Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач 21 січня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 травня 2015 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Пушкінського відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», був підписаний договір кредиту № 16/144, згідно якого позивач надав [PERSON] грошові кошти в сумі 60 000 доларів США зі сплатою 12,75 відсотків річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 07 травня 2022 року. В забезпечення виконання зобов'язання по договору кредиту, між сторонами було укладено іпотечний договір № 382 від 08 травня 2007 року. 23 травня 2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду про внесення змін до іпотечного договору, яким сторони погодили загальну вартість предмету іпотеки в сумі 532 371,00 грн. Позивач свої зобов'язання виконав, - кредит надав, але в порушення умов кредитного договору відповідач допустив порушення своїх зобов'язань, у зв'язку із чим, станом на 28.11.2014р. має заборгованість перед банком в сумі 5 077,97 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.11.2014 року становить 76 001,33 грн., з якої: заборгованість по кредиту - 3 878,27 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.11.2014 року становить 58 045,62 грн.; заборгованість по процентам - 1 068,11 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.11.2014 року становить 15 986,24 грн.; пеня - 131,59 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.11.2014 року становить 1 969,46 грн. Оскільки відповідач здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором не бажає, позивач вимушений був звернутись до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 76 001,33грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача, діючий за довіреністю - Сосєдка М.О., не з'явився. Про час, місце та день судового засідання був сповіщений у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.27). Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату в матеріалах справи (а.с.29). Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надавав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 08 травня 2007 року сторони уклали договір кредиту № 16/144, предметом якого є грошові кошти надані Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання у сумі 60 000 доларів США, зі сплатою 12,75 відсотків річних та порядком погашення відповідно до графіку погашення, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 07 травня 2022 року (а.с.7-8). В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 08 травня 2007 року між сторонами було укладено іпотечний договір №382, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме:квартиру [ADDRESS] (а.с.11-13). 23 травня 2008 року сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору №16/144 від 08.05.2007 року, відповідно до якої погодили що заставна вартість предмета іпотеки становить 535 371,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору еквівалентно сумі 109 767,22 доларів США (а.с.9). 23 травня 2008 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору №382 від 08.05.2007 року, відповідно до якого за взаємного згодою сторін цього договору вартість предмета іпотеки становить 535 371,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору еквівалентно сумі 109 767,22 доларів США (а.с.14). Однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення сплати процентів за користування кредитом, в наслідок чого станом на 28.11.2014р. має заборгованість перед банком в сумі 5 077,97 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.11.2014 року становить 76 001,33 грн., з якої: заборгованість по кредиту - 3 878,27 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.11.2014 року становить 58 045,62 грн.; заборгованість по процентам - 1 068,11 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.11.2014 року становить 15 986,24 грн.; пеня - 131,59 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.11.2014 року становить 1 969,46 грн. (а.с.19-20). Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 16/144 від 08.05.2007 в сумі 76 001,33 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати по справі, а саме: судовий збір у сумі 760,01 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved