Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.08.2019 року звернулася до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка мотивована тим, що вона з 05.09.2017року по 21.01.2019 року перебувала з відповідачем у трудових відносинах. З 21.01.2019 року наказом № 61 від 21.01.2019 року її було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Розрахунок у день звільнення та по час подання позову з ним не проведено. Вважає, що відповідач таким чином порушив трудове законодавство, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 17 075 грн. 11 коп. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні починаючи з дати звільнення по день винесення рішення. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12.08.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.08.2019 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, надала суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача КП «Комунтех»\~м.\~Новогродівка в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.\~3,\~4\~ст.\~12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно запису № 23 від 05.09.2017 року трудової книжки серія [NUMBER] , [PERSON] з 05.09.2017 року прийнято до КП «Комунтех» на посаду бухгалтера. Згідно наказу № 61 від 21.01.2019 року виданого КП «Комунтех», [PERSON] 21.01.2019 року було звільнено КП «Комунтех» на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідно до\~довідки №\~17\~від 25.06.2019\~року,\~виданої КП\~«Комунтех»,\~ [PERSON] \~працювала на\~підприємстві в\~період з\~05.09.2017\~року по\~21.01.2019\~рік,\~при звільненні\~заборгованість по\~заробітній платі\~ [PERSON] \~складає у\~загальному розмірі\~17\~075\~грн.\~11\~коп.,\~також середньоденний\~заробіток складає\~ 342\~грн.\~14\~коп. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже відповідач має заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати у загальному розмірі 17 075 грн. 11 коп., тому позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного. Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обов`язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Оформивши звільнення позивача та видавши йому трудову книжку, відповідач свій обов`язок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до роз`яснень, які надані Верховним судом України в постанові Пленуму № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі застосування ст. 117 КЗпП України перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Розмір середнього заробітку за весь час затримки з розрахунку при звільненні суд розрахував наступним чином. Відповідно до довідки № 17 від 25.06.2019 року, виданої КП «Комунтех» середньоденний заробіток [PERSON] складає 342 грн. 14 коп. З урахування листа № 78/0/206/18\~від 08.08.2018\~року Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2019 році» кількість робочих днів позивача в 2019 році, з урахуванням святкових та вихідних днів, із розрахунку з 22.01.2019 року (наступний день звільнення позивача з підприємства) по 16.10.2019 року (день винесення рішення) склала 184 днів, січень 2019 року 8 днів, лютий 2019 року 20 днів, березень 2019 року 20 днів, квітень 2019 року 21 днів, травень 2019 року 21 день, червень 2019 року 18 днів, липень 2019 року 23 днів, серпень 2019 року 21 днів, вересень 2019 року 21 день, жовтень 2019 року 11 днів. Таким чином, сума компенсації за час затримки розрахунку станом по день винесення рішення включно складає: 342 грн. 11 коп. (середньоденна заробітна плата) Х 184 (кількість днів затримки розрахунку) = 62 948 грн. 24 коп. Суд вважає за необхідне в цій частині позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача середній заробіток за період з 22.01.2019 року по 16.10.2019 року, тобто по день винесення рішення включно, у розмірі 62948 грн. 24 коп. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. З огляду на те, що судом позовні вимоги задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача по справі на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved