Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі свого представника - [PERSON] , звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовною заявою до Київської міської державної адміністрації (виконавчий орган Київської міської ради), Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання неправомірними дії, щодо порушення права на отримання житла у зв`язку з аварійністю будинку та зобов`язання вчинити певні дії. Вимоги позову вмотивовані тим, що вона зареєстрована і проживає у квартирі [ADDRESS] . У 2001 році вказаний будинок був включений до переліку будинків, які підлягають реконструкції або реставрації в м. Києві, згідно з Розпорядженням №1513 від 18.07.2001 р. Київської міської державної адміністрації (надалі-КМДА) «Про затвердження переліків будинків, які підлягають реконструкції або реставрації в м. Києві у 2001 р.» Вказаним Розпорядженням КМДА зобов`язала районні у м. Києві державні адміністрації виступити замовниками розробки проектно-кошторисної документації на реконструкцію або реставрацію будинків, зазначених в переліку; контролювати початок і завершення робіт з реконструкції або реставрації; Головне управління житлового забезпечення КМДА забезпечити відселення мешканців з будинків, які зазначені в переліку, за рахунок встановлених відрахувань площ на відселення з будинків реконструкції або реставрації. В подальшому Ватутінською районною державною адміністрацією, прийнято Розпорядження №915 від 05.09.2001 р. «Про реконструкцію житлового будинку [ADDRESS] », яким зобов`язано Відділ обліку та розподілу житлової площі визначити перелік квартир, які не збережуться за мешканцями після реконструкції та перелік мешканців, які підлягають відселенню з наданням інших жилих приміщень. 02.06.2003 Київською міською державною адміністрацією було видано повторно Розпорядження за № 949 «Про затвердження переліків будинків, які підлягають реконструкції або реставрації в м. Києві у 2003р.» В цей перелік був включений і їх будинок. Починаючи з 2004 КМДА було видано розпорядження, згідно яких було виділено житло для відселення а саме: Розпорядженням № 2428 від 30.12.2004 - виділено 131 м.кв., Розпорядження № 890 від 30.05.2005 - виділено 2400 м.кв., Розпорядженням № 577 від 29.03.2006 - виділено 3240 м.кв., Розпорядженням № 617 від 25.05.2007 - виділено 3200м.кв.. Таким чином, як зазначає позивач, КМДА за 2004 рік по 2007 рік було виділено для відселення будинку по [ADDRESS] разом 10 151 м.кв (десять тисяч сто п`ятдесят один квадратний метр) житла, що цілком би вирішило проблему будинку, виділення зазначених житлових метрів було повністю профінансовано з міського бюджету. При співставленні ново виявлених розпоряджень з розрахунком потреб в житловій площі для відселення мешканців будинку, проведеного Деснянською РДА у 2004 році для відселення потребувалося лише 7340 м. кв., а згідно з розпорядженнями було виділено суттєво більше, а саме на 2811 кв.м. від запланованого. Позивач вказала, що 06.08.2004 Заступник Голови Деснянського (раніше - Ватутінська) РДА надав розгорнуту інформацію щодо питання відселення мешканців з житлового будинку [ADDRESS] , на запит однієї з мешканців цього будинку. Але фактично відселення мешканців з будинку [ADDRESS] проводилося хаотично, без врахування черговості та пропозиції розпочати відселення з 3-го під`їзду. Не зважаючи на рекомендації начальника Головного управління забезпечення КМДА створити черговість відселення мешканців будинку, особами Деснянської РДА черговість не була створена та не був врахований стан квартир при відселенні. На запит заступника Голови Деснянської РДА, неодноразово проводилось дослідження десяти квартир будинку [ADDRESS] про що свідчить Висновок Інституту гігієни та медичної екології ім. О. М. Марзеєва 26/957 від 10.03.2004, згідно якого результати дослідження підтвердили неможливість подальшої експлуатації будинку без проведення його капітального ремонту, та усунення ураження грибками, ліквідації причин, що викликають зволоження будівельних конструкцій і їх ураження пліснявими грибками. Однією з таких причин є незадовільна робота системи вентиляції будинку. 24.03.2006 Першим заступником Голови Деснянської РДА надано відповідь № 09-А-1212 на звернення мешканців, в якій зазначено, що з метою прозорого розподілу житла, згідно до рішення стальних зборів мешканців будинку було обрано будинковий комітет, який вирішує питання черговості відселення. 01.06.2006 Голова Деснянської РДА надсилає офіційну Відповідь № 09-А-1926 на звернення заявника, в якій зазначає, що Деснянська РДА та КМДА докладають всіх необхідних зусиль щодо відселення всіх громадян з будинку [ADDRESS] . Оскільки законодавчо не врегульовано питання щодо відселення мешканців із житлових приміщень в будинках, що підлягають капітальному ремонту, мешканці даного будинку обрали будинковий комітет, який вирішує питання черговості відселення мешканців, з урахуванням умов проживання кожної сім`ї, стану квартири та терміну перебування на квартирному обліку, отже, Деснянська РДА розподіляє квартири розподіляє квартири для відселення на підставі будинкового комітету. Однак, як вказує позивач, зазначені твердження не є правдивими, ніякого будинкового комітету не існує і не існувало на той час. Передання повноважень, щодо визначення черговості відселення, громадянам, які є такими ж мешканцями будинку, є грубим порушенням чинного законодавства. Таким чином, враховуючи, що КМДА нібито виділено житло для відселення мешканців у повному обсязі, проте в порушення законних прав позивача, з виділених площ для відселення нею не отримано жодного квадратного метра, незважаючи на те, що вона є учасником програми по відселенню, а відтак відповідачами порушуються її права, передбачені ч. 1ст. 24 Конституції України, ст.ст. 34, 48, 101,102 Житлового кодексу УPCP, п.7 ч.1 ст. 46 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, ст. 20 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 282, 283 ЦК України, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав на отримання житлового приміщення (квартири) замість непридатної до проживання внаслідок її аварійності, руйнування квартири за [ADDRESS] , яка разом із будинком визнані аварійними та потребують проведення реконструкції, як то передбачено безпосередньо розпорядженнями самих відповідачів. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 23.01.2019 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. Позивачем на виконання вищевказаної ухвали суду, у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки. Ухвалою судді від 01.02.2019 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. Представником Деснянської районної державної адміністрації - Жуковською Я.В. було подано до суду клопотання про закриття провадження у справі в порядку ст.255 ЦПК України. Натомість позивачем 21.03.2019 було подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких остання просила суд визнати квартиру [ADDRESS] такою, в якій проживання не можливе. Визнати протиправними дії Київської міської державної адміністрації та Деснянської районної державної адміністрації щодо порушення права [PERSON] проживати в житловому приміщенні яке придатне для життя і відповідає всім нормам чинного законодавства України, шляхом невиконання проведення реконструкції, капітального ремонту будинку та її квартири [ADDRESS] . Зобов`язати Київську міську державну адміністрацію та Деснянську районну державну адміністрацію негайно приступити до проведення відселення мешканців з аварійного будинку за [ADDRESS] та приступити до його реконструкції і виконанню відповідних Розпоряджень КМДА. Визнати право [PERSON] на отримання житла не меншою житловою площею ніж передбачено нормами житлового законодавства у зв`язку із неможливістю подальшого проживання в квартирі [ADDRESS] , через її непридатність до проживання в наслідок її аварійності, руйнуванню, загрози здоров`ю людей, на підставі відповідних експертиз, Розпоряджень КМДА про включення будинку [ADDRESS] до таких що потребують проведення реконструкції, капітального ремонту. Зобов`язати Київську міську державну адміністрацію забезпечити [PERSON] окремими житловим приміщенням (квартирою), жилою площею не менше ніж передбаченими нормами чинного законодавства України, шляхом переселення з непридатної для життя квартири [ADDRESS] , через неможливість подальшої експлуатації зазначеної квартири на підставі відповідних експертиз та у відповідності до Розпоряджень КМДА від 16.11.2011 року за № 2127 та від 26.03.2012 року за № 466 про проведення капітального ремонту жилого будинку [ADDRESS] . Вказана уточнена позовна заява [PERSON] була прийнята судом до провадження. Ухвалою суду від 12.08.2019 підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Позивач та її представник - [PERSON] в суді остаточні уточнені вимоги позову підтримали у повному обсязі з підстав викладених у вказаних заявах. Зазначили, що саме уточнені позивачем вимоги не були предметом розгляду судів, а відтак позивач не позбавлена права захисту своїх порушених прав. Представник Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації - Жуковська Я.В. остаточні позовні вимоги [PERSON] не визнала у повному обсязі, зазначала суду, що дані вимоги були предметом розгляду та підлягають закриттю в порядку ст.255 ЦПК України. Крім того вказала, що Деснянська районна в м.Києві державна адміністрація не є правонаступником за даними зобов`язаннями Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації, а відтак просила суд відмовити у задоволенні вказаних вимог у повному обсязі. Представник Київської міської державної адміністрації до суду не з`явився, на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно з яким зазначено, що вимоги позивача були неодноразовим предметом розгляду судів різних інстанцій та в подальшому були постановлені чисельні рішення. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження порушення її прав, а відтак заявлені вимоги не підлягають задоволенню судом. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дослідивши матеріали цивільної справи 754/15022/13-ц та даної справи, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги позивачки містять змінені у порівнянні із розглянутими справами позовні вимоги, містять посилання на нові обставини, а тому є підставою для розгляду справи по суті. Судом встановлено, що позивач є зареєстрованою та проживає в квартирі [ADDRESS] . Вислухавши доводи позивача на підтвердження її позовних вимог про визнання її права на отримання житла не меншою житловою площею ніж передбачено нормами житлового законодавства у зв`язку із неможливістю подальшого проживання в квартирі [ADDRESS] , через її непридатність до проживання в наслідок її аварійності, руйнуванню, загрози здоров`ю людей, на підставі відповідних експертиз, Розпоряджень КМДА про включення будинку [ADDRESS] до таких що потребують проведення реконструкції, капітального ремонту, судом встановлене наступне. На підставі розпоряджень Київської міської державної адміністрації від 18.07.2001 № 1513 «Про затвердження переліків будинків, які підлягають реконструкції в м. Києві у 2001 році» та від 12.07.2004 № 1253 «Про затвердження переліків будинків, які підлягають реконструкції або реставрації в м. Києві у 2004 році», будинок [ADDRESS] було включено до переліку будинків, які підлягають реконструкції, а його мешканці - відселенню за рахунок коштів спеціального фонду міського бюджету. На підставі розпорядження Ватутінської районної державної адміністрації м. Києва від 05.09.2001 № 915 «Про реконструкцію житлового будинку [ADDRESS] », а також у відповідності до ч. 6 ст. 101 та ч. 3 ст. 165 ЖК Української РСР, з 2004 року за рахунок міського бюджету здійснювалося відселення мешканців з будинку за вищевказаною адресою. Як зазначала суду особисто позивач, починаючи з 2004 КМДА було видано розпорядження, згідно яких було виділено житло для відселення а саме: Розпорядженням № 2428 від 30.12.2004 - виділено 131 м.кв., Розпорядження № 890 від 30.05.2005 - виділено 2400 м.кв., Розпорядженням № 577 від 29.03.2006 - виділено 3240 м.кв., Розпорядженням № 617 від 25.05.2007 - виділено 3200м.кв.. Разом з тим, на виконання розпорядження Ватутінської райдержадміністрації м. Києва від 05.09.2001 № 915 «Про реконструкцію житлового будинку [ADDRESS] » та з метою відселення з будинку, що підлягає реконструкції, позивачу разом з членами її сім`ї, а саме: сином, його дружиною та їх дочкою, Деснянською районною у м. Києві державною адміністрацією було запропоновано отримати: у 2006 році - трикімнатну квартиру [ADDRESS] , у 2007 році - трикімнатну квартиру [ADDRESS] та у 2009 році - трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Від запропонованих квартир, на той час позивач та члени її сім`ї відмовились. Вищевказані обставини встановлені рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 травня 2010 року в цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, третя особа: [PERSON] про відселення з аварійного будинку, зобов`язання надати житло та стягнення моральної шкоди, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2010 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, дані обставини не підлягають доказуванню у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачами не порушувалось право позивача на отримання житла не меншою житловою площею ніж передбачено нормами житлового законодавства у зв`язку із неможливістю подальшого проживання в квартирі [ADDRESS] , а навпаки нею та членами її сім`ї було самостійно прийнято рішення про відмову від запропонованих варіантів житлових приміщень. В подальшому, Розпорядженнями Київської міської державної адміністрації від 16.11.2011 № 2127 «Про капітальний ремонт жилого будинку [ADDRESS] » та від 26.03.2012 № 466 «Про внесення змін до розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» передбачено проведення капітального ремонту будинку [ADDRESS] за рахунок коштів, передбачених в бюджеті міста Києва для Деснянського району на капітальний ремонт житлового фонду місцевих органів влади. Вищевказаним розпорядженням, попередні розпорядження Київської міської державної адміністрації про реконструкцію та відселення, в тій їх частині, що стосується будинку [ADDRESS] , були скасовані. При цьому, Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 16.11.2011 № 2127 «Про капітальний ремонт жилого будинку [ADDRESS] », яким відселення мешканців вказаного будинку не передбачено, Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.08.2012 визнано таким, що прийняте Київською міською державною адміністрацією в межах її повноважень та згідно діючого законодавства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов`язання Київську міську державну адміністрацію та Деснянську районну державну адміністрацію негайно приступити до проведення відселення мешканців з аварійного будинку за [ADDRESS] та приступити до його реконструкції і виконанню відповідних Розпоряджень КМДА не підлягають задоволенню судом. Згідно Висновку експерта за результатами проведення експертно будівельно-технічного дослідження №4 від 02.02.2015, експлуатація будинку [ADDRESS] неможлива без проведення його капітального ремонту та усунення ураження грибками, а також ліквідації причин, що викликають зволоження будівельних конструкцій та їх ураження пліснявими грибками. А також зазначено, що за технічним станом експлуатація квартири №101 неможлива. Стан конструктивних елементів та елементів оздоблення квартири [ADDRESS] характеризується, як «Ветхий»: «Стан несучих конструктивних елементів аварійний , а не несучих - дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будинку своїх функцій». Разом з тим, зазначений висновок не дає суду підстав вважати квартиру [ADDRESS] непридатною до проживання внаслідок її аварійності, руйнуванню, загрози здоров`ю людей, на підставі відповідних експертиз, оскільки відповідно до Положення про порядок обстеження стану житлових будинків з метою їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 26 квітня 1984 року №189, питання про визнання жилого будинку (приміщення) таким, що не відповідає діючим санітарно-технічним вимогам та непридатним для проживання або аварійним, здійснюється на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування за поданням житлово-експлуатаційної організації. Позивачем суду не надано, а судом в ході розгляду справи не будо здобуто відповідних доказів, що квартира [ADDRESS] визнавалась аварійною, непридатною для проживання, або такою, що не відповідає діючим санітарно - технічним вимогам у встановленому законом порядку. Наявними у матеріалах цивільної справи, експертними висновками підтверджується, що будинок [ADDRESS] потребує проведення комплексу ремонтно-будівельних робіт, спрямованих на відновлення його технічних можливостей та задовільної експлуатації. Отже, вимога позивача про визнання її права на отримання житла не меншою житловою площею ніж передбачено нормами житлового законодавства у зв`язку із неможливістю подальшого проживання в квартирі [ADDRESS] , через її непридатність до проживання внаслідок її аварійності, руйнуванню, загрози здоров`ю людей, на підставі відповідних експертиз, Розпоряджень КМДА про включення будинку [ADDRESS] до таких що потребують проведення реконструкції, капітального ремонту, не підлягає задоволенню судом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 34 ЖК УPCP, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються, зокрема, громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Право на отримання житла з державного житлового фонду виникає окрім наявності умови: проживання у жилому приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним нормам і технічним вимогам, або за умови перебування на квартирному обліку. [PERSON] перебувала на квартирному обліку в Деснянській районній в місті Києві державній адміністрації в позачергових списках, як потерпіла в зв`язку з аварією на ЧАЕС (1 кат.), що не заперечувалось сторонами у справі. Відповідно до вимог ст.40 ЖК УРСР щодо перебування громадян на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, зняття з обліку громадян, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання жилого приміщення, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках, зокрема поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. Як зазначила суду представник відповідача - Жуковська Я.В. , у зв`язку із забезпеченням жилою площею згідно норм чинного законодавства у зв`язку з виїздом сім`ї [PERSON] на інше місце проживання, позивачку з квартирного обліку було знято 24.12.2015 року. Дану обставину не заперечували позивачка та її представник. Враховуючи той факт, що [PERSON] не перебуває на обліку осіб, потребуючих поліпшення житлових умов, забезпечення її житлом за таких підстав не передбачено законом, а відтак вимога позивача про зобов`язання Київську міську державну адміністрацію забезпечити [PERSON] окремими житловим приміщенням (квартирою), жилою площею не менше ніж передбаченими нормами чинного законодавства України, шляхом переселення з непридатної для життя квартири [ADDRESS] , через неможливість подальшої експлуатації зазначеної квартири на підставі відповідних експертиз та у відповідності до Розпоряджень КМДА від 16.11.2011 року за № 2127 та від 26.03.2012 року за № 466 про проведення капітального ремонту жилого будинку [ADDRESS] не підлягає задоволенню судом. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом статей 21 та 24 Конституції України встановлено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Як зазначила суду позивач та було безпосередньо встановлено в ході розгляду справи судом, за результатами проведення експертно будівельно-технічного дослідження №4 від 02.02.2015, експлуатація будинку [ADDRESS] неможлива без проведення його капітального ремонту та усунення ураження грибками, а також ліквідації причин, що викликають зволоження будівельних конструкцій та їх ураження пліснявими грибками. А також зазначено, що за технічним станом експлуатація квартири №101 неможлива. Стан конструктивних елементів та елементів оздоблення квартири [ADDRESS] характеризується, як «Ветхий»: «Стан несучих конструктивних елементів аварійний , а не несучих - дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будинку своїх функцій». За результатами експертного заключення щодо санітарно-епідемічного стану квартири [ADDRESS] , від 20.01.2014 № 27/129, призначеного судом та проведеного спеціалістами «Інституту гігієни та медичної екології ім. О.М. Марзєєва Національної академії медичних наук України», повітря, що видаляється з приміщень вищевказаної квартири, свідчать про те, що об`єми повітря, які видаляються з допоміжних приміщень в обстеженій квартирі не відповідають діючим будівельним та санітарно-гігієнічним нормативам. Дані обставини дають суду підстави дійти переконливого висновку, що вимога позивачки про визнання квартиру [ADDRESS] такою, в якій проживання не можливе, підлягає частковому задоволенню судом, а саме визнати квартиру [ADDRESS] експлуатація якої за технічним станом є неможлива. Крім того, Розпорядженнями Київської міської державної адміністрації від 16.11.2011 № 2127 «Про капітальний ремонт жилого будинку [ADDRESS] » та від 26.03.2012 № 466 «Про внесення змін до розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» передбачено проведення капітального ремонту будинку [ADDRESS] за рахунок коштів, передбачених в бюджеті міста Києва для Деснянського району на капітальний ремонт житлового фонду місцевих органів влади. При цьому слід зазначити, що Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією не заперечується і не оспорюється той факт, що будинок [ADDRESS] потребує проведення капітального ремонту. Як вже зазначалось вище, на виконання розпоряджень Київської міської державної адміністрації, Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією було прийнято відповідне розпорядження щодо проведення капітального ремонту будинку. Разом з тим, враховуючи, що з моменту винесення вказаного розпорядження будь-яких реальних дій з метою проведення капітального ремонту жилого будинку [ADDRESS] та усунення ураження грибками, а також ліквідації причин, що викликають зволоження будівельних конструкцій та їх ураження пліснявими грибками та відновлення права позивачки проживати в житловому приміщенні яке придатне для життя і відповідає нормам чинного законодавства України, відповідачами у справі не вчинено та не надано суду відповідних доказів на підтвердження вказаних обставин, а відтак суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позивачем вимог та визнає протиправними дії Київської міської державної адміністрації та Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації щодо порушення конституційного права [PERSON] проживати в житловому приміщенні яке придатне для життя і відповідає нормам чинного законодавства України через невиконання проведення капітального ремонту будинку та її квартири [ADDRESS] . Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позову є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial