Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 липня 2018 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилалася на те, що є власником квартири [ADDRESS], відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі, але не проживає за місцем реєстрації з травня 2017 року. Просила суд визнати [PERSON] 1971 року народження, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS]. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04 липня 2018 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду. Представник позивача звернулася в суд з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив на позовну заяву не подавав, про причини своєї неявки суд не повідомив, з жодними клопотаннями до суду не звертався. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, звернулася з клопотанням про розгляд справи без участі представника. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] відповідно до договору міни №3539 від 06 серпня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в КП ПБТІ «Інвентаризатор» 07 серпня 1998 року №16577. Відповідач [PERSON], [INFO], в квартирі [ADDRESS] знаходиться на реєстраційному обліку, але не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено дослідженими судом доказами, відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з травня 2017 року, що підтверджується довідкою, посвідченою КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» 23.06.2018 року. Наявність реєстрації відповідача в квартирі, власником якої є позивач, порушує її права на вільне володіння та користування власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не пов'язане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою. Також відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved