Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач 20 вересня 2018 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, Новокодацький районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення батьківства, внесення змін в актовий запис про народження дитини, стягнення аліментів (а.с.2-5). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем починаючи з 2004 року по червень 2018 року. [INFO] у сторін народилась дитина [PERSON] , відомості про батька якого у актовий запис про народження, внесено на підставі ст.. 135 СК України. Враховуючи викладене та посилаючись на обґрунтування позову, позивач просить суд визнати походження [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , [INFO] ; внести зміни у відомості в актовий запис про народження №778 від 30.06.2006 року [PERSON] , [INFO] , до Книги реєстрації народжень у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, де вказати батьком [PERSON] , [INFO] , зобов`язати Ленінський відділ РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, видати нове свідоцтво про народження дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнути із [PERSON] , [INFO] , аліменти на свою користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 21 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляд у та відкрито провадження у справі (а.с.14). Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року у справі призначено молекулярно-генетичну експертизу, у зв`язку із чим провадження у справі було зупинено (а.с.24-25). Ухвалою суду від 28 березня 2019 року поновлено провадження у справі (а.с.56). Учасники справи про розгляд справи повідомлялись належним чином, у відповідності до вимог ст.ст.128-129 ЦПК України. Позивач до суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач до суду надав відзив письмову заяву, в якій вимоги позову визнає. Третя особа - Новокодацький районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в особі свого представника в судове засідання не з`явилась. До суду надіслала письму заяву, в якій зазначає про неможливість у часті у судовому засіданні (а.с.61). Третя особа - орган опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради в особі свого представника а довіреністю Нікіфорової Ю.В., до суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника. Проти вимог позову не заперечує (а.с.62-63). У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з`явились. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Підставою звернення позивачки із позовом до суду є захист сімейних особистих прав та майнових інтересів малолітньої дитини, спрямованих на виникнення правовідносин між батьком та дитиною, у зв`язку із тим, що відповідач відмовляється визнати своє батьківство у добровільному порядку. Для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Сімейного кодексу України, практику Верховного Суду України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступних підстав. В ході розгляду справи встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відомості про батька в свідоцтві зазначені на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах починаючи з 2003 року та до червня 2018 року, що не заперечувалось сторонами. Дитина зареєстрована та проживає разом із позивачем за адресою [ADDRESS] (а.с.9). [PERSON] у наданій письмовій заяві від 29.05.2019 року (а.с.64) визнає своє батьківство відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.. 128 СК України передбачено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Статтею 130 СК України передбачено, що заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Отже, зважаючи на вищевикладене та на встановленні обставини справи, суд вважає за належне визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , а також, зобов`язати Новокодацький районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни у актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , № 778 від 30.06.2006 року, здійснений Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області,вказавши батьком [PERSON] , [INFO] , про що видати нове свідоцтво про народження. Щодо вимог позову про стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить із наступного. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.1 ст. 190 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 20.09.2018 року, і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття чи змін в майновому становищі сторін, тому що відповідач, будучи батьком дитини зобов`язаний її матеріально утримувати. Таким чином, оцінивши здобуті по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн. та на користь держави в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved