Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.07.2014р. звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення витрат за надання правової допомоги та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 20 серпня 2012року постановою Тисменицького районного суду порушено кримінальну справу щодо неї, позивачки, за ст. 125 ч.1 КК України, за скаргою відповідача [PERSON] в порядку ст. 27 КПК України. Протягом тривалого часу дана кримінальна справа перебувала на розгляді Тисменицького районного суду та Тлумацького районного суду. 19 березня 2013року постановою суду скаргу [PERSON] залишено без розгляду, оскільки останній відмовився від обвинувачення. Для захисту своїх прав нею було залучено адвоката [PERSON], з якою укладено договір про надання правової допомоги від 10.12.2012р. Адвокат брала участь у судових засіданнях, відбирала письмові пояснення у свідка, знайомилась з матеріалами справи , і тому загальна вартість послуг становить 3700грн. Вважає, що з вини відповідача, який неправдиво повідомив суд про нібито вчинення нею злочину, вона понесла вказані кошти. Крім того, таким безпідставним обвинуваченням їй завдано моральної шкоди, яка полягає у приниженні її честі і гідності, вона пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, тривоги. Тому спричинену їй моральну шкоду вона оцінює у розмірі 3000грн. Просила стягнути з відповідача 3700 грн. витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги, 3000грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Позивачка у судовому засіданні заявлений позов підтримали і просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що закриття кримінальної справи щодо [PERSON] у зв»язку з неявкою потерпілого у судове засідання не є реабілітуючою підставою для позивачки, тому остання не має права на відшкодування витрат на правову допомогу та моральної шкоди. Просили у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 20 серпня 2012року Тисменицьким районним судом винесено постанову про порушення кримінальної справи за ст.. 125 ч.1 КК України щодо позивачки [PERSON] за скаргою відповідача [PERSON] в порядку ст.. 27 КПК України. 19 березня 2013року останнім до суду подано заяву про відмову від обвинувачення, і скаргу залишено без розгляду. Позивачка у даній справі, для захисту своїх прав, брала участь у її розгляді разом із адвокатом [PERSON], з якою укладено договір про надання правової допомоги від 10.12.2012р.(а.с.9-11). Згідно акту виконаних робіт вартість послуг адвоката становить 3700грн.(а.с.8). Даний факт підтверджується квитанцією №096088 від 17.07.2014р.(а.с.7). На підставі вимог ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до статті 12 Закону України «Про адвокатуру» оплата роботи адвоката здійснюється на підставі угоди між адвокатом і громадянином. З огляду на викладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача у користь позивачки витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги підлягає до задоволення. Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої безпідставним обвинуваченням у вчиненні злочину у розмірі 3000грн., то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивачкою жодним чином не доведено спричинення їй моральної шкоди, як і не доведено неправомірності дій відповідача. Тому з відповідача слід стягнути в користь позивачки 3700грн. витрат за надання правової допомоги, та судові витрати, пропорційно до задоволених вимог у розмірі 243, 60грн. На підставі наведеного, відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, ст. 84 ЦПК України,

Outcome: partial