Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.09.2018 року звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.05.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис №3896 про стягнення з неї заборгованості в сумі 25416,80 грн., вважає вказані вимоги безпідставними з огляду на те, що виконавчий напис було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, тому звернулася до суду. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню напис № 3896 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 15.05.2018 року. Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду та відзиву не подавав. Треті особи до судового засідання не з`явились, повідомлені завчасно, належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомили. Згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача, третіх осбі та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 12.07.2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №3896, виданого 15.05.2018 року приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 25416,80 гривень (а.с. 3). Позивачем надано суду копії квитанцій від 20.11.2013 року, 29.01.2014 року, 25.04.2014 року на підтвердження сплачених ним в рахунок погашення кредиту коштів. На виконання ухвали суду від 16.04.2019 року представником відповідача АТ «ПУМБ» надано докази відповідно до яких, а саме до виписок по особовому рахунку для відображення врахування платежів та безпосередньо платежів, які були здійснені 20.11.2013 року, 29.01.2014 року та 25.04.2014 року, такі платежі позивача банком були враховані /а.с.91-176/. Інших будь-яких доказів сторонами не надано. Відповідно ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012р.\~№296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України\~«Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Положеннями ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.\~12\~ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 4 ч. 2 ст.\~43\~ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78\~ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В п. 27 постанови №\~2\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 12.06.2009\~року «Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Крім наданих копій квитанцій про сплату коштів в рахунок погашення кредиту позивачем не надано жодного доказу, що має істотне значення для вирішення позову по суті. Навіть копії квитанцій наданих позивачем не є належним доказом так як представником ПАТ «ПУМБ» надано виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 01.01.2013 року по 03.01.2019 рік де враховано платежі добровільної сплати заборгованості боржником [PERSON] /а.с. 93, 99, 137/. Суду не надано інших належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для визнання незаконним та таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 15.05.2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., що зареєстрований в реєстрі №3896, яким звернуто стягнення на суму 25416,8 грн.. Позивачем не доведено, що на момент винесення виконавчого напису вимоги кредитора не були безспірними та були заперечення боржника щодо заборгованості та її розрахунку. З урахуванням того, що позивач вказує у своїх вимогах про те, що нотаріус повинен пересвідчитися про безспірність вимоги, суд бере до уваги те, що позивач сплачував борг, який враховано при винесенні виконавчого напису та таким чином визнав, що має борг перед ПАТ «ПУМБ». Суму заборгованості перед банком позивач не опорював. Сам по собі факт заявлення позову позивачем та голослівна незгода з виконавчим написом не є підставою для задоволення позову. Враховуючи викладене, позов [PERSON] задоволенню не підлягає у зв`язку з його недоведеністю. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір на користь позивача не стягується. На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed