Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Бора Ю.В., звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка залишила заповіт на користь позивача. По березень 2020 року позивач перебував на заробітках за кордоном. Через запровадження обмежувальних заходів протиепідемічного характеру при поверненні на територію України підписав особисте зобов`язання про 14-денний карантин шляхом самоізоляції та в цей період був вимушений перебувати за місцем проживання. Зважаючи на запровадження профілактичних заходів у роботі органів нотаріату(обмеження особистого прийому, запровадження онлайн-консультування, здійснення прийому громадян лише за попереднім записом, унеможливлення вільного доступу до нотаріальних контор), які були регламентовані Міністерством юстиції України та Нотаріальною палатою України. Позивач заплановано мав подати заяву про прийняття спадщини 27.04.2020 року. Однак через різке погіршення стану здоров`я, а саме інтенсивного больового (радикулярного) синдрому, обумовленого остеохондрозом хребта, спадкоємець [PERSON] у період з 27.04.2020 року по 04.05.2020 року потребував медичної допомоги та перебував на амбулаторному лікуванні, а тому з незалежних від нього обставин та причин пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини, документально не заявив про свої спадкові права у період шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача не визнає в повному обсязі, вважає позов немотивованим і необґрунтованим з таких підстав. Так, відповідач стверджує, що у період відкриття спадщини позивач знаходився у м.Виноградові, так як в цей час він виготовив паспорт № [NUMBER] , за записом 19591030-0477, виданий 24.02.2020 року. Відповідач зазначає, що після смерті матері, позивач знаходився на території України, поскільки разом з ним організували проведення похорон та поминок, після чого на 40-й день організували проведення також відповідних поминок. Що стосується виїзду позивача за кордон в період з 29.10.2019 р. по 29.04.2020 р., то останній виїжджав за кордон на невеликий термін, а в березні 2020 року телефонував відповідачу. Відповідач вважає, що в період з 29.10.2019 року по 29.04.2020 року позивач, проживаючи і знаходячись в м.Виноградів по місцю відкриття спадщини, не робив ніякі дії для подачі заяви до нотаріуса, хоч мав можливість подати таку заяву і поштою. Наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позовній заяві жодним чином не вмотивовано і не описано поважну причину пропуску [PERSON] шестимісячного строку на подачу заяви до нотаріуса. За таких обставин, вважає відповідач, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Ухвалою Виноградівського районного суду від 25.05.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Виноградівського районного суду від 27.07.2020 року в якості співвідповідачів по даній справі залучено [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Бора Ю.В. повністю підтримав позовні вимоги та просив такі задоволити. Адвокат Попович В.І., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , надіслав до суду заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] та розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] , якого належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. А тому на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідач [PERSON] також належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але від отримання судової повістки відмовилась. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без її участі. Заслухавши пояснення представника позивача, безпосередньо дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного. Встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серія [NUMBER] , яке видане 30 жовтня 2019 року виконавчим комітетом Новосільської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області (а.с.7). За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 6 жовтня 2005 року секретарем Новосільської сільської ради Виноградівського району, Закарпатської області, яким все своє майно заповідала позивачу [PERSON] (а.с.8). 17 січня 2017 року мати позивача зробила нове заповітне розпорядження, яким все своє майно в рівних долях заповідала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.30). В судовому засіданні також встановлено, що в шестимісячний строк після смерті матері позивач не звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша, друга статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви або ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як на одну з поважних причин пропуску шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, позивач посилається на те, що по березень 2020 року він перебував на заробітках за кордоном. Із оглянутої в судовому засіданні інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної Служби України від 25.09.2020 року (а.с.56) вбачається, що позивач [PERSON] у період з 01.10.2019 по 06.05.2020 періодично виїжджав за межі України, але такі виїзди були короткочасними ( в основному одноденні). За таких обставин, суд приходить до висновку, що виїзди позивача за кордон не перешкоджали йому своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини. В той же час, суд вважає, що заслуговує на увагу посилання позивача на карантинні обмеження, які діяли в Україні з березня по червень 2020 року згідно з Постановою КМУ від 11 березня 2020 р. N 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Обгрунтовуючи поважність причин пропуску для прийняття спадщини, позивач [PERSON] посилається на свою хворобу, яка сталася за декілька днів до закінчення шестимісячного строку -27 квітня 2020 року і тривала до 4 травня 2020 року. На підтвердження факту своєї хвороби позивач надав суду відповідні письмові докази - довідку від 04.05.2020 р., видану завідувачем АЗПСМ с.Нове Село, Виноградівського району (а.с.10). Суд вважає, що захворювання позивача, яке сталося за декілька днів до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, унеможливило його своєчасне звернення до нотаріуса. Зважаючи на фактичні обставини справи, враховуючи принципи і завдання цивільного судочинства, суд вважає карантинні обмеження та хворобу позивача, що сталася за декілька днів до спливу шестимісячного строку, поважними причинами і такими, що у відповідності до ст. 1272 ЦК України можуть слугувати підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Outcome: approved