Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, її донька - [PERSON], а також онука - [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04.11.1997 року, виданим Дніпровською РДА. Крім них, як власників квартири, в квартирі зареєстрований колишній чоловік позивачки, відповідач [PERSON] [PERSON]\~з 06.11.2000 року. Понад 15 років тому відповідач виїхав до себе на батьківщину в м. Фені, що в Народній Республіці Бангладеш та до теперішнього часу в Україну - за місцем реєстрації, не повертався. Зазначені факти підтверджуються актами про не проживання відповідача у квартирі за підписами сусідів, завірених начальником ЖРЕО № 409, від 22.04.2015 року та 07.08.2015 року, з яких вбачається, що відповідач за адресою: [ADDRESS], з 2001 року по теперішній час не проживає, своїх речей в квартирі не зберігає. З підстав, передбачених статтею 405 ЦК України, позивач просить задовольнити позов. Підтримавши позовні вимоги, позивач просила розглянути справу у її відсутність, врахувати надані нею докази, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала у направленій до суду письмовій заяві. Відповідач в судові засідання не зявився, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи вважається повідомленим належним чином, у тому числі й шляхом оголошення в пресі, - згідно вимог ст. 74 ЦПК України. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач, її донька - [PERSON], а також онука - [PERSON] є власниками (в рівних частках) квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04.11.1997 року, виданим Дніпровською РДА (а.с. 3). З довідки місця проживання від 03.04.2015 р.\~, виданою ЖРЕО №409 убачається, що в квартирі\~ [ADDRESS], крім власників квартири, зареєстрований відповідач [PERSON] [PERSON], як колишній чоловік позивача (а.с. 5).\~ Стаття 405 Цивільного кодексу України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача з 2001 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] підтверджується актами від 22.04.2015 року та 07.08.2015 року. Доказів наявної домовленості між відповідачем та власниками житла в матеріалах справи немає. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки факт реєстрації відповідача порушує права позивача, як власника, на вільне розпорядження своєю власністю, наданими суду доказами підтверджується те, що відповідач добровільно виїхав з квартири, припинив користування нею і фактично за адресою реєстрації не проживає, своїх речей в квартирі не зберігає, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved