overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 19 травня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] Бахадор про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, спільно не проживають з червня 2014 року. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення в засобах масової інформації. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] Бахадор, [INFO] (громадянин [PERSON] [PERSON]), та [PERSON], [INFO], з 29 квітня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON], 19 травня 2017 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON], померлого 03 серпня 2015 року. В позовній заяві позивач [PERSON], посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], померлого 03 серпня 2015 року. У визначений законом строк не звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в силу того, що є малозабезпеченою людиною, а також тому, що були відсутні документи, які підтверджували право власності на майно спадкодавця. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зазначені обставини і змусили його звернутися до суду за захистом свого права. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини шість місяців . В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Частиною 2 статті 158 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] помер 03 серпня 2015 року, що вбачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії І-ЖД №489089, виданого 28 квітня 2017 року (повторно) Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №343. Як убачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії ІІІ-УР №239670, виданого 11 червня 1961 року, Шершенецькою сільською радою, батьком народженого 02 червня 1961 року [PERSON] є [PERSON], актовий запис №63. У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв, оскільки є особою малозабезпеченою, а тому цю обставину суд вважає обставиною, що перешкоджала своєчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, вважаючи її поважною в пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 19 травня 2017 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 14 листопада 1996 року, про що зроблено актовий запис № 481 відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів Тернопільської області України . Від шлюбу неповнолітніх дітей немає . Між ними та відповідачем виникали часті сварки, сімейні стосунки погіршились, внаслідок чого вони припинили подружні стосунки , не ведуть спільного господарства. За таких обставин просить шлюб розірвати , проти примирення категорично заперечує, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення . У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить задоволити у повному обсязі, на примирення категорично не згідна , оскільки їх із відповідачем сім»я розпалася, при цьому відповідач не бажав розірвати шлюб в органах РАЦС. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позовні вимоги, згідний на розірвання шлюбу . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований 14 листопада 1996 року, про що зроблено актовий запис № 481 відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів Тернопільської області України , яким 14 листопада 1996 року видане Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] Від шлюбу сторін неповнолітніх дітей немає . Внаслідок постійних сварок та непорозумінь , що виникали між сторонами, позивач та відповідач припинили подружні стосунки , не ведуть спільного господарства. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд вважає, що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить лише формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки , що мають істотне значення , тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 19 червня 2014 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 06.11.1993 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох синів : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають непорозуміння, сварки. Між сторонами втрачено почуття поваги один до одного та любові. Сторони не ведуть спільного господарства, не мешкають разом з початку 2011 року. Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки, заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.11.1993 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану м.Добропілля Донецької області зроблено актовий запис № 354 (а.с 5 зв.). Від шлюбу сторони мають синів : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають сварки. Між сторонами втрачено почуття поваги та любові. Сторони не ведуть спільного господарства, не мешкають разом з 2011 року. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, позов задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 19 червня 2017 року пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 12 липня 2002 року, про що зроблено актовий запис № 435 міського відділу реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції . Від шлюбу [INFO] року народилася дочка [PERSON]. Причина розірвання шлюбу в тому, що через сварки та непорозуміння між нею та відповідачем фактично припинені шлюбні стосунки , вони перестали вести спільне господарство . За таких обставин просить шлюб розірвати оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. У судове засідання позивач не з»явилася , подала заяву у якій вказала, що просить просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити, щодо примирення категорично заперечує. Відповідач у судове засідання не з»явився, попередньо подав до суду заяву, у якій зазначив, що просить цивільну справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнає , не заперечує щодо розірвання шлюбу . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований 12 липня 2002 року, про що зроблено актовий запис № 435 міського відділу реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції , яким 12 липня 2002 року видане Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] Від шлюбу сторін [INFO] року народилася дочка [PERSON] відповідно до актового запису № 659 від 01 вересня 2006 року відділу реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області України . Через сварки та непорозуміння між сторонами припинені шлюбні стосунки , вони перестали вести спільне господарство, позивач категорично настоює на розірванні шлюбу та заперечує проти примирення . Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача , що мають істотне значення , тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 1 жовтня 2019 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовна заява обґрунтована тим, що 13 грудня 2018 року дав у борг відповідачу [PERSON] 58000 грн, а 28 липня 2019 року - 15000 грн, які відповідач зобов`язувався повернути в строк до 1 серпня 2019 року. Вказував, що відповідач грошові кошти в сумі 73000 грн не повернув, від виконання свого обов`язку ухиляється. В позовній заяві просив стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 73000 грн та понесені судові витрати. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження. Представник позивача звернувся в суд з заявою про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом про розгляд справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України та засобами поштового зв`язку. Відповідач, будучи повідомлений про розгляд справи, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 13 грудня 2018 року між сторонами по страві укладено простий письмовий договір позики, згідно з умовами якого відповідач [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в сумі 58000 грн, які зобов`язався повернути в термін до 1 серпня 2019 року (а.с. 5). Також судом встановлено, що 28 липня 2019 року між сторонами по страві укладено простий письмовий договір позики, згідно з умовами якого відповідач [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в сумі 15000 грн, які зобов`язався повернути в термін до 1 серпня 2019 року (а.с. 5). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Встановлено, що відповідно до умов зобов`язання, яке виникло між сторонами по справі, грошові кошти відповідач [PERSON] позивачу [PERSON] не повернув. Встановивши дані обставини, оскільки відповідачем позивачу грошові кошти за укладеним договором позики не повернуто, суд приходить до висновку, що заборгованість за договорами позики в розмірі 73000 грн підлягає стягненню з відповідача. Також з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн та на правничу допомогу в умі 2000 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 1 жовтня 2019 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовна заява обґрунтована тим, що 1 квітня 2019 року між сторонами укладено простий письмовий договір, згідно з яким позивач надав відповідачу в позику грошові кошти в розмірі 1500000 грн, які [PERSON] зобов`язувався повернути в термін до 15 травня 2019 року. Посилаючись на ту обставину, що грошові кошти відповідачем повернуті не були, в своїй позовній заяві просив стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 1500000 грн. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2019 року позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито в справі провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 січня 2020 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав вимоги позовної заяви, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач, будучи повідомлений про розгляд справи судом шляхом оголошення на офіційному веб-потралі Судової влади України, в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 1 квітня 2019 року між сторонами по страві [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно з умовами якого відповідач [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в сумі 1500 000 грн., які зобов`язався повернути в термін не пізніше 15 травня 2019 року (а.с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Встановлено, що відповідно до умов зобов`язання, яке виникло між сторонами по справі, грошові кошти відповідач [PERSON] позивачу не повернув. Встановивши дані обставини, оскільки відповідачем позивачу грошові кошти за укладеним договором позики не повернуто, суд приходить до висновку, що заборгованість за договорами позики в розмірі 1500000 грн підлягає стягненню з відповідача. Також з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 9605 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 1 квітня 2014 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на його користь 2 500 грн. боргу за договором позики. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 7 березня 2012 року він надав відповідачці під розписку позику в розмірі 2 500 грн., які остання зобов'язувалася повернути не пізніше 7 липня 2012 року. Але відповідачка до вказаного строку і по цей час борг не повернула, що змусило позивача звернутись з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідачка до суду не прибула жодного разу, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв чи заперечень проти позову до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судовим розглядом справи встановлено, що 7 березня 2012 року [PERSON] позичив [PERSON] кошти в сумі 2 500 грн. Остання зобов'язувалася повернути всю суму боргу не пізніше 7 липня 2012 року. Досягнута домовленість між сторонами підтверджується письмовою розпискою від 7 березня 2012 року, яку відповідачка власноручно написала (а.с. 2). Проте [PERSON] свої зобов'язання по поверненню боргу в зазначений у розписці термін не виконала, кошти не повернула і до цього часу. Наведене свідчить, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають з договору позики грошових коштів. Дані правовідносини підлягають вирішенню на підставі ст. ст. 1046, 1047, 1049, ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)... Договір позики є укладеним з моменту передання грошей... Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян... На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем, визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій кількості, що були йому передані позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Так як права позивача були порушені, то вони підлягають захисту у судовому порядку шляхом задоволення його позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 1 червня 2020 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який уточнила в поданій до суду 9 червня 2020 року заяві. Позовна заява обґрунтована тим, що подружнє життя не склалося через сварки, образи, різні погляди на життя. Просила розірвати зареєстрований 05.09.2003 з відповідачем [PERSON] шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 9 червня 2020 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала подану до суду позовну заяву, на розірванні шлюбу наполягала. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, також просив розірвати шлюб. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 5 вересня 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.01.2014р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 30.07.1983р. виконавчим комітетом Єлисеївської сільської ради Приморського району Запорізької області, актовий запис № 6. В суд сторони не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 16). Позов обґрунтовано тим, що з травня 2008р. сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними не підтримуються. Спору про поділ майна в них не має. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 30.07.1983р., який був зареєстрований виконавчим комітетом Єлисеївської сільської ради Приморського району Запорізької області, актовий запис № 6, відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Між сторонами перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага, тривалий час вони не проживають однією родиною. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки не змінюється. Спір про розподіл майна відсутній. Про стягнення судових витрат позивач не заявляє, то ж суд не вирішує це питання.

Outcome: approved