overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач 21.08.2017 року звернулась до суду з зазначеним позовом (а.с.2), посилаючись на наступні обставини. Вона 07.06.2014 року уклала шлюб з відповідачем, від якого вони мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через постійні сварки, відсутність спільної думки при вирішенні важливих питань, через різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, втрату почуття взаємної любові. Подружні стосунки між ними припинені з грудня 2016 року. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Майнового спору між ними немає. Просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Євтушенко». Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.11), позовні вимоги просить задовольнити. Вказала, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з нею, питання щодо утримання дитини буде вирішуватись окремо, майновий спір відсутній. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище „Євтушенко. Відповідач повторно у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації та за фактичним місцем проживання, вказаним у позові (а.с.2,8). До суду повернулися конверти з судовими повістками з викликами на 20.10.2017 року о 10.15 год. та на 24.11.2017 року о 10.00 год., які не вручені у звязку із закінченням терміну зберігання (а.с.10,14,15). Судова повістка у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається врученою. Справу розглянуто заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 07.06.2014 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, на ґрунті чого між сторонами виникали сварки. Сторони проживають окремо з грудня 2016 року. Спільне господарство ними не ведеться. Майновий спір відсутній. Питання стосовно утримання спільної дитини буде вирішуватись окремо в іншому провадженні. Примирення між ними неможливе. Почуття любові між сторонами втрачено. Дитина проживає з позивачем (а.с.5) та після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., сплачений останньою під час звернення до суду з зазначеним позовом (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивач 21.08.2017 року звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування вказує, що 03.10.2015 року між сторонами був укладений шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції в Київській області, актовий запис № 996. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати дитину. Окрім того [PERSON] вказує, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї як на дружину, у якої проживає дитини, так як знаходиться у працездатному віці та може працювати. Натомість позивачка не працює, оскільки доглядає за дитиною та джерел доходу крім соціальних виплат по догляду за дитиною не має. Враховуючи викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 2 000 грн. щомісячно починаючи стягнення з 21.08.2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач в судове засідання не з'явилась направила клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився про час, день та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2015 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.4). У позовній заяві [PERSON] зазначала, що у відповідача відсутній регулярний офіційний дохід. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням того, що [PERSON] перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 2 000 грн. щомісячно починаючи стягнення з 21.08.2017 року і до досягнення дитиною: [PERSON], [INFO], трирічного віку. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 640 грн. 00 коп. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач 21.08.2018 звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Підставою для позову вважає те, що 19 вересня 2001 року вона із відповідачем зареєструвала шлюб, про відділом державної реєстрації актів зроблено запис. Від даного шлюбу є неповнолітні діти: донька, [PERSON], [INFO], та син, [PERSON], [INFO]. Взаємні відносини із відповідачем ускладнились, не має взаєморозуміння. Фактично шлюбні відносини припинені. Відновити шлюбні відносини не бажає. Збереження сімї є неможливим і не доцільним. Підтверджує, що нею не подано позову до цього ж відповідача, з тим самим предметом з тим самих підстав. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Галюк». \~ \~ \~ \~ У підготовче засідання позивач не зявилася, подала заяву про підтримання позову та про розгляд справи за її відсутності (а.с.13). У підготовче засіданні відповідач не зявився, подав заяву про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності (а.с.14). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Підготовче засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України, оскільки, шлюб носить формальний характер, сторони не бажають примиритися та спільно проживати, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати стягнути із відповідача. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач 21.08.2019 року звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 14.08.2015 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних побутових непорозумінь два місяці тому, внаслідок чого сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не мають та проживають окремо з листопада 2018 року, шлюб носить суто формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачкою та залишаться проживати із нею. Майнового спору не мають. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохав розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивач позов підтримав, а відповідачка позов визнала. ( а. с. 17, 18 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони укладали шлюб 14.08.2015 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції ( а. с. 4 ), який розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого сторони не підтримують шлюбних стосунків, не мають спільного господарства з листопада 2018 року та шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . ( а. с. 5), який проживає з відповідачкою та залишаться проживати із нею. Спорів про майно не мають. Сім`я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач 21.09.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 2000 року до січня 2015 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Шлюб між ними зареєстрований не був. 02.12.2002 року у них народилась дочка [PERSON], яка проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. З жовтня 2014 року відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, хоч має таку можливість, оскільки працює трактористом в ДП «Хлібна база № 73». По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не проводяться. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.15). Вказала, що її доходи складають 1300,00 грн. на місяць. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує (а.с.14). Вказав, що його дохід складає 1400,00 грн. на місяць. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. 02.12.2002 року народилась [PERSON], у свідоцтві про народження якої Серія І-КИ № 177228 (а.с.7) батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебувають. Дитина проживає з позивачем, перебуває на її утриманні (а.с.8). Доходів позивача не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте згідно поданої до суду заяви відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі, визначеному позивачем (а.с.14). Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення за іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач 21.09.2016 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 21.08.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони дітей не мають. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та часті сварки з цього приводу. Все це призвело до того, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. З січня 2016 року вони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. Вона не має наміру відновлювати сімейні відносини. Спору про поділ майна, що являється спільною сумісною власністю подружжя не має. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду, заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином , причини неявки суду не відомі. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21.08.2010 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області актовий запис за № 472 (а.с.5). Від цього шлюбу вони дітей не мають. Шлюбне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та часті сварки з цього приводу. Все це призвело до того, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного З січня 2016 року позивач з відповідачем припинили шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. Позивач не має наміру відновлювати сімейні відносини. Спору про поділ майна, що являється спільною сумісною власністю подружжя не має. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач 21.09.2017 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на таке: він є власником житлового будинку [ADDRESS], в якому по сьогоднішній день зареєстрований та проживає. Крім нього в будинку зареєстрований відповідач [PERSON], проте з часу реєстрації 18.02.2016 року фактично не проживає, в будинку відсутні його особисті речі. Відповідач не мешкає на спірній житловій площі без поважної причини більше року, будинком не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, тому, він просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням через не проживання в ньому без поважних причин понад рік. Позивач до судового засідання не прибув, проте від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча судом був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, заперечень проти позову судові не надав, тому, зі згоди позивача, суд розглядає справу заочно на підставі наявних доказів, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: позивач [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.5) і проживає в ньому (а.с.6). Разом з ним зареєстрований з 18.02.2016 року відповідач [PERSON], який фактично не проживає у ньому, що вбачається з акту комісії зі складу депутата сільради та сусідів (а.с.7). В будинку відсутні особисті речі відповідача, а місце його перебування наразі не відоме, з чого суд робить висновок про фактичне не проживання відповідача на спірній житловій площі більше року без поважної причини, оскільки житлом він не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Так, відповідно до ст.405 ЦК України особа втрачає право на користування житлом у разі відсутності її без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не проживає в спірному будинку більше року, в будинку відсутні його речі, що наводить суд на думку про втрату відповідачем інтересу до спірного житла. Беручи до уваги викладене вище, суд доходить висновку, що відповідач не проживає на спірній житловій площі понад рік без поважних причин, тому його можна визнати таким, що втратив право користування будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач 21.09.2018 року звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 20.06.1987 року розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого шлюбно-сімейні стосунки фактично припинено, вони проживають окремо з 2009 року, внаслідок чого спільне життя та збереження сім»ї є неможливим. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Прохав розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Позивач, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутності, де позов підтримує, надавши можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 20 ). Відповідачка повторно в засідання не з»явилась з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялась належним чином про дату, час та місце судового засідання, було опубліковано оголошення на сайті суду ( а. с. 14, 19 ). Від неї не надійшло відзиву на позов та позивач погодився на заочний розгляд справи. Тому, суд за згоди позивача, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 20.06.1987 року в Кам»янобрідському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області зареєстрували шлюб ( актовий запис № 186 ) ( а. с. 3 ). Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони з 2009 року не підтримують шлюбно - сімейних стосунків, проживають окремо, внаслідок чого збереження сім»ї є неможливим. Спорів про поділ майна не мають. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач 21.09.2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила дитину залишити на подальше проживання при ній. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване пощтове відправлення. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2\~ст.247\~ЦПК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

позивач 21.09.2020 року звернулася до суду з позовом до відповідача, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 01.06.2018 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] , яка постійно проживає разом з нею. Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося з самого початку, причиною цього стали відсутність взаєморозуміння . Через три місяці після одруження відповідач пішов на військову службу, і з того часу вони спільно не проживають та не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне господарство. За весь той час відповідач провідав доньку лише три рази. Вважає, що їх шлюб розпався та існує формально, на примирення не згідна, тому просить розірвати шлюб. 25.11.2020р. по справі відкрито спрощене позовне провадження, відповідача встановлений строк для подання відзиву. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, які просить задовольнити, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, не подав відзив на позов. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, суд в порядку ст.ст. 247, 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи ставлення сторін до заявленого позову, проаналізувавши обставини та матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Таке рішення обґрунтовується встановленими судом обставинами, а саме: сторони 01.06.2018 року зареєстрували шлюб у Давидівській сільській раді об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.06.2018 року. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.ст.110,112 СК України, позов про розірвання може бути пред`явлено одними із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, між ними втрачені фізичні та духовні зв`язки. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також з відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 840,80 грн. понесених ним судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved