Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 29.12.2006 року у розмірі 6900 грн. 30 коп. та судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.12.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 31.05.2008 року позичальник [PERSON] помер. Зазначив, що відповідно до вимог чинного законодавства у зв»язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов»язання, які нерозривно пов»язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Тобто, у разі смерті фізичної особи , боржника за зобов»язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов»язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців. Зазначив, що спадкоємцем , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON]. Банком 02.03.2016 року була направлена претензія кредитора до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори. 15.03.2016 року банком була отримана відповідь з Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори ,що після померлого [PERSON] заведена спадкова справа. 17.07.2016 року до спадкоємця [PERSON] був направлений лист-претензія, згідно яких банк пред»явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Зазначив, що на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 29.12.2006 року становить 6900 грн. 30 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 6887 грн. 52 коп. та заборгованості за відсотками в розмірі 12 грн. 78 коп. З урахуванням викладеного, просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з»явився, згідно клопотання, яке мається в матеріалах справи, позовні вимоги банку підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що померлий позичальник [PERSON] був чоловіком [PERSON]. Зазначила, що позивачем пропущений строк пред»явлення вимоги до кредитора. Так, як вбачається із копії заяви [PERSON] від 29.12.2006 року з відміткою банку, строк дії кредитного ліміту відповідає строком дії картки, який в свою чергу становив до грудня 2008 року. Отже, право пред»являти вимогу щодо зобов»язань покійного було втрачене ще в грудні 2009 року . Однак, претензія кредитора була пред»явлена лише 26.02.2016 року . Окрім того, зазначила, що позивач не надав суду доказів одержання відповідачем у спадщину будь-якого майна від [PERSON] та не надав суду доказів на підтвердження того чи було у нього за життя майно, яке могло бути предметом спадкування. Саме по собі заведення спадкової справи не доводить отримання відповідачем у спадщину майна від [PERSON] Також, позивач не довів взагалі обставини наявності у покійного боргових зобов»язань перед банком. Документ, виготовлений позивачем під назвою «Розрахунок заборгованості за договором б/н від 29.12.2006 року, укладеного між Приватбанком та [PERSON]В.» не є доказом видачі кредиту і не доводить існування заборгованості на даний час , відсутні посилання на первинні документи, які б підтверджували отримання останнім коштів та погашення кредиту лише у тому розмірі, що вказав позивач у розрахунку. Окрім того, зазначила , що відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 9400 грн. у вигляді встановленого ліміту на кредитну картку, але в договорі вказано, що кредитний ліміт встановлено в розмірі 4300 грн., що не відповідає змісту позову. Також, зазначила, що після смерті чоловіка [PERSON] передала в ПАТ КБ «ПриватБанк» копію свідоцтва про смерть, отже банк знав про цей факт. З урахуванням викладеного просила застосувати позовну давність та відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , приходить до наступних висновків. Судом встановлено , що 29.12.2006 року між ПриватБанк та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав суму кредитного ліміту у розмірі 4300 грн. з процентною ставкою 36 % річних зі строком дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії карти . Однак, в позовній заяві зазначено, що позичальник [PERSON] отримав кредит в розмірі 9400 грн. у вигляді встановленого ліміту на кредитну картку, що не відповідає обставинам , викладеним у позові. 31.05.2008 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 10941, виданого 02.06.2008 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області. З матеріалів справи вбачається, що 26.02.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори з претензією кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України ( а.с.21). Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 09.03.2016 року було повідомлено ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що після померлого 31.05.2008 року [PERSON] заведена спадкова справа № 1579/2008. Також нотконтора повідомила про неможливість надання інформації про коло спадкоємців після померлого [PERSON] , оскільки відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року та Закону України «Про внесення змін до ЗУ «Про нотаріат» від 20.11.2012 року нотаріуси зобов»язані додержуватись таємниць нотаріальних дій ( а.с.22). При укладенні договору [PERSON] у заяві вказав свою дружину [PERSON]. У зв»язку з цим, 08.07.2016 року на її адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» направив лист-претензію з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором ( а.с.23). Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов»язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред»явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини , він має право пред»явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред»явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьої цієї статті , позбавляється права вимоги. З світлокопії кредитної картки «Універсальна» , наданої представником відповідача 09.11.2016 року, вбачається, що строк дії даної картки, виданої на ім.»я [PERSON] , був встановлений до грудня 2008 року. Тобто, строк настання права вимоги кредитора до спадкоємця виник з грудня 2008 року і діяв до грудня 2009 року , а з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду лише у вересні 2016 року, тобто за межами одного року від настання строку на таку вимогу, який є присічним і поновленню не підлягає. Судом враховуються також положення статей 608,1216,1218,1219 ЦК України відповідно до яких у зв»язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов»язання, які нерозривно пов»язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкодавця переходять усі права та обов»язки , що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Порядок пред»явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст. 1281,1282 ЦК України. У зв»язку зі смертю боржника зобов»язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються , а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред»явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Крім того, ст. 1282 ЦК України визначено обов»язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах спадкового майна, одержаного у спадщину. Однак, позивачем не надано суду доказів , які свідчать про факт отримання відповідачем у спадщину будь-якого майна після смерті [PERSON] Окрім того, суд звертає увагу на те, що згідно ч.1 та ч.5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або пр. особу, яка його порушила. За зобов»язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. З матеріалів справи вбачається , що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, який в свою чергу становив до грудня 2008 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Однак, банк звернувся до суду з позовом лише у вересні 2016 року. З огляду на строк дії картки, а відтак і кінцевий строк погашення кредиту, банк мав право на пред»явлення вимог до спадкоємців лише до грудня 2009 року, а в разі незадоволення такої вимоги звернутися до суду протягом трьох років, тобто до грудня 2012 року . Проте, претензія кредитора була пред»явлена лише 26.02.2016 року, а звернення до суду з позовом відбулося лише 02 вересня 2016 року. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у справі є підставою для відмови у позові. 09.11.2016 року представником відповідача надана до суду заява про застосування строку позовної давності. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв»язку з пропуском строку пред»явлення вимог до спадкоємця померлого [PERSON] [PERSON] та заявою представника відповідача про застосування позовної давності .

Outcome: dismissed