Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач 24.04.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні власністю, вселення та стягнення матеріальної шкоди та компенсації. В процесі розгляду справи надав уточнення до позовних вимог та просив зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод у користування власністю [PERSON], а саме ? частини квартири шляхом передачі йому ключів від квартири, звільнівши кімнату площею 25.4 кв.м. від власних речей та встановити порядок користування житловими приміщенням - квартирою, закріпивши за [PERSON] право користування кімнатою площею 25.4 кв.м.., а місця загального користування: балкони, кухню, коридори,туалет, ванну кімнату залишити в загальному користуванні; вселити [PERSON] в ? частини квартири, яка належить на праві власності [PERSON]. а саме в кімнату площею 25,4 кв.м.. місця загального користування: балкони, кухню, коридори, туалет, ванну кімнату залишити в загальному користуванні; стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 18000 грн. за спричинені нею збитки у зв'язку зі створенням перешкод позивачу в користуванні квартирою за період з 24.04.2011 року по 24.04.2014 року.; стягнути з [PERSON] на користь позивача 18 000 грн. в якості матеріальної компенсації за користування нею ? частини квартири, яка належить на праві власності [PERSON] за період з 24.04.2011 року по 24.04.2014 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником 1/2 частини квартири,яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім нього співвласником ? частини вищевказаної квартири є відповідач. 12.12.2007 року між сторонами шлюб розірвано. Між ним постійно виникають спори з приводу користування та володіння квартирою, відповідачка не впускає його до спірної квартири. Він неодноразово намагався потрапити до квартири, але відповідачка перешкоджала йому в цьому, двері не відчиняла, не бажаючи давати будь-яких пояснень. Позивач зареєстрував шлюб з іншою жінкою та у них народився син. На цей час ні він, ні члени його сім'ї не мають можливості проживати в його квартирі, так як відповідач створює перешкоди у користуванні власністю. Він зі своєю сімє'ю вимушений орендувати інше житло та витрачати 500 грн. в місяць. За останні три роки з 24.04.2011 року по 24.04.2014 року за оренду іншого приміщення він був вимушений сплатити 18000 грн. Тобто відповідач своїми протиправними діями завдала йому збитки у розмірі 18000 грн. Крім того, відповідач останні роки безпідставно, позбавляючи його права володіння та користування безкоштовно користувалася його власністю -1/2 частиною квартири, безпідставно щомісячно отримувала дохід у розмірі 500 грн. Тобто за період з 24.04.2011 року по 24.04.2014 року відповідач за незаконне користування його власністю отримала дохід у розмірі 18000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі ордеру від 02.06.2014 року, уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підставі викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], діє на підставі ордеру від 02.06.2014 року, просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав їх необґрунтованості. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні власністю, вселення та стягнення матеріальної шкоди та компенсації підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності Виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.03.2005 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному на праві спільної часткової власності та в цілому складається з трьох жилих кімнат жилою площею 54,9 кв.м.. загальною площею 90,0 кв.м.,яка відображена у технічному паспорті від 18.08.2004 року. (а.с. 7) Право приватної спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.04.2005 року. (зв.б.а.с.7) 12.12.2007 року шлюб між сторонами розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 12.12.2007 року.(а.с. 8) Позивач [PERSON] зареєстрував 11.12.2012 року шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюбі серія [NUMBER] від 11.12.20012 року. (а.с. 11). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. (зв.б.а.с.11) В судовому засіданні позивач суду пояснив, що він не мешкає в квартирі [ADDRESS] з 2007 року, хоча йому належить ? частина квартири на праві власності. У нього від першого шлюбу з відповідачкою є син [INFO], який проживає з матір'ю. Відповідачка [PERSON] не пускає його у квартиру, перешкоджає йому у користуванні власністю. Він вимушений орендувати інше житло та сплачувати кошти за оренду. При цьому суду не було надано письмових доказів щодо оренди житла. Представник позивача в судовому засіданні також підтвердила, що у позивач другий шлюб і він має неповнолітню дитину, та він 7 років не має можливості розпоряджатися своєю власністю, відповідачка продовжує порушувати його права. Позивач орендує інше житло вже три роки, а відповідачка безпідставно користується його майном, позивач за три роки сплати 18 000 грн., по 500 грн. щомісячно. Також пояснила, що існує ще один судовий процес, в матеріалах справи якого вони зняли копію плану квартири, так як всі документи на квартиру знаходяться у відповідачки, позивач хоче виділити собі кімнату і користуватися нею та допоміжними приміщеннями. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що працює продавцем на ринку «Привоз» та знає позивача з лютого 2014 року та як він купує у неї м'ясо. Знає, що його ім'я [PERSON], одного разу він попросив бути її свідком при проведені експертизи. Вона, та ще один хлопець, ім'я якого вона не знає, підішли до будинку на [ADDRESS] і піднялися на 9-й поверх і подзвонили в дзвінок, двері відкрила жінка яка впустила експерта, а [PERSON] штовхнула зі сходів, що він ледь не впав та при цьому лаялася нецензурно. Вони підождали поки експерт ввійшов з квартири, при цьому та жінка сказали, що [PERSON] наприводив алкоголіків і наркоманів та на що [PERSON] їй сказав, що він прийшов зі свідками. але вона продовжувала його ображати. Зі слів [PERSON] знає, що ім'я цієї жінки [PERSON] та це його колишня дружина і вона його не впускає в квартиру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив. що бачить позивача третій раз, він гуляв у парку з дитиною та познайомився з [PERSON], який попросив його бути свідком, на слідуючий день вони підішли до будинку та чекали на експерта. Була ще одна жінка - іншій свідок, ім'я якої він не знає. Коли прийшов експерт вони піднялися на 9 поверх, [PERSON] хотів зайти з експертом в квартиру, але жінка його не впустила та відштовхнула та почала на них кричати та ображати, що вони алкоголіки та наркомани. Коли експерт вийшов жінка виштовхувала [PERSON] зі сходів та ображала. Зі слів [PERSON] знає, що це колишня дружина позивача та вона не впускає його у квартиру. В судовому засіданні представник відповідача суду пояснив, що позивач на протязі семи років проживає своїм життям, у нього другий шлюб, в якому народилася дитина. Після розірвання шлюбу позивач був згоден передати свою частину своєму сину, але за сім років так цього і не зробив. За весь час він не сплачував витрати на кватиру. Відповідачка не бажає, щоб він жив в квартирі зі своєю сімє'ю. Згідно ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За положеннями ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 цього Кодексу та ст. 150 ЖК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 155 ЖК України власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування житловим приміщенням, крім випадків передбачених законом. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 3 статті 358 ЦПК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач позбавлений права користування своєю власністю, тобто ? частиною квартири, у зв'язку з незаконними діями відповідачки, а тому позовні вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні власністю, встановлення порядку користування житловим приміщенням - квартирою, та вселення позивача в ? частини спірної квартири, а саме житлову кімнату площею 25,4 кв.м. підлягають задоволенню. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До таких збитків відносяться витрати, які особа провела або повинно провести для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а сам: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимоги про вчинення певних дій або запобігання такому порушенню. Згідно ч. 3 вказаної статті кодексу, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. З урахуванням вищевказаного, позивачем та його представником не надано обґрунтованих пояснень та доказів на підтвердження того, в чому проявляється завдані позивачу збитки, не надано обґрунтованих доказів які б вказували, що саме в наслідок незаконних дій відповідача, позивачу завдано матеріальну шкоду, як і не надано жодних належних об'єктивних доказів на обґрунтування заявленого до відшкодування суми матеріальної шкоди у розмірі 18 000 грн. та матеріальної компенсації у розмірі 18 000 грн. Таким чином, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди та матеріальної компенсації не підлягають задоволенню у зв'язку з необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: partial