Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач - [PERSON] 24.04.2018 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], зареєстрованого 16.01.2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №37. Від спільного подружнього життя у сторін дітей немає. Позов обґрунтовується тим, що у період подружнього життя між позивачем та відповідачем почали виникати конфлікти, заходи, направлені на примирення давали позитивний результат на незначний час і на даний час подружжя проживає окремо, сімейні стосунки не підтримуються, подальше спільне життя не можливе. 24.04.2018 судом направлено запит щодо доступу до персональних даних, на підставі ст.187 ЦПК України, з метою отримання інформації щодо місця проживання (перебування) відповідача [PERSON]. Відповідно до наданої відповіді відповідач значився зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], згідно посвідки на тимчасове проживання терміном до 21.01.2017 року. /а.с.11/ Ухвалою від 3.05.2018 у справі відкрито провадження у загальному порядку та призначене підготовче засідання. /а.с.12/ 17.05.2018 року підготовче судове засідання відкладене із-за відсутності належних даних про сповіщення відповідача про час та місце проведення судового засідання. /а.с.21/ 18.05.2018 року суд розмістив на офіційному веб-сайті Чернігівського районного суду Чернігівської області оголошення про виклик відповідача у судове засідання на 25 травня 2018 року. /а.с.23/ 25.05.2018 суд закінчив підготовче провадження та призначив справу для розгляду по суті на 9 годину 16 липня 2018 року, про що постановлено ухвалу. /а.с.24, 25/ Ухвалою суду від 16.07.2018 року відкладено судове засідання до 9 години 1 серпня 2018 року за клопотання позивача для виклику свідка. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, з підстав та обґрунтувань викладених у позовній заяві, крім іншого повідомила, що чекає дитину від іншого чоловіка - [PERSON] з яким має намір створити сім'ю. Щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач не з'явився у судове засідання, про яке повідомлений належним чином, представника не направив, відзив на позов до суду не подав. Допитаний під час судового засідання свідок [PERSON] пояснив, що з позивачкою познайомився у м. Чернігові у квітні 2017 року. З того часу вони почали зустрічатись, а з 28 червня 2017 року почали жити однією сім'єю, спочатку у м. Чернігові, а потім у нього вдома у селі Лукаші Баришевського району Київської області. Від спільного проживання позивач завагітніла від нього у січні 2018 року. Відповідача він ніколи не бачив, хоча знав, що позивач перебувала у зареєстрованому з ним шлюбі. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, для участі у розгляді не з'явився, про причини неявки не повідомив, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Сторони уклали шлюб 16.01.2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №37, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. /а.с.4/ За даними паспорта позивача серії [NUMBER] вона є зареєстрованою за адресою: [ADDRESS]. /а.с.5, 6/ Довідка Лікарсько-консультативної комісії Поліклінічного відділення Баришівської ЦРЛ №225 від 12.07.2018 року свідчить, що [PERSON] перебуває на 24 тижні вагітності. /а.с.29/ Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1, 3 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Згідно з приписами статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім'я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню дружини, яка на даний час є вагітною і батьківство її дитини в суді визнано іншою особою, а тому позов підлягає задоволенню. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн, який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до приписів ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved