Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач 18.09.2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, сім`я розпалась, в зв`язку з відсутністю спільних інтересів, розбіжностями характерів, різними поглядами на сімейні взаємовідносини. Від цього шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше спільне життя та збереження сім`ї, на думку позивача - не можливе, в зв`язку з чим просить позов задовольнити (а.с.2). Позивач в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином, в позовній заяві зазначав клопотання про розгляд справи у його відсутність, та в окремо поданій заяві також (а.с.2, 24). Відповідач в судове засідання також не з`явилась, сповіщена належним чином, на адресу суду подала заяву, якою визнала позовні вимоги та просила справу розглянути у її відсутність (а.с.24). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 07 листопада 2004 року у Виноградненській сільській раді Болградського району, Одеській області, актовий запис №10, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від цього шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони миритися не бажають, оскільки це фізично не можливо, наполягають на розірванні шлюбу, так як їх шлюб носить формальний характер, просили строк для примирення не надавати (а.с.2,24, 25-27). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя та права їх дитини. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved