Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач 18.02.2016 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача , посилаючись на те, що 18.03.2010 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2400 гривень зі сплатою 30 % річних та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що в порушення умов договору відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює платежі в погашення кредиту та сплату відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 31.12.2015 року в сумі 17\~672,92 гривень, яка складається з наступного : 2399,53 гривень-заборгованість за кредитом, 11\~255,63 гривень -заборгованість по процентам за користування кредитом, 2700 гривень-заборгованість по комісії та пені , 500 гривень- штраф фіксована частина, 817,76 гривень- штраф процентна складова. Просив стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 17\~672,92 гривень та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві , наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі, вказавши, що будь-якого кредитного договору в 2013 році , на момент зняття грошових коштів, з банком не укладав, грошові кошти з картки не знімав. Крім того , зазначив, що після квітня 2010 року у нього не було жодної картки ПАТ КБ «Приватбанк» . Допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідач [PERSON] пояснив, що у нього дійсно було оформлено договір кредиту в ПАТ КБ «Приватбанк» , однак вказаний кредит був погашений в 2010 році. 02.05.2011 року у нього було вкрадено паспорт, з огляду на що він не міг отримати кредит на «старий» паспорт в 2013 році. Про те, що у нього наявна заборгованість за кредитом, він дізнався в 2014 році з телефонної розмови з працівником банку. Після цього він звертався до відділення банку з метою проведення службового розслідування, однак до теперішнього часу відповіді не отримав. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], оглянувши оригінал анкету-заяву від 18.03.2010 року , приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами був укладений договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 18.03.2010 року, згідно умов якого відповідачу була надана кредитна картка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з встановленим кредитним лімітом (а.с.5,6). Згідно договору, умов та правил надання банківських послуг,затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 , відповідач зобовязується у строк, визначений договором, виконати свої зобов?язання по своєчасному погашенню суми заборгованості перед Банком , а також сплачувати плату за кредит на користь банку відповідно до умов договору (а.с.8-31). Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» базова відсоткова ставка на місяць складає 2,5 %, комісія- 3% від суми операції, розмір щомісячних платежів- 7% від суми заборгованості, але не менше 50 гривень, штраф за несвоєчасне погашення заборгованості -500 гривень + 5% від суми позову. Позивач виконав обовязок перед відповідачем відповідно до умов договору відкривши картковий рахунок та надавши кредитний ліміт на платіжну картку (а.с.5-7). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував умови договору, через що , станом на 31.12.2015 року виникла заборгованість в сумі 17\~672,92 гривень, яка складається з наступного : 2399,53 гривень-заборгованість за кредитом, 11\~255,63 гривень -заборгованість по процентам за користування кредитом, 2700 гривень-заборгованість по комісії та пені , 500 гривень- штраф фіксована частина, 817,76 гривень- штраф процентна складова (а.с.4, 106-109 ). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Ст. 1054 ЦК України передбачено , що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги , позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, через що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за договором від 18.03.2010 року в сумі 17\~672,92 гривень. При цьому, суд зазначає, що відповідачем [PERSON] не було надано суду належних та допустимих доказів , відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України , на підтвердження своїх заперечень в тій частині , що він не підписував анкету-заяву від 18.03.2010 року та грошових коштів з картки не знімав. Також, відповідачем в судовому засіданні клопотання про проведення почеркознавчої експертизи не було заявлене. Відомості про те, що відповідач звертався до правоохоронних органів з приводу втрати кредитної картки , в матеріалах справи відсутні. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що грошові кошти в сумі 2400 гривень були зняті з карткового рахунку відкритого на ім»я [PERSON] , згідно анкети заяви від 18.03.2010 року , 10.07.2013 року після активації перевипущеної платіжної картки за допомогою контактного телефону відповідача шляхом відправлення коду авторизації на його номер телефону , що відповідає положенням Постанови НБУ від 17.12.2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах». Питання про судові втрати слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved