Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування квартири від 12 квітня 2005 року, посвідченого нотаріусом Кролевецької державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за №1-497, вона є власником квартири [ADDRESS]. 19 лютого 1991 року за згодою її матері, яка на той час була власником квартири, у даному житлі зареєстрував своє місце проживання [PERSON]. [PERSON] не являється членом її сімї, фактично в житловому будинку за місцем реєстрації не проживає, його особисті речі в будинку відсутні, він не допомагає\~ сплачувати комунальні послуги. Понад два роки відповідач проживає за іншою адресою, в житлі за зареєстрованим місцем проживання за вказаний період він жодного разу не зявлявся. На її прохання знятись з місця реєстрації в квартирі [PERSON] відмовляється, чим порушуються її (позивача) права як власника. Враховуючи викладене, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 28 по вул. Франка, 96 у м. Кролевець Сумської області. Позивач та її представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання (а.с.30, 35), до суду не зявились. Представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позов підтримують та просять його задовольнити (а.с.34). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання представника позивача суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність позивача та її представника. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання\~ (а.с. 36-37), в судове засідання не зявився без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 12 квітня 2005 року, посвідченого нотаріусом Кролевецької державної нотаріальної контори [PERSON] 12.04.2005 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-497, є власником двохкімнатної квартири за №28, що знаходиться в місті Кролевець Сумської області по вулиці Франка, 96 (а.с.12, 13, 14, 33). Відповідно до довідки виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 07.08.2018 року №2826 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.16). Згідно записів в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в буд. №96, кв.№28 по вул.Франка в м.Кролевець Сумської області та довідки органу реєстрації апарату виконавчого комітету Кролевецької міської ради\~ від 21.09.2018 року №796 [PERSON], [INFO], паспорт серії МА 804161, виданий Кролевецьким РВ УМВС України в Сумській області 02.03.2000 року, зареєстрований за вказаною адресою з 19.02.1991 року по теперішній час (а.с.7-11, 22). За змістом позовної заяви [PERSON], який не є членом сімї власника житла позивача [PERSON], зареєстрував своє місце проживання в [INFO] 19 лютого 1991 року з дозволу [PERSON], яка на той час була власником квартири, однак понад два роки у вказаному житловому приміщенні не проживає та не зявляється, його особисті речі в квартирі відсутні,\~ житлово-комунальні послуги він не сплачує. Факт тривалого не проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] підтверджується довідкою, підписаною [PERSON], що проживає в [INFO], [PERSON], що проживає в [INFO], [PERSON], що проживає в [INFO], та засвідченою секретарем Кролевецької міської ради Сумської області від 13.03.2019 року, за змістом якої [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання в [INFO] фактично не проживає понад один рік\~ (а.с.32). Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок\~ (частину будинку), квартиру, користуються\~ ним (нею) для особистого проживання і проживання\~ членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках передбачених пунктами 1-7 частини 3 цієї статті. Згідно ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Суд вважає, що відповідач [PERSON] вселився у спірне житлове приміщення як наймач. Не підлягають застосуванню норми ч.2 ст.405 ЦК України, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, оскільки вказана норма права передбачає втрату права на користування\~ житлом членами сім'ї власника житла, а судом встановлено, що відповідач вселилась у спірне житлове приміщення як наймач. Позивачем надані докази відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання понад 6 місяців, поважних причин непроживання відповідача більше шести місяців за адресою: [ADDRESS], передбачених п. 1-7 ч.3 ст. 70 ЖК Української РСР, судом не встановлено, як і не встановлено, що відповідач оспорював виселення зі спірного житла, звертався до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивача щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надав суду доказів, що покинув житло проти його справжньої волі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням - квартирою № 28 по вул. Франка, 96 у м. Кролевець Сумської області. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч. 2 ст. 16 ЦК України. Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 28 по вул. Франка, 96 у м. Кролевець Сумської області. Рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV. Відповідно до ст.ст. 70, 71 ЖК Української РСР,

Outcome: approved