Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач 25 березня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 14 січня 2014 року [PERSON] отримав від позивача в борг грошові кошти у сумі 30 000,00грн, про що надав розписку. Вказані кошти відповідач зобов'язався повернути 17 січня 2014 року. Кошти не були повернуті в строк. Неодноразово звертався до відповідача з вимогами про повернення йому коштів, але відповідач уникає контактів, грошові виплати по розписці не здійснює. Таким чином, змушений був звернутися до суду та просить стягнути з відповідача в судовому порядку суму боргу в розмірі 30 000,00 грн. та судові витрати у розмірі 300,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі, посилався на докази, які знаходяться в матеріалах справи. Проти заочного розгляду справи не заперечували. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про день, місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. В свою чергу, в ході судового розгляду встановлено, що 14 січня 2014 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] надав [PERSON] суму коштів в розмірі 30 000,00 грн. зі строком повернення до 17 січня 2014 року (а.с.4). Однак, у вказаний строк [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконав. Разом з тим, згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, у зв'язку з тим, що [PERSON] зобов'язання за договором позики не виконані, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 30 000,00 грн. підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, законними та в повному обсязі доведеними з боку позивача. В силу статті 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 300,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved