Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулась 27.10.2017 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 29 квітня 2013 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8954 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, була передана їй у приватну власність на підставі розпорядження Котовської районної державної адміністрації Одеської області №504/03 від 16.12.2003 року, державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 026108 від 02.03.2004 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 № 00026. В звязку з тим, що з листопада 2005 року по день смерті [PERSON], померлої 29 квітня 2013 року (більше 5 років), вона постійно проживала разом з нею в одному житловому будинку та вели спільне господарство, також здійснила її поховання, то за законом, вона фактично прийняла спадщину, як спадкоємець четвертої черги. Крім неї, інших спадкоємців, які б зверталися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 29 квітня 2013 року, або фактично прийнявших спадщину - немає. В жовтня 2017 року вона звернулась до Шостої Одеської державної нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначене спадкове майно, як спадкоємець четвертої черги за законом. Але, в звязку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно - державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 026108, був втрачений й надати його нотаріусу вона не могла, в наявності була лише ксерокопія цього державного акту, отримана нею в орендаря вищезазначеної земельної ділянки, то державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори, їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON], померлої 29 квітня 2013 року. Одночасно, державним нотаріусом їй було розяснено, що з приводу встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини й визнання за нею права власності на спадкове майно, як за спадкоємцем четвертої черги за законом, їй необхідно звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У звязку з цимпросила постановити рішення суду яким встановити факт її проживання однією сімєю разом з [PERSON], померлою 29 квітня 2013 року, за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Липецьке, вул. Леніна, 121, з листопада 2005 року по день її смерті; визнати за нею право приватної власності на спадкове майно - [PERSON], померлої 29 квітня 2013 року, в вигляді земельної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8954, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, була передана їй у приватну власність на підставі розпорядження Котовської районної державної адміністрації Одеської області №504/03 від 16.12.2003 року, державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 026108 від 02.03.2004 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 № 00026, як за спадкоємцем четвертої черги за законом. Позивач та представник позивача за довіреністю [PERSON] в ході судового розгляду підтримали заявлені вимоги у повному обсязі. Додатково позивач пояснила, що померла [PERSON] приходилась рідною старшою сестрою її цивільного чоловіка, яка була на 10 років старша від її чоловіка. Оскільки остання за віком не могла самостійно за собою доглядати, то вони з чоловіком взяли її до себе як члена сімї та спільно проживали з 2005 року до смерті останньої. Представник Липецької сільської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої позов визнав та просив розглянути справу за відсутності представника. Вислухавши сторону позивача, покази свідків та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, 29 квітня 2013 року у віці 79 років в с. Липецьке Котовського району Одеської області померла [PERSON] (актовий запис №318), що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖД №336292 від 30.04.2013 року. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Отже, її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8954, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, була передана їй у приватну власність на підставі розпорядження Котовської районної державної адміністрації Одеської області №504/03 від 16.12.2003 року, державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 026108 від 02.03.2004 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 № 00026, що не заперечується відповідачем та підтверджується копією цього державного акту долученої до справи. Згідно інформації відділу у Подільському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області №56753/115-17 від 07.12.2017 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мардарівської сільської ради Подільського району Одеської області, відповідно до Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Леніна», з урахуванням індексації станом на 01.01.2017 року становить 60860,99 грн. [PERSON] заповіт не складала, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після її смерті, має здійснюватись за законом. Стаття 1264 ЦК України захищає права тих осіб, яких спадкодавець вважав членами своєї сім'ї і які проживали з ним упродовж достатньо тривалого часу (п'ять років), вели спільне господарство. Підтвердженням права особи спадкування у четверту чергу можуть бути свідчення сусідів чи інших членів сім'ї, документи, які підтверджують спільне проживання протягом не менше п'яти років та ведення спільного господарства, тощо.\~ \~ Згідно положень ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно положень ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Разом з цим положеннями ст.1268 ЦК України встановлюється, що лише спадкоємець який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини може визнаватись таким, що її прийняв. Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 року доказами постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, інші документи, які підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.\~\~\~ Судом встановлено факт постійного проживання однією сімєю позивачки разом з [PERSON], померлою 29 квітня 2013 року, за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Липецьке, вул. Леніна, 121, з листопада 2005 року по день її смерті, що підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON], які свідчили, що померла приходилась старшою сестрою цивільного чоловіка позивачки. У звязку зі старістю останньої позивачка зі своїм чоловіком взяли до себе у сімю і спільно проживали у домоволодінні позивачки з 2005 року до смерті останньої, як одна сімя. Позивачка хоронила [PERSON] та провела поминальні обряди. Спадкоємців, які б претендували на її спадщину, окрім позивачки не має. Відповідно до розяснення пункту 21 Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо». Таким чином суд вважає, що позивачка має право спадкоємця четвертої черги за законом після смерті [PERSON], померлої 29 квітня 2013 року. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно, приживаючи спільно зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, позивач вважається таким, що її прийняв в силу ч.3 ст.1268 ЦК України. Після смерті [PERSON] позивач подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини за законом та було заведено спадкову справу №376к/2017. Інших спадкоємців за цією справою не має. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Тому позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 29 квітня 2013 року, у вигляді земельної ділянки площею 1,8954 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, у звязку з необхідністю встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Про втрату оригіналу державного акту на спадкову земельну ділянку позивачем зроблено оголошення в газеті «Котовська реклама» №44 (733) від 01.11.2017 року.\~ Постановою пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10. наголошено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.\~\~\~ \~ Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності таке ж право відповідно до ст.396 ЦК України має особа яка має речове право на майно. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином відсутність у позивача можливості надання нотаріусу належним чином оформленого оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, позбавляє її права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно суд вважає за можливе визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку.

Outcome: approved