Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Туру Віри Григорівни звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в якому просить стягнути з відповідача на її користь недоотриману суму пенсії в розмірі 10123,18 грн., яка належала спадкодавцю - батьку позивача - [PERSON] , померлого [INFO] , та не була ним одержана за життя. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер батько [PERSON] . 06.06.2018 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким вказано, що спадщина складається з недоотриманої пенсії у розмірі 43143 грн. 96 коп. Згідно відповіді відповідача № 6714/30-06 від 13.03.2019 розмір недоотриманої пенсії [PERSON] складає 33020,78 грн. 06.06.2018 позивач звернулась із заявою до відповідача про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] в установленому законом порядку. У липні відповідач сплатив недоотриману пенсію позивачу, згідно свідоцтва про право на спадщину у розмірі 33020,78 грн. У виплаті суми 10123,18 грн. було відмовлено з посиланням на те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. На обґрунтування заперечень проти позову посилається на те, що [PERSON] був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа, перебував на обліку на підставі довідки про взяття на облік особи з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення від 23.06.2015 № 6343014373, та отримував пенсію за віком при неповному стажі згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». [PERSON] призупинено виплату пенсії з 01.08.2014 згідно п.п. 4 і 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 № 365. На дату отримання запиту Одинадцятою ХДНК 14.02.2018 за № 926/02-14, Управлінням було визначено суму недоотриманої пенсії [PERSON] 43143,96 грн. та надано відповідну інформацію нотаріусу. Відповідач посилається на ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки з дня звернення за отриманням пенсії. Оскільки спадкоємець звернувся до Управління із заявою та документами, що надають право на отримання недоодержаної пенсії, 06.06.2018, сума недоодержаної пенсії переглянута, та її розмір визначений відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та склав 33020,78 грн. Зазначену суму [PERSON] отримала у липні 2018 року. Ухвалою суду від 22.05.2019 за клопотанням представника позивача судом витребувана з Одинадцятої ХДНК копія спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 04.02.2020 до участі в справі залучено Головнеуправління Пенсійного фонду України в якості правонаступника відповідача Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова. В судовому засіданні представник позивача адвокат Туру В.Г. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, зазначивши, що позивач отримала від відповідача недоодержану за життя її батьком [PERSON] суму пенсії у розмірі 33020 грн. 78 коп. Представник відповідача Романок С.Ю. проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що розмір недоодержаної пенсії визначений відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та склав 33020,78 грн., яку позивач отримала, зазначивши, що дані спірні правовідносини мають бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства. Суд, заслухавши учасників справи, з`ясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Стосовно доводів представника відповідача, що даний спір належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства суд зазначає наступне. За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Відповідно до вимог статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Позивач звернулась до суду з позовом до Управління ПФУ, в якому просить стягнути суму пенсії, яка належала спадкодавцю, обґрунтовуючи тим, що така сума пенсії входять до складу спадщини відповідно до статті 1227 ЦК, на підставі виданого їй свідоцтва про право на спадщину. Отже, виник спір про цивільне право, тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у м. Луганськ Луганської області Україна, про що складений відповідний актовий запис № 181, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області 08.11.2017. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла сума пенсії в розмірі 43143 грн. 96 коп., що була нарахована Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, проте не була за життя отримана спадкодавцем, що підтверджується повідомленням Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 22.02.2018 за № 4405/301301, яке міститься у матеріалах спадкової справи. 06.06.2018 державним нотаріусом Одинадцятої ХДНК позивачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , на недоодержану пенсію, сума якої становить 43143 грн. 96 коп., право власності на яку належало померлому на підставі листа Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 22.02.2018 за № 4405/301301. На письмові звернення позивача [PERSON] про виплату вказаної суми пенсії на підставі свідоцтва про право на спадщину, відповідач листами від 30.07.2018 вих. № 574/ч-3, від 21.02.2019 вих. № 175/ч-3, від 13.03.2019 вих. № 6714/30-06 повідомив, що підлягає виплаті сума пенсії, нарахованої за період у три роки до дня звернення за отриманням пенсії, та розмір якої становить 33020 грн. 78 коп. На дату отримання запиту Одинадцятої ХДНК від 14.02.2018 Управлінням визначено суму недоотриманої пенсії померлого [PERSON] 43143,96 грн. У виплаті решти суми було відмовлено з посиланням на те, що відповідно до ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідачем не заперечується, що загальна сума коштів, яку було нараховано до виплати спадкодавцеві становить 43143 грн. 96 коп. Оскільки судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилась сума пенсії, яка належала спадкодавцеві, але не була ним одержана за життя, суд дійшов висновку, що сума пенсії, яка увійшла до складу спадщини складає 43143 грн. 96 коп. та не підлягає подальшому зменшенню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч. 5 ст. 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тобто спадкоємець не є пенсіонером, в розумінні ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який має звернутися до управління Пенсійного Фонду України з заявою про отримання раніше нарахованої пенсії в межах трирічного строку. Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки відповідач не визнає право власності [PERSON] на суму пенсії, яка належала спадкодавцю [PERSON] за життя в розмірі 43143 грн. 96 коп., вказане право підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суму недоотриманої останнім пенсії, яка належала спадкодавцю [PERSON] за життя в розмірі 10123,18 грн. При зверненні до суду позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с.1). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved