overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач 24.01.2014 року звернулась до відповідача із зазначеним позовом та просила постановити судове рішення, яким стягнути на її користь на утримання їх спільної неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні участі не приймала, у письмовій заяві позов підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Відповідач, згідно заяви, також у судове засідання не з'явився, позов визнав у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Закон - ст. ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України - встановив таке: - Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. - За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. - Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде утримуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із матір'ю в квартирі [ADDRESS]. Судом також встановлено, що мати дитини самостійно опікується її матеріальним становищем, у той час як батько у добровільному порядку цього не робить. При визначенні розміру аліментів, що мають бути стягнуті з відповідача суд, у відповідності до вимог ст. 182 СК України, врахував, як стан здоров'я та матеріальне становище батька та дитини, так і ті обставини, що відповідач, окрім неповнолітньої дитини, немає інших утриманців. У зв'язку з цим з відповідача мають бути стягнуті аліментні платежі судовим рішенням у розмірі 1/4 частки від його доходів, оскільки він за своїм матеріальним станом та станом здоров'я може виплачувати аліментні платежі у заявленому розмірі. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач 24.01.2014 року звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Батько дітей, відповідач по справі, ухиляється від їх утримання, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є сторони по справі. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні, батько дітей добровільно матеріальної допомоги на утримання не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дітей одноособово, відповідач є працездатним, добровільно матеріальної допомоги не надає, проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач 24.01.2014 року звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося по причині того, що між ними зникло почуття любові, довіри, вони стали чужими людьми, на даний час сім'я розпалася, в сім'ї склались неприязні стосунки, шлюбні відносини припинились, примирення неможливо, тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на примирення не згодна, після розірвання шлюбу просила повернути дівоче прізвище «[PERSON]», проти винесення заочного рішення не заперечує, судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень на позов до суду не надано. Суд, враховуючи думку позивача вважає за можливе згідно ст. 224-226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 16 липня 2011 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 770, від шлюбу дітей не мають, протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх стосунків та сімейних відносин, спроби до примирення позитивного результату не дали, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову до суду 243,60 грн., однак вона заявила клопотання про залишення судових витрат за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач 24.01.2019р. звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, вказавши, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2007 року, рішенням суду від 17 вересня 2018 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дітей не надає допомоги, тому вона просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання неповнолітніх дітей. Позивач надала заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2007 року. Рішенням суду від 17 вересня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матірю, що підтверджується довідкою виданою департаментом адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 23.01.2019р. \~ \~ Згідно\~ст.180\~СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~Відповідно до\~ч.2\~ст.182 СК\~України розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що діти проживають із матір'ю, виходячи з матеріального становища сторін, враховуючи те, що відповідач працює та обовязок з утримання дітей покладений на обох батьків, суд стягує з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач 24.02.2014 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 25.12.2012 року, яке набуло чинності 09.02.2013 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утримання. ЇЇ-позивача доходів недостатньо для забезпечення дітей всім необхідним. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не проводяться. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ними повноліття. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.14). Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи у його відсутність, як і заперечень на позов, суду не надав. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 16.05.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 25.12.2012 року, яке набуло чинності 09.02.2013 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні (а.с.8,9). Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення за іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач 24.02.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона з 25.06.2008 року знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось із-за різних поглядів на сімейні відносини, обов'язки подружжя, непорозуміння один одного. Почуття любові та поваги втрачені. Зазначила, що щлюбні відносини припинені з листопада 2013 року. Спільне господарство не ведеться. Майнового спору немає. Дитина залишиться проживати з нею. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати. Зазначила, що примирення неможливе, між ними втрачені почуття любові та поваги. Уточнила, що шлюбні відносини остаточно припинені з березня 2015 року, з цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Дитина проживає з нею та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Майнового спору немає. Прізвище просить залишити «[PERSON]». Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував. Вказав, що примирення неможливе. Він згоден на розірвання шлюбу. Зазначив, що шлюбні відносини припинені з березня 2015 року, з цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Майнового спору немає, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 25.06.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Подружнє життя сторін не склалось. Причиною цього стали різні погляди на сімейне життя, обов'язки подружжя, непорозуміння один одного. Почуття любові та поваги між ними втрачені. Шлюбні відносини сторонами остаточно припинені в березні 2015 року. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Майнового спору немає. Дитина проживає та залишиться проживати з матір'ю. Викладене підтвердилося в судовому засіданні поясненнями сторін. За таких обставин суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач 24.02.2016 р. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення сімейно-шлюбних відносин і втрату взаємних почуттів через різні погляди на життя та часті сварки. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю та прохала його задовольнити. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 18 вересня 1994 року, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане Машівським відділом РАГС Полтавської області 18.09.1994 року, актовий запис № 29. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, відновлювати які не бажають. Фактично сім'я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Примирення між подружжям не можливе, тому суд вважає необхідним шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач 24.02.2016 р. звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вона з відповідачем вступила в зареєстрований шлюб 11.08.2007 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] у зв'язку з тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляду справи за його відсутності та визнання ним позовних вимог. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Сторони вступили в зареєстрований шлюб 11.08.2007 року (а.с.3). Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, які не проживають разом та в подальшому не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітній дитині, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 , 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач 24.02.2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові, посилаючись на виниклі непорозуміння у подружжя з різних питань сімейного життя, різність характерів, відсутність між подружжям взаємопорозуміння та довіри, що і привело до втрати почуття поваги та любові один до одного та явилось причиною розпаду їх сім`ї, яку, на її погляд, поновити неможливо, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 28.12.2002 року міським відділом РАГСу Миколаївського обласного управління юстиції, за актовим записом № 1373, - розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла письмова заява від позивачки, в якій вона підтримує свої позовні вимоги та просить суд слухати справу у її відсутності. Також, до суду надійшла письмова заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у його відсутності. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому, у відповідності до ст.. 174 ЦПК України, приймається судом. Справа, у відповідності до заяв позивачки, відповідача, розглянута у відсутність сторін на підставі їх заяв та наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження, згідно вимог ст.. 169 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 28.12.2002 року. Їх шлюб зареєстровано міським відділом РАГСу Миколаївського обласного управління юстиції, за актовим записом № 1373. Від спільного проживання подружжя має і виховує спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON]. [INFO], батьком якого є відповідач. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені на початку 2015 року, через різність характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та довіри. Сім'я фактично розпалась та її не поновити, так як відсутня воля подружжя на збереження шлюбу. За таких вищевикладених обставин, із-за відсутності волевиявлення сторін на збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб, на підставі ст.ст.104-105,110-112 СК України, між подружжям слід розірвати. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач 24.02.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Другої Нікопольської нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1-2048 належить квартира [ADDRESS]. Крім неї у зазначеній квартирі зареєстрований відповідач по справі [PERSON], з яким вона деякий час проживала однією сім?єю. Однак їх спільне життя не склалося, у травні 2015 року відповідач забрав усі свої особисті речі та переїхав до свого знайомого за адресою м. Нікополь, вул. Чалого, буд. 55. З цього часу він у її квартирі не зявляється, самостійно знятися з реєстрації відмовляється. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням знятися з реєстраційного обліку, але безрезультатно. Згідно акту № 52 від 09.02.2016 року, складеною ОСМД «[PERSON] В.», відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає з травня 2015 року. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює їй перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном. Крім того, їй дуже важко сплачувати додаткові витрати за комунальні послуги. На підставі викладеного, просить суд визнати [PERSON], 07.05.1969 року таким, що втратив право користування житлом за адресою:\~\~[ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Представник Відділу іміграції та реєстрації фізичних осіб Нікопольського МВ УМВС України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд на підставі\~ст.224 ЦПК України\~розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов \~підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить позивачеві - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Другої Нікопольської нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1-2048 (а.с.6-7). Крім позивача у вказаній вище квартирі зареєстрований відповідач по справі [PERSON], що підтверджується довідкою № 458 ОСББ «Бірюза 42» від 09.02.2016 року. (а.с. 5). Згідно акту № 52 від 09.02.2016 року, складеною ОСМД «[PERSON] В.», відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає з травня 2015 року. (а.с. 4). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON], [INFO] з 13.02.2014 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.11). Реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном. У добровільному порядку відповідач не бажає вирішити спір. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved