Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач 18 серпня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, припинення зобов»язання, шляхом передання відступного. В позовній заяві, обґрунтовуючи свої вимоги [PERSON], посилається на те, що 22 вересня 2009 року позичив [PERSON] 15000 грн.. Згідно розписки, та зобов»язалась повернути борг до 01 вересня 2010 року, або, у випадку відсутності коштів, в порядку виконання зобов»язання передати йому у власність у якості відступного належний тій на праві власності житловий будинок №24 по вулиці Джміля в с. Грабове, Кодимського району, Одеської області. Взяті на себе зобов»язання по поверненню грошового боргу [PERSON] не виконала, до означеної в розписці дати 01 вересня 2010 року борг не повернула, оскільки 16 січня 2010 року померла. Відповідач, як спадкоємець за заповітом, не бажає у нотаріуса переоформити спірний будинок на нього, а тому просить постановити рішення за яким припинити виконання зобов»язання [PERSON], шляхом передання відступного житлового будинку №24 по вулиці Джміля в с. Грабове, Кодимського району Одеської області, та визнати за ним право власності на це майно. Просить поновити позовну давність, оскільки він пропустив строк звернення до суду за захистом свого права з причини того, що відповідач на протязі довгого проміжку часу відмовлялася від нотаріального посвідчення угоди, а також у зв»язку з тим, що він є юридично не освіченою людиною В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явилася, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно розписки від 22 вересня 2009 року, [PERSON] взяла у борг 15000 грн. у [PERSON] на строк до 01 вересня 2010 року, зобов»язавшись у випадку не повернення боргу передати у власність кредитору житловий будинок №24 по вулиці Джміля в с. Грабове, Кодимського району Одеської області. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №209895, виданого 18 січня 2010 року Грабівською сільською радою Кодимського району Одеської області, [PERSON] померла 16 січня 2010 року. Згідно технічного паспорту КП «Кодимське районне бюро технічної інвентаризації» Одеської обалсті на садибний (індивідуальний) житловий будинок №24 по вулиці Джміля в с. Грабове, Кодимського району, Одеської області, його власником є [PERSON]. Згідно заповіту від 11 січня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №03 по Грабівській сільській раді Кодимського району, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповідала [PERSON]. Дослідивши вимоги позивача, та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що згідно розписки та укладеного договору позики, 22 вересня 2009 року між позивачем і [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого остання отримала від позивача грошову суму розміром 15000 грн. та зобов»язалась повернути борг до 01 вересня 2010 року. Також сторони у розписці та договорі, встановили порядок припинення зобов»язання, шляхом передачі відступного, а саме, в разі якщо [PERSON] буде не в змозі повернути грошовий борг, то вона передає у власність позивача житловий будинок №24 по вулиці Джміля в с. Серби, Кодимського району, Одеської області, який належить боржнику на праві власності, згідно технічного паспорту, виданого Кодимським РБТІ. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Згідно ч.1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позивач свої зобов»язання за договором позики виконав, а саме передав [PERSON] грошові кошти розміром 15000 грн. 22 вересня 2009 року, а та зобов»язалась повернути борг до 01 вересня 2010 року, але цього не зробила, оскільки 16 січня 2010 року померла. Спадкоємцем після смерті [PERSON] стала відповідач. В цьому випадку закон ( ч.1 ст.1282 ЦК України) передбачає, що спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки [PERSON] у строк, зазначений у розписці та договорі не повернула борг, то зобов»язання припиняється шляхом передачі відступного - житлового будинку №24 по вулиці Джміля в с. Грабове, Кодимського району, Одеської області, який належав на праві власності боржнику. Згідно ст. 600 ЦК України зобов»язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов ( ціна, передача у власність). Щодо вимоги позивача про поновлення позовної давності, то суд, задовольняючи цю вимогу, виходив з такого. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 267 (ч.3,5) ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач на протязі певного проміжку часу намагався домовитися з відповідачем про нотаріальне посвідчення угоди. Крім того, позивач є юридично не освіченою особою. Ці причини суд визнає поважними у пропуску позовної давності. На підставі ст.ст.267, 600,1046,1047,1049 ЦК України,

Outcome: approved