Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач 20.10.2014 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], третя особа: Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-авто» про стягнення майнової шкоди у розмірі 35 207 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.03.2014 року о 03 год. 00 хв. в м. Одесі на перехресті вул. Преображенська та вул. Успенська відбулася ДТП за участю автомобіля «Тойота», д./н. [NUMBER], який перебував під керуванням [PERSON] та автомобіля «Міцубісі», д./н. [NUMBER], який перебував під його керуванням, що призвело до механічних пошкоджень вказаних авто. Винною у ДТП особою визнано [PERSON] згідно постанови суду. Згідно висновку авто-товарознавчого дослідження у зв'язку з вказаною ДТП йому була завдана майнова шкода у розмірі 35 207 грн. та моральна шкода у розмірі 10 000 грн., яка полягає у порушенні нормального життя та стосунків з оточуючими його людьми та яку просить стягнути з винної у ДТП особи. Від страхової компанії він ніякої виплати не отримував, отже вказана шкода підлягає стягненню з винної у ДТП особи. В судове засідання 05.02.2015 року з'явилися позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] (діє на підставі договору № 23 від 02.10.14), які підтримали позовні вимоги та зазначили, що вони зверталися до страхової компанії з заявою на виплату страхового відшкодування, але страхова компанія з невідомих їм причин на їх користь ніяких коштів за завдану матеріальну шкоду не виплачувала та на теперішній час знаходиться у стані ліквідації, тому шкоду повинна відшкодувати винна у ДТП особа. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому ст. 74 ЦПК України порядку, причин неявки суду не сповістив, чим позбавив суд можливості вислухати його думку по суті. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надано. В судове засідання не з'явився представник третьої особи ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 24.11.14), хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому ст. 74 ЦПК України порядку, причин неявки суду не сповістив, чим позбавив суд можливості вислухати його думку по суті. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надано. Однак, в судовому засіданні 17.12.2014 року [PERSON] пояснив, що відповідач придбав у їх страхової компанії поліс, розмір шкоди страховою компанією був розрахований у розмірі 26 607 грн. виходячи з різниці вартості пошкодженого автомобіля до ДТП та після ДТП, причини несплати страховою компанією на користь позивача страхового відшкодування йому не відомі. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача і представника третьої особи та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у їх відсутність, згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.03.2014 року о 03 год. 00 хв. в м. Одесі на перехресті вул. Преображенська та вул. Успенська відбулася дорожньо-траснпортна пригода (надалі ДТП) за участю автомобіля «Тойота», д./н. [NUMBER], який перебував під керуванням [PERSON] (надалі відповідач) та автомобіля «Міцубісі», д./н. [NUMBER], який перебував під керуванням [PERSON] (надалі позивач), що призвело до механічних пошкоджень вказаних авто та підтверджується Довідкою № 9361549 про ДТП від 23.05.2014 року, виданою ВДАІ м. Одеси (а.с.28). Автомобіль «Міцубісі», д./н. [NUMBER] належить [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] (а.с.14). Винною у скоєнні зазначеної ДТП особою визнано [PERSON], що підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2014 року (а.с.27). З матеріалів справи вбачається, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» (надалі страховик), згідно полісу АС/5395757, термін дії якого до 30.10.2014 року (а.с.28). Відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 гривень на одного потерпілого. Учасники вказаної ДТП сповістили страховика про цей випадок. Згідно п.34.1. ст. 34 Закону - Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно п.34.2. ст. 34 Закону - протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 5/14 від 02.04.2014 року, який був складений судовим експертом [PERSON], який є фахівцем у галузі вказаних досліджень та має усі необхідні для проведення таких досліджень дозволи та документи (а.с.15), вартість матеріальної шкоди спричиненої внаслідок ДТП власнику автомобіля «Міцубісі», д./н. [NUMBER], внаслідок ДТП, складає 35 207 грн. (а.с.5-13). Вказана шкода була визначена на підставі акту огляду пошкодженого автомобіля від 29.03.2014 року, ремонтної калькуляції, фототаблиці та даних щодо ринкової вартості автомобіля (а.с.14-26). В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що при огляді пошкодженого автомобіля позивача були присутні винна у ДТП особа та представник страховика. При цьому, розмір завданої матеріальної шкоди страховиком та відповідачем не заперечувався і не був оспорений. Також, з боку страховика та відповідача не було надано ніяких заперечень з зазначеного розміру матеріальної шкоди. З листа страховика від 26.03.2014 року за Вих. № 1668/6 (а.с.50) вбачається, що позивач сповістив страховика про настання вказаної ДТП у зв'язку з чим заведена страхова справа № 000018050, але для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивачу необхідно надати страховику певні документи. З матеріалів справи вбачається, що позивач надав страховику усі необхідні для виплати документи. Страховик визнав страховим випадком вказану ДТП, яка сталася 14.03.2014 року та прийняв рішення про виплату на користь позивача страхового відшкодування за мінусом франшизи 500 грн. у розмірі 26 607 грн., що підтверджується листом від 29.07.2014 року за Вих. № 5199/6 (а.с.51). При цьому, у матеріалах справи відсутні розрахунок страхового відшкодування у вказаному страховиком розмірі та відомості на підставі яких він був розрахований. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За приписами ст. 16 Закону України № 85/96 ВР від 07.03.1996 року «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст. 988 ЦК України, що також дублюється п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» - страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до п.35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно абзацу 5 п.36.2 ст. 36 вказаного Закону, у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Відповідно до абзацу 1 п.36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п. 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. При цьому з матеріалів справи вбачається, що страховик з невідомих причин не здійснив на користь позивача виплату страхового відшкодування у визначеному ним розмірі 26 607 грн.. З позову вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача завдану йому майнову шкоду у розмірі 35 207 грн., посилаючись на ст. 22, 1187 ч.2, 1192 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України - шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання зберігання або утримання кого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідач був обізнаний про розгляд вказаної справи у судовому порядку, проте за весь час її розгляду так і не скористався своїм правом на захист і не надав суду заперечень чи будь-яких доказів щодо необґрунтованості позовних вимог. На підставі вищенаведеного та враховуючи відсутність заперечень на позовні вимоги позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди у розмірі 35 207 грн.. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., яка була завдана внаслідок ДТП, то суд вважає за необхідне відмовити у цих вимогах у повному обсязі, на підставі наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зі змісту п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач у позові посилається на те, що завдана йому внаслідок вказаної ДТП моральна шкода полягає у порушенні нормального життя, стосунків з оточуючими його людьми, неможливістю продовження активного громадського життя а також у тому, що він позбавлений можливості спілкуватися зі своїми знайомими, вирішувати побутові проблеми, після вказаної ДТП він веде закритий спосіб життя, погано спить, рідко виходить з дому, втратив віру у справедливість. При цьому, вказана моральна шкода не підтверджена ніякими належними доказами та її розмір нічим необґрунтований. Таким чином, враховуючи вищенаведене суд вважає, що моральна шкода не підлягає стягненню з відповідача, так як не підтверджена належними доказами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме в частині щодо стягнення з відповідача майнової шкоди.

Outcome: partial