Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач 24.07.2019 р. звернулась до суду з позовом в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] , мотивуючи тим, що вона є власником 33/100 частин спірного житлового будинку. Відповідач є її колишнім чоловіком. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.09.2018 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, з того часу відповідач виїхав з будинку, забрав свої речі та добровільно змінив місце проживання. Відповідач не проживає у спірному будинку за місцем реєстрації з серпня 2018 року, його особистих речей в будинку не має, вказаний будинок, як житло, не використовує та не утримує, вона ніяких перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачу не чинила. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 серпня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.10.2019 року задоволено клопотання позивача про виклик в судове засідання свідків у зв`язку з чим розгляд справи відкладено. В судовому засіданні, яке відбулось 13.03.2020 року позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та дали пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечували. Пізніше представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзив до суду не надходив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, постановивши заочне рішення. Допитаний в судовому засіданні, яке відбулось 13.03.2020 року в якості свідка [PERSON] суду пояснив що є сусідом позивача. Відповідач не проживає у будинку з 2018 року. У вересні 2018 року від [PERSON] дізнався, що [PERSON] виїхав, розійшовся з [PERSON] . Він бачив, що відповідач брав дітей, але випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачу проживати у житлі йому невідомі, речі відповідача у будинку відсутні. Допитана в судовому засіданні, яке відбулось 13.03.2020 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивачка її донька, а відповідач колишній зять. Відповідач не проживає у будинку з серпня 2018 року, добровільно зібрав свої речі та залишив будинок. До будинку не повертався, вселитись наміру не мав. Просили його добровільно знятись з реєстрційного обліку, але він відмовив. Грошей на утримання житлового будинку, сплату комунальних послуг не надавав, лише сплачує аліменти на дитину. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачу проживати у житлі їй невідомі, речі відповідача у будинку відсутні. Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши 13.03.2020 року свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. [PERSON] є власником 33/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджено договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нестерович О.І. 17.07.2008 року за реєстровим №2980 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18626773 від 23.07.2008 року (арк. справи 9,10). Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.09.2018 року справа №766/114998/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало чинності 08.10.2018 року (арк. справи 13). Згідно довідки про склад сім`ї №624 або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 21.07.2019 року Квартальним комітетом №19 Органом самоорганізації населення Дніпровського р-ну м. Херсона, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (колишній чоловік), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (мати), [PERSON] (вітчим) (арк. справи 14). Відповідно до поквартирної картки, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] з 19.08.20111 року зареєстрований [PERSON] (арк. справи 15). З письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] , засвідчених головою органу самоорганізації населення квартального комітету №19, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що останні підтверджують той факт, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживає з серпня 2018 року і його особисті речі у будинку не знаходяться (арк. справи 16, 17). Згідно акту складеного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та засвідченим головою органу самоорганізації населення квартального комітету №19 [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] розташовані на одній ділянці та мають два власника зі своїми різними особовими рахунками (арк. справи 58). Відсутність речей відповідача та його не проживання у спірному житловому приміщенні підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинив, майно та речі відповідача в будинку відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому будинку з 2018 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 11 серпня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved