Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Позивач 17.09.2019 року в особі уповноваженого представника звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому прохав суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.09.2010 року станом на 15.08.2019 рік у сумі 11602,09 грн., з яких: 1332,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2645,01 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6296,30 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 300,00 грн. - пеня за несвоєчасність спати боргу від 100 грн., а також штрафи: 500 грн. штраф (фіксована частина), 528,67 грн. штраф (процентна складова); також позивач прохав стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі відповідно до діючих у Банку Тарифів. Своїм особистим підписом в Заяві клієнта відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Тарифами Банку» складає Договір про надання банківських послуг. Всупереч нормам закону та умов Договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, не повертає кредит, внаслідок чого, утворилась заборгованість, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 23.09.2019 року відкрито загальне позовне провадження з викликом всіх учасників справи. Ухвалою суду від 28.10.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Ухвалою суду від 04.12.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті з викликом всіх учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохав суд розгляд справи провести за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов та жодних клопотань чи письмових заяв до суду не подавав. За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, встановив наступне. Судом встановлено, що 06.09.2010 року відповідач підписав Анкету-Заяву клієнта Банку про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до вказаної Заяви відповідач підтвердив своїм підписом, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (надалі - Умови), а також Тарифами банку, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Разом з тим, своїм особистим підписом у Заяві відповідач підтвердив факт свого ознайомлення та згоди з Умовами та правилами надання банківських послуг. Укладений між сторонами договір відповідає порядку укладення договорів приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України. Таким чином, між сторонами виникли кредитні правовідносини. Позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Умовами кредитування передбачено обов`язок позичальника слідкувати за використання кредитних коштів в межах кредитного ліміту. Вразі виникнення офердрафту (перевищення позичальником суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на рахунку в розмірі ліміту кредитування) на позичальника покладається обов`язок повернути вказану суму у повному обсязі. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник взяв на себе зобов`язання (п. 2.1.1.3.1 Умов договору) погашати заборгованість за кредитом, процентами за користування кредитом та сплачувати комісії шляхом внесення щомісячних платежів до 25 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати. З розрахунку заборгованості вбачається, що позичальником було порушено строк повернення чергової суми кредиту у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 15.08.2019 р. становить 11602,09 грн., з яких: -1332,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту (що є простроченим тілом), - 2645,01 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 6296,30 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 300,00 грн. - пеня за несвоєчасність спати боргу від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов: - 500 грн. штраф (фіксована частина), -528,67 грн. штраф (процентна складова). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зі змісту ч. 1 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, наданими йому у вигляді встановленого кредитного ліміту, однак порушив обов`язок щодо своєчасного повернення кредитних коштів. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення із відповідача заборгованості по тілу кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо одночасного стягнення із відповідача нарахованих пені та штрафів, суд зауважує наступне. У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Так, банком нараховано 6296,30 грн. - пеню за прострочене зобов`язання та 300,00 грн. - пеню за несвоєчасність спати боргу від 100 грн. Разом із тим до відповідача застосовано штраф за порушення грошового зобов`язання у розмірі 500,00 грн.(фіксована частина) та 528,67 грн. (штраф - процентна складова - 5% від суми позову). У відповідності до положення ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 відсутній висновок про те, який же вид неустойки (штраф чи пеню) підлягає стягненню та який критерій має бути застосовано для його вибору. Тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того, який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на вказане суд відхиляє вимоги позивача в частині стягнення з відповідача нарахованої Банком пені у загальній сумі 6596,30 грн. та вважає обґрунтованим стягнення штрафних санкцій: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина), -198,86 грн. штраф (процентна складова - 5% від суми загальної заборгованості по тілу кредиту та відсоткам (1332,11+2645,01). За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості на загальну суму 4 675,98 грн., з яких: - 1332,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту, -2645,01 грн. - заборгованість за простроченим тілом; -500,00 грн. штраф (фіксована частина), -198,86 грн. штраф (процентна складова). В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 774,22 грн. (розрахунок: (4 675,98 грн./11602,09 грн.)х 1921,00 грн./100%).

Outcome: partial