Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.04.2021 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої невиконанням умов договору. Позовна заява обґрунтована тим, що на початку жовтня 2019 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено усний договір на виготовлення меблів. Відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 20000 грн, але всупереч умов договору меблі виготовлені та установлені не були, повернуто лише частину отриманих грошових коштів в розмірі 4000 грн. В поданій до суду позовній заяві просив стягнути з відповідача 16000 грн в рахунок шкоди за невиконання умов договору та 4000 грн на відшкодування моральної шкоди, всього 20000 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.04.2021 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи про час, дату та місце судового засіданні з розгляду справи по суті. Відповідач відзив на позовну заяву та жодні клопотання до суду не подавав. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що частково виконав умови договору, розпочав виготовлення меблів на замовлення позивача. Вважає, що меблі не були установлені саме з вини позивача. Не оспорював те, що між ним та позивачем виникли правовідносини, а також тієї обставини, що отримав від позивача грошові кошти в розмірі 20000 грн, з яких 4000 грн повернув. Суд, заслухавши сторони, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що в жовтні 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено в усній формі договір на виготовлення та установку меблів строком виконання робіт до січня 2020 року, в рахунок оплати послуг позивачем було передано відповідачу грошові кошти в розмірі 20000 грн. Також судом встановлено та не заперечується відповідачем, що станом на час вирішення справи судом меблі на замовлення позивача не виготовлені та не установлені. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами та виходячи з дійсних обставин справи, наявних доказів, суд дійшов до висновку, що фактично між [PERSON] та [PERSON] укладено оплатний, двосторонній договір про виконання робіт за винагороду - договір побутового підряду, тому вони регулюються положеннями глави 61 ЦК України «Підряд» та Законом України «Про захист прав споживачів», що також відповідає п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною 1 статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ч. 2 ст. 873 ЦК України робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Відповідно до ч. 1ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Укладеним між сторонами договором обумовлена ціна договору, виконання замовлення з матеріалу підрядника, строки виконання умов договору, та відповідальність за порушення умов договору сторонами. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закон України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. На час звернення з позовом до суду відповідач [PERSON] зобов`язання по виготовленню та встановленню меблів виконані не були у визначений сторонами термін, кошти позивачу повернуті лише частково в сумі 4000 грн, решта коштів 16000 грн залишилися невідшкодованими. Заперечень по даному факту від відповідача не надходило. Відповідно до ст.849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором підряду, а саме невиконання робіт з виготовлення та встановлення меблів, призвело до порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення сплачених коштів за виготовлення меблів у розмірі 16000 грн на користь позивача із відповідача. Твердження відповідача про те, що меблі не були виготовлені та встановлені саме з вини позивача не підтверджено наявними в справі доказами, при цьому судом враховуються норми ст. 837 ЦК України, згідно з положеннями якої за договором підряду підрядник зобов`язується виконати певну роботу саме на свій ризик. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з такого. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію законів, що регулюють певні зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Договором, укладеним між сторонами по справі не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту спричинення позивачу моральних страждань. Тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з недоведеністю в судовому засіданні. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу розмірі 16000 грн. Також з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в сумі 908 грн.

Outcome: partial