Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилається на те, що їй на праві особистої власності належить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Українській,19 в с.Дорошівці Заставнівського району Чернівецької області, який вона набула у власність на підставі договору дарування від 20.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №574. У вказаному будинку, крім неї, зареєстрований також відповідач [PERSON], який протягом тривалого часу в ньому не проживає. Вона, як власник будинку, не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідача в будинку, саме тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт, з відміткою Укрпошти проте, що він за зазначеною адресою, а саме в с.Дорошівці по вул.Українській,19 не проживає, хоча з відповіді на запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Чернівецькій області стосовно місця реєстрації відповідача № 5653/18-вх (а.с.16) видно, що відповідач зареєстрований саме в с.Дрошівці по вул. Українській, 19. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу, зі згоди представника позивача [PERSON]. розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача [PERSON]., показання свідків [PERSON], [PERSON] суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування від 20.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №574, укладеного між дарувальником [PERSON]М та обдарованою [PERSON]П (а.с.8-9), набула у власність житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Українській,19 Заставнівського району Чернівецької області. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до положень ст.ст. 321, 383 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З довідки виконкому Дорошовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №757 від 24.07.2018 року вбачається, що у житловому будинку №19 по вул. Українській в с.Дорошівці Заставнівського району Чернівецької області зареєстрована позивач, та відповідач [PERSON], [INFO] (а.с.11). На сьогоднішній день позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у її домоволодінні, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Свідки [PERSON]І, [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] проживав у с.Дрошівці біля своїх батьків, однак у 1996 році після одруження у будинку за адресою: вул. Українська,19 с.Дрошівці Заставнівського району Чернівецької області, який раніше належав батьку позивача, не проживає. Тобто, судом встановлено, що відповідач був зареєстрований у вказаному житловому будинку у звязку із тим, що він був членом сімї колишнього власника спірного житлового будинку, а саме сином [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст.\~405\~ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином, виникнення права членів сімї власника квартири на користування цим житлом та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на квартиру. В той же час, як встановлено в судовому засіданні на підставі договору дарування від 12.03.2018 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на житловий будинок за адресою: вул. Українській,19 с.Дорошівці Заставнівського району Чернівецької області, право власності на вказаний будинок перейшло від [PERSON]М до позивача [PERSON] Тобто з 12.03.2018 року позивач [PERSON] набула статусу власника житла, а у [PERSON] право власності на нього припинилося та втрачено право користування житловим будинком, даний факт стосується також і членів його сімї, в тому числі і сина [PERSON] В ухвалі Верховного суду України від 13.07.2011 р. зазначається, що чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сімї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже припинення права власності на будинок припиняє право членів його сімї на користування цим будинком. Як встановлено в судовому засіданні, на даний момент відповідач [PERSON]. не входить до складу сімї позивачки, постійно з нею не проживає та не повязаний з нею спільним побутом. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321\~ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відтак, суд при розгляді даної справи прийшов до висновку, що у зв'язку з припиненням права власності [PERSON] на належне їй житлове приміщення, відповідачем втрачається право користування ним, незалежно від того скільки часу та з яких причин він у ньому був відсутнім. Відомості щодо укладення між сторонами договору найму (оренди) житла у відповідності до ст.ст. 810, 814\~ЦК України у суду відсутні. Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №19 розташованим по вул. Українській в с.Дорошівці Заставнівського району Чернівецької області підлягає до задоволення. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved