overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач 15.12.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 05.11.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, втрату поваги один до одного, подружню зраду відповідача та сварки, що негативно впливає на виховання дитини. З січня 2016 року вони припинили шлюбні відносини, з того часу проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею, згода щодо її утримання досягнута. Примирення вважає неможливим. Просить шлюб розірвати. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на заочний розгляд згодна (а.с.13). На розірванні шлюбу наполягає. Шлюбні відносини припинені з січня 2016 року. Вказала, що дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Майнового спору немає. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Бінкевич. Відповідач повторно у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації (а.с.8,10). До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 24.04.2017 року о 12.30 год., як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с.12). Судова повістка у відповідності до ч.5 ст.74, ч.1 ст.77 ЦПК України, вважається доставленою. Справу розглянуто заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 05.11.2011 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з січня 2016 року через несумісність характерів, подружню невірність відповідача, сварки. Сторони проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Майнового спору немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем, згода щодо її утримання досягнута. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

Позивач 15.12.2020 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 16.03.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, з липня 2020 року подружні стосунки припинено, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося через різні погляди на питання життя у шлюбі в цілому, обов`язків і прав подружжя, а також між ними втрачено почуття любові один до одного. Вважає, що при таких обставинах збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 23.02.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить судовий збір з відповідача не стягувати (а.с.18). Відповідач також надав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, на розірвання шлюбу згоден (а.с.19). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України.\~ Судом встановлено, що сторони 16.03.2012 року зареєстрували шлюб у Виконкомі Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис № 04 (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] (а.с.6,7) Позивач в обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, з липня 2020 року подружні стосунки між сторонами припинено, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення шлюбних відносин з відповідачем називає різні погляди на питання життя у шлюбі в цілому, обов`язків і прав подружжя, а також між ними втрачено почуття любові один до одного. Також позивач зазначає, що при таких обставинах збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач 15 березня 2018 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1970 року. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, сімейні обовязки, перестали бути повязані спільним побутом, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що з чоловіком не проживають разом більше десяти років, та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Заслухавши позивача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про одруження, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 листопада 1970 року, актовий запис №27. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, більше десяти років не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сімї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач, 15 вересня 2016 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], померлої 13 лютого 2016 року. В позовній заяві позивач [PERSON], посилається на те, що є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої 13 лютого 2016 року. [PERSON] до дня смерті була зареєстрована і проживала в [INFO]. У визначений законом строк не звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в силу того, що перебувала в скрутному матеріальному становищі. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зазначені обставини і змусили її звернутися до суду за захистом свого права. Просить задовольнити позов та визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в два місяці. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] померла 13 лютого 2016 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №441629, видане 17 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №92). Як убачається з досліджених в судовому засіданні Заповіту, складеного 07 жовтня 2014 року в с. Круті, Кодимського району Одеської області і зареєстрованого в реєстрі Крутівської сільської ради за №11, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала все своє майно [PERSON]. Тобто, позивач є спадкоємцем за заповітом. У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняла, оскільки перебувала в скрутному матеріальному становищі, а тому цю обставину суд вважає обставиною, що перешкоджала своєчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, вважаючи її поважною в пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач 15 вересня 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 16 січня 2002 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 7,70 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Новоолександрівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Заповіту [PERSON] не залишила. Позивач зазначає, що вона звернулась до Ананьївської районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, оскільки нею пропущений термін для прийняття спадщини, та було рекомендовано звернутися з відповідним позовом до суду. Позивач вказує, що строк прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин, так як окремо від батьків вона проживає на протязі багатьох років, а саме проживає в Біляївському районі Одеської області. Про те, що мати має право на земельну частку (пай), їй відомо не було, так як мати про це їй не казала. Про те, що мати мала право на земельну частку (пай) їй стало відомо лише у липні 2016 року зі слів односельців, де проживала її мати, в звязку з чим звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.11), відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявилася, однак надала заяву (а.с.15), в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, взявши до уваги заяви позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], уродженка с. Петрівка Ананьївського району Одеської області, мешканка [ADDRESS](а.с.4). Судом досліджені наступні матеріали справи: копія свідоцтва про народження позивача(а.с.5), копія свідоцтва про одруження позивача(а.с.6), копія свідоцтва про смерть [PERSON]В.(а.с.7), копія сертифіката на право на земельну частку (пай)(а.с.8), копія довідки Новоолександрівської сільської ради №930 від 02 вересня 2016 року(а.с.9), лист нотаріуса від 14 вересня 2016 року на звернення позивача(а.с.10). Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач 15 вересня 2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилалася на те, що є власником 1/5 домоволодіння за адресою [ADDRESS] , відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає. Просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування 1/5 домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.06.2009 року (а.с.8) є власником 1/5 домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Позивач вказує, що відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] знаходиться на реєстраційному обліку, але фактично не проживає. Однак дана інформація не відповідає дійсності. Так, 22.10.2021 судом було винесено ухвалу, якою постановлено витребувати з Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації інформацію про місце реєстрації [PERSON] , [INFO] , вказавши з якого по який час. (а.с.34) 29.10.2021 до суду надійшла відповідь з Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації, де вказано, що за наявними обліками Реєстру територіальної громади відомості щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] - відсутні. (а.с.39) Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено дослідженими судом доказами, відповідач [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований в 1/5 домоволодіння за адресою [ADDRESS] , власником якого є позивач, і тому не порушує її права на вільне володіння та користування приватною власністю. Право позивача не порушене і не підлягає захисту, тому позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, у зв`язку з безпідставністю.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач 15 грудня 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 1995 року. Від сумісного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з грудня 2002 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 1995 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис за № 519 (а.с.4). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідачка змінила своє прізвище з «Денисенко» на «Владеєву». Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з грудня 2002 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач 15 грудня 2016 року звернулася до суду з даним позовом до відповідача. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1992 року. Відповідач є батьком малолітньої дочки [PERSON] [INFO] та повнолітньої дочки [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона одночасно з позовом про стягнення аліментів звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вона не має можливості одна утримувати малолітню дочку, у звязку з чим просила стягнути з відповідача на її, позивача, користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] по 1/4 частині від доходів відповідача щомісячно до повноліття дитині. Про місце, дату і час розгляду справи сторони повідомлені належним чином. В судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. На позовних вимогах наполягає і просить їх задовольнити (а.с.12). Відповідач надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, проти стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі, зазначеному позивачем у позові, не заперечує (а.с.13). У звязку з заявами осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позивачем своїх позовних вимог, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 29 серпня 1992 року перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.3). Судом також встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої дочки [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4). Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши добуті у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача від дня пред`явлення позову, тобто з 15 грудня 2016 року, аліментів на утримання дитини по 1/4 частині на місяць, оскільки з позовної заяви і доданих до неї матеріалів судом встановлено, що відповідач працездатний, аліменти більше нікому не сплачує, згоден на розмір аліментів у заявленому позивачем розмірі. Згідно ст.ст.79,88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави суд стягує 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач 15 жовтня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 05 травня 2008року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області , актовий запис №07. Від шлюбу вони мають доньку: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з січня 2014 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 05 травня 2008 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області , актовий запис №07.(а.с.10). Від спільного подружнього життя мають доньку: [PERSON], [INFO]./а.с.11/ Встановлено також, що з січня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved