Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.06.2015 р. звернулася до суду із вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Єталон» про визнання недійсними пунктів 3.2.7 та 12.1 договору №01658 фінансового лізину, укладеного між ними 12.05.2015 р., посилаючись на те, що їй не була надана інформація про послугу, що повинна була надаватися, а саме: щодо перевірки, розгляду та підготовки документів для укладення договору, будь-якого розрахункового документа за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору відповідачем не було створено та не надано, а після підписання договору та детального ознайомлення з його умовами було встановлено, що нею було сплачено частину авансового платежу та адміністративний платіж, вважає, що сплачені нею кошти і є авансовим платежем; крім того договір містить несправедливі та дискримінаційні умови, зокрема, в договорі відсутні будь-які положення щодо відповідальності відповідача та продавця предмета лізингу за невиконання умов договору, в тому числі, поставки самого предмету лізингу; договором встановлено жорсткі її обов'язків, тоді як відповідач має право в односторонньому порядку розірвати договір у випадку неможливості придбання предмету лізингу або відмови продавця здійснити продаж та/або поставку предмета лізингу та у разі необрання нею нового предмета лізингу (п.3.2.7 договору), й у такому випадку відповідач повертає їй кошти на умовах п.12.1 договору, не повертаючи адміністративний платіж у повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» Міщенко А.Л. заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], посилаючись на необґрунтованість її вимог. Суд, вивчивши надані докази, вислухавши учасників судового розгляду, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що 12.05.2015 р. між відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» (лізингодавець) та позивачем [PERSON] (лізингоодержувач) було укладено договір №01658 фінансового лізингу, за умовами якого відповідач прийняв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати його у користування позивача на строк та на умовах, передбачених договором. Згідно п.1.1 договору предметом лізингу по договору є: транспортний засіб - автомобіль марки ЗАЗ моделі VIDA, комплектації 1,5 comfort, тип двигуна бензин, тип КПП мех., привід перед., вартістю 8 659,15 доларів США. Встановлено, що [PERSON] на виконання умов договору 12.05.2015 р. було сплачено грошові кошти у сумі 29 651,00 грн., або частину авансового платежу згідно договору фінансового лізингу, та грошові кошти у сумі 20 349,00 грн., або адміністративний платіж згідно договору фінансового лізингу, а всього сплачено 50 000,00 грн. Надані суду документи свідчать про те, що при укладенні договору позивача [PERSON] було проінформовано про всі його істотні умови, спосіб та терміни оплати платежів тощо, що підтверджується підписом позивача на кожній із сторінок договору, кожному із додатків до договору, й, підписуючи договір, сторони погодилися, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають сплаті за цим договором на користь лізингодавця, відображають справедливу вартість предмета лізину та забезпечують отримання лізингодавцем суми, очікуваної станом на дату виконання договору відповідно до чинного курсу обміну долара США до української гривні за готівковими операціями, встановленого комерційним банком АТ «Райффайзен Банк Аваль» при продажу долара США (надалі обмінний курс долара США до української гривні) станом на дату, коли кожен платіж підлягає оплаті; з цією метою лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим договором, розраховуються в доларах США на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом долара США до української гривні, чинним на робочий день виписки рахунку або квитанції на сплату платежу. Сторони, укладаючи даний договір погодилися, що вартість предмета лізингу на момент укладення договору становить 8 659,15 доларів США; підписанням даного договору лізингоодержувач підтвердила, що вона повідомлена про валютні ризики під час виконання нею своїх зобов'язань за цим договором; всі планові платежі, які визначаються у додатках до договору, сплачуються нею згідно з вказаних додатків на підставі рахунків, виставлених відповідачем; планові платежі зараховуються відповідачем згідно обмінного курсу долара США до української гривні на фактичну дату зарахування платежу на рахунок відповідача; позивач прийняла на себе зобов'язання всі рахунки на сплату платежів самостійно завчасно отримувати у відповідача для їх подальшої оплати на виконання цього договору; всі рахунки, які будуть отримуватися нею від відповідача, будуть мати дату останнього дня дії такого рахунку або квитанції; у разі несплати такого платежу до дати, яка вказана у рахунку або квитанції, позивач прийняла на себе зобов'язання невідкладно повторно отримати у відповідача новий рахунок або квитанцію (розділ 8 договору «Вартість предмета лізингу та платежі»). При таких обставинах власні дії позивача, що виразилися у підписанні договору, являється підтвердженням ознайомлення позивача [PERSON] зі змістом укладеної нею угоди та бажанням щодо настання правових наслідків, обумовлених цим договором, наявні у матеріалах справи рахунки та сплачені 12.05.2015 р. квитанції №QS00071546201, №QS00071546401 свідчать про те, що при підписанні договору позивачем сплачено саме адміністративний платіж та частину авансового платежу. Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди. При вивченні договору №01658 фінансового лізингу, укладеного між сторонами 12.05.2015 р., встановлено, що зазначені вище істотні умови, що визначені спеціальним законом, містяться у договорі, додатках до нього. Так, п.1.7 розділу 1 договору «Предмет договору фінансового лізингу» визначено, що предмет лізингу передається в користування позивача протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати позивачем на рахунок відповідача: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.4 ст.9 даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.6 ст.9 даного договору. Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про фінансовий лізинг» предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. При вивченні договору №01658 фінансового лізингу, укладеного між сторонами 12.05.2015 р., встановлено, що договір містить детальний опис умов отримання предмета лізингу та порядок сплати за предмет лізингу; крім цього у додатку №1 до договору міститься інформація щодо сплати авансового платежу в розмірі 50%, адміністративного платежу в розмірі 10%, комісії за передачу в розмірі 3%, а також графік сплати п'ятдесяти відсотків авансового платежу протягом одного року; у п.10.2 розділу 10 договору «Сплата лізингових платежів» міститься детальний опис розрахунку лізингових платежів, при таких обставинах п.3.2.7 розділу 3 договору «Права та обов'язки сторін» і п.12.1 розділу 12 «Порядок розірвання договору. Порядок повернення коштів. Відповідальність сторін і порядок повернення предмета лізингу» договору №016586 фінансового лізингу, укладеного між сторонами 12.05.2015 р., та додаток №1 до нього «Графік сплати авансового платежу» не суперечить чинному законодавству України, не суперечить нормам Закону України «Про фінансовий лізинг», умови надання позивачу послуг на підставі договору та інформація про ці послуги викладені детально і ясно у договору та додатках до нього, тому позивач мала повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання та порядок сплати коштів за укладеним договором, при цьому позивач [PERSON] не довела наявності тих обставин, на які вона посилалися як на підставу позовних вимог. Згідно ч.3,4 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановлений законом. При цьому договір 01658 фінансового лізину, укладений між сторонами 12.05.2015 р., вчинений у письмовій формі, відповідно до ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг», підписаний позивачем добровільно, укладений договір передбачає усі істотні умови, а тому не може бути визнаний недійсним, оскільки відсутні підстави недійсності правочину, передбачені ст.215 ЦК України. Стосовно адміністративного платежу згідно договору фінансового лізингу в сумі 20 349,00 грн., яку сплачено [PERSON] 12.05.2015 р., то така відносить до інших витрат, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу; такі витрати передбачені ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг», позивач погодилася з усіма умовами договору під час його підписання і оплатила адміністративний платіж саме за послугу з організації перевірки, розгляду та підготовки документів для укладення договору; тому суд не приймає до уваги твердження позивача в позовній заяві, в судовому засіданні, що нею сплачено авансовий платіж у розмірі 50 000,00 грн., сторони правочину при його укладенні дійшли згоди про те, що адміністративний платіж складає відсоток від вартості предмета лізингу, такий розмір встановлюється у додатку №1 до договору, що складає 10% від вартості предмету лізингу (865,91 доларів США), та згідно п.2 ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізин майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконання договору лізингу. Відповідно до ч.1 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Доводи позивача, що угода містить дискримінаційні та несправедливі умови по відношенню до неї, суд знаходить надуманими, ані до позовної заяви, ані в судовому засіданні позивачем [PERSON] не доведено, що умови договору порушують принцип добросовісності у розумінні п.6 ч.1 ст.3 та ч.3 ст.509 ЦК України, що умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; що умови договору завдають якоїсь шкоди позивачеві, при цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст.627 ЦК України). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed