Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.09.2017 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] в с. Вільне Великописарівського району Сумської області у віці 84 років померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, до складу увійшло право на земельну частку /пай/ у землі, що перебуває у колективній власності САПТЗТ «Вільне» розміром 3, 11 в умовних кадастрових гектарах, що розташована в межах території Вільненськї сільської ради Великописарівського району Сумської області, яку вона фактично успадкувала після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, але юридично не оформила. Позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим Вільненською сільською радою Великописарівського району Сумської області 08.02.2013, номер Спадкового реєстру 65318334. Спадщину прийняла в установленому законом порядку, але державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки втрачений оригінал правоустановлюючого документу, виготовити його дублікат на померлу особу неможливо. 17.10.2017 позивач подав заяву про доповнення своїх позовних вимог, мотивуючи її тим, що відсутні документи, які підтверджують родинні відносини між померлими [PERSON] та [PERSON]. Тому прохає встановити факт родинних відносин в судовому порядку, так як це необхідно для визнання за нею право власності на спадщину /а.с.28/. Позивач в судове засідання надала письмові заяви про підтримання своїх позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без її участі /а.с. 25, 34/. Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав письмові заяви про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без його участі /а.с.22, 36/. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] у віці 99 років в с. Вільне Великописарівського району Сумської області, що підтверджено записом акту про її смерть № 6 від 12.02.1996 /а.с.5/. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку /пай/ у землі, що перебуває у колективній власності САПТЗТ «Вільне», розміром 3, 11 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області, що належить померлій відповідно сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії [NUMBER], зареєстрованого за № 347 від 28.08.1996, вартість земельної ділянки становить 40 430 грн /а.с. 8, 19-20/. Відповідно довідки Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області від 26.09.2017 за № 949 [PERSON], померла [INFO], постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], на день її смерті проживала та була зареєстрована разом з нею донька [PERSON], [INFO]. Заповіт від її імені сільською радою не посвідчувався /а.с.21/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON] відсутній, спадкова справа після її смерті не реєструвалася /а.с.24/. Оригінал сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] втрачений, про що є відповідне оголошення у місцевій газеті /а.с.9-10/. [PERSON] померла [INFO] у віці 84 років в с. Вільне Великописарівського району Сумської області, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.35/. З відновленого акту про народження № 19 слідує, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Вільне Великописарівського району Сумської області, в графі «Відомості про батьків» - такі відомості відсутні /а.с.29/. Позивач після її смерті є спадкоємцем за заповітом, посвідченим Вільненською сільською радою Великописарівського району Сумської області 08.02.2013, номер у Спадковому реєстрі 65318334, який не змінювався та не відмінявся; частину спадщини позивач оформила у судовому порядку /а.с.6-7/. Державний нотаріус Перлік Т.М. 12.09.2017 надав позивачу письмову відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу /а.с.11/. Свідки в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] показали кожен окремо, що вони є постійними жителями [ADDRESS] Померла [PERSON] була рідною донькою померлої [PERSON], вони проживали по [ADDRESS] неподалік від них. Інших родичів в них не було. Після смерті [PERSON] її поховання провела донька [PERSON], розпорядилася майном померлої, залишилася проживати в будинку матері одна до дня смерті, своєї сім'ї та дітей вона не мала, її поховання провела позивач. Інших родичів в неї не було. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні доведений факт, що померла [INFO] [PERSON] є рідною матір'ю померлої [PERSON], тобто остання є спадкоємцем спадкоємцем за законом першої черги після її смерті. Без встановлення даного факту позивач не має можливості оформити свої спадкові права. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 1, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, вказаний в статті 21 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилася [INFO] року після смерті [PERSON]. Тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти /в тому числі усиновлені/, подружжя та батьки померлого. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1-2 статті 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. Таким чином, після смерті [INFO] [PERSON], відкрилася спадщина на право на земельну частку /пай/, розташовану на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області, яку фактично прийняла її донька [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги, але не оформила свої спадкові права. Тому після її смерті [INFO] відкрилася спадщина і на це майно. В судовому засіданні встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO]. Тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК України. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на майно у порядку спадкування, оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], спадщину прийняла в установленому законом порядку, але через відсутність оригіналу правоустановлюючого документу оформити спадщину у нотаріуса неможливо. Тому суд дійшов висновку про можливість визнання права власності у судовому порядку.

Outcome: approved