Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.07.2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він та відповідач є співвласниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . До 03 червня 2020 року вищевказана квартира була зачинена відповідачем і ніхто по факту в ній не мешкав та у позивача ключів від квартири не було. У зв`язку із чим, він не мав можливості утримувати квартиру в опалювальний сезон в належному для проживання стані. Потрапивши до квартири у червні 2020 року позивач виявив корінці на отримання вугілля спадкодавцем по 2950 кг. на кожні півріччя, але він таким право не користувався. Враховуючи те, що відповідач є співвласником вищевказаної квартири, просить суд зобов`язати відповідача виключно до наступного опалювального сезону 2020 року забезпечити та завезти у сарай при даній квартирі, половину даної норми вугілля, тобто 1475 кг. для опалення та підтримання у задовільному стані. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2020 року цивільна справа надійшла в провадження судді Коліщук З.М. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24.07.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Селидівського\~міського суду\~Донецької області\~від 07.08.2020\~року відкрито\~провадження та\~призначено розгляд\~справи в\~порядку загального\~позовного провадження. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2020 року (у зв`язку з перебуванням судді Коліщук З.М. у відрядженні. Розпорядження № 11 від 03.12.2020 року) цивільна справа надійшла в провадження судді Хацько Н.О. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14.12.2020 року цивільну справу прийнято до свого провадження, призначено підготовче судове засідання та проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. В судове\~засідання відповідач\~ [PERSON] \~не з`явилася,\~будучи належним\~чином повідомленою\~про дату,\~час та\~місце слухання\~справи.\~Згідно ст.\~ст.\~223,\~280\~ЦПК України\~суд вважає\~можливим розглянути\~справу у\~порядку заочного\~провадження у\~відсутність відповідача\~з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Другої державної нотаріальної контори Селидівського міського нотаріального округу Давидова С.М., в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суд клопотання про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В пункті 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року Пленум Верховного Суду України зазначив, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до частини першої статті 4\~ЦПК України та частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 07.03.2000 року, виданого ДП «Селидіввугілля», власниками квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зазначено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як видно з листа державного нотаріусу Другої Селидівської державної нотаріальної контори Давидової С.М. № 35/01-16 від 30.01.2020 року, 01.06.2019 року [PERSON] , якому на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 07.03.2000 року, належала частка квартири за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями майна є його син [PERSON] , та онука [PERSON] . Позивач наполягає на тому, що спадкодавцем [PERSON] було отримано корінці на забезпечення його безоплатним вугіллям на кожне півріччя по 2950 кг. З огляду на те, що позивач не користувався та не мав доступу до квартири за адресою: [ADDRESS] , вважає що вказане вугілля було отримане чи то використане відповідачем та вона повинна забезпечити і завезти йому половину даної норми вугілля, тобто 1475 кг., в тому числі і як співвласник квартири. Відповідно до п. 12.10.1 Галузевої угоди укладеної 03.07.2001 року між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості) порядок забезпечення паливом на побутові потреби і надання компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами Підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на Підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також Переліку професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби (постанова Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 №303), Порядком надання компенсації особам, які мають право на безкоштовне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках з централізованим опаленням (постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.2009 №887), Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби від 11.05.76 року у частині, що не суперечить вказаним вище нормативно-правовим актам. Згідно ст.