Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON], 07.11.2014 року звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що їй та її сину - відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], у м. Одесі, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.05.1994 року. [PERSON] зазначає, що має намір розпорядитися належною їй часткою квартири, але не може це зробити оскільки в свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS], у м. Одесі, не визначені частки кожного із співвласників на це майно. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просить суд: визначити, що частки у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS], є рівними, та [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частині квартири [ADDRESS], у м. Одесі, загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., кожному. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що надала відповідну заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. У зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, згідно розпорядження органу приватизації №39660 від 16.05.1994 року, видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на житло №3-4492 від 16.05.1999 року на квартиру [ADDRESS], на ім'я [PERSON] та [PERSON]. Право власності на квартиру [ADDRESS], у м. Одесі, було зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 15.08.1994 року під №171 стр 115 книга 57 пр, про що свідчить відповідний штамп на свідоцтві про право власності на житло. З матеріалів справи вбачається, що позивачу [PERSON]. 08.12.1984 року Бюро обміну житловими приміщеннями Виконкому Одеської міської ради народних депутатів було видано обмінний ордер №0004748802 на право вселення на житлову площу за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 26.09.1986 року Відділом ЗАГС Малиновського РВКа м. Одеси, актовий запис №955, вбачається, що у зв'язку із укладенням шлюбу із [PERSON], [PERSON] було присвоєно прізвище на російській мові «[PERSON]». Відповідач [PERSON], [INFO], є сином позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 04.11.1987 Відділом ЗАГС Іллічівського РИК, актовий запис №2220. В зазначеному свідоцтві прізвище, ім'я та по-батькові сторін на російській мові зазначено: дитина - «[PERSON]» та мати - «[PERSON]». З довідки виписки з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрацію №1008 від 03.11.2014 року, складеної на російській мові дільницею №5 КП ЖКС «Черьомушки», вбачається, що відповідальним власником квартири [ADDRESS], у м. Одесі, є позивач [PERSON], а відповідач [PERSON] проживає та зареєстрований в зазначеній квартирі з 21.04.2004 року. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що квартира [ADDRESS], загальною площею 30,8 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.05.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №3-4492, в якому при перекладі на українську мову прізвище сторін зазначено як «[PERSON]», «[PERSON]». Згідно до ст. 112 ЦК Української РСР (ред.1963 р.) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Статтею 115 ЦК Української РСР (ред.1963 р.) встановлено, що кожний з учасників спільної часткової власності має право вимагати виділу своєї частки з спільного майна. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, видкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не може розпорядитися належною їй на праві власності частиною квартири, оскільки в свідоцтві про право власності на житло №3-4492 від 16.05.1994 року на квартиру [ADDRESS], у м. Одесі, не зазначені частки, які належать кожному із співвласників. Враховуючи те, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] набули право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], у м. Одесі, у встановленому законом порядку, суд задовольняє позов, визначає розмір часток в спільній сумісні власності на квартиру [ADDRESS], у м. Одесі - рівними, а саме по 1/2 частині кожному із її співвласників.

Outcome: approved