Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 вересня 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання їх малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO]. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син. Дитина проживає з нею. Оскільки відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, просила стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу в її відсутності. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач, як слідує з поданої нею письмової заяви, не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст.\~225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 01 серпня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2016 року. Від даного шлюбу в подружжя є неповнолітній син [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії І?ИД номер 172050 від 28 лютого 2013 року, видане Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON]\~обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач коштів на утримання дитини не надає, а позивач не може самостійно утримувати сина. Неповнолітній [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON], що підтверджується довідкою №4349 від 26 вересня 2016 року, виданою Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області. Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм \~станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, [PERSON] не виконує обов'язку з утримання неповнолітньої дитини, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. При розгляді справи судом не здобуто доказів, на підставі яких суд міг би прийти до висновку про те, що розмір стягуваних із [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], доцільно визначити у розмірі 1000 гривень. При цьому суд бере до уваги, що доказів із приводу стану здоровя дитини та матеріального стану відповідача позивач не надавала. З урахуванням зазначених вище вимог закону, беручи до уваги, що існують підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, оскільки судом не здобуто доказів того, що відповідач офіційно працевлаштований, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення в її користь із відповідача [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень, щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття відповідно до ст.\~ст. 180, 184 Сімейного кодексу України. Також згідно з ч. 2 ст.\~184 Сімейного кодексу України розмір аліментів підлягатиме індексації відповідно до закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180 182, 184, 191 \~Сімейного кодексу України,

Outcome: partial