\~43\~Гірничого закону\~України підприємства\~з видобутку\~вугілля та\~вуглебудівні підприємства\~безоплатно надають\~вугілля на\~побутові потреби\~у розмірі,\~що визначається\~колективним договором,\~таким категоріям\~осіб: працівникам з видобутку (переробки) вугілля та вуглебудівних підприємств за переліком професій,\~що затверджується\~Кабінетом Міністрів\~України; пенсіонерам,\~які пропрацювали\~на підприємствах\~з видобутку\~(переробки)\~вугілля,\~вуглебудівних підприємствах:\~на підземних\~роботах -\~не менше\~ніж 10\~років для\~чоловіків і\~не менше\~7\~років 6\~місяців -\~для жінок;\~на роботах,\~пов`язаних\~із підземними\~умовами,\~-\~не менше\~ніж 15\~років для\~чоловіків і\~не менше\~12\~років 6\~місяців -\~для жінок;\~на роботах\~технологічної лінії\~на поверхні\~діючих шахт\~чи на\~шахтах,\~що будуються,\~розрізах,\~збагачувальних та\~брикетних фабриках\~-\~не менше\~ніж 20\~років для\~чоловіків і\~не менше\~15\~років -\~для жінок; пенсіонерам,\~які пропрацювали\~на підприємствах\~з видобутку\~(переробки)\~вугілля,\~вуглебудівних підприємствах\~та мають\~загальний пільговий\~стаж на\~підземних роботах\~та/або\~роботах,\~пов`язаних\~з підземними\~умовами,\~та/або\~роботах технологічної\~лінії на\~поверхні діючих\~шахт чи\~на шахтах,\~що будуються,\~розрізах,\~збагачувальних та\~брикетних фабриках,\~-\~не менше\~ніж 20\~років для\~чоловіків і\~не менше\~15\~років -\~для жінок; особам з\~інвалідністю і\~ветеранам війни\~та праці,\~особам,\~нагородженим знаками\~Шахтарської Слави\~або Шахтарської\~Доблесті трьох\~ступенів,\~особам,\~інвалідність яких\~настала внаслідок\~загального захворювання,\~у разі,\~якщо вони\~користувалися цим\~правом до\~настання інвалідності; членам сімей (вдовам) працівників, які загинули (померли) на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, а також померлих пенсіонерів, які за життя мали таке право. Згідно п.п. 12.10.3. Галузевої угоди безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру. Списки вуглеотримувачів складаються щорічно з 1 по 15 грудня, станом на 1 грудня, підписуються за згодою з профкомом керівником підприємства, головним бухгалтером, відділом кадрів. На тих, що поступили пізніше складаються додаткові списки. Відповідно до п.п. 12.10.7 та п.п. 12.10.8. Галузевої угоди безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого Підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: - на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки 7,5 років; - на роботах, пов`язаних з підземними умовами, чоловіки не менше 15 років, жінки 12,5 років; - на роботах у технологічному ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що будуються, шахт, розрізів, збагачувальних і брикетних фабриках, в шахтовуглебудівельних підприємствах чоловіки не менше 20 років, жінки 15 років. Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим Підприємством, з якого вони вийшли на пенсію. Згідно з розділом І Інструкції про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств та організацій Міністерства вугільної промисловості СРСР паливом на побутові потреби, яка затверджена Міністром вугільної промисловості СРСР 11 травня 1976 року, правом на безоплатне отримання вугілля користуються працівники та пенсіонери, які проживають в будинках з пічним опаленням або пічними кухонними вогнищами. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. В цьому контексті поведінка Сторін при отриманні доказу також приймається до уваги. Суд наголошує, що переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку. Як видно з наданого позивачем корінця № 53005, виписаного 21.03.2019 року ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», його видано на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , на отримання безоплатного вугілля вагою 2950 кг. за 2 півріччя 2019 року. Надаючи оцінку вищевказаному доказу, суд звертає увагу, що відомості про відпуск, дату вивозу, факту отримання та задіяний транспорт для доставки безоплатного вугілля у корінці № 53005 від 21.03.2019 року відсутні, що в свою чергу свідчить про те, що безоплатне вугілля на 2 півріччя 2019 року спадкодавцем [PERSON] не отримувалося та за адресою його проживання не доставлялося. У зв`язку з чим, суд вважає необґрунтованими доводи [PERSON] з приводу того, що безоплатне вугілля спадкодавця вагою 2950 кг. було отримано чи то використане відповідачем. Крім того, суду не надано жодного належного та допустимого доказу, в підтвердження того факту, що відповідач [PERSON] відноситься до категорії осіб, передбачених ст. 43 Гірничого закону України, що мають право на отримання безоплатного вугілля замість померлого пенсіонера та доказів отримання нею вказаного вугілля. Статтею 360\~ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. У зв`язку з чим, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо наявності обов`язку у відповідача забезпечити його безоплатним вугіллям для належного утримання спільної часткової власності, оскільки положення ст. 360 ЦК України не встановлюють обов`язку співвласника щодо забезпечення іншого співвласника вугіллям на утримання в належному стані спільного майна. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом 2 групи, та те, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено у повному обсязі, суд вважає за необхідне в силу ст. 141 ЦПК України віднести судові витрати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed