Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.03.2016 р. звернувся до суду з даним позовом, у якому просив, з урахування заяви про уточнення позовних вимог, визнати відповідача [PERSON] ([PERSON]) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 05.06.2004 р. виконавчим комітетом Ботієвської сільської ради Приазовського району Запорізької області між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбних відносин вони проживали за адресою: [ADDRESS], даний будинок належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 14.08.2002 р., зареєстрованому в реєстрі за № 7219. Позивач вказує, що відповідач не проживає в квартирі, що йому належить, останні три роки. Доказом даної обставини є рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18.10.2011р., де встановлено, що протягом останніх трьох років [PERSON] проживає окремо від [PERSON] Також актами, складеними працівниками КП «Індустріальне» № 1213/1 від 14.10.2011 р., №1476/1 від 16.11.2011 р., № 07 від 05.01.2012 р., встановлено, що [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період її відсутності не існує. Таким чином, позивач вважає, що відповідач хоча і зареєстрована в [ADDRESS], але вже тривалий час не проживає в ній (останні три роки), що дає йому підстави вважати, що вона втратила право користування вказаним жилим приміщенням. Ухвалою суду від 30.05.2016 р. проведено заміну 3-ї особи Солом'янський районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві на Відділ реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, врахувавши клопотання представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який зареєстрований 05 червня 2004 р. виконавчим комітетом Ботієвської сільської ради Приазовського району Запорізької області, та проживали однією сім'єю у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18.10.2011 р. шлюб між сторонами було розірвано. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON], що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 14.08.2002р., зареєстрованому в реєстрі за № 7219. Позивач просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила права користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач у спірній квартирі не проживає останні три роки. Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS], не проживає протягом тривалого часу (останніх трьох років), що підтверджується актами № 1213/1 від 14.10.2011 р., № 1476/1 від 16.11.2011 р., № 07 від 05.01.2012 р., складеними та посвідченими працівниками КП «Індустріальне». Житлом вона не цікавиться, витрат по його утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняє. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період її відсутності не існує. У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння». Таким чином, акти № 1213/1 від 14.10.2011 р., № 1476/1 від 16.11.2011 р., № 07 від 05.01.2012 р., належним чином завірені начальником та майстром КП «Індустріальне», доводять факт не проживання відповідача в спірній квартирі понад один рік, тому відповідають вимогам їх належності та допустимості, як це зазначено в ст.ст. 57-59 ЦПК України, що дає суду підстави дійти висновку про відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлений законом строк без поважних на те причин. Так, з наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено наявність достатніх правових підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою, в зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved