Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 22 листопада 2006р. ТОВ комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 001-21054-221106 за яким позивач надав відповідачці кредит в сумі 1694,00грн. Відповідачка станом на 08.05.2015р. неодноразово порушувала умови кредитного договору і має прострочену заборгованість-1 019,54 грн.: заборгованість за сумою кредиту-559,92 грн.; заборгованість за відсотками-32,56 грн.; заборгованість за комісіями-427,06 грн. Представник відповідачки в судовому засіданні не заперечував отримання кредиту його дружиною для придбання телевізора. Вона оплачувала щомісячно передбачений договором платіж, але потім захворіла і можливо не доплатила якусь суму. Разом з тим звернув увагу на пропуск строку позовної давності, бо кредит було отримано на 2 роки. Вислухавши представника відповідачки, дослідивши подані матеріали суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Представник відповідачки не заперечував отримання його дружиною кредиту. Згідно кредитного договору від 22.11.06р. кредит надавався на 24 місяці з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 21.11.2008р.під 10 % річних. Щомісячно до 22 числа кожного місяця вона зобов»язана сплачувати кредитору рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за ведення кредитної справи у розмірі 130грн. З наданого розрахунку ціни позову вбачається, що останній щомісячний платіж на погашення кредиту було зроблено 20.02.0 9р. Загальний строк позовної давності встановлено законом в 3 роки. В передбачений договором строк 21.11.08р. [PERSON] свої зобов»язання не виконала, останній платіж зроблено 20.02.09р., позов пред»явлено до суду 17.06.15р. Позивач не надав ніяких підтверджень пропуску строку звернення до суду з поважних причин. Ст.1054 ч.1 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.2 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З аналізу норм ЦК України стосовно строків позовної давності можна зробити висновок, що у разі неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Якщо установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК). Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України з цих питань, зокрема від 22.10.14р. справа № 127цс14. З зазначеного питання є відповідна позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 12.12.12р. справа № 6-146-цс12, від 16.10.13р. і яка в силу ст.360-7 ЦПК України повинна враховуватись загальними судами при прийнятті рішення.

Outcome: dismissed