Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON], 03 липня 2017 року звернулась до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті баби [PERSON], померлої 24 листопада 1998 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що після смерті баби [PERSON], яка померла 24 листопада 1998 року, відкрилась спадщина: земельна частка (пай) розміром 2,98 в умовних кадастрових гектари, вартістю 61002,62 грн., члена колективного сільськогосподарського підприємства імені Мічуріна, с. Писарівка, Кодимського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0566816, виданого на імя [PERSON]. Спадщину, що залишилася після смерті баби, вона прийняла в порядку, встановленому ЦК України в редакції 1963 року, тобто спадкове майно фактично залишилося у її володінні. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини було зясовано, що видати свідоцтво про право на спадщину не є можливим, оскільки існує спір між спадкоємцями. В теперішній час конфлікт між спадкоємцями відсутній. Ці причини і призвели до пропуску строку позовної давності. Просить поновити строк позовної давності, встановити факт прийняття спадщини та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 2,98 в умовних кадастрових гектари члена КСП імені Мічуріна с.Писарівка, Кодимського району, Одеської області, на підставі сертифікату серії ОД-12 №0566816, виданого на імя [PERSON], померлої 24 листопада 1998 року. В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Згідно частини 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №159515, виданого 25 листопада 1998 року Писарівською сільською радою Кодимського району Одеської області, [PERSON], померла 24 листопада 1999 року, актовий запис №38 (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії ЯЖ №077197, виданого Грабівською сільською радою Кодимського району Одеської області 22 липня 1957 року, батьком народженої 10 липня 1957 року [PERSON] є [PERSON], актовий запис №73 (а.с.8). Згідно свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ №733504, виданого 10 квітня 1976 року Грабівською сільською радою Кодимського району Одеської області, [PERSON], після одруження з [PERSON], присвоєне прізвище «Червоняк», актовий запис №7 (а.с.9). Згідно Архівної довідки Державного архіву Одеської області №Ч-2649 від 01 вересня 2017 року, матірю народженого 15 березня 1929 року [PERSON] є [PERSON]. Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ОД-12 №0566816 члена КСП імені Мічуріна с. Писарівка Кодимського району Одеської області, [PERSON] є власником земельної частки (паю) розміром 2,98 в умовних кадастрових гектари. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №441659, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 14 червня 1985 року, актовий запис №34, (а.с.12). Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено наступне. 24 листопада 1998 року померла [PERSON] (серії І-ЖД №159515, виданого 25 листопада 1998 року Писарівської сільською радою Кодимського району Одеської області). Згідно свідоцтва про народження серії ЯЖ №077197, виданого Грабівською сільською радою Кодимського району Одеської області 22 липня 1957 року, батьком народженої 10 липня 1957 року [PERSON] є [PERSON]. [PERSON], після укладення шлюбу з [PERSON], присвоєне прізвище «Червоняк» (свідоцтво про одруження серії ІІ-АГ №733504, виданого 10 квітня 1976 року Грабівською сільською радою Кодимського району Одеської області). Як убачається з дослідженої в судовому засіданні Архівної довідки №Ч-2649 від 01 вересня 2017 року Державного архіву Одеської області, матірю народженого 15 березня 1929 року [PERSON] є [PERSON]. 14 червня 1985 року [PERSON] помер, що вбачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії І-ЖД №441659, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №34. Тобто, судом установлено, що позивач є спадкоємцем за законом за правом представлення. Від спадщини позивач не відмовилася. До спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця ввійшла земельна частка (пай), розміром 2,98 в умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0566816, розташовану на території Писарівської сільської ради. Частиною другою статті 529 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Після звернення до нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті баби, позивач отримала відмову з огляду на те, що виникли спір між позивачем і [PERSON] невісткою спадкодавця. Суд, задовольняючи позов [PERSON] виходив з того, що [PERSON], як невістка померлої [PERSON], право на спадкування за законом не мала, оскільки до кола спадкоємців за законом не відноситься. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснюється, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Отже, суд констатує, що позивач фактично прийняла спадщину, що залишилась після смерті спадкодавця - земельну частку (пай) розміром 2,98 в умовних кадастрових гектари на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0566816, виданого на імя [PERSON], померлої 24 листопада 1998 року. Що стосується вимоги позивача поновити строк позовної давності, то суд, задовольняючи цю вимогу виходив наступного. Позивач є особою матеріально не забезпеченою. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно частини 5 статті 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд вважає причину пропуску строку позовної давності позивачем поважною, оскільки він є особою матеріально не забезпеченою, а звідси - не мала можливості захистити своє порушене право. Враховуючи викладене,

Outcome: approved