Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.04.2014 року звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що їй на праві власності належить домоволодіння з господарськими спорудами [ADDRESS], розташоване на приватизованій земельній ділянці, яка була передана у приватну власність її чоловікові [PERSON] для будівництва і обслуговування будинку та ведення особистого селянського господарства на підставі рішення Розсошівської сільської ради від 19.08.1993 р. за № 31 площею 0,71 га, з них ОСГ- 0,60 га, ІЖБ -0,11 га. Після набуття права власності на вказаний житловий будинок після смерті чоловіка вона звернулася з заявою до сільської ради для отримання державних актів на право приватної власності на земельні ділянки і відповідно до рішення 24 сесії 5 скликання Розсошівської сільської ради від 23.12.2009 року отримала державні акти на право приватної власності на земельні ділянки для ведення ОСГ у розмірі 0,4766 га та ІБЖ - у розмірі 0,0900 га. При виготовленні вказаних державних актів невірно проведені геодезичні проміри, не були узгоджені межі суміжних ділянок, що призвело до того, що частина її земельної ділянки знаходиться в межах водного дзеркала ставка, а частина будинку - в межах земельної ділянки [PERSON] Вона неодноразово зверталася до сільської ради, але вирішення цього питання не відноситься до компетенції територіальної громади. Наприкінці 2012 року вона звернулася до СРФ ДП «Центр ДЗК» для відновлення меж земельної ділянки в натурі і за результатами проведених топографо-геодезичних робіт встановлено, що площа та межі земельних ділянок, зазначених в державних актах, не відповідають фактичним розмірам. Тому прохає суд скасувати рішення сесії Розсошівської сільської ради, на підставі якого виготовлялися Державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, а також визнати недійсними та скасувати і самі державні акти. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що у 2008 році оформила спадщину після смерті чоловіка, якому за життя у 1993 році була передана в результаті приватизації земельна ділянка під будинком та городом. У 2009 році подала заяву на безоплатне отримання державних актів на землю, технічна документація виготовлялася без її відому, про зменшення розмірів земельної ділянки повідомлена не була, а коли отримала виготовлені державні акти, то виявилося, що вони не відповідають розмірам в натурі. Після скасування державних актів вона бажає отримати нові державні акти у розмірах за фактичним користуванням земельними ділянками, за власний рахунок. Представник відповідача Розсошівської сільської ради Лоцкін С.В. /а.с.91/ у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні поклався на розсуд суду при розгляді даного позову, не заперечує, щоб позивачка отримала нові державні акти на земельні ділянки за фактичним користуванням, так як він теж на свої землі має державні акти. Представник третьої особи відділу Держземагенства у Великописарівському районі Ароян С.Х., що діє на підставі довіреності /а.с.33/, позовні вимоги визнав та пояснив, що дійсно при здійсненні геозедичних промірів земельної ділянки позивачки були допущені технічні помилки, які виправити можна тільки після скасування дійсних на цей час Державних актів і виготовленні нових Держаних актів. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS] /а.с.95-97/. Згідно архівного витягу № 159 від 20.03.2014 р. із рішення виконкому Розсошівської сільської ради № 31 від 19.08.1993 р. [PERSON] передана безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для ведення підсобного господарства 0,60 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку - 0,11 га /а.с.20-21, 24/. Рішенням 25 сесії 5-го скликання Розсошівської сільської ради Великописарівського району Сумської області від 23.12.2009 року затверджена технічна документація із землеустрою для виготовлення Державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON], що розташовані в [ADDRESS], розміром для ОСГ - 0,4766 га та ІЖБ- 0,0900 га /а.с.7-11/. 08.02.2010 року позивачка отримала Державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЯК № 563313 на земельну ділянку площею 0,0900 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд /а.с.6/ та серія ЯК № 563314 площею 0,4766 га для ведення особистого селянського господарства /а.с.62/, що розташовані в [ADDRESS]. Відповідно до акту відновлення, встановлення в натурі /на місцевості/ меж земельної ділянки [PERSON] в присутності власника земельної ділянки [PERSON] проведені топографо-геодезичні роботи по відновленню меж земельної ділянки згідно геодезичних даних з АСДЗК /автоматизована система Державного земельного кадастру/ ДП «Центру ДЗК» Сумської регіональної філії і встановлено, що загальна площа, надана у приватну власність, становить 0,5666 га, з них господарські землі - 0,4766 га, забудовані - 0,0900 га; а уточнена площа станвить 0,5496 га, з них господарські землі - 0,3800 га, забудовані - 0,1696 га, схематично позначена земельна ділянка за Державними актами і по фактичному користуванню /а.с. 16-18/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він до 2012 року працював сільським головою Розсошівської сільської ради, при ньому позивачка отримала Державні акти на землю, хоча і до цього і після неодноразово зверталася до сільської ради з приводу встановлення меж. У 2009 році видача Державних актів проводилася безоплатно, робилася супутникові знімки площі земельних ділянок, користувачі при цьому не були присутні. Чому виникла помилка у площі земельної ділянки - він пояснити не може, можливо був присутній людський фактор. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що був запрошений коли 08.11.2012 року працівники ДЗК наводили межу земельних ділянок позивачки і третьої особи [PERSON] Частинами першою-третьою статті 116 ЗК України установлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів державного самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом / ч. 1 ст. 126 ЗК України /в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин/. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базується на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання /стаття 13/, захист прав і свобод людини і громадянина судом /частина 1 статті 55/. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб. Згідно із частиною 3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» /із змінами, внесеними Постановою № 2 від 19.03.10 р./ в абзаці 2 пункту 2 - виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 1430146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 ГПК України судам підвідомчі /підсудні/ справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України по справі № 6-57 цс 13 від 19.06.2013 року, яка є обов'язковою для всіх судів України відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України. Тому суд прийшов до переконливого висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме, необхідно привести резолютивну частину рішення до вимог правової позиції Верховного Суду України, і визнати як рішення сільської ради так і самі державні акти недійсними, додатково їх скасування непотрібно. В судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які свідчать, що виготовлені державні акти не відповідають дійсності на місцевості, при їх виготовленні допущені технічні помилки, виправити які можливо у разі визнання їх недійсними.

Outcome: partial