Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач 29.09.2015 року звернулася до суду з позовною заявою та просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 04.08.2006 року право власності на земельну ділянку площею 8,780 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка за життя належала останньому на підставі Державного акту на право власності на землю серії IV-ДП № 056272 виданого 28.03.2003 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що 04.08.2006 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі й на зазначену земельну ділянку. Все своє майно [PERSON] заповів позивачу по справі. При зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], 04.08.2006 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку через відсутність правовстановлюючих документів. Державний акт в оригіналі був втрачений. Вище вказані обставини перешкоджають позивачу реалізувати її спадкові права, у звязку з чим позивач звернулася до суду з відповідним позовом. Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити у повному обсязі (а.с.47,48). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності (а.с. 44). Представник третьої особи Управління Держземагенства Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання також не зявився, просили справу розглядати за їх відсутності (а.с.49). В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.08.2006 року помер [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 106494 від 04.08.2006 року (а.с.4). [PERSON] за життя належала земельна ділянка площею 8,780 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на землю серії IV-ДП № 056272 виданого 28.03.2003 року, зареєстрованого 28.03.2003 року в Книзі записів Державних актів на право власності на землю за № 5068, що підтверджується копією державного акту та відомостями Управління Держземагенства від 19.11.2015 року (а.с.7,45). [PERSON] який помер 04.08.2006 року за життя склав заповіт, посвідчений 10.06.2005 року приватним нотаріусом [PERSON], який є чинним відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 27.10.2015 року, яким все своє майно заповів позивачу по справі [PERSON] (а.с.6,43). Після смерті [PERSON], який помер 04.08.2006 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася позивач по справі, більше ніхто зі спадкоємців не звертався, заведена спадкова справа № 55852731, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.41-43). Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29.07.2014 року позивачу визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом (а.с.8). При зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], 04.08.2006 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.33). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відсутність правовстановлюючого документу в оригіналі на спірну земельну ділянку перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на загальних підставах, тому успадкування вказаної земельної ділянки має здійснюватися в судовому порядку. Оскільки однією з загальних засад цивільного законодавства згідно ст. 3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу, а Законом України „Про судоустрій і статус суддів» визначено, що метою здійснення правосуддя є захист прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, тому суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду у відповідності до ст. 3 ЦПК за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових. Згідно ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч.5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, суд вважає за необхідне, визнати за позивачем як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлого 04.08.2006 року право власності на земельну ділянку площею 8,780 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартістю станом на 09.09.2015 року 38572,00 грн. (а.с.11), яка за життя належала останньому на підставі Державного акту на право власності на землю серії IV-ДП № 056272 виданого 28.03.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право власності на землю за № 5068.

Outcome: approved