:677:0018, загальною площею 0,0482 га, що розташована за адресою: м. Дніпро, провулок Червонокалиновий (Червоноармійський) б. 1; стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 3 860 грн. Позивач за первісним та відповідач за зустрічним [PERSON] в особі своїх представників за договором адвоката [PERSON] та за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримали та просили задовольнити його, у задоволенні зустрічного просили відмовити у повному обсязі. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON], в особі своїх представників за договором адвоката [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні вимоги зустрічного позову підтримали та просили задовольнити. У задоволенні первісного позову просили відмовити. Відповідач за зустрічним позовом - територіальна громада м. Дніпро в особі [PERSON] міської ради в особі свого представника за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні у задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити. У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги первісного та зустрічного позовів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], народились у батьків [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі із 12 липня 1952 року (а.с.74,78,99). На підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 02 листопада 1955 року [PERSON] надано земельну ділянку площею 460 кв.м. розташованою за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Красноармійська, буд. 77а сел.. Дмитрова (теперішня адреса: м. Дніпро, пров. Червонокалиновий, буд.№1) (а.с.76-80). За період шлюбу подружжям [PERSON] збудовано житловий будинок із господарчими будівлями та спорудами за адресою: м. Дніпро, пров. Червонокалиновий, буд.№1. У відповідності до ст..100 ЦК Української РСР (в редакції, що діяла на момент виникнення права на будинок), в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Згідно зі ст.. 101 ЦК Української РСР (в редакції, що діяла на момент виникнення права на будинок), в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. За змістом ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю та ст. 16 Закону України «Про власність» (в\~редакції 1992 року), майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №049802 Д* №032123 Код ДЗК 81267072 виданого 16.10.2000 року [PERSON] міською радою та записаного в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №032123, [PERSON] надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0482 га розташовану за адресою: м. Дніпро, пров. Червонокалиновий, буд. №1 (а.с.75). 13 червня 1998 року [PERSON] помер (з.а.с.77). Після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняла [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину у вигляді акцій «Дніпропетровського лакофарбового заводу» та грошових внесків (а.с.76-77,79). Згідно записів домової книги на будинок №1 по пров. Червонокалиновий у м. Дніпрі видно, що на момент смерті [PERSON] спільно із ним проживали та були зареєстровані спадкоємці першої черги: дружина [PERSON], діти [PERSON], [PERSON] (а.с.59-68), що свідчить про те, що спадкоємці фактично вступили у володіння та управління спадковим майном, що свідчить про прийняття ними спадщини відповідно до ст.. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року). Відповідно до положень ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як зазначено у ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. 17 червня 2016 року [PERSON] померла (а.с.52). Після її смерті із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON] (а.с.51,95). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 22.10.1985 року Другою\~дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-5029, яким належну їй 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами розташованими за адресою: м. Дніпро, пров.\~Червонокалиновий, буд.№1, заповіла [PERSON] (а.с.103). Спадкоємці [PERSON] та [PERSON], звернулись до нотаріуса для отримання свідоцтв про право на спадщину після смерті матері, але нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтв, у звязку із відсутністю можливості визначити конкретний склад спадкового майна, а також визначити частки, які мають спадкуватись двома спадкоємця на майно, яке нерозривно повязане одне із одним (житловий будинок та земельна ділянка, на якій він розташований), а також спадкоємці не дійшли згоди щодо тлумачення заповіту (а.с.107-108). У відповідності до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З статті 1261 ЦК України вбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Положеннями ст.28 КпШС визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. У відповідності до ст.. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Отже, враховуючи викладене та на підставі наданих доказів суд приходить до висновку, що спадкове майно у вигляді домоволодіння №1 по пров. Червонокалиновий у м. Дніпрі, після смерті [PERSON], померлого 13.06.1998 року, мало бути поділено між спадкоємцями наступним чином: 1/2 частка [PERSON] у якості частки в спільному майні подружжя, 1/6\~частка - [PERSON] у якості спадщини їй як спадкоємцю першої черги; 1/6 частка [PERSON]; 1/6 частка [PERSON]. Враховуючи, що померла [PERSON] не оформила спадкові права на належну частину спадщини після смерті чоловіка, то після її смерті спадщина має бути поділена так: після смерті [PERSON], померлого 13.06.1998 року, за законом по 1/6 частині домоволодіння №1 по пров. Червонокалиновий у м. Дніпрі за [PERSON] та [PERSON]; після смерті [PERSON], померлої 17.06.2016 року, 1/12 частині домоволодіння №1 по пров. Червонокалиновий у м. Дніпрі за [PERSON], а за [PERSON] 1/12 частину за законом та 1/2 частину за заповітом; після смерті [PERSON], померлої 17.06.2016 року, за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:08:677:0018 загальною площею 0, 0482, що розташована за адресою : провулок Червонокалиновий, 1 у м. Дніпро в порядку спадкування за законом. Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги первісного позову [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 13 червня 1998 року, на 1/6\~частину домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами, що розташоване за адресою: провулок Червонокалиновий,1 у м. Дніпро, на земельній ділянці кадастровий №\~1210100000:08:677:0018 загальною площею 0, 0482 га; визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 17 червня 2016 року, на 1/12 частину домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами, що розташоване за адресою : провулок Червонокалиновий, 1 у м.Дніпро, на земельній ділянці кадастровий номер 1210100000:08:677:0018 загальною площею 0,\~0482 га; визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 17 червня 2016 року, на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:08:677:0018 загальною площею 0,\~0482, що розташована за адресою : провулок Червонокалиновий, 1 у м. Дніпро. Щодо вимог зустрічного позову [PERSON] суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 13 червня 1998 року, на 1/6 частину домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами, що розташоване за адресою : провулок Червонокалиновий, 1 у м.Дніпро, на земельній ділянці кадастровий номер 1210100000:08:677:0018 загальною площею 0,\~0482 га; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої 17 червня 2016 року, за заповітом на ? частину та за законом на 1/12 частину домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами, що розташоване за адресою: провулок Червонокалиновий, 1 у м. Дніпро, на земельній ділянці кадастровий номер 1210100000:08:677:0018 загальною площею 0, 0482 га; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 17\~червня 2016 року, на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:08:677:0018 загальною площею 0, 0482, що розташована за адресою : пров. Червонокалиновий, 1 у м. Дніпро. Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 1\~997,82 грн., а із [PERSON] на користь [PERSON] стягнути судовий збір в сумі 3\~000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial