Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.12.2016 р. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що з 29.09.2007 року по 19.01.2010 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. В період перебування в шлюбі у позивача та відповідача народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач протягом останнього року не піклується про свою доньку [PERSON], не приймає участі у її фізичному та духовному розвитку, не цікавиться навчанням дитини, її успіхами в школі, не відвідує батьківські збори, не провідує дитину, не телефонує їй, матеріальної допомоги не надає, аліменти на утримання дитини, призначенні за рішенням суду, не сплачує. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представника [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився. За клопотанням позивача через друковане видання газета «Вінниччина» здійснено виклик відповідача через оголошення. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. в судове засідання не з'явилась, однак від останньої надійшла письмова заява, в якій вона просила розгляд справи провести у її відсутність, підтримала висновок Служби у справах дітей Вінницької міської ради про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], проти задоволення позову не заперечила. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач та її представник не заперечили проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача та її представника, враховуючи думку представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності та взаємозв'язку, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 29.09.2007 року зареєстрували шлюб, який розірвано 19.01.2010 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу (актовий запис №59) (а.с.13-14). Під час перебування позивача та відповідача в зареєстрованому шлюбі у них народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], в якому її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. Позивач з донькою зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно виконавчого листа №2-3724-2009, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці 25.12.2009 року, за рішенням суду з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] стягнуто аліменти до досягнення останньою повноліття, які за період з 01.12.2015 року по 30.11.2016 року позивач не отримує, що підтверджується довідкою про неотримання аліментів, виданою Замостянським відділом державної виконавчої служби м. Вінниці №20751/09-37/6 05.12.2016 року(а.с.7,11). Відповідно до характеристики [PERSON], [INFO], виданої закладом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №13 Вінницької міської ради» неповнолітня [PERSON] навчається у зазначеному навчальному закладі з 2014 року. За період навчання дитини в навчальному закладі батько [PERSON] навчанням та вихованням своєї доньки не цікавився, батьківські збори не відвідував, участі у вихованні дитини не приймав (а.с.10). Згідно акту про не проживання особи, складеного сусідами, [PERSON] з початку 2009 року не проживає за адресою: [ADDRESS] 28.03.2017 року за вих. №01-00-011-12899 на запит суду служба у справах дітей виконавчого комітету Вінницької міської ради надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON], [INFO], з якого вбачається, що з 2010 року по теперішній час [PERSON] не проживав з донькою, не брав участі у її вихованні, не цікавився її життям, розвитком та вихованням, не вітав її з днями народження та іншими святами, не надавав належного матеріального утримання. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Вінницької міської ради [PERSON] повідомила, що батько тривалий час її не відвідує, не цікавиться життям та навчанням, не вітає зі святами, не допомагає матеріально. Батько [PERSON] на засідання комісії тричі не з'явився, про дати засідань був повідомлений належним чином. Враховуючи невиконання батьком [PERSON] своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню доньки протягом 7 років, орган опіки і піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] щодо дитини [PERSON], [INFO] (а.с.50-51). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону). Окрім того, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи відповідач дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки. Окрім того, суд бере до уваги висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], наданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради, враховуючи неналежне виконання батьком обов'язків по вихованню та утриманню доньки протягом 7 років, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. А тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved