Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 лютого 2016 року звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Малослобідської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права приватної власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її матері [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що після смерті її матері [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах Малослобідської сільської ради Кодимського району Одеської області, і які мати успадкувала після смерті [PERSON] Вона (позивач) є спадкоємцем спадщини померлої матері за законом, у встановленому законом порядку прийняла цю спадщину, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з недійсністю державного акту на землю. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надавши до суду заяву про розгляд справи без неї. Заявлений позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача Малослобідської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі позивача та представника відповідача, а також без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши позовну заяву позивача та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 04 березня 2012 року померла мати позивача [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №292630, виданого 06 березня 2012 року Слобідською селищною радою Кодимського району Одеської області, актовий запис про смерть №6 від 06 березня 2012 року. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла 1/2 частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №36/486, площею 3.69 га., яка розташована в межах Малослобідської сільської ради Кодимського району Одеської області та відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №028127, виданого 31 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, належала [PERSON]. Окрім цього, до складу спадщини померлої [PERSON] ввійшла 1/2 частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №36/485, площею 3.69 га., яка розташована в межах цієї ж сільської ради та відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №296925, виданого 12 грудня 2005 року Кодимською районною державною адміністрацією, належала [PERSON] Вказані земельні ділянки були успадковані [PERSON] відповідно до складеного [PERSON] заповіту від 31 серпня 2005 року. У звязку з цим 06 серпня 2009 року державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори [PERSON] громадянці [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВМІ №161911 на 1/2 частину земельної ділянки №36/486 (кадастровий номер ділянки №5122583700:01:001:0156), а 24 грудня 2013 року цим же нотаріусом [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВТР №244151 на 1/2 частину земельної ділянки №36/485 (кадастровий номер ділянки №5122583700:01:001:0155). Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що заповіту [PERSON] не склала, а тому на час відкриття спадщини її спадкоємцем за законом першої черги була її донька [PERSON] (позивач у справі). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON], як між донькою та матірю, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії VІ-ЖД №318411, виданого 28 серпня 1986 року Слобідською селищною радою Кодимського району, в якому матірю позивача вказано [PERSON]. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. Судом встановлено, що [PERSON] у передбачений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини померлої матері [PERSON], а тому є такою, що цю спадщину прийняла. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлої матері [PERSON] за законом. На підставі цієї заяви 20 листопада 2015 року державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачеві [PERSON], як спадкоємцеві померлої [PERSON] за законом першої черги, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАР №133814 на 1/2 частину належної померлій [PERSON] земельної ділянки №36/485 (кадастровий номер №5122583700:01:001:0155). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку №36/486 нотаріус відмовила через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, зокрема державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, який втрачено, оголошення про що було розміщено в газеті «Вісті Кодимщини» №6 від 06 лютого 2016 року (відмова нотаріуса №1405/02-14 від 10 грудня 2015 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим її позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,2 ст.1270 ЦК України вона є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлої матері [PERSON], що, у свою чергу, відповідно до п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України є підставою набуття нею права власності на спірну земельну ділянку. Водночас, заявлений позов підлягає частковому задоволенню, зокрема визнанню за позивачем підлягає право власності на 1/2 частину земельної ділянки №36/486, кадастровий номер №5122583700:01:001:0156, позаяк померлою [PERSON] була успадкована саме 1/2 частина цієї земельної ділянка, яка і ввійшла до складу спадщини померлої. На підставі викладеного,

Outcome: partial