Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.01.2018 звернулась в Корольовський районний суд м. Житомира із вказаним позовом, в якому зазначила, що є власником 1/8 частини квартири [ADDRESS] . Інша частина квартири належить відповідачу [PERSON] В 2016 році відповідачі виселили її з неповнолітнім сином з квартири, поміняли замки на вхідних дверях та заборонили доступ до неї. Відповідач [PERSON] постійно проживає у даній квартирі та чинить їй перешкоди в користуванні нею. В зв`язку з викладеним, позивач просить: «Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення мене, [PERSON] , у квартиру [ADDRESS] ». Ухвалою судді від 6 лютого 2018 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з викладених у ньому підстав. Представники відповідача позов не визнали посилаючись на те, що належна позивачу частка у власності є настільки мінімальною, що вона не може нею користуватися для проживання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу належить 1/8 частина квартири [ADDRESS] , що підтвердилось копією рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 08.08.2016 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6-7, 9-11). Інша частина вказаної квартири належить відповідачу [PERSON] , що підтвердилось зазначеним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира та не заперечувалось учасниками процесу. Судом також достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу у вільному користуванні власністю, а саме, не впускає її до квартири. Вказаний факт підтвердився в судовому засіданні переглянутим відеозаписом, диск з яким долучено до матеріалів справи (а.с.42), та не заперечувався представниками відповідача. Згідно ст.ст.316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні (правова позиція, викладена в постанові Верховного суду України від 16 листопада 2016 року в справі 6-1443цс1б). В зв`язку з викладеним, суд не приймає до уваги посилання представників відповідача на те, що частка позивача у праві власності на квартиру є не великою. Статтею 383 ЦК України та ст.ст.150, 155 ЖК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Згідно ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] перешкоджає позивачу у користуванні належною їй власністю, з огляду на положення наведених статей, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про усунення даних перешкод шляхом вселення її в квартиру. Відповідно до ст.141 КПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 704,80 грн., в рівних частках, по 352,40 гривень.

Outcome: approved