Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач 28.01.2015 р. звернувся до суду з позовом про стягнення банківського вкладу , посилаючись на те, 20.12.2013р. уклалав з відповідачем договори банківського вкладу у сумі 25906дол.США . 29.12.2014р. строк договору закінчився, та на поточному рахунку знаходились кошти в розмірі 27280,24 дол.США , однак кошти так і не повернуті , а тому просить стягнути з відповідача суму вкладу 27280,24 дол.США, 11270,48 грн. пені, 3381,16 грн. проценти за користування грошима, 13 044,49 індекс інфляції , 3% річних в розмірі 901,64 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, просив розглядати справу в відсутність. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений, про що є відповідні розписки, надав письмові заперечення. Суд вважає можливим розглянути справу в відсутність сторін. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.12.2014р.позивач уклав з відповідачем договір банківського вкладу № 2000000511010187 у сумі 25906дол.США 29.12.2014р. строк договору закінчився, та на поточному рахунку знаходились кошти в розмірі 27280,24 дол.США , Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад ( депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, як і розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначеного такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку , встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу ( вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, як і встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання повинне виконуватися належним чином, згідно з умовами договору. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України,банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Договір банківського вкладу є одностороннім, тобто з моменту його укладення у банка виникає обов'язок повернення суми вкладу та нарахованих відсотків чи доходу в іншій формі, а вкладника - право вимагати виконання зазначених дій. Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним - виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Посилання відповідача , що 3.03.2015р. на підставі Постанови НБУ запроваджено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк « з ринку та застосовуються обмеження , які діють під час тимчасової адміністрації на задоволення вимог вкладників , суд вважає безпідставним , оскільки позивач звернувся до суду до введення тимчасової адміністрації. В судовому засіданні встановлено , що 16.06.2015р. позивачу з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виплачено 200 000грн. , що становить 8058 дол.США При таких обставинах суд приходить до висновку , що вимоги позивача про стягнення з відповідача банківського вкладув розмірі 19222,24 дол.США (27280,24 - 8058 ), 3% за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання відповідно до ст..625 ЦК України в розмірі 3% річних в розмірі 901,64 грн. , проценти за користування грошима відповідно до ст..1048 ЦК України в розмірі 3381,16 грн .підлягають задоволенню. Вимоги позивача про стягнення відповідно до ч. 5ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів « пені в розмірі 3% за кожен день прострочення не підлягають задоволенню , оскільки даний Закон застосовується та регулює правовідносини при укладанні договору, також не підлягають вимоги про стягнення індексу інфляції , оскільки договір укладався в іноземній валюті , на яку розмір інфляції не нараховується. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 3654 грн. ( 1% від ціни позову 447 301,52+ 901,64+ 3381,16 грн.)

Outcome: partial