Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник опікун [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог вказує, що їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.1994 року, виданого державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори, належить житловий будинок по [ADDRESS] . У цьому ж будинку зареєстрована її донька - відповідач [PERSON] , однак вона більше року там не проживає, оскільки в червні 2005 року переїхала в с. Миколаївка Старосинявського району, де і проживає до даного часу. Вона не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку немає. На підставі наведеного, просить відповідача визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подавала. Враховуючи наведені обставини та думку позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] , в інтересах якої пред`явлено позов опікуном [PERSON] , є власником будинку, який розташований по [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори від 27 травня 1994 року. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 67509086 від 07.09.2016 року, за номером запису про право власності № 16176312 від 30.08.2016 року зареєстровано право власності на житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 травня 1994 року. Згідно рішення Ярмолинецького районного суду від 03 березня 2014 року, [PERSON] , [INFO] , визнано недієздатною та призначено опікуном її доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до будинкової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою [ADDRESS] , у вказаному житлі з 01.11.2005 року зареєстрована відповідач [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про склад сім`ї № 181 від 12 жовтня 2018 року, виданої Старосинявською селищною радою, [PERSON] про те, що до складу сім`ї зареєстрованих за адресою [ADDRESS] входить [PERSON] , [INFO] , однак за вищевказаною адресою не проживає. Актом встановлення факту відсутності особи за місцем проживання Старосинявської селищної ради від 01.02.2019 року, складеним комісії за участі заступника селищного голови та сусідів, підтверджується факт, що дійсно за адресою [ADDRESS] , зареєстрована, але не проживає [PERSON] . Зі слів [PERSON] її сестра [PERSON] проживає в с. Миколаївка Старосинявського району. Факт непроживання та відсутності відповідача в будинку [ADDRESS] більше одного року підтверджено показами свідків, допитаних у судовому засіданні. Зокрема, свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, вказала, що вона проживає близько чотирьох років навпроти будинку позивача та за цей період відповідача [PERSON] за вищевказаною адресою не бачила, вона проживає в с. Миколаївка Старосинявського району разом зі чоловіком та дітьми, у будинок [ADDRESS] вона за цей час не з`являлась, хоча жодних перешкод у користуванні житлом їй ніхто не чинив. Свідок [PERSON] , який є онуком позивача, також підтвердив факт не проживання [PERSON] більше одного року за адресою місця її реєстрації, перешкод у користуванні житлом за місцем реєстрації їй ніхто не чинив. Отже, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованою в спірному будинку, не проживає у ньому більше одного року, як і встановлено, що відповідач залишила спірне помешкання добровільно та перешкод у користуванні житлом за місцем реєстрації їй ніхто не чинив. Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч. 1 ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст.391ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved