Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач 16.07.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи, Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області та просив звільнити з-під арешту квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які накладені Першим Приморським відділом ДВС Одеського МУЮ на підставі Постанови про арешт майна боржника заборони на його відчуження АВ №972728 від 14.09.2009 року та Постанови про арешт майна боржника заборони на його відчуження АА №213535 від 22.04.2010 року. В обґрунтування позову відзначено, що 21.08.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. В забезпечення належного виконання зобов`язання між Банком та [PERSON] було укладено Договір іпотеки №473, за умова якого в іпотеку було передано квартиру за адресою: [ADDRESS] . 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу №1 від 12.12.2011 року, за умовами якого право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки. Іпотекодержатель не може задовольнити своїх вимоги до [PERSON] , у якого утворилася заборгованість, шляхом звернення стягнення на майно, оскільки квартира перебуває під арештом. Ухвалою суду від 20.07.2018 року позовну заяву ТОВ «Кей-Колект» залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 10.08.2018 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 09.11.2018 року. В результаті проведеного підготовчого засідання 09.11.2018 року протокольною ухвалою було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 05.02.2019 року. Протокольною ухвалою від 05.02.2019 року витребувано від Першого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області копію матеріалів виконавчого провадження в рамках якого було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Учасники справи в судове засідання 20.03.2019 року не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 04.06.2019 року. Учасники справи в судове засідання 04.06.2019 року не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований, тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21.08.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11030400000 (а.с.11-16). 21.08.2006 року в забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір, за умова якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В. та зареєстрований в реєстрі за №5124 (а.с.17-22). 19.01.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11109300000 (а.с.23-28). 30.01.2007 року в забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір іпотеки, за умова якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №473 (а.с.29-32). 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу №1 (а.с.33-37). 12.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. та зареєстрований в реєстрі за №5207-5208 (а.с.38-40). З інформаційної довідки №12764977 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АВ №972728, 14.09.2009 року Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 9071711 та на підставі про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АА 213535. 22.04.2010, Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 9761378 (а.с.56). Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єкти цих прав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 54 «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленного майна. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин). За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку». Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. При цьому за змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що накладення арешту на квартиру - предмет іпотеки порушує права іпотекодержателя, тому така квартира підлягає звільненню з-під арешту, накладеного органом ДВС. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. У силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності задоволення позову ТОВ «Кей-Колект», який через накладений арешт на квартиру позбавлений права задовольнити свої вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON]

Outcome: approved