Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач 22.11.2017 року звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його баба [PERSON], до складу спадкової маси після смерті якої увійшло право власності на вказаний вище житловий будинок. Своїм майном на випадок смерті [PERSON] розпорядилася, склавши 02.12.2002 року заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла своєму онукові - позивачу по справі. Позивач зазначає, що до дня смерті спадкодавця він проживав разом з нею та здійснював за нею догляд, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявив про відмову від такої. Проте він не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно. У судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] померла баба позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 19.09.2011 року. До складу спадкової маси після смерті [PERSON], у відповідності до ст. 1218 ЦК України, увійшло право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] Як вбачається з довідки Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 733 від 21.08.2017 року, за [PERSON], згідно по господарських книг Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області рахується будинковолодіння [ADDRESS], яке на балансі сільської ради не рахується. Згідно довідки ЛОКП «БТІ та ЕО» від 17.11.2017 року № 5402, станом на 17.11.2017 року, інвентаризація житлового будинку за вказаною вище адресою не здійснювалася. З технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], складеного 07.11.2017 року слідує, що за даною адресою знаходиться будинковолодіння, яке складається з А - житлового будинку загальною площею 55,9 кв.м, житловою - 39,8 кв.м, допоміжною - 16,1 кв.м., та господарських будівель і споруд: Б - стодола, В - сарай, Г - літня кухня, № 1 - огорожа. Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] проживала у [ADDRESS] та являлася власником житлового [ADDRESS], з приналежними до нього господарськими будівлями, яка при житті не оформила за собою права власності на дане нерухоме майно. За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті розпорядилася, склавши 02.12.2001 року заповіт, який посвідчений секретарем Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 29, згідно якого все своє майно заповіла своєму онукові [PERSON]. З довідки Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 25.10.2017 року № 913, слідує, що [PERSON], яка померла [INFO], постійно проживала та була зареєстрованою за адресою [ADDRESS] Разом з нею до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. З вищенаведених положень законодавства України, вбачається, що позивач, являється єдиними спадкоємцями майна своєї баби [PERSON],який фактично прийняв спадщину після смерті такої, та претендує на спадкове майно, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не заявив про відмову від неї, але не може оформити за собою таке право власності із-за відсутності правовстановлюючих документів. Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З врахуванням наведеного вище, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved