Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач 15.08.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Він працює лікарем з МНС виїзної бригади Комунального закладу «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» з 01.08.1981 року. Згідно наказу № 142 від 10.04.2015 року в період з 17.04.2015 року по 19.05.2015 року його було відряджено на курси підвищення кваліфікації ПАЦ «Медицина невідкладних станів» в м. Дніпропетровськ в Дніпропетровській медичній академії. Витрати за період відрядження склали 1464 грн. 07 коп., що підтверджується звітом про використання коштів, виданих на відрядження. З приводу виплати йому витрат на відрядження він звертався до бухгалтерії Комунального закладу «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», однак йому було відмовлено, посилаючись на відсутність коштів, необхідних для компенсації. До теперішнього часу вказані витрати на відрядження йому не виплачені. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на відрядження в розмірі 1464 грн. 07 коп. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягає (а.с.16). Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.17,18). Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач працює лікарем з МНС виїзної бригади Комунального закладу «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» з 01.08.1982 року (а.с.4). На підставі наказу № 142 від 10.04.2015 року позивача було відряджено на курси підвищення кваліфікації - для проходження ПАЦ «Медицина невідкладних станів» (для лікарів МНС) з 17.04.2015 року по 19.05.2015 року в м. Дніпропетровськ в Дніпропетровській медичній академії (а.с.6). Викладене також підтверджується іншими матеріалами справи (а.с.8). За результатами проходження курсів підвищення кваліфікації позивачу було видано свідоцтво про підвищення кваліфікації до диплому ЖВ № 985348 (а.с.7). Згідно звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 21.05.2015 року, витрати на відрядження склали 1464 грн. 07 коп., з яких витрати на проїзд склали 108 грн. 43 коп., гуртожиток 365 грн. 64 коп., добові витрати 990 грн. 00 коп. (а.с.9). Викладене також підтверджується іншими матеріалами справи (а.с.10,11). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.121 КЗпП України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у звязку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. Відповідно ст.122 КЗпП України, при направленні працівників для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва за ними зберігається місце роботи (посада) і провадяться виплати, передбачені законодавством. До теперішнього часу вказані витрати на відрядження відповідачем позивачу виплачені не були. Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом встановлено порушення законних трудових прав позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на відрядження в розмірі 1464 грн. 07 коп. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач, згідно Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, тому при подачі позову судовий збір ним не сплачувався. Враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. (щодо задоволеної вимоги майнового характеру).

Outcome: approved