Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач 23.04.2015 звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь грошові суми у зв»язку з невиконанням умов договору побутового підряду з урахуванням індексу інфляції в розмірі 11330 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 124 грн. 10 коп. та судові витрати, пов»язані із сплатою судового збору. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що за характером своєї господарської діяльності він співпрацював із ТОВ «Статус-100» і був особисто знайомий із співзасновником товариства - відповідачем [PERSON] На початку жовтня 2014 року він, як фізична особа, замовив в ТОВ «Статус-100» виготовлення для особистих потреб столярних заготовок із дерева та 20.10.2014 передав [PERSON] 10000 грн. готівкою в якості оплати за виконану роботу. Відповідач зобов»язувався виконати його замовлення до 01.11.2014, але взятих на себе зобов»язань у визначений строк не виконав. 18.11.2014 [PERSON] написав розписку, в якій зазначив, що ТОВ «Статус-100», в його особі, гарантує повернути йому отримані кошти до 01.12.2014. Однак отримані гроші до цього часу йому не повернуті. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] вимоги підтримали. Відповідачі [PERSON] та представник ТОВ «Статус-100» [PERSON] заперечують проти позову, посилаючись на те, що ніякого договору побутового підряду з позивачем вони не укладали. Між ТОВ «Статус-100» і ПП «Компанія «Девайс-Центр», де працює позивач, було укладено договір, за умовами якого ТОВ «Статус-100» виготовляло для ПП «Компанія «Девайс-Центр» меблеві заготовки. Розрахунки проводилися як по безготівковому розрахунку, так і за готівку. Відповідач [PERSON] повідомив, що дійсно в жовтні 2014 року [PERSON] завіз на підприємство деревину для виготовлення заготовок та готівкою зробив передоплату 10000 грн. за виконання роботи, загальна вартість яких була 40000 грн. Вказана деревина була поміщена в сушильні камери для подальшого виготовлення меблевих заготовок. В листопаді 2014 року [PERSON] від переробки деревини на щит відмовився, забрав висушену деревину і зажадав повернення передоплати. У зв»язку з цими обставинами він, відповідач [PERSON], написав розписку від 18.11.2014. Між ними було погоджено, що вартість сушки деревини становить 2400 грн. Решту коштів, за взаємною домовленістю, він повернув позивачеві, передавши 2 грудня 2014 року на вимогу [PERSON] 7600 грн. його працівникові [PERSON] Однак через деякий час позивач зажадав зменшити розмір оплати виконаних робіт до 1200 грн., на що він погодився та перерахував 1198 грн. на картку його працівника [PERSON]. Номер платіжної картки йому надав [PERSON] З показань свідків та письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено такі обставини. 17.03.2014 між Приватним підприємством «Компанія «Девайс-Центр» (покупець) в особі його директор [PERSON] та ТОВ «Статус-100» (постачальник) в особі генерального директора [PERSON], укладено договір поставки № 4-14, за умовами якого постачальник зобов»язувався постачати покупцю дубовий меблевий щит на умовах, визначених сторонами у Специфікаціях, які є невід»ємною частиною договору. За Статутом Товариства з обмеженою відповідальність «Статус-100», затвердженого загальними зборами засновників 09.08.2012, його засновниками є громадяни України: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Органами управління товариства є загальні збори учасників та дирекція на чолі з генеральним директором. Організація господарсько-фінансової діяльності товариства та укладення будь-яких договорів відноситься до виключної компетенції генерального директора. Згідно з протоколом загальних зборів засновників товариства від 09.08.2012 його генеральним директором призначено [PERSON] з правом першого підпису банківських та інших документів. 18.11.2014 [PERSON] надав від імені ТОВ «Статус-100» письмову гарантію повернути [PERSON] десять тисяч гривень до 01.12.1014. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач [PERSON] надав суду розписку [PERSON] про те, що він 02.12.2014 отримав від [PERSON] 7600 грн. для [PERSON]. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працював менеджером в ПП «Девайс-Центр» і пригадує ситуацію, коли [PERSON] доручив йому отримати від [PERSON] 7600 грн. Про отримання коштів він завірив розписку, написавши в ній своє прізвище та поставивши підпис. Ці гроші за вказівкою [PERSON] він передав іншій особі. Відповідач надав суду дублікат квитанції BASS_2651596908 від 26.01.2015, згідно з якою [PERSON] перерахував на рахунок [PERSON] в Приватбанку 1198 грн. Свідок [PERSON], яка з 2010 року працює директором ПП «Девайс Центр», показала суду, що з 2014 року вони співпрацюють з ТОВ «Статус-100» на підставі укладеного договору. [PERSON] працює її заступником і виконує обов»язки з розміщення та виконання замовлень. На початку 2015 року вона отримала від представника ТОВ «Статус-100», з яким попередньо була розмова по телефону, на свою особисту платіжну картку 1198 грн. та використала їх на потреби підприємства. Хто дав номер її платіжної картки їй не відомо. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердив, що саме він надав [PERSON] реквізити платіжної картки [PERSON] Правовідносини, що виникають з договору побутового підряду регулюються параграфом 2 глави 61 ЦК України. Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно зі ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено укладення з відповідачами договору побутового підряду з огляду на таке. Відповідно до ст.60 ЦК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підтвердження укладення договору побутового підряду позивач не надав суду квитанції чи іншого документа і не залучив свідків для підтвердження факту укладення договору та його умов. Приймаючи до уваги заперечення відповідачів щодо укладення ними цього виду договору з фізичної особою [PERSON], суд вважає факт укладення договору побутового підряду недоведеним. Окрім цього, особою, яка користується правом укладання угод від імені ТОВ «Статус-100» є його генеральний директор [PERSON] Співзасновник товариства [PERSON] такими повноваженнями не наділений. Представник ТОВ «Статус-100» - його генеральний директор [PERSON], - повідомив суду, що він не уповноважував [PERSON] надавати будь-які зобов»язання він імені товариства. У ході розгляду справи встановлене існування між ТОВ «Статус-100» та ПП «Девайс-Центр» договірних відносин на підставі договору поставки № 4-14 від 17 березня 2014 року, який є господарським договором. Відповідно до ст. 12 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів підвідомчі господарським судам. Суд загальної юрисдикції не уповноважений розглядати спори, що виникають з цих правовідносин, тому не вдається до аналізу виконання укладеного між юридичними особами договору поставки. На підставі ст.ст. 865,866 ЦК України,

Outcome: dismissed