Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач - [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 08 вересня 2005 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] , був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, та зроблено відповідний актовий запис № 487, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Неповнолітніх дітей у позивача та відповідача не має. Діти народжені у даному шлюбі на даний момент є повнолітніми. Як зазначає позивач, сторони мають діаметрально протилежні погляди на життя, у них часто виникають безпідставні сварки, вони втратили почуття любові та порозуміння один до одного. Сторони протягом тривалого часу є чужими людьми, між ними відсутнє спілкування. Кожен з них живе окремим життям, не приймаючи участі у вирішенні справ одне одного. На даний час між ними припинено ведення спільного господарства, разом вони не проживають. Спільне життя сторін не склалося, між ними постійно стали виникати сварки з різних побутових причин, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами ще в 2016 році, вони стали зовсім чужими людьми один до одного. У них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, шлюб та сім`ю, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Будь-які спроби у свій час примиритися не дали бажаних результатів, можливості зберегти їх сім`ю немає. Позивач в судове засідання не прибула, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом належним чином повідомлена. Однак її представником було подане клопотання про розгляд справи за її відсутності із зазначенням, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у його відсутності. Судове засідання у справі було призначене на 15.02.2021 року на 11 год. 40 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08 вересня 2005 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] , був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, та зроблено відповідний актовий запис № 487 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Неповнолітніх дітей у позивача та відповідача не має. Позивач та відповідач мають діаметрально протилежні погляди на життя, у них часто виникають безпідставні сварки, вони втратили почуття любові та порозуміння один до одного. Сторони протягом тривалого чачу стали чужими людьми, між ними відсутнє спілкування. Кожен з них живе окремим життям, не приймаючи участі у вирішенні справ одне одного. На даний час між ними припинено ведення спільного господарства, разом вони не проживають. Спільне життя сторін не склалося, між ними постійно стали виникати сварки з різних побутових причин, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами ще в 2016 році, вони стали зовсім чужими людьми один до одного. У них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, шлюб та сім`ю, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Будь-які спроби у свій час примиритися не дали бажаних результатів, можливості зберегти сім`ю немає. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Питання щодо витрат зі сплати судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved