Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач 23.03.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору поруки недійсним. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 лютого 2008 року між нею та відповідачем було укладено договір поруки, відповідно до якого позивач поручилася перед відповідачем відповідати за невиконання усіх зобов'язань [PERSON], які виникли у нього внаслідок укладення 28 лютого 2008 року між ним та відповідачем кредитного договору №014-2008-458, відповідно до умов якого було надано кредит [PERSON] в сумі 106 600,00 швейцарських франків, строком до 10.08.2015 року зі сплатою 9,95% річних за користування кредитом. Проте, як стверджує позивач, на момент підписання договору поруки вона перебувала в стані сильного душевного хвилювання та нервового потрясіння і взагалі не усвідомлювала своїх дій та не могла керувати ними, оскільки 04 лютого 2008 року померла її мати. До того ж у позивача не було наміру брати в борг кредитні кошти, тому що вона має низький дохід. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату та місце проведення повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав наведених у письмових запереченнях. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вбачає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28 лютого 2008 року між відповідачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №014-2008-458, відповідно до якого відповідач надав грошові кошти в сумі 106 600,00 швейцарських франків, а [PERSON] зобов'язався повернути зазначені кошти відповідно до графіку погашення (а.с.8-12). Також 28 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки №014-2008-458-Р, відповідно до умов якого позивач поручилася перед відповідачем відповідати за невиконання усіх зобов'язань [PERSON], які виникли у нього внаслідок укладення 28 лютого 2008 року між ним та відповідачем кредитного договору №014-2008-458, відповідно до умов якого було надано кредит [PERSON] в сумі 106 600,00 швейцарських франків, строком до 10.08.2015 року зі сплатою 9,95% річних за користування кредитом (а.с.5-7). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 546 ЦК України договір поруки є видом забезпечення виконання зобов'язання. Згідно ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним усіх зобов'язань і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як вбачається з договору поруки №014-2008-458-Р від 28.02.2008 позивач була ознайомлена зі всіма істотними умовами договору, що підтверджується її підписом на кожному аркуші договору (а.с.5-7). Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. На підтвердження тих обставин, що під час укладення 28.02.2008 договору поруки №014-2008-458-Р позивач перебувала у стані сильного душевного хвилювання та не усвідомлювала своїх дій, остання надала суду клопотання про призначення судової експертизи, проте не гарантувала оплату витрат по проведенню експертизи, не вказала експертну установу, на яку слід покласти проведення вищезазначеної експертизи, та не визначила яку саме судову експертизу необхідно проводити. У зв'язку з чим суд вважає недоведеним факт перебування позивачем у стані сильного душевного хвилювання під час укладення спірного договору. Окрім того, у справі №6-131-цс 14 Верховний Суд України дійшов висновку, що суд може визнати договір недійсним із підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України у тому випадку коли встановить, що у момент укладення договору позивач був неспроможний розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Той випадок, коли позивач у момент укладення договору виявляв ознаки психічного розладу, які здійснили істотний вплив на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, обмежуючи цю здатність, не є підставою для визнання договору недійсним відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України. Таким чином, відповідно до чинного цивільного законодавства суд вважає правильним у задоволенні позовних вимог відмовити. З огляду на вищенаведене та

Outcome: dismissed