Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] заявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.04.2001 року було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON], про що у виконкомі Чернянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, зроблено актовий запис за № 2. За період шлюбного життя у них народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін сімейне життя не склалося, у них різні погляди на життя, різні характери, внаслідок чого вже близько півтора року вони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер. На підставі вищевикладеного позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечитиме його інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, тому шлюб необхідно розірвати. Позивач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, своєчасно в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла письмова заява, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про день і час розгляду справи, своєчасно в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, на розірвання шлюбу згідна. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 26.04.2001 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у виконкомі Чернянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 2, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 26.04.2001 року. Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою. Позивачка з відповідачем мають різні характери та погляди на життя. Між ними зовсім відсутнє порозуміння й повага один до одного. Більше півтора року подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Відповідачка на розірвання шлюбу згідна. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Саме з цих міркувань, суд дійшов до висновку, що надання строку на примирення позитивних результатів не дасть, і буде суперечити інтересам сторін. Тому позов, заявлений позивачем обґрунтований та підлягає задоволенню і шлюб, укладений між ним та відповідачкою слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved