Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач 14 вересня 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 12.03.2011 між банком та [PERSON] укладено кредитний договір. [INFO] [PERSON] померла. Відповідачі постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину, до складу якої входить у тому числі кредитні зобов'язання померлого. З посиланням на ст.ст. 1219, 1268, 1281, 1282 ЦК України позивач просив стягнути з відповідачів на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 6898,70грн. за кредитним договором б/н від 12.03.2011 та судовий збір. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, надав відзив на позовну заяву та пояснив, що не був поручителем перед АТ КБ «ПриватБанк» кредитному договору, який укладала [PERSON], також не є її родичем та спадщини після її смерті не приймав. Посилання позивача на те, що він постійно проживав з [PERSON] на час відкриття спадщини, не відповідають дійсності, оскільки постійно проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з викладеним просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] також не визнав позов, пояснив, що є сином [PERSON] Мати дійсно отримувала за життя кредит у АТ КБ «Приват Банк». На день її смерті та на даний час проживає у будинку матері, тобто фактично прийняв спадщину після її смерті, але оскільки нотаріально не оформив спадщину, вважає, що вимоги позивача безпідставні. Заслухавши відповідачів, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 12 березня 2011 року [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримала кредитну картку, та кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Заборгованість за кредитним договором становить 6898,70 грн. 02.10.2017 банк направив на адресу Голопристанської державної нотаріальної контори претензію кредитора. 23.05.2018 банк направив лист-претензію на адресу [PERSON] та [PERSON] Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений Главою 87 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 цього Кодексу). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1269 України). Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На момент смерті [PERSON] разом з нею проживав відповідач [PERSON], що підтверджується копіями паспортів [PERSON] та [PERSON], де зазначено зареєстровану адресу проживання: [ADDRESS]. Також, відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтвердив даний факт, а тому в силу ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення боргу з [PERSON] підлягають задоволенню. Разом з тим, позивачем не доведено та в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки згідно довідки виконавчого комітету Великокардашинської сільської ради №02-29/1541 від 16 жовтня 2018 року [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], в родинних стосунках з померлою [PERSON] не перебуває. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, досліджені у суді докази не дають можливості зробити висновок, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Outcome: partial