Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач 13 серпня 2019 року звернулась в суд із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що шлюб з відповідачем розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2011 року. Від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2012 року з відповідача присуджено стягувати аліменти на дитину в розмірі 1 000 грн. щомісячно починаючи з 02 листопада 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак розмір аліментів визначений судом є значно нижчим від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина навчається у двох вищих навчальних закладах на денній формі навчання, тому потребує більше коштів на утримання. Відповідач належної матеріальної допомоги на дитину не надає, хоча отримує значний дохід від зайняття підприємницькою діяльністю. За наведених обставин просила суд збільшити розмір аліментів на утримання дитини до 3000 грн. 04 вересня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов визнав частково, погодився на збільшення розміру аліментів до 1 500 грн. на місяць. За підставу своїх заперечень вказав, що від зайняття підприємницькою діяльністю за 2018 рік він отримав дохід в сумі 7 446 грн. На даний час у нього на утриманні знаходиться дитина від іншого шлюбу, мати якої померла від важкої хвороби. На лікування дружини він витрачав значні кошти, частину з яких брав у позику. У зв`язку із чим у нього наявний борг перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 14 057 грн. 24 коп. Визначення розміру збільшених аліментів в сумі 3 000 грн. на місяць буде наслідком невиконання судового рішення. Інших заяв по суті справи від сторін не надходило. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила його задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення позивача, пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції 21 травня 2002 року (а. с. 12), сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2011 року (а.с. 8). На підставі рішення цього ж суду від 24 квітня 2012 року, судом присуджено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень щомісячно з 02 листопада 2011 року до досягнення дитиною повноліття. За даними податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік [PERSON] отримав дохід від зайняття підприємницькою діяльністю в розмірі 7 446 грн. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції 10 липня 2013 року [PERSON] також є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Матір малолітньої [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 березня 2019 року. Станом на 30 серпня 2019 року у [PERSON] наявна заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 14 057 грн. 24 коп., що вбачається із довідки керівника відділення АТ КБ «ПриватБанк» від 30 серпня 2019 року. Інформацію про свої доходи позивач не надала. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2012 року). Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення, оскільки аліменти стягуються у твердій грошовій сумі, а не частці від заробітку. При визначенні розміру аліментів у збільшеному розмірі суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обставину не представлення позивачем інформації про її дохід, матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини від іншого шлюбу та наявність у нього зобов`язань фінансового характеру перед банківської установою. При цьому суд виходить із того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, та збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2012 року до 1 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд звертає увагу, що позивачем не доведено наявності у платника аліментів значного доходу та необхідності збільшення розміру аліментів до 3 000 грн., який є більшим за розмір, який ч. 2 ст. 182 СК України визначений як рекомендований. Навчання дитини, на утримання якої стягуються аліменти, у вищому навчальному закладі не є підставою для збільшення розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із наведеного слідує, що стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору на користь держави. На підставі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік», ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: partial