overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 листопада 2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 27 вересня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дочку [PERSON], народження 16 червня 2009 року. Спільне життя подружжя не склалось у звязку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів, постійними сварками та суперечками, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, а тому позивач просить шлюб розірвати. Спір про місце проживання дитини відсутній. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, указані в позовній заяві. Просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлений у в встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Судом установлено: Сторони з 27 вересня 2008 року знаходяться у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадського стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 118 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], народження 16 червня 2009 року (а.с. 6). Спільне життя між сторонами не склалось, у звязку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів, постійними сварками та суперечками, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спір про місце проживання дитини відсутній. Міри, прийняті судом для збереження сімї, виявились безрезультатними. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сімї суперечитиме інтересам обох сторін. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Приписами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, установлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

позивач [PERSON] 07 лютого 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на несумісність характерів, втрату поваги один до одного. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомлений судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 29 вересня 2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 лютого 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилалася на те, що є власником квартири [ADDRESS], відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає в квартирі понад 10 років. В поданій до суду позовній заяві просила суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав. Суд, заслухавши пояснення позивача дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва № 46 про право особистої власності на житло від 19 січня 1998 року є власником квартири № 47 в будинку по вулиці Баленка, 6 в місті Полтаві. Відповідач [PERSON], [INFO], знаходиться в квартирі [ADDRESS] на реєстраційному обліку, але не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено дослідженими судом доказами, відповідач [PERSON] не проживає в [INFO], наявність реєстрації відповідача в квартирі, власником якої є позивач, порушує її права на вільне володіння та користування приватною власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не повязане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 серпня 2014 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів. В судовому засіданні позивач повністю підтримав подану до суду позовну заяву, на розірванні шлюбу наполягає, вважає неможливим подальше спільне життя. Відповідач в судове засідання не з'явилася, будучи повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомила, клопотань не подавала. Суд, заслухавши позивача дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 01 березня 1995 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 серпня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, зловживання відповідачем спиртними напоями. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, про прочини своєї неявки суд не повідомив, клопотань не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 06 листопада 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 серпня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 17 травня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено запис за № 836. Від даного шлюбу 02 березня 2015 року у них народився син [PERSON]. Спільне життя сторін не склалося, оскільки після укладення шлюбу виявилось, що у них протилежні погляди на сімейне життя та цінності, виховання дітей, ведення спільного господарства та побуту. Фактично спільне сімейне життя та господарство не ведуть з квітня 2018 року. З наведених підстав, позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 17 травня 2014 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 836 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 252621. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 436076 від 11 березня 2015 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний запис за № 585. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обгрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя подружжя не склалося, оскільки після укладення шлюбу виявилось, що у них протилежні погляди на сімейне життя та цінності, виховання дітей, ведення спільного господарства та побуту. Фактично спільне сімейне життя та господарство сторони не ведуть з квітня 2018 року. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 серпня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 25 квітня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету в м. Тернополі, про що зроблено запис за № 264. Від даного шлюбу дітей немає. У звязку із застосуванням [PERSON] до позивача фізичної сили та погроз між сторонами припинилися шлюбні відносини та перестали вести спільне господарство. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. З наведених підстав, [PERSON] просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 25 квітня 1996 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 264 Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету в м. Тернополі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 030150. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обгрунтовує свої позовні вимоги, у звязку із застосуванням [PERSON] до неї фізичної сили та погроз між ними припинилися шлюбні відносини та перестали вести спільне господарство. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 серпня 2020 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що спільне життя не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного. Просив розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 21 червня 2014 року шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 серпня 2020 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 24 вересня 2020 року. В судове засідання з розгляду справи по суті позивач [PERSON] не з`явився, до суду подана заява про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи повідомлена судом про дату, час та місце розгляду через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 21 червня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 червня 2021 року звернулась в суд з цим позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували 30 березня 2018 року у Подільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №68. Свої вимоги мотивувала тим, що життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. На даний час вони сімейні відносини не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сім`ї та примирення є не можливим. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої позов визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 березня 2018 року у Подільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №68. Від шлюбу\~дітей не\~мають.\~ Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Мають спільне бажання розірвати шлюб, за обставин, що склалися, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. Згідно з ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім`ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.01.2014 звернувся до Хотинського районного суду м. Хотин з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 19 вересня 2011 року виконавчим комітетом Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області , про що зроблено актовий запис за №24. Вказує, що під час шлюбу в них з відповідачкою не народилось. Разом з тим, подружнє життя не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім»ю.Між ними постійно виникали сварки. Внаслідок чого, протягом тривалого часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. У зв'язку із тим, що їхній шлюб носить тільки формальний характер, просив його розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному об'ємі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві . Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Наслідки ст. 174 ЦПК їй відомі та зрозумілі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 19 вересня 2011 року виконавчим комітетом Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за № 24 що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 вересня 2011 року. Від вказаного шлюбу у сторін дітей немає. Спільне життя сторін склалось невдало через протилежні погляди на шлюб, сім'ю, а також постійні суперечки. На даний час їхній шлюб існує формально. Суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, що визнали сторони у справі в судовому засіданні. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Сторони в справі категорично заперечили, щодо надання строку на примирення, вказавши, що протягом тривалого часу та по сьогоднішній день не змогли примиритися. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід з відповідачки стягнути судові витрати на користь позивача в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved