Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] вищий навчальний заклад «Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON] Міністерства охорони здоровя України» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення коштів за навчання в розмірі 104\~321,56грн. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 31.07.2006 року на навчання в ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON]» на бюджетну форму навчання зараховано [PERSON] та 01.09.2006року укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою. В розділі зобовязання студента передбачено обовязок прибуття після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювання не менше трьох років, а у разі неприбуття за направленням або відмови приступити до роботи за призначенням, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі, він зобов»язаний відшкодувати у встановленому порядку вартість навчання та компенсувати замовнику всі витрати, однак відповідач, після закінчення медуніверситету, у встановлений строк 01.08.2012року, без поважних причин, не приступив до навчання в інтернатурі, порушивши п. 3.2 Наказу МОЗ України від 19.09.1996року №291 «Про затвердження Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-IV рівня акредитації», що свідчить про відмову приступити в подальшому до роботи за направленням та відпрацювати три роки молодим спеціалістом в державній медичній установі, а тому університет просить стягнути з відповідача затрачені на навчання кошти та судові витрати . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник [PERSON] в судове засідання на 11.11.2015р. не зявились, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку, однак попередньо надали суду письмові заперечення в яких зазначили, що не погоджуються із розрахунком фактичних затрат на навчання одного студента медичного факультету за державним замовленням випуску 2012року. Із розрахунку не зрозуміло, що таке КЕКВ, що таке середньорічна чисельність?, та як вирахувати затрати на одну особу. Також, зазначили, що відповідачу була запропонована посада лікар загальної практики сімейний лікар та було запропоновано житло - кімната. [PERSON] у зазначений термін прибув до Озерянської АЗПСМ Житомирського району, тобто виконав умови угоди, однак йому було повідомлено, що кімнат для проживання лікарів у них не має та йому необхідно самостійно винайняти житло. Оскільки йому не було надано кімнати для проживання, він не зміг приступити до виконання своїх обов»язків. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, яким належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. При розгляді справи судом встановлено наступне. 01.09.2006 року між сторонами укладено типову угоду про підготовку фахівців з вищою освітою №06010, згідно умов якої [PERSON] взяв на себе зобовязання прибути після закінчення вищого навчального закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років. У разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного та місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. З навчальної картки студента [INFO], що останній зарахований до ВНЗ за держзамовленням відповідно до наказу № 109-Д від 31.07.2006 року. З протоколу засідання державної комісії з розподілу молодих спеціалістів Тернопільського державного медичного університету ім. Горбачевського в червні 2012 року(XXXXХІІ випуск) 26 жовтня 2011 року слідує, що молодого спеціаліста 2012 року [PERSON] направлено на роботу в Житомирське УОЗ, Озернянську АЗПСМ Житомирського району лікарем загальної практики - сімейним лікарем. Відповідно до списку працевлаштування персонального кожного випускника медичного факультету Тернопільського державного медичного університету ім. І.Я. Горбачевського (2012 рік випуску), місце майбутньої роботи [PERSON] - Житомирське УОЗ, Озернянська АЗПСМ Житомирського району лікар загальної практики - сімейний лікар, з наданням кімнати для проживання. Згідно наданого розрахунку фактичних затрат на навчання одного студента медичного факультету Державного вищого навчального закладу Тернопільський державний медичний університет імені [PERSON] Міністерства охорони здоровя України, затрати на одну особу становлять 75\~527,49грн., без виплати стипендії. Як вбачається із довідки про доходи №07/5643, виданої 10.12.2014р. ДВНЗ «Тернопільський медичний університет ім. І.Я.Горбачевського, за період з вересня 2006р. по червень 2012р. [PERSON] виплачено стипендію в розмірі 28\~794,07грн. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із вимогами ч.2 статті 52 Закону України Про освіту, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 25.12.1997 року № 367, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо випускник не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до умов Типової угоди про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2006 року, укладеної між сторонами, [PERSON] у разі відмови їхати за призначенням взяв на себе зобовязання відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. Згідно із вимогами ч.1 статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, закінчивши навчання на бюджетній формі у ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я.Горбачевського» за місцем направлення - в Житомирське УОЗ, Озернянську АЗПСМ Житомирського району, не прибув та жодних доказів про поважність причин неприбуття суду не надав, що також підтверджується інформацією про прибуття у місця призначення на роботу після завершення навчання в інтернатурі молодих спеціалістів університету, наданої Департаментом охорони здоров»я Житомирської обласної державної адміністрації №4421/03-9 від 10.09.2014р., згідно якої у 2012р. [PERSON] не приступи в до інтернатури. Крім того, на запит суду, комунальною установою «Центральна районна лікарня» Житомирської районної ради, надано інформацію про те, що в КУ «Центральна районна лікарня» Житомирської районної ради не зафіксовано жодних звернень від [PERSON] щодо прийняття на роботу або забезпечення його житлом. Посилання відповідача на не забезпечення його житлом спростовуються листом Житомирської обласної державної адміністрації УОЗ за №3988/0310 від 02.09.2015р., з якого вбачається, що питання щодо забезпечення кімнатою [PERSON] не розглядалось, так як був наданий лист клопотання головного лікаря Коростенської ЦМЛ про зміну місця призначення на роботу на посаду лікаря травматолога травматологічного пункту Коростенської ЦМЛ та через відсутність заяви [PERSON] про зарахування на проходження інтернатури згідно направлення на роботу МОЗ України №02010830/118. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, відповідно до вищенаведених норм законодавства та умов угоди, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення із позивача до Державного бюджету України затрачених коштів на його навчання у ДВНЗ Тернопільський державний медичний університет ім. І.Я.Горбачевського в сумі 104\~321,56 грн., яка включає фактичні затрати на навчання в сумі 75\~527,49 грн. та 28\~794,07грн. отриманої ним стипендії. Крім того, в силу вимог статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1\~043,23 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved