Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулося до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Позивач мотивував даний позов тим, що між ВАТ «Родовід Банк», найменування якого з 17.06.2009 року, згідно Закону України «Про акціонерні товариства» змінено на ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] 24.09.2008 року було укладено кредитний договір № 86/АА-00029.08.2. Згідно з п.п.1.1 кредитного договору, банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 47 340,00 грн., терміном по 24.09.2015 року включно. Згідно з п.п.1.5 договору, процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 19,00% річних. 13.10.2008 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 86/АА-00029.08.2 від 24.09.2008 року, згідно з якою процентну ставку за кредитом встановлено в розмірі 22% річних. Відповідно до п.3.6 договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, відповідач повинен сплачувати банку за кожен день прострочення пеню в розмірі 1,6 процента від суми простроченої заборгованості. Відповідач кредитні кошти отримав у повному обсязі, однак, взяті на себе зобовязання по погашенню платежів за кредитом не виконує, в результаті чого допустив утворення заборгованості, яка станом на 11.08.2015 року становить 177 504,85 грн.. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості та витрати, понесені на сплату судового збору в розмірі 1775,05 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача, подав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у відсутність представника позивача, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, а тому суд, згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого з усіма правами та обов»язками являється ПАТ «Родовід Банк» та відповідачем [PERSON] 24.09.2008 року було укладено кредитний договір № 86/АА-00029.08.2., що підтверджується його копією. Згідно з п.п.1.1 кредитного договору, банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 47 340,00 грн. терміном по 24.09.2015 року включно. Відповідно до п.п.1.2 кредитного договору, кредитні кошти надаються виключно на наступні цілі: купівлю автомобіля та сплати страхових платежів. Відповідно до п.п.1.5 кредитного договору, процентна ставка за кредитами за цим договором встановлюється в розмірі 19,00% річних. Відповідно до п.п.1.7 кредитного договору, забезпеченням виконання зобов»язань за цим договором є застава автомобіля марки ДЕУ, згідно з договором застави № 86/АА-00029.08.2-3 від 24.09.2008 року. Відповідно до п.п.3.1 кредитного договору, позичальник зобов»язався погашати заборгованість за кредитом. 13.10.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 86/АА-00029.08.2 від 24.09.2008 року, згідно з умовами якої процентну ставку за кредитом встановлено в розмірі 22% річних. Відповідно до п.3.6 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобов»язався сплачувати банку за кожен день прострочення пеню в розмірі 1,6 процента від суми простроченої заборгованості. Позивач виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач кредитні кошти отримав у повному обсязі, однак, взяті на себе зобовязання по сплаті кредиту не виконує, в результаті чого допустив утворення заборгованості, яка станом на 11.08.2015 року, як зазначено в позові, становить 177 504,85 грн.. Оцінивши поданий розрахунок заборгованості, суд встановив суму заборгованості відповідача за даним договором в розмірі 178 264,06 грн., який складається з наступного: 14 522,41 грн. поточна заборгованість по кредиту; 12 482,27 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 179,05 грн. поточна заборгованість за відсотками; 8 890,21 грн. прострочена заборгованість за відсотками; 75 349,08 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 59 458,79 грн. пеня за несвоєчасне погашення відсотків; 692,44 грн. загальна сума 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості; 6 689,81 грн. загальна сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості. Так як відповідно до вимог діючого законодавства суд не може вийти за межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає саме сума заборгованості в розмірі 177 504, 85 грн., яку просить стягнути позивач з відповідача. Позичальник зобов'язувався повернути в повному обсязі одержаний кредит та сплатити проценти, та інші платежі, нараховані за обслуговування кредиту. В суді також було встановлено, що відповідач не виконує умови договору щодо своєчасного повернення основного кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Наведене підтверджується розрахунком кредиторської заборгованості, який проведено позивачем. Позивач просить суд стягнути суму заборгованості за договором з боржника. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію/передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, з врахуванням всього наведеного, суд вважає за можливе позов задовольнити і стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати по справі, а саме: сплачений судовий збір в сумі 1 775 грн. 05 коп., і тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача вказані судові витрати. На підставі вищекладеного,

Outcome: approved