Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 вересня 2014 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до виконкому Дружківської міської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька. У встановлений законом строк він звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але йому було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Позивач просить визнати за ним право власності на будинок в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, про час та місце розгляду справи їх повідомлено належним чином. С позовними вимогами погодився. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню підлягають виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] помер , що підтверджується актовим записом № 314, зробленим відділом державної реєстраціі актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції Донецької області (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будинок № 19 по вулиці Саксаганського місто Дружківка Донецька область. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] який є сином померлого, що підтверджується актовим записом № 255 від 18 травня 1966 року, зробленого бюро запису актів громадянського стану м.Дружківка (а.с.12). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Оскільки позивач є сином [PERSON], то відповідно до ст.1261 ЦК України він має право на спадкування за законом у першу чергу. [PERSON] 22 серпня 2014 року звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Нотаріусом державною нотаріальною конторою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] - на житловий будинок через відсутність належно оформленого правовстанавлюючого документу на цей будинок (а.с. ). Звертаючись в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно, позивач посилався на те, що нотаріальна контора не видає свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через те, що право власності на житловий будинок, що належав йому , не зареєстровано в державної реєстраційної службі України. Вчинити таку реєстрацію державна реєстраційна служба відмовляється через те, що документи, подані для проведення державної реєстрації не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Тому він позбавлений можливості оформити свої спадкові права. Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що умови для одержання [PERSON] в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька відсутні, через відсутність державної реєстрації права власності його батька [PERSON] на спадковий жилий будинок. Тому [PERSON] вправі звернутися у суд з позовом про визнання за ним права власності на жилий будинок. Як вибачається із матеріалів справи, 09 липня 1957 року рішенням виконавчого комітету Дружківської міської Ради за № 131 [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку на земельної дільниці [ADDRESS] площею 600 кв.м. (а.с. 19-20 ). 25 вересня 1957 року [PERSON] було надано в безстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв.м. для будівництва будинку за адресою: [ADDRESS]. (а.с.16-18) Однак, житловий будинок з надвірними побудовами був введений в експлуатацію, але право власності на нього не було зареєстроване в державної реєстраційної службі. Судом встановлено, що будівництво жилого будинку [ADDRESS] здійснювалось згідно з законом. У всякому випадку цей факт не спростований матеріалами справи. Тому збудований померлим жилий будинок входить до складу спадщини, незважаючи на те, що він не був зареєстрованим в ДРС. А відтак, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на жилий будинок [ADDRESS]. Враховуючи, що позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування на жилий будинок ґрунтуються на законі, то їх слід задовольнити На підставі ст. 10,11,58,59,60,88,212-215,218 ЦПК України (в редакції 2004 року), на підставі ст. 182,331,376,1218 ЦК України, суд

Outcome: approved