overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач 12.12.2016 року звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, що зареєстровано 28.10.2011 року у Мишлятицькій сільській раді Мостиського району Львівської області. Заявлені вимоги мотивує тим, що після одруження вони (сторони) проживали у батьків відповідачки, де в їхні сімейні відносини постійно втручалася свекруха і тому між ними виникали конфлікти, що й призвело до розпаду їхньої сімї. З квітня 2016 року вони разом не проживають та жодних шлюбних стосунків не підтримують. Стверджує, що повідомляв відповідачку про бажання розлучитися, проти чого така не заперечує. Крім того вказує, що в даному шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, проте подав заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте подала заяву, в якій не заперечує проти позову та просить справу розглянути у її відсутності. Зазначає, що після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем «Телятинська». Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстрований 28.10.2011року Мишлятицькою сільською радою Мостиського району Львівської області за актовим записом №09. Від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина син [PERSON], 04.01.2013року народження. Подружжя вже тривалий час разом не проживають та жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Позивач несе моральні страждання, тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, примирення не бажає. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються оригіналом свідоцтва про шлюб між сторонами серії 1-СГ №171633 від 28.10.2011 року та копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] серії І-СГ №351390. При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що сімя сторін розпалась остаточно і зберегти її не можливо. Сторони згідні на розірвання шлюбу, збереження якого суперечить інтересам кожного з подружжя та дитини, а тому згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач 12.12.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 02.02.1990 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох повнолітніх дочок: [PERSON] (після реєстрації шлюбу «Баркова») [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Останнім часом між нею та відповідачем дуже часто виникали сварки через несумісність характерів, зради чоловіка. З вересня 2016 року вони як подружжя не проживають, спільний бюджет не ведуть, відповідач пішов жити до іншої родини. Вони проживають окремо. Почуття любові та поваги одне до одного ними втрачено. Між нею та відповідачем наявний майновий спір, який буде вирішуватись або мирним шляхом, або в судовому порядку. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Просить шлюб розірвати в судовому порядку, так як відповідач на розірвання шлюбу через органи РАЦС не погоджується. Просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Кузьменко, стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Представник позивача за довіреністю від 05.12.2016 року [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю позивача, на позовних вимогах наполягають (а.с.14,15). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.16). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбно-сімейні відносини між ним та позивачем припинені з листопада 2016 року. Окрім того, між ними наявний майновий спір, який буде вирішуватись окремо. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 02.02.1990 року зареєстрували шлюб (а.с.7). Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені за посиланнями позивача з вересня 2016 року, за посиланнями відповідача з листопада 2016 року. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин стали зрада відповідача та несумісність характерів, що призводило до виникнення між ними сварок. Почуття любові та поваги одне до одного сторонами втрачено. Сторони проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення між ними неможливе. Як вбачається з позовної заяви та заяви відповідача (а.с.2,3,16), між сторонами наявний майновий спір. Однак вимог щодо майнового спору в цьому провадженні заявлено не було. За таких обставин, на думку суду, зберегти сімю неможливо. Суд, враховуючи ту обставину, що відповідач не погодився на розірвання шлюбу через органи РАЦС, вважає за необхідне розірвати шлюб у судовому порядку. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений останнім під час звернення до суду з зазначеним позовом (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач 12.12.2017 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив\~ стягнути з\~ нього заборгованість\~ за спожиту електроенергію в сумі 3905,15 гривень . Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач отримує на підставі відкритого особового рахунку електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , однак несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує надані послуги, через що має заборгованість у розмірі 3905,15 гривень. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність , наполягав на задоволенні позову . Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до судового засідання не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила , відзив на позов не надала, в зв»язку з чим на підставі ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу одна сторона( постачальник) зобовязана надавати іншій стороні (абоненту) енергетичні ресурси, а споживач (абонент) зобовязаний сплачувати вартість прийнятих ресурсів та виконувати передбачений договором режим їх використання. Як вбачається з матеріалів справи , [PERSON] на підставі відкритого особового рахунку № 520401011 та договору про користування електричною енергією надавалася електрична енергія за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розрахунку заборгованості , наданого позивачем, відповідач [PERSON] не своєчасно та не в повному обсязі сплачував надані послуги. Сума боргу за період з 01.11.2016 року по 31.08.2017 року складає 3905,15 гривень . Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 3905,15 гривень . Питання про судові витрати слід вирішити на підставі ст. 141 ЦПК України .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач 12.12.2018р. звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, вказавши, що з відповідачем проживали однією родиною без реєстрації шлюбу, 04 лютого 2014 року в них народилася дочка [PERSON], яка проживає з нею, з відповідачем мешкають окремо. Відповідач на утримання дитини не надає допомоги, тому вона просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання неповнолітньої дитини. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позовних вимог. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач та відповідач проживали однією родиною без реєстрації шлюбу, 04 лютого 2014 року в них народилася дочка [PERSON]. Дитина проживає з матірю, що підтверджується довідкою виданою департаментом адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 12.12.2018р. \~ \~ Згідно\~ст.\~180\~СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~Відповідно до\~ч.2\~ст.182 СК\~України розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що дитина проживає із матір'ю, виходячи з матеріального становища сторін, враховуючи визнання відповідачем позову, суд стягує з відповідача на користь позивача на утримання їх дочки аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач 12.12.2019 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач не надає належним чином матеріальної допомоги на утримання дитини, домовленості між ними про участь відповідача в утриманні дитини, яка знаходяться на утриманні матері, не досягнуто. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу без її участі, вимоги за позовом підтримала в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, як і не надав заяви про розгляд справи без його участі. Згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого являється відповідач згідно з копією свідоцтва про народження (а. с. 6). На даний час, сторони припинили подружні відносини, дитина знаходяться на утриманні матері. У добровільному порядку відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги належним чином не надає, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися із даним позовом до суду. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов`язок є особистим, індивідуальним обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене те, що позивач позов підтримує, а відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи та не надав заперечень та відзиву на позов, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання дитини, яка знаходиться на повному утриманні позивача, проживаючи із нею, матеріальне становище позивача, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до частини першої та другої ст. 141 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач 12. 12. 21013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що з 2002 року відповідач не проживає в домоволодінні [ADDRESS], так як переїхав на інше постійне місце проживання в Німеччину. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав 11. 03. 2014 року заяву в якій позов визнав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В домоволодінні [ADDRESS] відповідач фактично не проживає з 2002 року. Позов визнав. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач 1,2,3,4 звернулися 05.09.2014 року до суду з позовом про визначення розміру часток у приватній спільної сумісної власності, вказавши, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.04.1993 року, виданого органом приватизації житла згідно розпорядження від 26.04.1993 року №55 позивачам 1,2,3,4 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. Але, у свідоцтві про право власності на житло від 26.04.1993 року не визначено розміри часток. Відповідач 1 та відповідач 2 відмовили позивачу 1,2,3,4 в розділі часток вищевказаної квартири оскільки при оформленні право установчих документах були допущенні помилки. Позивач 1,2,3,4 просять суд визначити розмір часток у приватній спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], а саме: по 1/4 частки на кожного. Позивач 1,2,3,4 в судове засідання не з'явилися, про день слухання справи були повідомлені, надали суду клопотання та заяву про розгляд справи у їх відсутності, без їх участі, наполягають на задоволені позовних вимог та просять суд винести відповідне рішення (а.с. 29-31 - клопотання, а.с.36 - заява). Відповідач 1,2 в судове засідання не з'явилися, про день слухання справи були повідомлені, надали суду листи, просять розглянути справу без їх участі, та прийняти рішення відповідно діючого законодавства (а.с.27,28 - листи). У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісній власності позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.04.1993 року (а.с.12 - копія свідоцтва), виданого на підставі розпорядження від 26.04.1993 року, та зареєстрована в КП «Криворізьке БТІ», в реєстровій книзі за № 11ПВ, стор.2, запис 2. Згідно рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.08.2014 року (а.с.33 - копія рішення) встановлено юридичний факт належності позивачу 3,4 вищевказаного свідоцтва. Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Із врахуванням вищенаведеного та того, що судом не встановлено обставин, які б давали підстави для збільшення чи зменшення часток, суд приходить до висновку про необхідність рівного розподілу часток між співвласниками майна. На підставі ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України та ст.ст.355,368, 370 ЦК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач 12 березня 2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17.12.1994 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинено у травні 2012 року. Нехзважаючи на те, що з відповідачем проживають за однією адресою спільне господарство не ведеться. Родина розпалась з причини того, що сторони не знаходили взаєморозуміння між собою. Вона прийшла до висновку, що шлюб зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з*явилась, надала до суду заяву, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, просила прізвище після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]», справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з*явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд приймає рішення про задоволення позову, оскільки це не суперечить нічиїм правам та законним інтересам. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем, який зареєстровано 17.12.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], яке видане та зареєстроване 17.12.1994 року за №124 Комсомольською міською радою Старобешівського району Донецької області, зберегти неможливо з причини того, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння у різноманітних сферах подружнього життя, що свідчить про те, що подальше спільне життя суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 244,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач 12 березня 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що 21 грудня 2000 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 07 липня 2013 року шлюб розірвали. Коштів на утримання дітей не надає, мотивуючи це тим, що за місцем роботи працівникам не виплачують заробітну плату. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 33 відсотків від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 2,3). З довідки Форми 3 від 20.02.2015 вбачається, що в квартирі з позивачем зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно акту, складеного мешканцями будинку [ADDRESS], вбачається, що [PERSON] проживає разом з позивачкою, але там не зареєстрований (а.с.4). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Часиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки в судове засідання відповідачем не надано жодного доказу, який суд міг би врахувати при визначенні розміру аліментів, тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази, крім тих, що є в матеріалах цивільної справи. Частиною 1 ст. 79 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Такою датою є 12 березня 2015 року, відповідно до вхідного номеру на першій сторінці позовної заяви (а.с.1). Враховуючи те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved