Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач, 19 січня 2016 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті баби - [PERSON], померлої [INFO]. В позовній заяві позивач [PERSON] посилалася на те, що [INFO] померла його баба - [PERSON]. Після смерті баби залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 2,32 га вартістю 65681,29 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Слобідської селищної ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої. Після смерті спадкодавця, спадкоємець за заповітом, його мати - [PERSON], від спадщини відмовилась. Не бажала та приймати спадщину і як спадкоємець за законом. Він, як спадкоємець за законом у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно - державний акт на право власності на землю. Про втрату державного акту на право власності на землю він публікував оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Відділ Держгеокадастру в Кодимському районі теж відмовив у видачі дубліката правовстановлюючого документу. Все вище назване і змусило його звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на: земельну ділянку площею 2,32 га вартістю 65681,29 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Слобідської селищної ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої [INFO] [PERSON], який був утрачений. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача (Слобідської селищної ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником земельної ділянки площею 2,32 га, вартістю 65681,29 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території Слобідської селищної ради за межами села (Інформація відділу Держгеокадастру в Кодимському районі №29-1516-99. 13-924/15-15 від 31 грудня 2015 року). [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть [NUMBER], видане 31 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області). Як убачається з дослідженого судом рішення Кодимського районного суду від 07 грудня 2015 року (справа №503/1926/15-ц), встановлено факт того, що [PERSON] доводиться внучатим племінником померлої [INFO] [PERSON]. Спадкоємець за заповітом, мати позивача - [PERSON] від спадщини відмовилася на користь [PERSON] (заява від 07 липня 2014 року, зареєстрована в реєстрі Малослобідської сільської ради Кодимського району за №17). Частиною першою статті 1265 ЦК України передбачено, що У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Своїм правом спадкоємця за законом позивач скористався, подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутні оригінал державного акту на право власності на землю (лист державного нотаріуса №1055/02-14 від 15 вересня 2015 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Те, що зазначені правовстановлюючі документи були втрачені, підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про їх втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№52 від 26 грудня 2015 року). Згідно Інформації відділу Держгеокадастру у Кодимському районі Одеської області №29-1516-99. 13-924/15-15 від 31 грудня 2015 року, видати новий Державний акт на право власності на землю або дублікат цього документу не є можливим у зв»язку з тим, що оформлення правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку здійснюється у вигляді свідоцтва або витягу про право власності на нерухоме майно територіальними органами Міністерства юстиції України, які є органами державної реєстрації прав. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Відтак, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 2,32 га вартістю 65681,29 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Слобідської селищної ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої [INFO] [PERSON], який був утрачений. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1265 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved