Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.08.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. 17 листопада 2009 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Яроші Глобинського району по вул. Степовій, 18. Він є спадкоємцем майна померлого за заповітом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON] не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині Градизька державна нотаріальна контора відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Спадкодавець на підставі закону, що діяв на час створення обєкту нерухомого майна, побудував вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володів ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах сільської ради, однак за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом померлого [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Пирогівської сільської ради, представники третіх осіб - відділу Держземагенства в Глобинському районі, Глобинського РУЮ в особі реєстраційної служби, Градизької держнотконтори, Глобинської районної державної адміністрації у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Направили заяви про розгляд справи у відсутності їх представників. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Направили заяви про розгляд справи у їх відсутності, вказали, що проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 17 листопада 2009 року помер [PERSON] батько позивача. За життя 17 вересня 2004 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Пирогівської сільської ради [PERSON] за реєстровим № 343, згідно якого житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Яроші, належний йому на праві власності, заповів [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 57 за 2010 рік, заведеної Градизькою державною нотаріальною конторою, позивач, як спадкоємець, в установлений строк прийняв спадщину, подавши 16.03.2010 року відповідну заяву. [PERSON] Градизької державної нотаріальної контори від 07.08.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Яроші Глобинського району Полтавської області по вул. Степовій, 18, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. А, прибудова літ. а, прибудова літ. а1, ганок літ. аг, гараж літ. Б, літня кухня-сарай літ. В, сарай літ. Д, колодязь питний літ. К було побудовано в 1970 році, сарай літ. Г, погріб під частиною будівлі літ. Гп, - в 1971 році, огорожу №1 в 1973 році. Відповідно до [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську [PERSON] депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім»ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарських книгах Пирогівської сільської ради [PERSON] був зареєстрований в [INFO] і проживав у ньому до смерті. За ним, останнім часом під № 0460-1, значилося належне на праві власності нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: с. Яроші Глобинського району Полтавської області по вул. Степовій, 18, на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 10.08.2015 року № 493/02-04, житловий будинок літ. А, прибудова літ. а, прибудова літ. а1, ганок літ. аг, гараж літ. Б, літня кухня-сарай літ. В, сарай літ. Г, погріб під частиною будівлі літ. Гп, сарай літ. Д, огорожа №1, колодязь питний літ. К, які розташовані в с. Яроші Глобинського району Полтавської області по вул. Степовій, 18, збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов»язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов»язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Яроші Глобинського району Полтавської області по вул. Степовій, 18, суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, має право на успадкування названого майна. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved