Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач 17.04.2015 звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP30360163 від 16.07.2005 року [PERSON] 16.07.2005 року отримала кредит у розмірі 3439,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк». [PERSON] умови вищевказаного кредитного договору порушує, у звязку з чим станом на 03.04.2015 року має заборгованість в розмірі 27893,91 грн., яка складається з: 1236,56 грн. заборгованість за кредитом; 7929,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 18728,22 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором. Враховуючи рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.09.2011 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь позивача суму в розмірі 4755,67 грн., просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 23138,24 грн. У судове засідання представник позивача повідомлений належним чином не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач повідомлений належним чином не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд за згодою позивача розглядає справу заочно. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов не обґрунтований, не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 16.07.2005 року між Закритим Акціонерним Товариством [PERSON] «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № DNH4KP30360163 (далі Кредитний договір) для придбання товарів. Згідно п. 1.1 Кредитного договору [PERSON] надає Позичальнику строковий кредит в сумі 3439,80 грн. на термін 12 місяців по 14.07.2006 р. включно зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту. Кредит надається в обмін на зобовязання Позичальника по поверненню Кредиту, сплаті відсотків в зазначені даним Договором строки. У відповідності до п. 1.2. цього Договору, щомісяця у Період сплати, за який приймається період з «21» по «28» число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 327,65 грн. для погашення заборгованості за даним Договором, яка складається із заборгованості за кредитом та відсотками, а також інші витрати Банку відповідно до п.п. 3,9, 3,17. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2011 року по справі за цивільним позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було частково задоволено позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та стягнуто на його користь з [PERSON] заборгованість за договором кредиту в сумі 4755,67 грн. Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що заборгованість в розмірі 4755,67 грн. за кредитним договором № DNH4KP30360163 від 16.07.2005 року складається із: заборгованості за кредитом 1236,56 грн.; заборгованість за процентами 2569,87 грн., заборгованість з пені 949,24 грн. Станом на 03.04.2015 року заборгованість за Кредитним договором становить 27893,91 грн., яка складається з: 1236,56 грн. заборгованість за кредитом; 7929,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 18728,22 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Як вбачається зі змісту рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2011 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» вже було стягнуто суму заборгованості за кредитом в розмірі 1236,56 грн., а відтак заявлені позовні вимоги складаються з суми заборгованості по процентам за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Так, строк дії Кредитного договору було визначено на термін 12 місяців по 14.07.2006 року, при цьому є наявним рішення суду від 15 вересня 2011 року, яке набрало законної сили, про задоволення вимог банку як кредитора. Наслідком ухвалення рішення Апеляційним судом Дніпропетровської області від 15 вересня 2011 року є припинення правовідносин сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, неустойки та разом із тим виникає грошове зобовязання із повернення стягнутих кредитних коштів. Вимог про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України банк не заявляв. Таким чином, оскільки закінчився строк дії Кредитного договору та ухвалене судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. На підставі вищевикладеного у відповідності до ст. ст. 510, 526, 530, 599, 610, 611, 631, 1048, 1050 ЦК України,

Outcome: dismissed