Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.02.2020 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Солом`янський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 12.07.2011 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі до [INFO] , у даному шлюбу народилась дочка [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . У січні 2020 р. відповідач повідомила позивача, що він відносно сина [PERSON] не є біологічним батьком, що і змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 14.02.2020 року відкрито провадження в справі (а.с.16). У підготовче судове засідання позивач не з`явився, направив до суду нотаріально завірену заяву, в якій просив про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів у справі, позовні вимоги підтримав. У підготовчому засіданні представник відповідача позов визнав повністю та надав нотаріально завірену заяву від відповідачки про визнання позову. У підготовче судове засідання представник третьої особи не з`явився, причини неявки не повідомив, пояснень до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.07.2011 року по 23.11.2017 р. (а.с. 8,9). Від шлюбу мають доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9). [INFO] народився син [PERSON] (а.с 10). Тобто, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , народився уже після розірвання шлюбу, який було розірвано на підставі рішення суду від 23.11.2017 р. Згідно ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 124 СК України якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу або визнання шлюбу недійсним, але після реєстрації повторного шлюбу її матері з іншою особою, вважається, що батьком дитини є чоловік її матері у повторному шлюбі. Батьківство попереднього чоловіка може бути визначене на підставі його спільної заяви з чоловіком у повторному шлюбі або за рішенням суду. Ст. 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матірю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. В судовому засіданні достовірно встановлено, що дитина, [PERSON] , [INFO] народилась до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу, тому батьком у відповідності до ст. 124 СК України був записаний позивач. Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини має право оспорювати своє батьківство. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим поданий позов підлягає задоволенню. Витрати на оплату судового збору позивач залишив за собою. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved