Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 липня 2015 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування права приватної власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його батька [PERSON]. В позовній заяві позивач вказав, що 10 квітня 2012 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області. Після смерті батька він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлого, однак нотаріус відмовилась видати свідоцтво про право на спадщину через виниклий між спадкоємцями спір. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та пояснив, що наразі спадковий спір з іншим спадкоємцем, зокрема зі своєю сестрою [PERSON], він владнав, тому просив свій позов задовольнити, оскільки через відсутність відмови [PERSON] від спадщини, поданої впродовж шести місяців з дня смерті батька, нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину померлого батька. Представник відповідача Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву №02-16/398 від 20 липня 2015 року про розгляд справи без нього. Позовні вимоги позивача визнав. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Залучена судом до участі у справі в якості третьої особи, [PERSON] в судовому засіданні вказала про обґрунтованість позовних вимог позивача та зазначила, що дійсно після смерті батька залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, від успадкування якої вона відмовляється на користь позивача. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін і інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 08 квітня 2012 року помер батько позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №300845, виданим 10 квітня 2012року виконавчим комітетом Загнітківської сільської ради Кодимського району, актовий запис про смерть №19 від 10 квітня 2012 року. Місце відкриття спадщини с.Загнітків Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлого [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.92 га., яка розташована на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №038644, виданого 20 квітня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1028. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт, яким все належне йому майно у рівних долях заповів своїм дітям позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Встановлено, що і позивач [PERSON], і третя особа [PERSON] на день смерті батька разом з ним постійно не проживали, тому обидва звернулись до державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини померлого батька. З цих підстав позивач та третя особа вважаються такими, що прийняли спадщину померлого батька. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлого батька та видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, 21 квітня 2015 року нотаріус відмовила у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та виниклий між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] спір щодо поділу спадщини (відмова нотаріуса №429/02-14 від 21 квітня 2015 року). Відсутність оригіналу державного акту на право приватної власності на землю відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Окрім цього, відповідно до ч.1 ст.1273, ч.1 ст.1274 та ч.1 ст.1275 ЦК України спадкоємець за заповітом може відмовитись від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом, до якого переходить частка у спадщині, яку той мав право прийняти. Таким чином, у звязку з відмовою третьої особи [PERSON] від спадкування належної їй частки у спадщині померлого [PERSON] на користь позивача [PERSON], належна їй частка відповідно до ч.1 ст.1275 ЦК України переходять до іншого спадкоємця за заповітом, зокрема до позивача [PERSON] Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказав, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може бути позивачем у справі про визнання права власності на це спадкове майно (абзац 4). Крім цього, відповідно до ст.392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає ст.16 ЦК України, у звязку з чим його позов у частині визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України він прийняв спадщину померлого батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved