Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.06.2020 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить: стягнути з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на його користь безпідставно отримані кошти в сумі 14111,89 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ТОВ «Росвен Інвест Україна» про стягнення коштів, позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, 31.05.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №13139, згідно якого запропоновано стягнути на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №001-21973-110114 від 11.01.2014 р., укладеного ним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна» на підставі Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 143/К, укладеного 26.01.2018 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна». Зазначає, що стягнення заборгованості проводиться за період з 26.01.2018 р. по 30.05.2019 р. Сума заборгованості складає 16700,50 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі - 14600,50 грн.; проценти за користування кредитом - 2100,00 грн. Також, за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із Стягувача в розмірі 650 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» складає 17350,50 грн. Позивач вказує, що 01.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. на виконання даного виконавчого напису відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 17350,50 грн. та в межах даного виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію позивача. Разом з тим, позивач зазначає, що рішенням Чаплинського районного суду від 18.02.2020 р., виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню. 30.03.2020 р. приватним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі того, що виконавчий напис визнано таким, який не підлягає виконанню. Як вказує позивач, під час проведення виконавчих дій з виконання зазначеного виконавчого напису в межах виконавчого провадження з його пенсії було утримано кошти на користь відповідача в загальній сумі 14111,89 грн., що підтверджується довідками ГУ ПФУ. Позивач вважає, що правова підстава, на якій ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло кошти від позивача у сумі 14111,89 грн., внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, відпала, оскільки рішенням суду зазначений виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Тому, до вказаних відносин можливо застосувати положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна в натурі, та стягнути з ТОВ «Росвен Інвест Україна» безпідставно набуті кошти в розмірі 14111,89 грн. Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до суду з позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 17.06.2020 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 03.08.2020 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про стягнення коштів. Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що 31.05.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №13139, згідно якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором №001-21973-110114 від 11.01.2014 р., укладеним ним із ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна» на підставі Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 143/К, укладеного 26.01.2018 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна». Строк платежу за Кредитним договором № 001-21973-110114 від 11.01.2014 р. настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.01.2018 р. по 30.05.2019 р. Сума заборгованості складає 16700,50 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі - 14600,50 грн.; проценти за користування кредитом - 2100,00 грн. Також, за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із Стягувача в розмірі 650 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» складає 17350,50 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва від 01.07.2019 р., відкрито виконавче провадження ВП № 59429521 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОсвен Інвест Україна» коштів за виконавчим написом № 13139, виданого 31.05.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у сумі 17350,50 грн. 12.07.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. винесено постанову ВП № 59429521 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Встановлено, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 18.02.2020 р., визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. від 31 травня 2019 р., зареєстрованого в реєстрі за №13139 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 17350 грн. 50 коп. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлено (частина 5 статті 82 ЦПК України). Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 18.02.2020 р. набрало законної сили 22.03.2020 р. Таким чином, рішенням суду, яке набрало законної сили, виконавчий напис на підставі якого з [PERSON] стягнуто 17350 грн. 50 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню і ці обставини, відповідно до частини 5 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. від 30.03.2020 р., виконавче провадження ВП №59429521 з примусового виконання виконавчого напису №13139 виданого 31.05.2019 р. приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 17350,50 грн., - закінчено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», Виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Цією ж постановою приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. припинила стягнення, яке виникло на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №59429521 від 12.07.2019 р. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Таким чином, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту, тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст. 11 ЦК України. Отже, право особи, яка вважає себе власником майна, підлягає захисту шляхом задоволення позову до володільця з підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин безпосередньо між власником та володільцем майна, який його набув без достатньої правової підстави. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Вказане узгоджується з правовою позицією, що висловлена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2020 року у справі № 495/2442/16-ц (касаційне провадження № 61-15428св19). Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Таким чином, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з матеріалів справи, з пенсії позивача [PERSON] здійснювалося відрахування за період з 01.08.2019 р. по 30.04.2020 р. згідно постанови приватного виконавця ВП №59429521 від 12.07.2019 р., всього в сумі 14111,89 грн., що підтверджується довідкою ГУ ПФУ в Херсонській області вих. № 486 від 06.04.2020 р. та звітами про здійснені відрахування та виплати. Згідно з довідкою ГУ ПФУ в Херсонській області № 2100-0407-8/14604 від 22.04.2020 р., вбачається, що з пенсії [PERSON] на підставі постанови приватного виконавця від 12.07.2019 р. ВП № 59429521 проведено стягнення боргу на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» в сумі 19585,55 грн. Стягнення проведено по 30.04.2020 р., залишок основного боргу складає 3238,61 грн. На вимогу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. стягнення припинено. Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень в спростування зазначеного позивачем, відзиву щодо заявлених позовних вимог суду надано не було. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Тобто правові підстави набуття відповідачем 1411 грн.89 коп на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку що до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Аналогічна правова позиція Верховного суду викладена у постанові від 06 березня 2019 року по справі № 910/1531/18. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому, суд дійшов висновку, що грошові кошти у розмірі 14111,89 грн. є безпідставно набутими відповідачем і такими, що підлягають поверненню відповідно до положень статті 1212 ЦК України. З урахуванням наведеного, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір відповідно до частини 6 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved