Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 31.07.2018 року звернулася до суду із позовом до [PERSON], про захист права власності та визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Право власності на цю квартиру підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 04 листопада 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], реєстровий номер 8192. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач - з 28.11.1997 року та її чоловік - [PERSON] - з 23.12.1997 року. Відповідач [PERSON] є чоловіком позивача, шлюб з яким зареєстрований 30 січня 1998 року. Вищевказану квартиру позивач придбала до шлюбу з відповідачем [PERSON]. Зараз у суді знаходиться її позов про розірвання шлюбу з [PERSON]. З січня 2016 року відповідач за вищевказаною адресою не проживає, що підтверджується актом Комунального підприємства «Наше місто» від 31 липня 2018 року, складеним за підписом сусідів. Позивачу не відомо де мешкає відповідач і звязку з ними не має. Особистих речей відповідача у квартирі також не має.. Таким чином, відповідач більше року без поважних причин відсутній у квартирі [ADDRESS], що відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України є підставою для визнання його втратившим право користування житловим приміщенням. На теперішній час позивач не можу продати належну їй квартиру, у зв'язку з тим, що потенційних покупців не влаштовує те, що у квартирі зареєстрована стороння людина, також на відповідача нараховується плата за комунальні послуги, які вона змушена сплачувати самостійно у більшому розмірі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з» явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив не подавав. Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Право власності на цю квартиру підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 04 листопада 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], реєстровий номер 8192 (а.с.6). Відповідно довідки Родинської міської ради від 31.07.2018 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 28.11.1997 року та її чоловік [PERSON] з 23.12.1997 року (а.с.8). Відповідач за вищевказаною адресою не проживає з січня 2016 року, що підтверджується актом Комунального підприємства «Наше місто» від 31 липня 2018 року, складеним за підписом сусідів (а.с.7а). Позивач вважає, що відповідач повинен бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки не проживає у спірній квартирі понад один рік без поважних причин. Згідно статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.. 391 ЦК України «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном». Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстраційного обліку здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved