Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 травня 2018 року звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 2011 року по 2017 рік вона проживала однією сім`єю з [PERSON] . Шлюб між ними не укладався. За час проживання однією сім`єю у них народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . Наразі вони з відповідачем не проживають однією сім`єю. Їхня спільна дитина, син [PERSON] , проживає з нею. Відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину, угоди про сплату аліментів у добровільному порядку ними не досягнуто. Позивач зазначає, що протягом проживання однією сім`єю відповідач отримував щомісячно близько 10 000 грн. доходу. На даний час їй відомо, що він працює в будівельній компанії «Сумбуд», стан здоров`я задовільний, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, матеріально добре забезпечений, а тому спроможний сплачувати аліменти щомісяця. Інших дітей у відповідача немає. За таких обставин, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку чи доходу, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року зазначену справу передано за територіальною підсудністю до Зарічного районного суду м. Суми. Справа була отримана судом 25 квітня 2019 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 травня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 15 липня 2019 року о 09 год. 00 хв. В судове засідання сторони не з`явилися, від них надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнав. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі в період з 2011 року по 2017 рік перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, та не заперечуються відповідачем (а.с. 5). За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, особи, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання сина у заявленому позивачем розмірі. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 23 травня 2018 року. Таким чином, позов підлягає задоволенню, а з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку чи доходу, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved