Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач 31.05.2018 року звернувся до суду із зазначеним позовом, який 25.10.2018 року уточнив, та в якому просить визнати за ним право власності на самочинно збудований будинок [ADDRESS] , загальною площею 149,6 м2, а саме: житловий будинок А-2, загальною площею 149,60 м2, житловою площею 45,3 м2, сарай Б, площею 7,2 м2, сарай В, площею 7,1 м2, лазня Г, площею 9,8 м2, сарай Д, площею 3,0 м2. Обґрунтовує свої вимоги тим, що рішенням Криворізької Міської Ради за № 1907 від 27.07.2017 року йому було затверджено проект землеустрою щодо впорядкування територій для містобудівних потреб під будівництво й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , площею 0,1000, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На зазначеній земельній ділянці позивач з 2003 року самостійно збудував житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 149, 6 м?. Під час проведення будівельних робіт були дотриманні архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Після завершення будівництва КП ДОР «Криворізьким бюро технічної інвентаризації» 11 вересня 2017 року був виготовлений технічний паспорт. З отриманим технічним паспортом позивач звернувся із заявою до Виконкому Криворізької міської ради у відділ з питань державного архітектурно - будівельного контролю про введення будинку в експлуатацію та оформлення права власності, але 28.02.2018 року листом з відділу з питань державного архітектурно - будівельного контролю повідомлено, що немає правових підстав для опрацювання питання введення в експлуатацію самочинно збудованого позивачем будинку та запропоновано звернутись до вирішення цього питання до суду. Після ухвалення рішення суду про визнання права власності на конкретний нерухомий об`єкт, його потрібно ввести в експлуатацію відповідно до додатку за №5 (Декларація про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду) постанови Кабінету Міністрів України « Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів » від 13.04.2011 року № 461. В такому випадку, рішення суду виступає правовстановлюючим документом, який засвідчує право власності на нерухоме майно. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, уповноважив [PERSON] бути його представником в суді (а.с.45-47). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не надано жодних доказів того, що самочинно збудований житловий будинок відповідає будівельним нормам і правилам, санітарним та пожежним нормам. Крім того, відсутні докази того, що самочинне будівництво не порушує встановленого обмеження у використанні земельної ділянки у вигляді охоронної зони навколо інженерних мереж, оскільки на вказану земельну ділянку встановлені обмеження у використанні, а саме: охоронна зона навколо інженерних комунікацій 0,0064 га., підтримала поданий раніше відзив (а.с.59-60). Представник другого відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника відділу, раніше поданий відзив та пояснення підтримує (а.с.48,114-115,156-157). За таких підстав, суд приймає рішення про розгляд справи за відсутності представника другого відповідача, на підстави наявних у справі доказів. Суд, заслухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Криворізької Міської Ради за №1907 від 27.07.2017 року [PERSON] , [INFO] , затверджено проект землеустрою щодо впорядкування територій для містобудівних потреб під будівництво й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , площею 0,1000, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). Земельна ділянка належить позивачеві на праві власності згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.08.2017 року. На вказану земельну ділянку встановлені обмеження у використанні, а саме: охоронна зона навколо інженерних комунікацій 0,0064 га. На зазначеній земельній ділянці з 2003 року [PERSON] самостійно збудував житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 149,6 м?. Після завершення будівництва КП ДОР «Криворізьким бюро технічної інвентаризації» 11 вересня 2017 року був виготовлений технічний паспорт (а.с.19-21). Позивач звернувся із заявою до Виконкому Криворізької міської ради у відділ з питань державного архітектурно - будівельного контролю про введення будинку в експлуатацію та оформлення права власності, але 28.02.2018 року листом з відділу з питань державного архітектурно - будівельного контролю йому було повідомлено, що немає правових підстав для опрацювання питання введення в експлуатацію самочинно збудованого будинку, оскільки він не є власністю позивача і може бути визнаний таким лише за рішенням суду (а.с.23). Тому введення будинку в експлуатацію, відповідно до додатку за №5 (Декларація про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду) постанови Кабінету Міністрів України «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» від 13.04.2011 року № 461, можливе лише після ухвалення рішення суду про визнання права власності на конкретний нерухомий об`єкт. Згідно зі ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 3 ст.375 Цивільного кодексу України встановлено, що право власника на будівництво здійснюються ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за цільовим призначенням. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на вказану нерухомість, так як право власності на неї неможливо зареєструвати, укладати щодо цієї нерухомості угоди, оскільки ці угоди ( купівля - продаж, дарування, міна тощо) з самочинно побудованою нерухомістю будуть вважатися, що не відповідають вимогам закону. Під час судового розгляду встановлено, що Відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю Виконкому Криворізької міської ради, на підставі звернення позивача, з 29 серпня по 06 вересня 2018 року проведено позапланову перевірку на [ADDRESS] , якою було встановлено, що [PERSON] виконав будівництво без документів, які дають право на виконання будівельних робіт. За результатами перевірки було складено Акт позапланового заходу державного контролю щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт №04506092018, протокол про адміністративне правопорушення від 06.09.2018 року, припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №31 від 06.09.2018 року терміном до 06.11.2018 року. 14.09.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.96 КУпАП та накладено адміністративний штраф у розмірі 1700,00 грн., який був добровільно сплачений 18.09.2018 року (а.с.116-117,119). Таким чином, оскільки [PERSON] виконав будівництво без документів, які дають право на виконання будівельних робіт, суд не може визнати, що це будівництво здійснювалось ним з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. За таких підстав, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позивачем не доведений факт здійснення ним будівництва у відповідності до архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а тому позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed