Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач 26.11.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачем вони проживають окремо, останній участі у вихованні доньки не бере, коштів а ні на її утримання, а ні на утримання доньки не надає. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, у розмірі 860 гривень на місяць, інших доходів не має, ніякими пільгами не користується, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батька дитини. В звязку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою трирічного віку. 20.12.2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У визначений в ухвалі суду строк відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] вказав, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки він з самого народження доньки піклується про неї, забезпечує її необхідними речами та продуктами її життєдіяльності та в подальшому буде забезпечувати дитину всім необхідним. Вважає, що позивач буде витрачати надані ним кошти не на потреби дитини, а на власні потреби. Зауважив, що на даний час він ніде не працює, а тому не має можливості надавати матеріальну допомогу ще й дружині, на підставі чого просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] Відповідь на відзив у встановлений законом строк позивачем [PERSON] до суду не надано. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 12, 81\~ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Із матеріалів справи вбачається, що з 29.12.2017 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстровану шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу, виданим Долгопрудненським відділом ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області 29.12.2017 року, актова запис 791 (а.с.5,6). Від даного шлюбу є донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №525675, виданим Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 25 липня 2018 року (а.с.7). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач не працює, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області та їй відповідно до Закону України з 01.09.2018 року по 31.10.2018 року призначено: «Допомогу в звязку з вагітністю та пологами», «Допомогу при народженні дитини». Загальна сума доходу за вказаний період становить 2195 грн.10 коп. (а.с.10). Статтею 75\~СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із частинами 2, 4 статті 84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80\~СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатним, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, інвалідом не являється, на хронічні захворювання не страждає, інших утриманців або інших аліментних зобов'язань не має, що не заперечувалось ним. У зв'язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав, тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дружину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 704,80 гривень на користь держави.

Outcome: approved