Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач 21 січня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 травня 2015 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Пушкінського відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», був підписаний договір кредиту № 16/144, згідно якого позивач надав [PERSON] грошові кошти в сумі 60\~000 доларів США зі сплатою 12,75 відсотків річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 07 травня 2022 року. В забезпечення виконання зобовязання по договору кредиту, між сторонами було укладено іпотечний договір № 382 від 08 травня 2007 року. 23 травня 2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду про внесення змін до іпотечного договору, яким сторони погодили загальну вартість предмету іпотеки в сумі 532\~371,00 грн. Позивач свої зобовязання виконав, - кредит надав, але в порушення умов кредитного договору відповідач допустив порушення своїх зобовязань, у зв'язку із чим, станом на 28.11.2014р. має заборгованість перед банком в сумі 5\~077,97 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.11.2014 року становить 76\~001,33 грн., з якої: заборгованість по кредиту 3\~878,27 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.11.2014 року становить 58\~045,62 грн.; заборгованість по процентам 1\~068,11 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.11.2014 року становить 15\~986,24 грн.; пеня 131,59 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.11.2014 року становить 1\~969,46 грн. Оскільки відповідач здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором не бажає, позивач вимушений був звернутись до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 76\~001,33 грн. та судові витрати по справі. 06 квітня 2015 року було ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено у повному обсязі (а.с.30-32). Не погодившись із заочним розглядом справи 18 травня 2015 року [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення суду (а.с.37-39). Ухвалою суду від 27 травня 2015 року скасовано заочне рішення суду від 06 квітня 2015 року та призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с.48). Уточнивши свої позовні вимоги позивач просив суд стягнути із [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 827 доларів США, що в еквіваленті становить 18\~721,38 грн. та судові витрати по справі (а.с.62-63). Позивач в особі свого представника діючого за довіреністю в судове засідання не зявився. Про час, місце та день судового засідання був сповіщений у встановленому законом порядку, про що свідчить письмова розписка в матеріалах справи (а.с.59). Про причини неявки свого представника гне повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надсилав. Відповідач у судове засідання не зявився. Про день, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить письмова розписка в матеріалах справи (а.с.67). До суду надав письмову заяву, в якій просить відкласти розгляд справи (а.с. 68). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 08 травня 2007 року сторони уклали договір кредиту № 16/144, предметом якого є грошові кошти надані Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання у сумі 60\~000 доларів США, зі сплатою 12,75 відсотків річних та порядком погашення відповідно до графіку погашення, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 07\~травня 2022 року (а.с.7-8). В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, 08\~травня 2007 року між сторонами було укладено іпотечний договір №382, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] (а.с.11-13). 23 травня 2008 року сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору №16/144 від 08.05.2007 року, відповідно до якої погодили що заставна вартість предмета іпотеки становить 535\~371,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору еквівалентно сумі 109\~767,22 доларів США (а.с.9). 23 травня 2008 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору №382 від 08.05.2007 року, відповідно до якого за взаємного згодою сторін цього договору вартість предмета іпотеки становить 535\~371,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору еквівалентно сумі 109\~767,22 доларів США (а.с.14). Однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, допустив прострочення сплати процентів за користування кредитом, в наслідок чого станом на 28.11.2014р. має заборгованість перед банком в сумі 827 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 26.08.2015 року становить 18\~721,38 грн. (а.с.64). Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №\~16/144 від 08.05.2007 в сумі 827 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 26.08.2015 року становить 18\~721,38 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати по справі, а саме: судовий збір у сумі 760,01\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved