Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач 22.10.2013 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача , посилаючись на те, що 27.08.2007 року між ним та відповідачем було укладено договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 5000 гривень у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку на строк, що відповідає терміну дії картки зі сплатою відсотків в розмірі 22,8 % річних. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що в порушення умов договору відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює платежі в погашення кредиту та сплату відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 31.08.2013 року в сумі 23862,20 гривень. Оскільки відповідач добровільно суму боргу не погашає, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просив стягнути з відповідача в заборгованість за договором та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, вказавши також, що [PERSON] було видано картку строк дії якої зазначений як березень 2013 року, крім того, з карткового рахунку відповідачки були відповідно до умов договору списані кошти на погашення кредитної заборгованості 31 березня 2011 року , а тому відсутні підстави для застосування наслідків перебігу строку позовної давності до заявлених вимог. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала . Не заперечувала , що між нею та банком дійсно було укладено кредитний договір, проте 10.03.2009 року вона була звільнена з органів внутрішніх справ, і з цього часу кредитною карткою не користувалася, а на її зарплатну карту будь-яких грошових коштів з цього часу не надходило. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити через пропуск позивачем трирічного строку позовної давності. В подальшому відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з'явився повторно , в зв'язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача, на підставі доказів, долучених до справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами був укладений договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 27.08.2007 року ( а.с.7 ), згідно умов якого позивачу була надана кредитна картка 5457082954091919 з лімітом 5000 гривень та відсотками за кредитом у розмірі 1,9 % на місяць на залишок заборгованості (а.с.7). Згідно наданої представником позивача інформації по картці [PERSON] за № 5457082954091919 строк закінчення дії картки - березень 2013 року (а.с.67). Згідно договору, Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язується у строк, визначений договором, виконати свої зобовЧязання по своєчасному погашенню суми заборгованості перед Банком , а також сплачувати плату за кредит на користь банку відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-11). Крім того, пунктом 3.1.1. Умов передбачено, що строк дії картки визначений на лицевій стороні картки і Карта дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця (а.с.10) . Також, п. 4.6 Умов визначено, що клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з- рахунків клієнта , відкритих у валюті кредитного ліміту в межах суми, що належить сплаті Банку за договором (а.с.9). Позивач виконав обов'язок перед відповідачем відповідно до умов договору відкривши картковий рахунок та надавши кредитний ліміт у сумі 5000 гривень (а.с.67). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував умови договору, через що , станом на 31.08.2013 року виникла заборгованість в сумі 23 862,20 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом, процентами, комісій пені та штрафів (а.с.4-6). У відповідності до виписок з рахунків [PERSON] , останній платіж за кредитною карткою 5457082954091919 було здійснено 31.03.2011 року, шляхом списання Банком суми 0,15 гривень з основної карти [PERSON] (а.с.49-53, 54-55,66,65), що не суперечить вимогам п. 4.6 Умов. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги , позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, через що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість в сумі 23862,20 гривень. При цьому , суд не вбачає підстав для застосування заявленого відповідачем [PERSON] наслідків перебігу строку позовної давності, оскільки у ході розгляду справи було встановлено, що строк дії карти, наданої відповідачу, триває до березня 2013 року, останній платіж за картою було здійснено 31.03.2011 року , а той факт, що [PERSON] була звільнена за попереднім місцем роботи , не є фактом , що підтверджує закриття відповідного карткового рахунку. Питання про судові втрати слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved