Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі свого представника за письмовим договором про надання правової допомоги від 15.06.2020 р. та ордером (а.с.15-16зворот) адвоката Сухенко Ю.М. звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача - [PERSON] , третя особа: [PERSON] (а.с.3-5) в якій, після збільшення позовних вимог (а.с.40-41), просить суд: - зменшити розмір аліментів які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Енергодарського міського суду запорізької області від 31.07.2012 р. у цивільній справі №0807/2573/2012, з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину певного віку, до досягнення дитиною повноліття; - відкликати з розрахункового відділу ВП «Запорізька АЕС» через Енергодарський міський відділ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції м.Дніпро виконавчий лист виданий 01.08.2012 р. Енергодарським міським судом по цивільній справі №0807/2573/2012. В обґрунтування вимог позову зазначає, що позивач та відповідач перебували у шлюбі від якого мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 31.07.2012 р. з позивача на користь відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від усього заробітку. Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в Енергодарському ВДВС. 20.09.2019 р. позивач одружився у друге та [INFO] у шлюбі народилась донька - [PERSON] , [INFO] у позивача народився син [PERSON] , отже у позивача збільшився склад родини, що перебуває на його утриманні, що суттєво впливає на його матеріальне становище. Зазначаючи на те, що на утриманні позивача перебувають донька [PERSON] від шлюбу з відповідачкою, малолітні діти: [PERSON] та [PERSON] , а також дружина [PERSON] , вважає, що аліменти які стягуються на користь відповідача підлягають зменшенню. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.06.2020 р. по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.20-20зворот). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 28.08.2020 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.28-28зворот). В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача: адвокат Сухенко Ю.М. - не з`явились, надавши до суду письмові заяви про розгляд справи без участі, збільшені позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити (а.с.55, 56). В судове засідання для розгляду справи по суті, відповідачка [PERSON] не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи судом відповідачка повідомлялась як за зареєстрованим в установленому законом порядку її місцем проживання/перебування за адресою зазначеною у інформаційному повідомлені з Сектора реєстрації ЕМР (а.с.19), яка співпадає з адресою зазначеною позивачем у позові (а.с.3), так і шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті\~судової влади\~України(https://court.gov.ua) в мережі Інтернет (а.с.53). Дані про місце роботи відповідача або її офіційна електронна скринька у суду відсутні. Поштові конверти\~судового відправлення\~на адресу\~відповідача з\~рекомендованим повідомленням,\~повернулись до\~суду з\~відміткою відділення\~поштового зв`язку\~«Укрпошта» -\~«адресат відсутній\~за вказаною\~адресою» (а.с.25-25азворот,\~31,\~37),\~що відповідно\~до положень\~п.4\~ч.8\~ст.128\~ЦПК України,\~свідчить про\~повідомлення відповідача\~належним чином.\~Крім того,\~відповідно до\~положень ч.11\~ст.128\~ЦПК України,\~з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справ. Будь-яких заяв або клопотань, відзову на позовну заяву, письмових пояснень, зустрічного позову відповідачем до суду надано не було. В судове засідання третя особа: [PERSON] , не з`явилась, відповідно до положень ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи судом, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з суду через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» (а.с.23). Будь-яких заяв або клопотань, заперечень проти позову чи письмових пояснень, до суду не надала. Враховуючи зазначене, відсутність підстав визначених ч.2 ст.223 ЦПК України для відкладення слухання справи, положення ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи без участі учасників справи за наявними в ній матеріалами, ухваливши заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ суд застосовує\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що з позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] на утримання якої на користь [PERSON] (відповідача по справі) з [PERSON] (позивача по справі) по справі №0807/2573/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитини, рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 31.07.2012 р. призначено щомісячне стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 24.07.2012 р. і до досягнення дитиною повноліття, на підставі якого було видано 01.08.2012 р. виконавчий лист (а.с.14-14зворот). Відповідно даних\~Довідки про\~заробітну плату\~та інші\~доходи видану\~ВП «Запорізька\~АЕС» з\~заробітної плати\~позивача проводиться\~утримання за\~виконавчим листом\~(а.с.10). 10.09.2019 р. позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з третьою особою по справі: [PERSON] (а.с.9), у якому [INFO] народилась донька [PERSON] (а.с.8), а [INFO] народився син [PERSON] (а.с.42). Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Частиною 2\~статті 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Заявляючи вимогу про зміну (зменшення) розміру аліментів які стягуються з позивача на користь відповідача з 1/4 частини на 1/8 частину всіх видій його заробітку (доходу), позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки на його утриманні, крім спільної дитини з відповідачем, також перебувають двоє малолітніх дітей: донька [PERSON] , 2020 року народження та син [PERSON] , 2021 року народження, а також його дружина [PERSON] (третя особа по справі) яка не працює оскільки перебуває у відпустці по догляду за дітьми. Частиною 1\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. За положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.\~\~За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Абзацом 2 частини 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, про що також надано висновок Верховним судом України в постанові від 05.02.2014 р. у справі №6-143цс13. Відповідно до правових позицій викладених Верховним Судом в постанові від 30.10.2019 р. по справі №462/4973/15-ц та в постанові від 16.09.2020 р. у справі №565/2071/19, для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни сімейного стану або зміни матеріального стану. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XII\~та набула чинності для України 27.09.1991 р. (далі Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виконання передбачених статтею 150 СК України, обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини як фізичного, так і духовного та морального розвитку. Згідно приписів ст.141 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, при вирішенні питання суд враховує обов`язок позивача утримувати також і двох малолітніх дітей у шлюбі із третьою особою по справі, розмір утримання на яких не може бути меншим за утримання від позивача яке ним у примусовому порядку надається на потреби спільної з відповідачем неповнолітньої дитини. З аналізу даних довідок про заробітну плату та інші доходи позивача виданих за місцем його роботи за період з грудня 2019 року по травень 2020 року та з вересня 2020 року по лютий 2021 року, включно (а.с.10, 47), судом з`ясовано, що середньомісячний розмір заробітної плати позивача становить приблизно становить суму у 35977 гривень, з яких розмір аліментів що стягується на користь відповідача на утримання спільної неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , становить в середньому приблизно 7149 гривень. Таким чином, враховуючи визначеної законодавством право кожної дитини на однакове утримання від батька, позивач повинен надавати матеріальне утримання у зазначеному розмірі і на користь двох інших малолітніх дітей від шлюбу з третьою особою, таким чином розмір витрат позивача буде становити щомісячно приблизну суму у 21447 гривні (7149х3), що буде становити близько 60% від середньомісячного доходу позивача. При цьому, слід зауважити на наявність і у відповідача обов`язку матеріального утримання спільної з позивачем дитини. Вирішуючи питання, суд вважає безпідставними посилання позивача на перебування на його утриманні дружини [PERSON] (третьої особи по справі), враховуючи і те, що відповідно до положень ст.75, 84 СК України утримання дружини є правом, а не обов`язком та наявне лише в разі якщо дружина потребує такої матеріальної підтримки і чоловік має можливість її надавати, доказів чого суду надано не було. Враховуючи встановлені у справі обставини, норми матеріального та процесуального права, з урахуванням принципу «максимально можливим урахуванням інтересів дитини», суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зменшення частки розміру аліментів які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання спільної неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , визначеної рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 31.07.2012 р. по справі №0807/2573/2012, підлягають частковому задоволенню та зменшенню з 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки на думку суду саме цей розмір частки, за відсутності доказів протилежного, буде забезпечувати потреби спільної дитини позивача та відповідача і не порушувати прав спільних дітей позивача та третьої особи по справі. При цьому, судом не встановлено підстав які б не дозволяли позивачу щомісячно сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання спільної дитини у визначеному судом розмірі - 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), як то: незадовільний стан здоров`я, обмеження фізичних можливостей, тощо. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, зміна розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме: з моменту набрання рішенням суду законної сили, що також визначено у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~№3 від 15.05.2006 р., у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial