Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач 21.05.2014 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, вимоги якого зменшив 10.12.2014 року, до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 4 296,79 грн., витрат на проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 550 грн. та моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.11.2013 року о 10 год. 00 хв. в м. Одесі на вул. Мала Арнаутська, 11 відбулася ДТП за участю автомобіля «Дача Логан», д./з. [NUMBER], який перебував під його керуванням та автомобіля «ВАЗ», д./н. [NUMBER], який перебував під керуванням [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень вказаних авто. Винною у ДТП особою є [PERSON]. З метою отримання страхового відшкодування він звернувся до страхової компанії та надав усі необхідні для цього документи. Для проведення оцінки завданої шкоди він звернувся до Карекс Групп і сплатив за оцінювання 550 грн.. Страхова компанія частково сплатила на його користь кошти, а саме у розмірі 6 590 грн.. Також, у зв'язку з пошкодженням автомобіля він зазнав моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, втраті душевного спокою та рівновазі, що стало причиною його відносинах з близькими людьми. В судове засідання 10.12.2014 року позивач [PERSON] не з'явився, але його представник [PERSON] (діє на підставі довіреності від 08.05.14) надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю в якій зазначив, що проти винесення рішення не заперечує (а.с.87). В судове засідання представник відповідача ТОВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином (а.с.85), причин неявки суду не сповістив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у зв'язку з неявкою представника відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2013 року о 10 год. 00 хв. в м. Одесі на вул. Мала Арнаутська, 11 відбулася ДТП за участю автомобіля «Дача Логан», д./з. [NUMBER], який перебував під керуванням [PERSON] (надалі позивач) та автомобіля «ВАЗ», д./н. [NUMBER], який перебував під керуванням [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень вказаних авто та підтверджується Довідкою про ДТП від 08.11.2013 року, виданою ДАІ (а.с.10). Автомобіль «Дача Логан», д./з. [NUMBER] належить позивачу згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] (а.с.11). Винною у скоєнні зазначеної ДТП особою визнано [PERSON], що підтверджується постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.01.2014 року (а.с.47). На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи була застрахована у ТОВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (надалі відповідач, страховик), згідно полісу № АС 3191363, термін дії якого з 26.07.2013 року до 25.07.2014 року (оборот а.с.63). Відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 гривень на одного потерпілого. 11.11.2013 року [PERSON] надав страховику повідомлення про вказану ДТП (а.с.59). Згідно п.34.1. ст. 34 Закону - Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно п.34.2. ст. 34 Закону - протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Актами огляду ТЗ потерпілого № 4283 від 08.11.2013 року та актом огляду ДТП № 4283 від 08.11.2013 року аварійним комісаром страховика [PERSON] були зафіксовані пошкодження автомобіля позивача та місце ДТП (а.с.56, 62-66). 23.11.2013 року страховиком в особі начальника сектору розрахунку матеріальної шкоди - [PERSON] по страховій справі № 4282/13 було складено Акт № 1446/13 щодо розрахунку матеріальної шкоди, завданої позивачу у зв'язку з пошкодженням його автомобіля яким встановлено, що вартість матеріальної шкоди становить 9 097,76 грн. (а.с.49-52, оборот а.с.52). Вказаний акт був складений на підставі ремонтної калькуляції (а.с.53-55). В матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують, що начальник сектору розрахунку матеріальної шкоди - [PERSON] є фаховою особою, яка може розраховувати вартість шкоди та має відповідне свідоцтво (ліцензію). Судом встановлено, що за весь час розгляду справи з боку відповідача суду не були надані відомості щодо обізнаності позивача про вищезазначений розрахунок матеріальної шкоди. 18.11.2013 року на підставі заяви позивача від 13.11.2013 року, оцінювачем Карекс-Групп - [PERSON], який має Свідоцтво про реєстрацію у державному реєстрі оцінювачів № [NUMBER] від 03.03.2010 року, Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача ФГІУ МФ № [NUMBER] від 12.12.2009 року та Свідоцтво про підвищення кваліфікації оцінювача ФГІУ МФ № [NUMBER] від 17.11.2011 року було складено Звіт № 1056-11-13 щодо встановлення розміру матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача, висновком якого встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Дача Логан», д./з. [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП, станом на 18.11.2013 року, становить 10 886,79 грн. (а.с.12-15). Вказаний збиток був визначений на підставі протоколу огляду пошкодженого автомобіля позивача від 18.11.2013 року, фототаблиці та ремонтної калькуляції системи «Audatex» (а.с.16-21). За виготовлення зазначеного дослідження позивач сплатив на користь оцінювача кошти у розмірі 550 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1056 від 21.11.2013 року (а.с.24). У вказаному звіті зазначено, що при огляді пошкодженого автомобіля позивача були присутні позивач, винна у ДТП особа та представник СК Глобус - [PERSON]. Зазначений висновок страховиком не оспорювався та не був визнаний у встановленому порядку недійсним. 11.11.2013 року позивач надав страховику заяву на виплату страхового відшкодування в якій зазначив свої банківські реквізити на перерахування страхового відшкодування (а.с.46). Також, позивач надав страховику усі необхідні для виплати документи. Судом встановлено, що відповідач визнав страховим випадком ДТП, яка сталася 08.11.2013 року, склав страховий акт за № АС 13GL-4283 від 06.02.2014 року та прийняв рішення про виплату на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 6 581,47 грн. (а.с.45). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За приписами ст. 16 Закону України № 85/96 ВР від 07.03.1996 року «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст. 988 ЦК України, що також дублюється п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» - страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до п.35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно абзацу 5 п.36.2 ст. 36 вказаного Закону, у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Відповідно до абзацу 1 п.36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як вбачається, позивач надав страховику заяву про страхове відшкодування 11.11.2013 року. Отже, з урахування вищенаведеного законодавства, страховик у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, а як вбачаться він їх визнав, повинен був прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування в межах 90-денного строку, який у даному випадку обчислюється з 11.11.2013 року, а саме у строк до 08.02.2014 року включно. Проте, як вбачається з матеріалів справи страховик з невідомих причин не здійснив на користь позивача страхове відшкодування у вказаний строк, що призвело до порушення майнових прав позивача, для захисту яких він звернувся до суду. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п. 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. З матеріалів справи вбачається, що відповідач виплатив на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 6 581,47 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2789 від 16.04.2014 року (а.с.44). Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 4 296,79 грн., яке було розраховано згідно Звіту № 1056-11-13 від 18.11.2013 року. Також, на думку суду з відповідача на користь позивача стягненню підлягають витрати на проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 550 грн., так як це передбачено страховим законодавством. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., яка йому була завдана внаслідок ДТП, то суд вважає за необхідне відмовити у цих вимогах у повному обсязі, на підставі наступного. Судом встановлено, що винною у зазначеній ДТП особою, є водій автомобіля «ВАЗ», д./н. [NUMBER] - [PERSON]. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зі змісту п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, діючим законодавством не передбачено стягнення зі страховика моральної шкоди на користь фізичної особи, яка не зазнала у ДТП ушкоджень здоров'ю. Таке право згідно ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виключно має особа, яка зазнала у ДТП ушкодження здоров'я. Отже, враховуючи наведені вище положення статей ЦК України, моральна шкода не підлягає стягненню з страховика. Відповідач був обізнаний про розгляд вказаної справи у судовому порядку, проте за весь час її розгляду так і не скористався своїм правом на захист і не надав суду заперечень чи доказів щодо необґрунтованості позовних вимог. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено. Судом встановлено, що при зверненні до суду з позовом для захисту своїх прав, позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, що підтверджується квитанцією № 58 від 19.05.2014 року (а.с.1). Як вбачається, суд задовольняє вимоги позивача у розмірі 4 846,79 грн., тому враховуючи положення ч.1 ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 243,60 грн., так як це мінімальна сума судового збору, яка сплачується за подачу до суду позовів даної категорії. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: partial