overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в серпні 2021 року звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 16 жовтня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки з відповідачем припинені через втрату взаєморозуміння та наявність різних поглядів на життя. Оскільки примирення неможливе, позивач просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2021 року по справі відкрито провадження. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст.\~223, ч.1 ст.\~280 ЦПК України\~справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 16 жовтня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1\~ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4 ст.\~56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст.109\~СК\~України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення Як вбачається з пояснень, викладених позивачем в позовній заяві, вона не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з [PERSON] . Стосунки між сторонами погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, на примирення не згодна. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні\~ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] в серпні 2021 року звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 30.07.2016 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені через втрату взаєморозуміння та наявність різних поглядів на життя. Оскільки примирення неможливе, позивач просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2021 року по справі відкрито провадження. Представник позивача адвокат Тивоненко Д.Р. надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 30 липня 2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення Як вбачається з пояснень, викладених позивачем в позовній заяві, вона не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з [PERSON] . Стосунки між сторонами погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, на примирення не згодна. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] в січні 2015 року звернувся до Лановецького районного суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право на користування і реєстрацію житловим приміщенням по [ADDRESS] внаслідок відсутності її за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником житла відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В липні 2013 року в будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], яка з листопада 2013 року без повідомлення причин виїхала з с. Бережанка Лановецького району в невідомому напрямку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи та не повідомила про причини своєї неявки. Відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, з'ясував наступні обставини. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить позивачу [PERSON], що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.08.2013 р. № 7497864. Відповідачка [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] з 23 липня 2013 року, що стверджується випискою з будинкової книги та довідкою про склад сімї від 11 березня 2014 р. № 76, виданою Бережанською сільською радою. Згідно актів опитування свідків від 17 липня 2014 р., 10 грудня 2014 р., 05 січня 2015 р., 16 лютого 2015 р [PERSON], яка зареєстрована за адресою [ADDRESS], за даною адресою з листопада 2013 року не проживає. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності даної особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. За змістом ч.3 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що відповідачка [PERSON] більше року не проживає без поважних причин у належному позивачу [PERSON] житловому будинку [ADDRESS], а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування цим житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] в січні 2018 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, з 2006 р. проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Примирення між сторонами не можливе. Від шлюбу дітей не мають. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити та зазначив, що у 2006 р. вони з відповідачем припинили сімейні відносини, а також ведення сумісного господарства та сумісне проживання. Дітей від шлюбу не мають. Вважає примирення не можливе. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечував позивач в судовому засіданні. Так, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.08.2003 р. Від шлюбу дітей не мають. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] в січні 2019 звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що сторони перебувають у шлюбі з 21.01.2007 року. Шлюб зареєстровано Вінницьким відділом РАЦС м. Вінниці, про що в книзі реєстрації актів про одруження 21.01.2007 зроблено відповідний актовий запис за № 76. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Протягом останніх декількох років стосунки між сторонами розладилися, зникло взаєморозуміння і повага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав суду заву про розгляд справи без його участі. Позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). А тому, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.01.2007 сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 76, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.01.2007. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.08.2007 та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.06.2013. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім'я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] в січні 2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що 05.09.2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2438. Від спільного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства. Спільне сімейне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Позивач [PERSON] згідно заяви просила справу слухати у її відсутність. Позов підтримує в повному обсязі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. В зв`язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2017 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, актовий запис № 2438, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 05.09.2017 року. Від даного шлюбу у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 13.11.2018 року. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 840,80 грн. судового збору на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в січні 2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що між сторонами 22.10.1983 року зареєстровано шлюб. Останні неповнолітніх дітей не мають. Спочатку їх спільне сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх років проживання в шлюбі між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Позивач [PERSON] згідно заяви просив справу слухати у його відсутність. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. В зв`язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.10.1983 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, актовий запис № 2547, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого повторно, серії [NUMBER] від 26.12.2019 року. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 840,80 грн. судового збору на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] в січні 2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що 23.10.2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, про що був вчинений актовий запис № 2753. При реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від сумісного проживання у сторін є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось. Під час сумісного проживання виявилось, що вони мають несумісні характери та різні погляди на взаємовідносини між подружжям. Позивач [PERSON] згідно заяви просила справу слухати у її відсутність. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки та оголошення на сайті Судової влади. В зв`язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.10.2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, актовий запис № 2753, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 12.09.2006 року. Від даного шлюбу у сторін є два неповнолітніх сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 03.10.2008 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 28.10.2014 року. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 840,80 грн. судового збору на користь позивача та на користь позивача витрати, пов`язані із правовою допомогою, в розмірі 800,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved