Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника - [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Заставнівської РДА Чернівецької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період з 20.02.2005 року по 13.05.2011 року позивач [PERSON] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У вказаному шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. З моменту розірвання шлюбу і по даний час відповідач участі в утриманні та вихованні донки не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Вказує, що донька перебуває на повному утриманні позивача, вона самостійно про неї піклується та виховує. Відповідач з донькою не спілкується, на свята, день народження її не провідує, її життям, здоров'ям та навчанням не цікавиться та повністю самоусунувся від її утримання та виховання. З вказаних підстав просив позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], [INFO] та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно до її повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав підтримала, обґрунтувала вищенаведеним та просила задовольнити. Надала пояснення, що відповідач подзвонив до доньки в листопаді 2015 року, а в 2016 року він поїхав до брата і з того часу дитину не бачив. Додала також, що під час останньої зустрічі відповідача з дитиною відповідач перебував в стані сп'яніння. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, то позивач погодилася про розмір аліментів в сумі 600 гривень, які запропонував сплачувати відповідач. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснив, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо виховання, навчання та утримання доньки - [PERSON] Після коротких зустрічей відповідача з донькою, остання має негативні спогади у зв'язку із чим не бажає бачити батька. Вiдповiдач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі по 600 гривень та заперечив з приводу позовної вимоги про позбавлення його батьківських прав. Пояснив суду, що проживав разом з позивачем з 20.02.2005 року по 13.05.2011 року. У вказаному шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу із позивачем, з 2011 року він проживає в с. Горбова Герцаївського району Чернівецької області в цивільному шлюбі із [PERSON], з якою у нього є спільна дитина - [PERSON], [INFO] Зазначив, що з моменту розірвання шлюбу із позивачем він дзвонив до доньки - [PERSON], проте цим була не задоволена позивач, оскільки, на її думку, його спілкування з дитиною травмує останню. Додав також, що у нього з позивачем є конфлікт з приводу його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Періодично він телефонує до доньки, цікавиться її здоров'ям, навчанням. Просив суд відмовити в задоволенні позову в частині позбавлення його батьківських прав, оскільки він бажає належним чином виконувати батьківські обов'язки, проте позивач створює йому перешкоди, налаштовуючи доньку проти нього. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до доньки - [PERSON] Пояснив, що відповідач від виховання, навчання та утримання доньки не ухиляється. Між позивачем та відповідачем є конфлікт з приводу участі відповідача у вихованні та спілкуванні з донькою, а єдиною підставою звернення позивача до суду з вказаним позовом є намір отримання позивачем матеріальної допомоги від держави, як одинокій матері. Представник органу опіки та піклування Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області Пендюр В.М. в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON] та просив задовольнити позовні вимоги. Заслухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Зокрема, згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно норм статті 59 ЗУ «Про освіту» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки та особи, які їх замінюють, зобов'язані: постійно дбати про фізичне здоров'я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей; поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної мови, регіональних мов або мов меншин, інших мов і рідної мови, сім'ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] з 20.02.2005 року по 13.05.2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем, що вбачається із копії заочного рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14.04.2011 року, що набрало законної сили (а.с. 11). В шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO], що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.03.2006 року (а.с. 10). Згідно вказаного свідоцтва батьком дитини є відповідач [PERSON] Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З копії заочного рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14.04.2011 року, що набрало законної сили (а.с. 11) вбачається, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Заочним рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14.04.2011 року, що набрало законної сили (а.с. 12) встановлено, що відповідач [PERSON] з 2009 року з сім'єю - дружиною [PERSON] та донькою - [PERSON] не проживає (а.с. 12-13). З довідки Заставнівського РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області №5407 від 24.01.2016 року (а.с. 20) вбачається, що відповідач [PERSON] на обліку в Заставнівському РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області не перебуває, стягнення аліментів з нього не проводяться. З акту обстеження матеріально побутових умов проживання [PERSON] №467 від 25.11.2016 року (а.с. 14), довідок виконкому Брідоцької сільської ради №465,466 від 25.11.2016 року (а.с. 15), висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 02.12.2016 року (а.с. 17), довідки Вікнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів та характеристики на [PERSON] (а.с. 21-22) видно, що неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає з позивачем [PERSON] в с. Брідок Заставнівського району Чернівецької області, здорова, навчається у 5 класі Вікнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, товариська, старанна, навчається по мірі своїх можливостей. Матір дитини [PERSON] відвідує батьківські збори, приділяє належну увагу вихованню доньки, цікавиться її навчанням. Батько дитини [PERSON] навчанням доньки не цікавиться, за час її навчання не відвідував навчальний заклад. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з позивачем, за останніх 5 років бачила відповідача 2 рази. Останній раз бачила його 07.01.2016 року, коли відповідач прийшов до доньки і вона дала йому номер свого телефону. Також зазначила, що коли [PERSON] подзвонила до тата, то слухавку підняла його нинішня дружина та повідомила, щоб [PERSON] більше до тата не дзвонила. На день народження відповідач до [PERSON] не телефонував, на свята не приїжджав, кошти, речі їй не передавав, протягом 1,5 років доньку не провідував. Дитина не згадує батька, до нього почуттів не проявляє. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є цивільною дружиною відповідача. У відповідача з позивачем є конфлікт з приводу участі батька у вихованні та навчанні дитини. Відповідач постійно шукає шляхи для спілкування із донькою [PERSON], проте позивач чинить йому перешкоди, оскільки вважає, що батько травмує дитину. Додала, що відповідач періодично надає матеріальну допомогу доньці, в 2014 році купував їй ліки, провідував у лікарні. У відповідності до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Із нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 19.04.2014 року (а.с. 24) вбачається, що він відмовляється від батьківських прав з виховання і утримання своєї доньки, [PERSON], [INFO], а також не заперечує проти передачі дитини на усиновлення та претензій до усиновителів мати не буде. Проте в судовому засіданні відповідач пояснив, що вказану заяву він написав у 2014 році і не усвідомлював наслідків її написання. Вказав, що ні станом на 2014 рік, ні станом на даний час його відношення до доньки не змінилося, він бажає приймати участь у її вихованні, утриманні та навчанні. З висновку органу опіки та піклування Заставнівської РДА Чернівецької області №01-39/2/2511 від 09.12.2016 року (а.с. 34) вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його доньки [PERSON], [INFO] Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що обставини справи на, які посилався позивач в позовній заяві, як підстави задоволення позову, не в повному обсязі знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Частина 1 статті 164 СК України регламентує підстави позбавлення батьківських прав, зокрема згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В судовому засіданні на підставі пояснень сторін, досліджених письмових доказів та показань свідків достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] протягом певного проміжку часу не спілкується із своєю донькою [PERSON] в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не проявляє батьківської турботи про її фізичний та духовний розвиток, її навчання, не виявляє належного інтересу до її внутрішнього світу, не турбується про її матеріальне забезпечення, а тому в його поведінці є ознаки неналежного виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Разом з тим, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, при винесенні рішення суд, з урахуванням інтересів дитини, бере до уваги характер винної поведінки відповідача, його особу, наявність у нього на утриманні та вихованні ще однієї малолітньої дитини, враховуючи, що до нього раніше не застосовувалися заходи попередження та впливу і між сторонами існує не вирішений спір щодо участі батька у вихованні дитини, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування №01-39/2/2511 від 09.12.2016, проте не погоджується з ним, оскільки вважає як недостатньо обґрунтованою необхідність застосування крайнього заходу - позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав для найкращого забезпечення інтересів його доньки [PERSON] За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], [INFO] з одночасним попередженням відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання доньки і покладенням на орган опіки та піклування контролю за виконанням ним батьківських обов'язків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 ч.3, ст. 182 ч.1, ст. 184 ч.ч. 1, 2 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, регулярного доходу не має, здоровий, немає кредитних та боргових зобов'язань, має на утриманні малолітнього сина - [PERSON], [INFO], стягнення по виконавчих документах відсутні. Таким чином суд, врахувавши вимоги статті 182 СК України та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема визнання позивачем запропонований відповідачем розмір аліментів вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в твердій грошовій в розмірі по 600 (шістсот) гривень щомісячно до її повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: partial