Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач 26 квітня 2016 року звернулась з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що залишилася після смерті тітки [PERSON], померлої 09 грудня 1999 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті тітки (рідної сестри її матері) [PERSON], померлої 09 грудня 1999 року. У визначений законом строк не звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в силу того, що хворіє. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зазначені обставини і змусили її звернутися до суду за захистом свого права. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] померла 09 грудня 1999 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №175620, видане [PERSON] сільською радою, Кодимського району Одеської області 09 грудня 1999 року). Як убачається з досліджених в судовому засіданні свідоцтва про народження серії ЯД №466962, виданого Піщанським райбюро ЗАГС Вінницької області, батьком народженої 25 липня 1931 року [PERSON] є [PERSON]; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00016562201 від 19 квітня 2016 року, наданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції у Вінницькій області, батьком [PERSON], народженої 12 квітня 1941 року є [PERSON]; свідоцтва про народження серії ІІ-АМ №415770, виданого Піщанським райвідділом ЗАГС Вінницької області, матір»ю народженої 06 жовтня 1961 року [PERSON] є [PERSON]; свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ №424582, виданого 26 жовтня 1980 року Гонорівською сільською радою Піщанського району Вінницької області, після укладення шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище «Ящук». Тобто, позивач є спадкоємцем за законом як племінниця спадкодавця. У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняла з огляду на те, що були хворіла (довідка [PERSON] сільської лікарняної амбулаторії №3/17 від 27 квітня 2016 року), а тому цю обставину суд вважає обставиною, що перешкоджала своєчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, вважаючи її поважною в пропуску строку для прийняття спадщини. Стосовно вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, то суд прийшов до такого. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною п»ятою статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Зазначені причини несвоєчасного звернення позивача до суду (часті хвороби) за захистом порушеного права, суд вважає поважними, а тому поновлює строк позовної давності. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved