Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач 20 лютого 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що вона є матір`ю [PERSON] Позивач є пенсіонером і має скрутне матеріальне становище. Чоловік - [PERSON] помер. Відповідач наразі проживає з позивачем, матеріальної допомоги не надає. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку з дня пред'явлення позову і до її смерті. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1400 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). [PERSON] на даний час є людиною літнього віку (а.с.4). Чоловік [PERSON] - [PERSON] похований 19 вересня 2008 року (а.с.6) Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного Кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами. Проте сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання. Стан непрацездатності повинен супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу, оскільки без неї батьки не зможуть прожити. В своїй заяві позивач зазначає, що є пенсіонером і в зв'язку з надмірно високими цінами їй не вистачає грошей на життя, а тому потребує матеріальної допомоги від її сина. Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Частиною 2 ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову, а відповідач має право визнати повністю або частково. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009 року зазначено, що у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. Слід розрізняти визнання відповідачем позову від визнання ним обставин позову, що згідно з частиною першою статті 61 ЦПК ( 1618-15 ) звільняє позивача лише від доведення цих обставин. Відповідач у своїй заяві від 26 березня 2015 року визнав позов повністю Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в сумі 1400 грн. щомісячно та до дня її смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved