Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 липня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 15 вересня 2006 року уклала з відповідачем шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON], народження 23 листопада 2010 року. Спільне життя подружжя не склалося у звязку із суперечками та різним поглядами на шлюб та сімю, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання з 13 квітня 2015 року. Позивач уважає збереження шлюбу неможливим та просить його розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, указані в позовній заяві. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, уважає примирення та збереження сім'ї неможливими. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області з 15 вересня 2006 року, актовий запис № 121 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], народження 23 листопада 2010 року (а.с. 7). Спільне життя подружжя не склалося у звязку із суперечками та різними поглядами на шлюб та сімю. Із 13 квітня 2015 року сторони проживають окремо. За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3,4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ст. 113 СК, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає відновити своє дошлюбне прізвище. Приписами ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), установлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № Р24А414993663754647 від 21.07.2015 (а.с. 8) позивач сплатив судовий збір в сумі 243 грн 60 коп, тому вказану суму суд стягує на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved