Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач - [PERSON] 22.02.2019 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], зареєстрованого 03.09.2005 року Городнянським відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 69, посилаючись на неможливість збереження сім'ї. Сторони мають різні погляди на життя та сімейних стосунків не підтримують. З відповідачем мають дочку - [PERSON], [INFO]. Ухвалою від 26.02.2019 у справі відкрито провадження у загальному порядку та призначене підготовче судове засідання. /а.с.9-10/ До судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення /а.с19/. Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає, просить справу розглянути у підготовчому засіданні (а.с.15). Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Сторони уклали шлюб 03.09.2005 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 69, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. /а.с.4/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON], про що зроблено відповідний актвоий запис за № 114 від 05.12.2006 року (а.с.6). За даними довідки Городнянської міської ради Чернігівської області № 750 від 22 лютого 2019 року позивач є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки до складу її сім`ї (зареєстрованих) входять дружина - [PERSON], донька - [PERSON] (а.с.5). Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з приписами статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім'я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню сторін, а тому позов підлягає задоволенню.На підставі викладеного та

Outcome: approved