Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.01.2020 року звернулась до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що після звільнення від відповідача 02.10.2019 року їй не виплачена заборгованість по заробітній платі не проведено розрахунок та не видано трудова книжка. Просить суд стягнути з відповідача ТОВ «Аміда Плюс», заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 41 632 (сорок одну тисячу шістсот тридцять дві) грн. 10 коп., 76 024 (сімдесят шість тисяч двадцять чотири гривні) 20 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з період з 03 жовтня 2019 по 22 січня 2020 року, компенсацію за невикористану відпустку тривалістю 44 календарних дні за період з 28.11 2017 року по 02 жовтня 2019 року в сумі 39 822 грн.( тридцять дев`ять тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 20 коп. та зобов`язати ТОВ «Аміда Плюс» видати їй трудову книжку. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, до суду надійшла заява позивача в якій вона просить розглядати справу без її участі, заявлений позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача «Аміда Плюс» в судове засідання повторно не з`явився. Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Аміда Плюс» в стадії ліквідації не перебуває. 05.03.2020 року до суду надійшов відзив в якому відповідач ТОВ «Аміда Плюс» проти заявленого позову заперечив в повному обсязі. Також у відзиві зазначена адреса розташування відповідача. Поштові виклики направлялись судом за вказаною відповідачем адресою та повертаються з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є:день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За таких обставин суд вважає, що відповідач повідомлений про день, час та місце судового розгляду своєчасно та належним чином та спір можливо вирішити на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивач відповідно до наказу № 185/11/2014 від 28.11.2014 року працювала на посаді директора ТОВ «Аміда Плюс» з 28.11.2014 року. В 2019 році у зв`язку із смертю власника ТОВ «Аміда Плюс» відбулася зміна власника, яка побажала заміни керівництва ТОВ. Новим директором ТОВ «Аміда Плюс» є [PERSON] - керівник з 03.10.2019 (згідно витягу з ЄДРПОУ МЮ України). Наказом по ТОВ «Аміда Плюс», від 02 жовтня 2019 року позивача було звільнено із займаної посади з 02 жовтня 2019 року за ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Дані обставини не оспорюються відповідачем, тому суд вважає їх доведеними. В день звільнення позивачу не було видано трудову книжку та не виплачені всі належні кошти, які складаються із заборгованості по виплаті заробітної плати та календарних днів невикористаної відпустки. Всупереч вимогам статті 49 КЗпП України не видано довідки про роботу та заробітну плату. Відповідач у відзиві на позов чомусь покладає вину за невидачу трудової книжки на позивача, мотивуючи це тим, що остання працювала директором та в день звільнення сама підписувала наказ про своє звільнення. Суд критично ставиться до таких заперечень, оскільки в відповідач не надав доказів того, що вручення трудової книжки та проведення розрахунків при звільненні входить в трудові обов`язки директора, а не відповідних працівників відділу кадрів та бухгалтерії. Ухвалою суду від 05.03.2020 року ( а.с.36) та ухвалі суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 25.05.2020 року (а.с.55) суд зобов`язував відповідача надати довідки про розмір заробітної слати та про кількість днів невідбутої відпустки, розмір належних сум при звільненні [PERSON] , належним чином завірену копію статуту ТОВ «Аміда Плюс», належним чином завірену копію функціональних обов`язків директора ТОВ «Аміда Плюс», належним чином завірену копію штатного розпису ТОВ «Аміда Плюс» станом на 02.10.2019 року. Відповідачем була проігнорована вимога суду, тому в вирішенні питання про розмір невиплачених сум, суд покладається на розрахунки надані позивачем в позовній заяві. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідач не виконав дані вимоги закону та по день звернення позивача до суду розрахунок з позивачем не провів. Відповідно до вимог ч. 1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За таких обставин суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволенню в повному обсязі. Статтею 235 ч. 5 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Оскільки відповідач не надав доказів своєчасного розрахунку з позивачем та своєчасного вручення йому трудової книжки, та дана обставина стала перешкодою працевлаштування позивача та значною мірою порушує права позивача, вимога про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. На підставі викладеного,

Outcome: approved