Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

\~ \~ \~\~ \~ \~ \~Позивач 29.10.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 7\~000 грн на дитину щомісячно, починаючи з дати подання розглядуваної заяви, та до досягнення повноліття, обгрунтувавши свої позовні вимоги тим, що сторони перебувають у шлюбі з 24.02.08 р.. За час шлюбу у сторін народилась вказана вище спільна дитина, яка проживає спільно з нею, перебуває на її утриманні. Відповідач допомоги в утриманні дитини не надає. Він не працює, мале має несталий значний доход від підприємницької діяльності, має у приватній власності земельну ділянку пл. 0, 1 0501 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим № 0725580000:02:001:0665 у [ADDRESS] ; земельну ділянку пл. 538 кв. м для ведення садівництва з кадастровим № 0710400000:34:003:0050 у м. Ковелі Волинської області, садівничий масив «Урожай»; автомобіль марки ЗАЗ, моделі 110557, 05 р. випуску, з об`ємом двигуна 1197. Тому відповідач може сплачувати аліменти в сумі 7\~000 грн щомісячно. Просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Провадження у справі було відкрито 14.11.19 р. за ухвалою суду. \~ \~ \~ \~Копію вказаної вище ухвали суду з копією позовної заяви та доданих до неї документів відповідачем було отримано під розпис 26.11.19 р.. \~ \~ \~ \~ 27.11.19 р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому зазначено, що позов визнається частково, а саме: в сумі 1\~500 грн аліментів. Відповідач зазначив, що ухвала суду від 14.11.19 р. та копія позовної заяви з доданими до неї документами ним отримана 26.10.19 р. (хоча це\~спростовується його\~розпискою,\~що є\~у справі). Покликаючись на ст. 182 СК України, зазначає, що сторони припинили спільне проживання у вересні 2019 р.. Він ніколи не ухилявся від утримання спільної дочки сторін, так як добровільно приймає участь у її утриманні засобом перерахування аліментів на картку позивача. Зокрема 01.10.19 р. ним було перераховано 2\~000 грн аліментів, 09.10.19 р. 200 грн, 05.11.19 р. 2\~000 грн. Обидві вказані позивачем його земельні ділянки набуті ним безоплатно у 2014 та 2015 роках і будь яких доходів від них він не отримує, витрат на їх утримання не несе. Майна в період неспільного проживання він у власність не набував. Будь яких значних доходів він не отримує, так як на даний час не працює, єдиним джерелом його несталих доходів є кошти від тимчасових підзаробітків у, орієнтовно, розмірі 4\~000 грн на місяць, з яких 50 % він надає позивачеві на утримання спільної малолітньої дочки. Покликаючись на ч. 2 ст. 182 СК України, вважає для себе прийнятною суму аліментів в розмірі 1\~500 грн. Тому просить позов задовольнити частково. Копію відзиву на позовну заяву позивач отримала під розпис 30.11.19 р.. За станом на 17.12.19 р. позивач відповіді на відзив на позовну заяву до суду не подала. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24.02. 08 р.. Згідно з копією свідоцтва про народження спільної неповнолітньої дитини сторін, вище зазначена спільна неповнолітня дочка сторін народжена за час шлюбу сторін. Відповідно до копії паспорта позивача серії [NUMBER] , вона проживає у [ADDRESS] . Доказів того, що спільна неповнолітня дитина сторін проживає разом з нею, позивач суду не надала. Однак суд враховує, що ту обставину, що сторони не проживають спільно і спільна неповнолітня дитина сторін в даний час проживає разом з позивачем, відповідач цього не оспорює та таку обставину, фактично, визнає. Тому суд приходить до висновку, що позивачеві належить право вимоги за розглядуваним позовом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 р., що ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.91 р. та набула чинності для України 27.09.91 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 8\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Оскільки сторони добровільно не домовились про утримання дітей, про що свідчить поданий до суду позов, тому кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з позивачем та спільною неповнолітньою дитиною сторін, він є зобов`язаним сплачувати аліменти на користь позивача на утримання вказаної вище дитини, яка в даний час проживає разом з позивачем. Таким чином, позовні вимоги стосовно присудження на користь позивача аліментів є обґрунтованими та суд визнає їх підставними та такими, що підлягають до задоволення частково. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За змістом ст. 182 СК України,\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як зазначено у ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~ У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Даних про те, що відповідач працює чи є самозайнятим та має сталий чи несталий доход, а також про розмір такого доходу - позивачем суду не надано. Разом з тим позивачем підтверджено наявність у відповідача нерухомості двох вказаних вище земельних ділянок, автомобіля, що відповідачем не оспорено. Однак відповідач надав суду копію аркушів своєї трудової книжки серії [NUMBER] \~000, заведеної 01.10.03 р., згідно з якою він з 31.07.17 р. по 02.05.18 р. перебував на обліку у Ковельському Центрі зайнятості як такий, що шукає роботу; отримував допомогу по безробіттю. Відповідно до довідки № 879 від 26.11.19 р., виданої Ковельським Центром зайнятості, відповідач за станом на 26.11.19 р. перебуває на обліку як безробітний. Як вбачається з копії Витягу з Єдиного держреєстру юросіб, фізосіб підприємців та громадських формувань від 27.11.19 р. № 24946723, відповідач з 24.09.15 р. припинив свою підприємницьку діяльність. Так із\~сукупності оцінених\~судом доказів\~є підстави\~для висновку,\~що відповідач\~на даний\~час не\~має доходу,\~однак має\~нерухомість \~вказані вище\~земельні ділянки,\~автомобіль,\~він є\~працездатного віку,\~а тому\~-\~спроможний надавати\~матеріальну допомогу\~на утримання\~дитини та\~зобов`язаний\~згідно із\~законом належним\~чином забезпечувати\~і утримувати\~її. При цьому суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. З огляду на те, що відповідач є працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування не надано, дані про інших утриманців у розпорядженні суду відсутні, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання вказаної вище спільної неповнолітньої дитини сторін у твердій грошовій сумі, однак, розмір аліментів має бути визначено меншим того, що вказаний позивачем. За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити частково та визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій, а саме: в розмірі по 1 500 грн на підставі\~ст. 184 СК України, положеннями якої передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому суд враховує, що ч. 2 ст. 182 СК України\~визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений\~\~Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік»\~\~для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року 1 626 гривень, з 1 липня 1 699 гривень, з 1 грудня 1 779 гривень; віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року 2 027 гривень, з 1 липня 2 118 гривень, з 1 грудня 2 218 гривень. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору за Законом, відповідно до ч. 6\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн, 40 коп.. На підставі наведеного,

Outcome: partial