overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 вересня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилалася на те, що є власником 5/12 частин житлового будинку по вулиці Богуна, 26 в м. Полтаві, відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO], хоча не проживає. В поданій до суду позовній заяві просила суд визнати відповідача [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 1 по вул. Богуна, 26 в м. Полтаві. В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Третя особа [PERSON] просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом оголошення в засобах масової інформації, клопотань до суду не подавав. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, третьої особи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 5/12 частин житлового будинку з частиною надвірних споруд по вул. Богуна, 26 в м. Полтаві відповідно до договору дарування від 22 жовтня 1996 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 березня 1999 року та договору дарування від 28 липня 2009 року. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], в квартирі [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає. Оцінивши досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає в [INFO] без поважних на те причин, наявність реєстрації відповідача в квартирі, власником якої є позивач, порушує її права на вільне володіння та користування приватною власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не повязане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 вересня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що спільне життя не склалося, уже чотири роки мешкають окремо. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач в судовому засідання визнав позовні вимоги та не заперечував щодо розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зокрема, судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 14 липня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім'ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , 23 вересня 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, перестали вести спільне господарство, проживають окремо. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина. На даний час шлюбних стосунків вони не підтримують, їх шлюб носить формальний характер, тому вважає його збереження таким, що буде суперечити його інтересам. Представник позивача [PERSON] адвокат Дяків О.Я. в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 08 лютого 2014 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №125 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина: син [PERSON] , [INFO] . Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

позивач [PERSON] 23 грудня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 25 січня 2014 року вона знаходиться із відповідачем у зареєстрованому шлюбі . 07 травня 2014 року народилась донька [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач оказує матеріальну допомогу на утримання доньки, але в недостатньому розмірі. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, за місцем його мешкання було надіслано ухвалу суду від 12 лютого 2016 року про його допит, матеріали доручення повернулись 20 травня 2016 року без виконання, оскільки за вказаною адресою відповідач не мешкає. Суд дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 25 січня 2014 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі . Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до актового запису № 206 , зробленого 15 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 5 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сім'ї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 грудня 2015 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Посилалася на те, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, мають сина [PERSON], [INFO]. Вказувала, що відповідач протягом десяти років не виконує батьківські обов'язки, в тому числі не приймає участі в матеріальному утриманні дитини. Просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував. Представник органу опіки та піклування підтримав позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника органу опіки та піклування, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO], матір'ю якого є позивач [PERSON]. Згідно ст. 150 СК України батьки мають обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Дослідженими в справі доказами встановлено, що шлюб між сторонами розірвано в 2005 році, з цього часу відповідач [PERSON] не виконує обов'язки щодо виховання та розвитку свого сина [PERSON], [INFO], не піклується про стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач не утримує матеріально неповнолітню дитину, не висловлює намірів здійснювати таке утримання, у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів оголошувався в розшук. [PERSON] не цікавиться навчанням та розвитком сина. Матеріальним утриманням та розвитком малолітнього займається позивач [PERSON] Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 23 лютого 2016 року № 53, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Тому суд, приймаючи до уваги інтереси малолітнього [PERSON], [INFO], приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, необхідно побавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 жовтня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 1998 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них не склалося. З червня 2011 року вони припинили шлюбні відносини. На теперішній час вони втратили один до одного почуття поваги та любові. Вона має іншу сім'ю і дитину від іншого чоловіка - [PERSON], [INFO]. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Просила визначити місце проживання дочки з нею та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги уточнила, просила розірвати шлюб та стягнути судові витрати, в обґрунтування позову пояснила так, як викладено в описовій частині рішення, від вимоги про визначення місця проживання дитини відмовилася, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на виклик у судове засідання не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштова зворотна розписки на а.с.22, своїх пояснень чи заперечень до суду не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 липня 1998 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, з червня 2011 року вони припинили сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, з того часу проживають окремо за різними адресами. Позивач у судовому засіданні просила суд не призначати їм строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вона втратили почуття поваги і любові до відповідача. Бажання відновити сімейні стосунки у позивачки відсутнє, оскільки вона має іншу сім'ю і дитину від другого чоловіка. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами та з підстав статті 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 жовтня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В поданій до суду заяві посилалася на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, мають доньку [PERSON], [INFO], яка знаходяться на її утриманні. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. В судовому засіданні позивач повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 січня 2014 року. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні матері. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. З цих підстав вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також судом враховано, що за чинним законодавством розмір аліментів в будь-якому випадку не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в сумі в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 квітня 2014 р. звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила , що 16 серпня 1997 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON],[INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у сторін різні характери, вони не порузуміють один одного, втрачено почуття поваги та любові. Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки. Надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився , про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки, надав заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, на розірвання шлюбу погодився . При таких обставинах, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін відповідно до ст.. 169 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 серпня 1997 року, про що зроблено актовий запис № 287 у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Дружківка Донецької області (а.с 12). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON],[INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні характери, вони не порузуміють один одного, втрачено почуття поваги та любові. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітню дитину:доньку [PERSON],[INFO] необхідно залишити на виховання позивачці - [PERSON] Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 квітня 2014 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 14 січня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого постійно виникають непорозуміння. Відповідач часто зловживав спиртними напоями, не надавав матеріальну допомогу родині. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинили та разом не мешкають з листопаду 2007 року . Позивачка вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] у судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки, заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 14 січня 2006 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 12 (а.с 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що спільне життя у сторін не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого постійно виникають непорозуміння. Відповідач часто зловживав спиртними напоями, не надавав матеріальну допомогу родині. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинили та разом не мешкають з листопаду 2007 року . Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved