Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 грудня 2018 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Посилався на те, що 31 січня 2018 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого він передав відповідачу грошові кошти в сумі 76000 грн. строком до 23 березня 2018 року. Вказував, що відповідач взятих на себе зобовязань не виконав, грошові кошти не повернув. В своїй позовній заяві просив суд стягнути з [PERSON] суму основного боргу за договором позики в розмірі 76000 грн., 12003,10 грн. інфляційних втрат та 3 % річних в розмірі 1699,07 грн. та понесені судові витрати. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21 січня 2019 року позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження. Відповідач, будучи повідомлений про розгляд справи, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 31 січня 2018 року між сторонами по страві укладено договір позики, згідно з умовами якого відповідач [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в сумі 76000 грн., які зобовязався повернути в термін не пізніше 23 березня 2018 року (а.с. 10). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Встановлено, що відповідно до умов зобовязання, яке виникло між сторонами по справі, грошові кошти відповідач [PERSON] позивачу не повернув. Встановивши дані обставини, оскільки відповідачем позивачу грошові кошти за укладеним договором позики не повернуто, суд приходить до висновку, що заборгованість за договором позики в розмірі 76000 грн. підлягає стягненню з відповідача. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За нормами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідачем позивачу грошові кошти не повернуті, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума інфляційних втрат в розмірі 12003,10 грн. та 3 відсотки річних в розмірі 1699,07 грн. З цих підстав позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики в розмірі 76000 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 12003 грн. 10 коп., а також 3 % річних в розмірі 1699 грн. 07 коп. Також з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в сумі 3897,02 грн. 897,02 грн. зі сплати судового збору та 3000 грн. витрат на правову допомогу).

Outcome: approved