Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 травня 2021 звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 08.07.2016 по 24.10.2019 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Оскільки дитина постійно проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні, потребує матеріального забезпечення, а відповідач має стабільний дохід, добровільно погоджувався сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн., але домовленості не виконує в повному обсязі, вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 7000 грн. щомісячно з подальшою індексацією до повноліття дитини. 14.05.2021 судом на адресу відділу аналітичного забезпечення Департаменту надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради направлено запит щодо місця реєстрації відповідача. 02.06.2021 до суду надійшла відповідь з відділу аналітичного забезпечення Департаменту надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 28.05.2021, згідно з якою [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 29.09.2019. Ухвалою суду від 11.06.2021 відкрито провадження в порядку позовного (спрощеного) провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь. Позивач отримала копію вказаної ухвали 16.06.2021. Суддя Томілін О.М. перебував у плановій щорічній відпустці з 14.06.2021 по 16.07.2021 включно. Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлявся належним чином. До суду від відповідача не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у встановлений судом строк відзив на позов до суду не подав. За відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач відзив на позов до суду не надіслав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 280 ч.1 п.4 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов таких висновків. З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення суду від 24.09.2019 (а.с.6). Дитина проживає разом із матір`ю (а.с.14,15), що сторонами не заперечується. Відповідач проживає окремо. Відповідно до інформації про ФОП - [PERSON] є ФОП з 12.01.2018 (а.с.10), йому також належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Стаття 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Проаналізувавши викладене, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання дитина - [PERSON] , [INFO] , в сумі 5000 грн. щомісячно. Так, досліджені надані докази свідчать, що дитина потребує утримання від відповідача, а останній працює, має у власності земельну ділянку, та, як свідчить позивачка, погодився сплачувати аліменти в сумі 5000 грн. щомісячно, але позивачем та наданими доказами не доведено, що [PERSON] має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини саме у сумі, вказаній позивачем в розмірі 7000 грн. щомісячно. Сума щомісячних аліментів в розмірі 5000 грн. з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не суперечитиме інтересам дитини. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей, матеріальний стан відповідача, відсутність на його утриманні інших дітей та непрацездатних членів родини. Протилежного матеріали справи не містять. Оскільки позивач при поданні позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Враховуючи наведене,

Outcome: partial