Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі належно уповноваженого представника адвоката [PERSON] (ордер серії ЛВ № 108073 від 05.02.2018 року) 26.03.2018 року звернулася у суд з позовною заявою, в якій просить визнати недійсними та скасувати рішення відповідача [PERSON] міської ради Львівської області № 21 від 18.08.2017 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (адреса: вул. І. Франка, м. Сколе Львівської області) з метою передачі у власність (цільове призначення для індивідуального садівництва) гр. [PERSON]Й.», № 07 від 03.11.2017 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (адреса: вул. І. Франка, м. Сколе Львівської області) та передачу у власність земельної ділянки (цільове призначення 01.05 для індивідуального садівництва) гр. [PERSON]Й.»; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,029 га, кадастровий № 4624510100:01:004:1324, що знаходиться у м. Сколе Львівської області по вул. І. Франка, укладений між гр. [PERSON] та відповідачем [PERSON] 15.11.2017 року та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] за записом про реєстрацію у реєстрі № 3111; скасувати державну реєстрацію права власності за відповідачем [PERSON] на земельну ділянку площею 0,029 га, кадастровий № 4624510100:01:004:1324, котра знаходиться у м. Сколе Львівської області по вул. І. Франка. Судові витрати у справі просить покласти на відповідачів у солідарному порядку. Ухвалою судді від 27.03.2018 року вказаний позов залишено без руху та надано термін для усунення визначених у такій ухвалі недоліків. Ухвалою судді від 16.04.2018 року, після усунення недоліків, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою судового засідання від 27.03.2018 року вжито заходів забезпечення у даній справі шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку площею 0,92 га, кадастровий номер 4624510100:01:004:1324, яка розташована за адресою: Львівська область, м. Сколе, вул. І. Франка. Ухвалою підготовчого судового засідання від 21.06.2018 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Одночасно до участі у справі залучено [PERSON] як співвідповідача (правонаступника померлої [PERSON]Й.), а також залучено третю особу державного реєстратора КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» [PERSON] та виключено з числа третіх осіб Реєстраційну службу [PERSON] районного управління юстиції Львівської області. Позов обґрунтовано тим, що позивач з 2007 року є власником квартири [ADDRESS], де й проживає. Поряд з вказаним будинком розташована земельна ділянка, котру позивач з 2007 року використовує для городництва та особистих потреб. У квартирі № 3 у вищевказаному будинку проживала [PERSON], якій на підставі оскаржуваних рішень міської ради передано у порядку приватизації у власність земельну ділянку, котрою користується позивач. Площа такої земельної ділянки становить 0,92 га. Зареєструвавши своє право власності на спірну земельну ділянку, [PERSON] 15.11.2017 року відчужила її відповідачу [PERSON], про що сторони уклали договір купівлі-продажу і який був нотаріально посвідчений та зареєстрований у встановленому порядку. 21.11.2017 року [PERSON] померла. Позивач зазначає, що спірна земельна ділянка до цього часу перебуває у її користуванні, у звязку з чим не могла бути передана свого часу [PERSON] у порядку приватизації та, на переконання позивача, приватизована з порушенням ст. ст. 91, 116, 118, 198 ЗК України, так як межі земельної ділянки з позивачем як суміжним користувачем не погоджувалися і вона не підписувала відповідний акт узгодження меж. Позивач переконана, що нині покійна [PERSON] взагалі не зверталася до міської ради із заявою про передачу їй у власність спірної земельної ділянки, так як у той час хворіла. Враховуючи, що спірну земельну ділянку було передано [PERSON] з порушенням норм чинного законодавства, то були відсутні підстави для державної реєстрації за нею відповідного права на земельну ділянку і, як наслідок, - [PERSON] не могла відчужувати відповідачу [PERSON] те майно, котре їй належало без відповідної правової підстави. За таких обставин, укладений між [PERSON] та [PERSON] правочин підлягає визнанню недійсним на підставі ст. ст. 203, 215-216, 228 ЦК України, оскільки він порушує публічний порядок, зокрема заздалегідь був спрямованим на порушення прав позивача як користувача спірної земельної ділянки. У випадку визнання оспорюваного правочину недійсним, підлягає скасуванню державна реєстрація спірної земельної ділянки за відповідачем [PERSON]. З огляду на вище перелічене, позивач, посилаючись на порушення своїх прав щодо користування спірною земельною ділянкою, у тому числі й на набувальну давність, дізнавшись про порушення своїх земельних прав, була змушена звертатись до суду із даним позовом. \~ \~ \~ \~Позивач та її належно уповноважений представник адвокат [PERSON] (ордер серії ЛВ № 108073 від 05.02.2018 року, а. с. 43) у підготовчому провадженні та у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті, котре відбулося 10.09.2018 року, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, під час вступного слова надали пояснення, аналогічні наведеним у позові. У подальшому, після оголошеної судом перерви, у судове засідання 22.10.2018 року, будучи належно повідомленими про таке, не зявилися. Від позивача надійшло клопотання від 18.10.2018 року за вх. № 5044 про продовження перерви у судовому засіданні у звязку із зайнятістю її представника в іншому процесі (а. с. 205). Однак, враховуючи тривалість судового провадження, а також неналежне підтвердження поданого клопотання, таке судом відхилене як безпідставне. До того ж, у судове засідання мала можливість зявитися сама позивач, однак така своїм правом не скористалась. Відповідач [PERSON] міська рада Львівської області, будучи кожного разу належно повідомленою про розгляд справи, явку уповноваженого представника у підготовче провадження та у судові засідання щодо розгляду справи по суті не забезпечила, подала відзив на позовну заяву від 02.05.2018 року за вх. № 1967 (а. с. 89-93), у котрому проти позову заперечила, просила у такому відмовити за безпідставністю позовних вимог, а судовий розгляд проводити без уповноваженого представника. Відповідач [PERSON] та її належно уповноважена представник адвокат [PERSON] (ордер серії ЛВ № 120182 від 25.04.2018 року, а. с. 87) у підготовчому провадженні та у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті, котре відбулося 10.09.2018 року, проти позову заперечили повністю з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву від 02.05.2018 року за вх. № 1963 (а. с. 85-86), під час вступного слова надали пояснення, аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву. У подальшому, після оголошеної судом перерви, у судове засідання 22.10.2018 року, будучи належно повідомленими про таке, не зявилися, подавши клопотання про закінчення розгляду справи без їх участі (а. с. 207). Відповідач [PERSON], будучи кожного разу належно повідомленою про розгляд справи, у судові засідання щодо розгляду справи по суті не зявилася, відзиву на позовну заяву не подала, однак подала суду заяву вх. № 3038 від 25.06.2018 року (а. с. 137), в якій проти позову заперечила повністю з тих-же підстав, що і відповідач [PERSON], яка є її дочкою, а розгляд справи просила проводити без її участі. Своїм правом на предявлення клопотання про розгляд справи спочатку після вручення їй копії ухвали підготовчого засіданні, у котрому її було залучено як правонаступника відповідача [PERSON], не скористалась. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON], будучи кожного разу належно повідомленою про розгляд справи, у підготовче провадження та у судові засідання щодо розгляду справи по суті не зявилася, подала письмові пояснення у справі від 26.04.2018 року за вх. № 1902 (а. с. 83), у котрих проти позову заперечила, а судовий розгляд проводити без її участі. Третя особа державний реєстратор КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» [PERSON] у підготовчому провадженні та у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті, котре відбулося 10.09.2018 року, проти позову заперечила, вважала такий безпідставним та необґрунтованим. У подальшому, після оголошеної судом перерви, у судове засідання 22.10.2018 року, будучи належно повідомленою про таке, не зявилася, заяву про продовження перерви у судовому засіданні із повідомленням про причини неявки не подала. Відтак, у судове засідання 22.10.2018 року щодо продовження розгляду справи по суті після оголошеної перерви, не зявилися усі учасники справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі під час судового засідання 22.10.2018 року щодо продовження розгляду справи по суті, не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні 10.09.2018 року учасників справи, показання свідків, давши у подальшому належу оцінку письмовим доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач є одноосібним власником квартири [ADDRESS], що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 16508751 від 02.11.2007 року (а. с. 13), де зареєстрована у встановленому порядку та проживає 13.07.2017 року, що стверджується паспортом громадянина України з відміткою про місце проживання позивача (а. с. 10-11). У свою чергу, у квартирі № 3 у вищевказаному будинку проживала та була зареєстрованою [PERSON], якій на підставі рішень відповідача [PERSON] міської ради Львівської області № 21 від 18.08.2017 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (адреса: вул. І. Франка, м. Сколе Львівської області) з метою передачі у власність (цільове призначення для індивідуального садівництва) гр. [PERSON]Й.» (а. с. 96) та № 07 від 03.11.2017 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (адреса: вул. І. Франка, м. Сколе Львівської області) та передачу у власність земельної ділянки (цільове призначення 01.05 для індивідуального садівництва) гр. [PERSON]Й.» (а. с. 99) передано у власність земельну ділянку площею 0,0290 га у м. Сколе Львівської області по вул. І. Франка для індивідуального садівництва, кадастровий номер: 4624510100:01:004:1324. Встановлено, що [PERSON] 09.11.2017 року здійснила у встановленому порядку державну реєстрацію належного їй права власності на вищевказану земельну ділянку, після чого 15.11.2017 року уклала з відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки, котрий був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 3111 (а. с. 37-38). Відповідач [PERSON] здійснила у встановленому порядку державну реєстрацію належного тепер уже їй права власності на спірну земельну ділянку, котра перебуває у власності останньої до цього часу. 21.11.2017 року [PERSON] померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 487532, виданого цього ж дня залізничним районним у м. Львові відділом РАЦС ГТУЮ у Львівській області (а. с. 107). Перевіряючи у судовому засіданні правомірність одержання [PERSON] у власність спірної земельної ділянки, судом встановлено, що така земельна ділянка була передана останній як особі, зацікавленій в її одержанні, із земель комунальної власності рішенням відповідачем [PERSON] міською радою Львівської області згідно поданої нею заяви від 18.07.2017 року за вх. № 918/02-09 про передачу у власність земельної ділянки (а. с. 97), а також виготовленої на її замовлення [PERSON] РВВ ЛРФ ДП ЦДЗК Львівської регіональної філії проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (а. с. 159-188), у порядку ст. ст. 12, 35, 118, 121 та 186 ЗК України. Встановлено, що позивач до [PERSON] міської ради Львівської області у зазначеному вище порядку із заявою про передачу їй у власність спірної земельної ділянки не зверталась, відповідно, своїм правом на одержання із земель комунальної власності такої земельної ділянки не скористалась. Посилання позивача на ту обставину, що [PERSON] не підписувала 18.07.2017 року заяви про передачу у власність земельної ділянки не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України, без залучення особи із спеціальними знаннями у відповідній галузі, є лише припущенням позивача. Що стосується погодження [PERSON] меж спірної земельної ділянки, то така вимога була виконана (а. с. 176), а позивач не могла погоджувати межі цієї земельної ділянки, оскільки не являється суміжним землекористувачем у розмінні положень чинного ЗК України. Посилаючись на тривале користування спірною земельною ділянкою, зокрема на добросовісність, відкритість і безперервність користування спірною земельною ділянкою, позивачем не враховано положення ст. 119 ЗК України, за змістом котрої таке користування, у разі доведеності, повинно тривати не менше пятнадцяти років. Натомість позивач у судовому засіданні не заперечувала тієї обставини, що почала користуватися спірною земельною ділянкою лише після придбання квартири, у котрій проживає, тобто з 2007 року, що аж ніяк не становить п'ятнадцять років. Відтак, перевіряти обставини щодо добросовісності, відкритості і безперервності користування позивачем спірною земельною ділянкою у контексті положень ст. 119 ЗК України, на які вона посилається, немає необхідності, у звязку з чим також не беруться до уваги й показання допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] на підтвердження такого користування. Таким чином, у суду відсутні підстави стверджувати про одержання [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,0290 га у м. Сколе Львівської області по вул. І. Франка для індивідуального садівництва, кадастровий номер: 4624510100:01:004:1324, з порушенням норм земельного законодавства, у звязку з чим позовні вимоги про визнання недійсними і скасування рішень [PERSON] міської ради Львівської області № 21 від 18.08.2017 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (адреса: вул. І. Франка, м. Сколе Львівської області) з метою передачі у власність (цільове призначення для індивідуального садівництва) гр. [PERSON]Й.» та № 07 від 03.11.2017 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (адреса: вул. І. Франка, м. Сколе Львівської області) та передачу у власність земельної ділянки (цільове призначення 01.05 для індивідуального садівництва) гр. [PERSON]Й.» до задоволення не підлягають. У свою чергу, позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 15.11.2017 року між [PERSON] та [PERSON], реєстровий № 3111, як і про скасування державної реєстрації права власності за відповідачем [PERSON] на земельну ділянку площею 0,029 га, розташовану у м. Сколе Львівської області по вул. І. Франка, кадастровий номер земельної ділянки: 4624510100:01:004:1324, є похідними, що виключає можливість їх задоволення без скасування підстави набуття [PERSON] зазначеної земельної ділянки у власність. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Одночасно, у звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача не підлягають до стягнення також і документально підтверджені судові витрати у справі. [PERSON] того, з тих-же підстав, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті судом у даній справі згідно ухвали від 27.03.2018 року у спосіб накладення арешту на спірну земельну ділянку.

Outcome: dismissed