Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Позивач 24.12.2019 року звернувся до Нікопольськго міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] померла його бабуся - [PERSON] , яка до дня смерті була зареєстрована по [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить : -1/3 частина житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.02.2003 року, виданого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою; -1/12 частини квартири [ADDRESS] . Згідно заповіту, складеного 18.06.2003 року , посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Мігуновим С.О. , все своє майно [PERSON] заповіла йому. Для отримання свідоцтва про право на спадщину, він звернувся до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому відмовлено, оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини та недоведений родинний зв`язок із спадкодавцем. Також, померлій [PERSON] належить 1/12 частини квартири [ADDRESS] , яка була успадкована нею після смерті доньки - [PERSON] . Зазначає, що доньці померлої - [PERSON] належала ј частина квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] належна їй частина квартири була поділена між спадкоємцями, які залучені на той час до спадкування. [PERSON] спадщину у вигляді спірної частини квартири прийняла, але оформити не встигла, а отже, він позбавлений права отримати свідоцтво на 1/12 частину спадкової квартири. Він, зареєстрований та постійно проживає по [ADDRESS] , в передбачений законом строк не відмовлявся від прийняття спадщини, а отже, є таким , що спадщину прийняв. Просить визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ . «А», загальною площею 44, 8 кв.м., житловою 22, 4 кв.м., тамбур літ «а», літня кухня літ. «Б», вбиральня літ «В», підвал літ. «Д», душ літ «Е», споруди 1-5, 1 та 1/12 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою від 04.07.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання сторони не з?явилися. Позивач, згідно поданої заяви, просить справу розглядати в його відсутність та без фіксації технічними засобами, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с. 73). Від відповідача надійшла заява, в якій просить розглядати справу в її відсутність та без фіксації технічними засобами, позовні вимоги визнає в повному обсязі ( а.с. 74). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Розглянувши подані документи, з?ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. 1/3 частина будинку по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.02.2003 року , посвідченого Другої Нікопольською нотаріальною конторою (а.с. 11). Вищезазначене підтверджено також витягом № 273182 від 01.04.2003 року (а.с. 11, зворот). Як вбачається із вищезазначеного свідоцтва, [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження позивача, його матір`ю є [PERSON] (а.с. 8). Отже, у суду не виникає сумніву, що [PERSON] є рідною бабусею позивача. [INFO] [PERSON] померла. Судом встановлено, після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить 1/3 частина житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] (а.с. 20-23). Згідно заповіту, складеного 18.06.2003 року , посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Мігуновим С.О. , все своє майно [PERSON] заповіла [PERSON] . Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Для отримання свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] звернувся до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, але, постановою № 1374/02-31 від 23.04.2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] за заповітом позивачу відмовлено, оскільки позивачем пропущений строк для прийняття спадщини та недоведений родинний зв`язок із спадкодавцем (а.с. 16). Із листа завідувача Другої нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області № 338/01-16 від 19.02.2020 року (а.с. 81) вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа. В матеріалах спадкової справи зберігається зареєстрована 23.04.2018 року за № 425 заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті баби (а.с. 85). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), свідоцтва про право власності на спадкове майно не видавалися (а.с. 88, 89) . Проте, постановою від 23.04.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] за заповітом позивачу відмовлено, оскільки позивачем пропущений строк для прийняття спадщини та недоведений родинний зв`язок із спадкодавцем - відмовлено (а.с. 152). Із посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Мігуновим С.О. 18.06.2003 року заповіту вбачається, що [PERSON] все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого не складалось - заповіла [PERSON] (а.с. 87). Інших спадкоємців не встановлено. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що померлій [PERSON] дійсно належить 1/3 частина будинку по [ADDRESS] , позивач є онуком [PERSON] , є спадкоємцем за заповітом, а отже, має право на спадкове майно. Враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги позивача про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ . «А», загальною площею 44, 8 кв.м., житловою 22, 4 кв.м., тамбур літ «а», літня кухня літ. «Б», вбиральня літ «В», підвал літ. «Д», душ літ «Е», споруди 1-5, 1обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підтвердження позовних вимог щодо визнання права власності на 1/12 частину квартири [ADDRESS] , позивачем надано свідоцтво про право власності на житло, видане Комітетом комунальної власності м. Нікополя 24.01.1994 року, згідно якого вбачається, що [PERSON] належить ј частина квартири [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Право власності набувається на підставах. Що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумніві або претензій з боку третіх осіб. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Судом встановлено, що позивачем надано лише свідоцтво про право власності на житло, видане Комітетом комунальної власності м. Нікополя 24.01.1994 року, доказів, які б свідчили про набуття спадкодавцем права у встановленому законодавством України порядку не надано, окрім того, згідно постанови нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину- на частку у праві спільної частки власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] , не відмовляючи при цьому про видачу свідоцтва на спадкове майно, зокрема частину квартири [ADDRESS] , що в свою чергу свідчить про передчасність вимог позову в частині визнання права власності на частину квартири [ADDRESS] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на 1/12 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом слід відмовити.

Outcome: partial