Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач 26 вересня 2018 року звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, спільне господарство не ведеться більше року, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, внаслідок чого подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, примирення не можливе. Від шлюбу мають малолітніх дітей. У зв'язку з наведеним просила шлюб розірвати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 16.11.2018 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 листопада 2018 року за клопотанням відповідача сторонам надано строк на примирення тривалістю один місяць, а саме до 16.12.2018 р.; провадження у справі зупинено. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2018 року провадження у справі поновлено, продовжено підготовче провадження у справі, призначено підготовче засідання на 17.12.2018 р. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 16.01.2019 р. В судовому засіданні 16 січня 2019 року позивач підтримала позов в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, вказала, що з 06.01.2018 року вони проживають окремо, оскільки відповідач її не пустив додому після того, як вони носили вечерю. Їх сумісне життя не склалося, вони мають різні погляди, відповідач її переслідує, погрожує, але до поліції вона не зверталася. Діти проживають з нею. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Категорично заперечувала проти надання строку для примирення. Відповідач в судовому засіданні спочатку позов визнав, але зауважив, що відносини у них з дружиною на протязі 25 років, 15 з яких у шлюбі. Він її не пустив додому, оскільки вона зловживає алкоголем. Але він їх з дітьми возив на море, продовжує усіх матеріально забезпечувати та заради дітей необхідно зберегти сімю. З літа 2018 року [PERSON] проживає з іншим чоловіком, але це не вперше, вона за нього заміж не збирається, а тому їм необхідно дати ще строк для примирення. В подальшому відповідач фактично заперечував проти задоволення позову, оскільки в інтересах дітей необхідно зберігати сімю, діти бачать, що матір вживає алкоголь, старший погано навчається, а молодшій позивач не робить щеплення. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 січня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про надання додаткового строку на примирення. Суд, заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 липня 2003 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Херсонського обласного управління юстиції, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-КГ №059451 від 12.07.2003 року (арк. справи 8). В судовому засіданні встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям припинені з січня 2018 року, подружжя проживають окремо, ведуть окреме господарство, позивач не має наміру на подальше збереження сімї, наполягає на розірванні шлюбу. Майнового спору\~на час\~розгляду справи\~судом немає. Судом розяснено сторонам про їх право при наявності майнового спору подати відповідний позов до суду протягом строку позовної давності. Від подружніх відносин сторони мають малолітніх дітей [PERSON], яка народилась 11 липня 2005 року та [PERSON], яка народилась 28 квітня 2014 року, що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження (арк. справи 10-11). Судом розяснено сторонам, що той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, можуть звернутися до органу опіки та піклування для вирішення цього питання; при наявності спору про місце проживання дітей сторони також мають право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо вони не досягли сумісної згоди у цьому питанні. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року\~№ 11, проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. При вирішенні питання про розірвання шлюбу суд приймає до уваги обставину, що визнана відповідачем, а саме той факт, що 06 січня 2018 року відповідач не пустив позивача до міста їх сумісного проживання, змінив замки на дверях. Тобто, існують обґрунтовані підстави можливості вчинення економічного насильства, а посилання позивача на переслідування, залякування говорять про ризики психологічного насильства. За ч.1 ст. 26 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 80 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі жінки, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторонами не заявлено про зміну їх прізвищ, а тому суд вважає можливим залишити без змін після розірвання шлюбу прізвища сторін. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 17 січня 2019 року. На підставі викладеного, ст.ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved