Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.03.2018 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Донецької області про скасування державного акту, вказавши на підтвердження своїх вимог, що вона є власником земельної ділянки, яка розташована у межах Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДН № 194422, виданого на підставі розпорядження Красноармійської райдержадміністрації Донецької області від 01 вересня 2005 року за № 347, загальною площею 5,71 га, кадастровий номер 1422756300:06:000:0249. В звязку з необхідністю укладення договору оренди, в лютому 2018 року вона звернулась та отримала в державного кадастрового реєстратора витяг з Державного земельного кадастру з якого дізналась, що в реєстрі відсутня інформація про належну їй земельну ділянку з кадастровим номером 1422756300:06:000:0249, проте існує запис про земельну ділянку з кадастровим номером 1422756300:06:000:0532, яка зареєстрована на неї згідно з розпорядження Красноармійської райдержадміністрації Донецької області від 01 вересня 2005 року за № 347. Вказана ситуація виникла внаслідок того, що під час видачі позивачці у 2005 році державного акту на право власності на земельну ділянку, в ньому було невірно (помилково) зазначено кадастровий номер 1422756300:06:000:0249 замість кадастрового номеру 1422756300:06:000:0532, так як в розпорядженні Красноармійської райдержадміністрації Донецької області від 01 вересня 2005 року за № 347 належній їй земельній ділянки присвоєно саме кадастровий номер 1422756300:06:000:0532. Внаслідок неможливості підтвердження права власності позивачки на земельну ділянку з кадастровим номером 1422756300:06:000:0532 (у неї відсутній державний акт з таким номером), вона не має можливості розпорядитися належним їй майном (земельною ділянкою). Позивачка просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН № 194422, виданий на ім.»я [PERSON] на підставі розпорядження Красноармійської райдержадміністрації Донецької області від 01 вересня 2005 року за № 347. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Донецької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника. Справу просить розглянути на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача обгрунтовані і підлягають задоволенню за наступними підставами. Суд встановив, що позивач є власником земельної ділянки площею 5,71 га, розташованої на території Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області, з кадастровим номером 1422756300:06:000:0249, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДН № 194422, виданого на підставі розпорядження Красноармійської райдержадміністрації Донецької області від 01 вересня 2005 року за № 347 (а.с.8). В звязку з необхідністю укладення договору оренди, в лютому 2018 року вона звернулась та отримала в державного кадастрового реєстратора витяг з Державного земельного кадастру (а.с.11) з якого дізналась, що в реєстрі відсутня інформація про належну їй земельну ділянку з кадастровим номером 1422756300:06:000:0249, проте існує запис про земельну ділянку з кадастровим номером 1422756300:06:000:0532, яка зареєстрована на неї згідно з розпорядження Красноармійської райдержадміністрації Донецької області від 01 вересня 2005 року за № 347 (а.с.9-10). Внаслідок неможливості підтвердження права власності позивачки на земельну ділянку з кадастровим номером 1422756300:06:000:0532 (у неї відсутній державний акт з таким номером), вона не має можливості розпорядитися належним їй майном (земельною ділянкою) та просить суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН № 194422, виданий на ім»я [PERSON] на підставі розпорядження Красноармійської райдержадміністрації Донецької області від 01 вересня 2005 року за № 347. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частиною 1 ст. 155 ЗК України передбачено, що наслідком видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до абз.2 п.7 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється у спосіб згідно з ч. 3 ст.152 ЗК України та ч.2 ст.16 ЦК України шляхом: визнання права; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 21 ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладенного,

Outcome: approved