Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Харківшляхбуд» в собі ліквідатора підприємства арбітражного керуючого [PERSON] звернулось 12.06.2017 року до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та стягнення коштів. В своїй заяві позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою 47 в гуртожитку, розташованому за адресою: вул. Цілиноградська, буд. 22/39 в м. Харкові; зобов`язати [PERSON] звільнити приміщення кімнати 47 в гуртожитку, розташованому за адресою: вул. Цілиноградська, буд. 22/39 в м. Харкові від наявних речей та передати його адміністрації в належному технічному і санітарному стані; стягнути зі [PERSON] на користь позивача плату за комунальні послуги в розмірі 7167,19 грн., а також судові витрати в сумі 4 6 32,00 грн. 30.11.2017 року від ліквідатора ВАТ «Харківшляхбуд» [PERSON] до суду було подано клопотання про уточнення позовних вимог, згідно якого позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою 47 в гуртожитку, розташованому за адресою: вул. Цілиноградська, буд. 22/39 в м. Харкові; усунути наявні перешкоди ВАТ «Харківшляхбуд» щодо розпорядження приміщенням, а саме кімнатою 47 в гуртожитку, розташованому за адресою: вул. Цілиноградська, буд. 22/39, м. Харків шляхом виселення [PERSON] з займаного ним приміщення та звільнення [PERSON] зазначеного приміщення від наявних там його речей та передати його адміністрації в належному технічному і санітарному стані; стягнути з [PERSON] плату за комунальні послуги в розмірі 7\~167, 19 грн., а також судові витрати у сумі 4800,00 грн. Просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином \~та своєчасно, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, 10.12.2001 року за погодженням адміністрації ВАТ «Харківшляхбуд», [PERSON] був зареєстрований в гуртожитку, розташованому за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, буд. 22/39, де він проживав протягом тривалого часу та з реєстрації не знятий. Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою підтверджується також відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 26.06.2017 року (а. с. 22). [PERSON] Господарського суду Харківської області від 04.07.2013 року ВАТ «»Харківшляхбуд» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.07.2015 року усунуто арбітражного керуючого [PERSON] від виконання обовязків ліквідатора ВАТ «Харківшляхбуд» та призначено арбітражного керуючого [PERSON] ліквідатором ВАТ «Харківшляхбуд» (а. с. 6-7). 02.12.2016 року ліквідатором ВАТ «Харківшляхбуд» [PERSON] видано наказ про проведення перевірки наявності та схоронності майна на ВАТ «Харківшляхбуд» № 1, згідно якого у термін з 02 грудня 2016 року по 05 грудня 2016 року провести перевірку наявності, стану та придатності до використання майна Відкритого акціонерного товариства «Харківшляхбуд» - гуртожиток, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, буд. 22/39, а саме здійснити перевірку стану житлових та нежитлових частин будівлі, її придатності до використання та експлуатації за цільовим призначенням. Для виконання цього наказу залучити таких осіб: [PERSON], [PERSON]. Контроль за виконання покласти на [PERSON] (а .с. 9). Актом №4 від 02.12.2016 року про результати проведення перевірки наявності та схоронності майна на відкритому акціонерному товаристві «Харківшляхбуд» встановлено, що при здійсненні перевірки стану обєкту гуртожитку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, буд. 22/39 в кімнаті 47 нікого виявлено не було. Член комісії [PERSON] повідомила, що мешканець кімнати [PERSON] не проживає в ньому близько двох років, плату за житло не вносить та не повідомив адміністрацію про виселення із гуртожитку (а. с. 10). Пунктом 5 частини 2 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частини 1\~статті 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з положенням статті 67 Житлового кодексу УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до частини 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни, тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Згідно пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Відповідно до положень пункту 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого [PERSON] Міністрів УРСР від 03.06.1986 року №208, що діяла на момент укладення між сторонами договору оренди, громадяни, які проживають в приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування житловою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Ставки та тарифи щодо сплати житлово-комунальних послуг гуртожитком, розташованим за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, буд. 22/39 встановлені в договорах про надання таких послуг з відповідними комунальними підприємствами та ВАТ «Харківшляхбуд», на підставі яких було складено акти про надання послуг та виставлено рахунки. Відповідно до наданих позивачем копій актів приймання передачі та рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, відомостей про нарахування для повернення витрат, позивачем було сплачено рахунки за житлово-комунальні послуги, які надавались гуртожитку в повному обсязі. Таким чином, [PERSON] не виконував взятий на себе обовязок по сплаті житлово-комунальних послуг, а тому суд приходить висновку, що заборгованість в розмірі 7167, 19 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також, враховуючи той факт, що будівля гуртожитку не належить позивачу на праві приватної власності, а він є лише його балансоутримувачем, правовідносини щодо оренди кімнати між позивачем та відповідачем врегульовуються нормами\~Житлового кодексу України. Згідно зі\~статтею 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.1 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Глоба проти України»(Заява № 15729/07) від 05 липня 2012 року зазначено, що питання про те, чи є конкретне приміщення «житлом», яке захищається пунктом 1 статті 8 Конвенції, залежатиме від фактичних обставин, а саме - існування достатнього та тривалого зв'язку з певним місцем (аналогічні положення передбачені в рішення від 25 вересня 1996 року у справі «Баклі проти Сполученого Королівства», та рішення у справі «Прокопович проти Росії»). Суд також повторює, що стаття 8 Конвенції лише захищає право особи на повагу до її існуючого житла. Відповідно до ч.1\~статті 109 Житлового кодексу України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Встановлений судом факт відсутності [PERSON] в кімнаті гуртожитку, факт несплати нею житлово-комунальних послуг а явна незацікавленість в збереженні майна гуртожитку в належному стані свідчить про те, що відповідач не має стійкого звязку з житлом, а отже таке житло не може бути визнано існуючим. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем ВАТ «Харківшляхбуд» при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 4800,00 грн., проте суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору з відповідача у розмірі 1600 грн., як того вимагає частина 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на момент подання позову), що не позбавляє позивача права на звернення до суду з клопотанням про повернення надмірно сплаченого судового збору (пункт 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір»). Крім того, позивачем сплачено рахунок № 1667 від 17.10.2017 року в сумі 313, 20 грн. та рахунок № 83 від 24.01.2018 року в сумі 348,00 грн. на користь КП «Редакція Газети «Слобідський край» за публікації оголошення, що в разом складає 661, 20 грн. та підлягають стягненню з [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Харківшляхбуд». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Відкритого акціонерного товариства «Харківшляхбуд» в особі ліквідатора підприємства арбітражного керуючого [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та стягнення коштів підлягає задоволенню.

Outcome: approved