Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

позивач [PERSON] (далі позивач, [PERSON]Л.) звернувся в Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі відповідач, Управління) про скасування рішення про відмову у поновленні договору оренди земельних ділянок, посилаючись на те, що між ним та Артемівською районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельних ділянок загальною площею 60,4454 га, зареєстрований 10 липня 2012 року, строком на 5 років, по закінченню якого він, як орендар, який належним чином виконував умови договору та має переважне право на укладення договору на новий строк (поновлення договору оренди землі) згідно з положеннями ст.33 Закону України «Про оренду землі», звернувся до Управління 12 червня 2017 року із заявою про поновлення договору оренди. Вказує, що за наслідком розгляду зазначеної заяви Управлінням відмовлено у поновленні договору листами від 08 вересня 2017 року №С-4147/0-2969/6-17 та від 25 жовтня 2017 року №С-4967/0-3462/6-17 з посиланням на те, що орендарем дві земельні ділянки використовувались не за цільовим призначенням, про що складено акти перевірок дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельною ділянкою від 14 липня 2017 року №123-ДК/182/АП/09/01/-17 та №123-ДК/181/АП/09/01/-17, а також винесено приписи за результатом перевірки земельної ділянки з кадастровим номером 1420982000:01:111:0003 і земельної ділянки з кадастровим номером 1420982000:01:111:0002. Зазначає, що вказані дії відповідача вважає протиправними, оскільки акти перевірок дотримання вимог земельного законодавства складались вже після закінчення строку дії договору оренди, а приписи за результатами перевірки земельної ділянки з кадастровим номером 1420982000:01:111:0003 і земельної ділянки з кадастровим номером 1420982000:01:111:0002, скасовані рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року у справі №805/1458/18-а з мотивів недоведеності факту нецільового використання земельних ділянок. У звязку з зазначеним позивач просить суд скасувати відмову у поновленні договору оренди земельних ділянок, оформлену листами від 08 вересня 2017 року №С-4147/0-2969/6-17 та від 25 жовтня 2017 року №С-4967/0-3462/6-17. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 7 вересня 2018 року позовну заяву передано на розгляд за територіальною підсудністю Артемівському міськрайонному суду Донецької області. Ухвалою Артемівського міськрайонного суд Донецької області від 5 жовтня відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання. 29 листопада 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 74-78). Представник відповідача вказує на те, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області в порядку визначених повноважень розпоряджається землями сільськогосподарського призначення державної власності на території Донецької області з 2013 року. 15 серпня 2017 року відповідач отримав заяву [PERSON] про поновлення договору оренди землі від 30 травня 2012 року, який був зареєстрований за номером 14209004004229 10 липня 2012. Оскільки відповідними приписами встановлено нецільове використання земельної ділянки з кадастровим номером 1420982000:01:111:0003 і земельної ділянки з кадастровим номером 1420982000:01:111:0002, відповідач прийняв рішення про відмову в поновленні договору оренди землі в частині цих земельних ділянок. Крім того, стверджує, що необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки. За відсутності такого рішення зобовязати цей орган у судовому порядку укласти такий договір або ж його поновити неможливо, оскільки це суперечить вимогам законодавства. Просить відтак відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, виступивши з вступним словом та надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Звернув увагу суду на те, що спірній земельні ділянки на даний час не передані в оренду, а також на те, що приписи про порушення вимог земельного законодавства, які стали підставою для відмови у поновленні договору оренди земельних ділянок, скасовані судовим рішенням. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, надавши пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Вказала у вступному слові також на те, що Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, затвердженим наказом Держгеокадастру від 17 листопада 2016 року №308, не зазначено у якій формі приймається рішення про відмову в поновленні договору оренди земельної ділянки, а тому оскаржуване рішення оформлено листами. Підтвердила, що єдиною підставою відмови у поновленні договору стали відповідні приписи, які в подальшому скасовані рішенням суду. Також зазначила, що предметом договору є три земельні ділянки та договір в частині однієї з них поновлено. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши вступне\~слово представників\~сторін,\~дослідивши матеріали\~справи,\~суд приходить\~до наступного\~висновку. Судом установлено, що між Артемівською районною державною адміністрацією Донецької області, як орендодавцем, та [PERSON], як орендарем, 30 травня 2012 року укладено договір оренди земельних ділянок. Орендодавець надав, а орендар набув в строкове платне володіння і користування, для ведення фермерського господарства, земельні ділянки сільськогосподарського призначення (запас) в межах території Володимирівської сільської ради Артемівського району Донецької області, загальною площею 60,4454 га, у тому числі: ділянка №1 20,4454 га ріллі, кадастровий номер 1420982000:01:115:0002; ділянка №2 20,00 га пасовищ, кадастровий номер 1420982000:01:111:0003; ділянка №3 20,00 га пасовищ кадастровий номер 1420982000:01:111:0002. Строк дії договору пять років, починаючи з дати його реєстрації. Згідно з п.4.2. договору орендар зобовязаний забезпечувати використання землі за цільовим призначенням (а.с. 6-12). Державна реєстрація договору оренди земельних ділянок від 30 травня 2012 року здійснена 10 липня 2012 року за номером 1420900040004229 (а.с.26). До закінчення строку дії зазначеного договору орендар [PERSON] звернувся до відповідача, якому передано повноваження на укладення та поновлення договорів оренди земельних ділянок державної власності в межах Донецької області, з відповідним клопотанням, що визнається представниками сторін. Листами від 8 вересня 2017 року №С-4147/0-2969/6-17 та від 25 жовтня 2017 року № С-4967/0-3462/6-17 Управління повідомило [PERSON], за наслідками розгляду його клопотань від 11 серпня 2017 року та від 27 вересня 2017 року, про відмову у поновленні договору оренди земельних ділянок, зареєстрованого 10 липня 2012 року за номером 1420900040004229, в частині земельної ділянки з кадастровим номером 1420982000:01:111:0003 і земельної ділянки з кадастровим номером 1420982000:01:111:0002, оскільки актами перевірки від 14 липня 2017 №123-ДК/183/АП/09/01/-17 та №123-ДК/182/АП/09/01/-17 встановлено використання вказаних земельних ділянок не за цільовим призначенням (а.с.27-29, 30-32). У судовому засіданні встановлено, що договір оренди в частині земельної ділянки з кадастровим номером 1420982000:01:115:0002 за клопотанням [PERSON] поновлено. У свою чергу, земельні ділянки з кадастровими номерами 1420982000:01:111:0003 та 1420982000:01:111:0002 на час розгляду справи залишаються у державній власності, в оренду не передані. По закінченню перевірки, оформленої актами перевірки від 14 липня 2017 №123-ДК/183/АП/09/01/-17 та №123-ДК/182/АП/09/01/-17 (на які у листі про відмову посилається відповідач), 14 липня 2017 року Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області сформовано припис №123/ДК/0063/Пр/03/01/-17, яким встановлено порушення вимог п. «а» ч.1 ст. 96 Земельного кодексу України, та зобов'язано [PERSON] усунути встановлені порушення земельного законодавства у 30-ти денний термін (а.с.37-38) та 14 липня 2017 року винесено та вручено [PERSON] припис № 123/ДК/0063/Пр/03/01/-17, в якому відображено порушення вимоги п. «а» ч.1 ст. 96 та ст. 211 Земельного кодексу України, та зобов'язано усунути встановлені порушення земельного законодавства у 30-ти денний термін (а.с.39-40). Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року по справі №805/1458/18-а за адміністративним позовом [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про скасування приписів вирішено: скасувати припис Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 14 липня 2017 року № 123-ДК/0063Пр/03/01/-17, прийнятий за результатом перевірки земельної ділянки 1420982000:01:111:0003; скасувати припис Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 14 липня 2017 року № 123-ДК/0063Пр/03/01/-17, прийнятий за результатом перевірки земельної ділянки 1420982000:01:111:0002. Рішення набрало законної сили 17 серпня 2018 року. Суд зауважує, що Законом України від 6 вересня 2012 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності 1 січня 2013 року,\~внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема у Земельний кодекс України та Закон України «Про оренду землі». Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Таким чином Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області є правонаступником Артемівської районної державної адміністрації за спірним договором оренди земельних ділянок в силу закону. Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України). За змістом частини другої статті 792 Цивільного кодексу України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до п.4.2 спірного договору оренди земельних ділянок орендар зобовязаний використовувати земельні ділянки за цільовим призначенням. Під час розгляду справи судом не установлено на підставі належних, допустимих і достатніх доказів того факту, що позивачем орендовані земельні ділянки використовувались не за цільовим призначенням. Крім того, відповідно до частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У своєму рішенні від 14 червня 2018 року Донецький окружний адміністративний суд встановив обставини того, що ані договором оренди земельної ділянки від 30 травня 2012 року, ані відомостями з витягу з державного земельного кадастру про земельні ділянки від 7 березня 2018 року не встановлено обмеження у використанні земельних ділянок за кадастровим номером 1420982000:01:111:0003 та номером 1420982000:01:111:0002. Також ні один документ, який було прийнято відповідачем на виконання своїх повноважень, щодо додержання вимог земельного законодавства [PERSON], не містить які ж конкретно порушення в нецільовому використанні орендованої землі були виявлені відповідачем, і що саме треба усунути. Отже, суд дійшов висновку, що приписи стосовно порушень земельного законодавства ґрунтуються лише на припущеннях Управління. Варто зауважити, що за положенням частини одинадцятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Отже право орендаря на оскарження відмови передбачено законом, зокрема шляхом такого способу захисту як вимога про скасування рішення уповноваженого органу про таку відмову як акту індивідуальної дії, що перешкоджає реалізації особою установлених законом та умовами договору прав, і такий спосіб захисту, на переконання суду, відповідає вищезазначеним критеріям ефективності. З огляду на зазначене, оскільки рішення Управління про відмову у поновленні договору оренди землі, оформлене листами від 8 вересня 2017 року №С-4147/0-2969/6-17 та від 25 жовтня 2017 року №С-4967/0-3462/6-17, ґрунтується виключно на судженнях про існування обставин нецільового використання орендарем земельних ділянок, яких під час розгляду справи не встановлено, суд доходить висновку про безпідставність та невідповідність умовам договору та закону оскаржуваного рішення. Суд також зауважує, що представник відповідача у відзиві на позов вказує на те, що необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки. За відсутності такого рішення зобовязати цей орган у судовому порядку укласти такий договір або ж його поновити неможливо. Однак предметом поданого [PERSON] позову є не зобовязання Управління поновити договір оренди земельних ділянок, а лише оскарження рішення про відмову в поновленні договору оренди, прийнятого з підстави нецільового використання земельних ділянок. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати - сплачений судовий збір.

Outcome: approved