Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.11.2020 року звернулася до суду з позовом до Третьої краматорської державної нотаріальної контори про скасування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна, вказуючи, що 28.02.2000 року між нею та її батьком [PERSON] було укладено договір довічного утримання під номером 904. Об`єктом договору був житловий будинок [ADDRESS] . Даний договір був оформлений приватним нотаріусом Мельниковою В.О. згідно з умовами договору було накладено заборону на відчуження нерухомого майна. На той час приватний нотаріус не мав права реєструвати заборону у Реєстрі, тому звернувся до Третьої краматорської державної нотаріальної контори, де при внесені в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна замість жилого будинку, належного відчужувану та розташованому по [ADDRESS] , була вказана адреса проживання позивачки - [ADDRESS] , яка ніякого відношення не має до заборони. [INFO] батько позивачки [PERSON] помер. 13.12.2001 року нотаріусом Мельниковою В.О. була знята заборона на відчужування об`єкту нерухомого майна. Згодом позивачка розпорядилася набутим нею будинком - продала його. Незалежно від власності, набутою позивачкою по договору довічного утримання, у відповідності з договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Надоховською Т.О. реєстр. № 1-651 від 13.09.1995 року та зареєстрованого в КП «БТІ» м. Краматорська за реєстр. № 19287-П, позивачка є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . На цей час вона має намір продати належну їй квартиру, однак при оформлені документів купівлі-продажу з`ясувалось, що вона знаходиться в забороні. Коли розібралися, то стало ясно, що має місце помилка, яка виникла при заповненні реєстру заборон. Звернення позивачки до відповідача не принесло бажаного результату, що спонукає її звернутись до суду. Позивачка просить суд скасувати заборону (архівний запис), яка зареєстрована 19.07.2005 року за № 2198371 реєстратором Третьою краматорською державною нотаріальною конторою у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі договору довічного утримання, 904, 28.02.2000; об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; додаткові дані: Архівний номер: 2047650DONETSK7, архівна дата: 02.03.2000, дата виникнення: 28.02.2000, № реєстру: 87400, внутр. № ЕВ01СD2324F15B2B2E2E в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Представник позивачки [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Також просить не стягувати судовий збір з відповідача. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечує проти стягнення з відповідача судового збору. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (Номер інформаційної довідки 232253440, дата формування 12.11.2020 року) 19.07.2005 року зареєстроване обтяження за № 2198371 реєстратором: Третя краматорська державна нотаріальна контора, тип обтяження: заборона (архівний запис), об`єкт обтяження: квартира за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , підстава обтяження договір довічного утримання, 904, 28.02.2000, приватний нотаріус Мельникова В.О. 28.02.2000 року за вих. № 45 приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Мельникова В.О. звернулася із заявою до Третьої краматорської державної нотаріальної контори про накладення заборони на підставі договору довічного утримання № 904 від 28.02.2000 року на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Інформація про власника, щодо якого накладено заборону: [PERSON] , 1950 року народження, яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . 13.12.2001 року за вих. № 328 приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Мельникова В.О. звернулася із заявою до Третьої краматорської державної нотаріальної контори про зняття заборони на підставі свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 24.09.2001 року Краматорським відділом РАГС, на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Інформація про власника, щодо якого накладено заборону: [PERSON] , 1950 року народження, яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії повідомлення КП «Бюро технічної інвентаризації» Краматорської міської ради від 10.11.2020 року за № 1849, у відповідності до обстеження, проведеного 09.11.2020 року та даних реєстрації станом на 31.12.2012 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано в КП «БТІ» за реєстр. № 19287-П за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 13.09.1995 року (реєстр. № 1-651) приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Надоховською Т.О. В матеріалах справи також міститься копія договору купівлі-продажу від 13.09.1995 року, відповідно до якого [PERSON] придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Таким чином, заборона на відчуження нерухомого майна, що належить позивачу, внесена помилково, оскільки як встановлено в судовому засіданні підставою обтяження є договір довічного утримання № 904 від 28.02.2000 року, об`єкт заборони: житловий будинок [ADDRESS] . Обтяження квартири [ADDRESS] , яка була придбана позивачем у 1995 році на підставі договору купівлі-продажу, порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, враховуючи, що позивач не наполягав на стягненні з відповідача судового збору, суд вважає за можливе сплачений судовий збір при поданні даного позову в сумі 840,80 грн., залишити за позивачем.

Outcome: approved