Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11 квітня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», та [PERSON] укладено кредитний договір № 07/30-05, згідно якого останній отримав кредит у в розмірі 43000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних з кінцевим терміном повернення по 16-ту годину 10 квітня 2012 року. [PERSON] в період дії кредитного договору не дотримувався його умов, внаслідок чого у нього перед позивачем станом на 12 березня 2010 року виникла заборгованість, що згідно курсу НБУ на дату розрахунку складала 340984 гривень 70 копійок. 28 листопада 2012 року Харківським районним судом Харківської області ухвалено рішення по цивільній справі № 2034/2-1389/11 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованості за кредитним договором в розмірі 340984 гривень 70 копійок. Проте заборгованість за рішенням суду не сплачена, крім того відповідно до умов договору триває нарахування процентів на суму боргу та штрафних санкцій за невиконання умов договору, у звязку з чим позивач просив стягнути з відповідача різницю заборгованості за кредитним договором № 07/30-05 від 11 квітня 2007 року, з урахуванням рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 листопада 2012 року, в розмірі 1420056 гривень 65 копійок. В судове засідання представник позивача [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON], який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав. Враховуючи умови ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 квітня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», та [PERSON] укладено кредитний договір № 07/30-05, згідно якого останній отримав кредит у в розмірі 43000,00 доларів США на поточні потреби, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних з кінцевим терміном повернення по 16-ту годину 10 квітня 2012 року (а.с. 9-11). Відповідно п. 2.2 договору, кредит надано банком в у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Згідно п. 3.3 договору позичальник забов`язався використовувати кредит за цільовим призначенням та забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором строки. Відповідач своїх забов`язань за кредитним договором не виконував, у звязку з чим 28 листопада 2012 року Харківським районним судом Харківської області ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 2034/2-1389/11 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованості за кредитним договором № 07/30-05 від 11 квітня 2007 року яка станом на 12 березня 2010 року складала 340984 гривень 70 копійок (а.с. 14-15). За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Заборгованість за рішенням суду [PERSON] не сплачена, у звязку з чим сума заборгованості за кредитним договором № 07/30-05 від 11 квітня 2007 року станом на 12 травня 2016 року, з урахуванням рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 листопада 2012 року, складає: 1420056 гривень 65 копійок, з яких: 25653,19 доларів США заборгованість за кредитом (різниця), 29552, 51 доларів США заборгованість за відсотками (різниця), що за курсом НБУ станом на 12 травня 2016 року становить 25,325663 гривні за 1 долар США та складає 748436 гривень 90 копійок, 3795 гривень 18 копійок комісія за РО, 18140 гривень 13 копійок штрафні санкції. В обґрунтування розміру заборгованості за кредитними договорами позивач надав відповідний розрахунок, правильність якого перевірена судом під час розгляду справи. Розрахунок заборгованості відповідає умовам договору (а.с. 7). Згідно ст.ст.526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання є неприпустимою. За частиною 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до положень ст.ст.549, 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань не виконав, суд знаходить позовні вимоги Публічного [PERSON] Товариства «Всеукраїнський [PERSON]» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved