Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON], 31 січня 2017 року, звернувся до суду з позовом, доповненим згодом, до відповідача про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позовній заяві позивач [PERSON] посилався на те, що 01 грудня 2016 року в місті Кодимі Одеської області на вулиці Соборній сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль [NUMBER], власником якого він є, отримав механічні ушкодження в результаті наїзду на цей автомобіль, автомобіля марки «Тойота старлет», реєстраційний номерний знак [NUMBER], яким керував відповідач. За результатами перевірки, проведеної співробітниками Кодимського відділення ДАІ, на відповідача був складений адміністративний протокол про порушення Правил дорожнього руху згідно ст.124 КУпАП. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області (постанова від 13 грудня 2016 року) винним у цій ДТП визнано [PERSON] і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, розміром 340 грн.. Наслідком такого ДТП, стало заподіяння його автомобілю механічних ушкоджень, а йому збитків н загальну суму 22503,40 грн.. Після ДТП нормальний уклад його життя був порушений. Факт пошкодження автомобіля був для нього стресом. Відсутність пошкодженого автомобіля не давала можливості виконувати виробничі функції. Звертався до лікарів т вживав ліки для того щоб привести у нормальний стан своє здоровя. Просить стягнути з відповідача зазначену суму матеріальних збитків, а також судові витрати: 1500 грн. кошти, сплачені за судову експертизу; 499,40 грн. кошти на придбання бензину для поїздки на експертизу; 2500 грн. витрати на правову допомогу; 640 грн. судовий збір. Моральну шкоду він оцінює в 5000 грн.. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. \~Оскільки заява подана до суду до набрання чинності нової редакції Цивільного процесуального кодексу України(діє з 15.12.2017 року) та на момент набрання чинності цієї редакції Кодексу, по справі призначено судовий розгляд, відповідно до п. 9 ч. 1перехідних положень ЦПК Українив редакції від 15.12.2017 р. заяви підлягають розгляду за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача та надані ним письмові докази, суд встановив наступне. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений\~та своєчасний\~розгляд і\~вирішення цивільних\~справ з\~метою ефективного\~захисту порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що 01 грудня 2016 року близько 10 години 15 хвилин в м. Кодимі Одеської області, по вулиці Соборній, [PERSON], керуючи автомобілем марки «Тойота Старлет», номерний знак [NUMBER], порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б» та 12.1 Правил дорожнього руху України, не вибравши безпечної швидкості руху та врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Міцубісі Лансер», номерний знак [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Кодимського районного суду Одеської області 13 грудня 2016 року винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, визнано відповідача [PERSON] (справа №503/2312/16-п). Цією ж постановою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України \~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, доведеним у цій цивільній справі (а тому не підлягає доказуванню) є факт дорожньо-транспортної пригоди за участі керованих позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] транспортних засобів, а також винність відповідача [PERSON] у цій дорожній пригоді. Висновком судової автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ №17-2431 від 03 квітня 2018 року, проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, встановлено розмір відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля, який склав 22503 грн.40 коп. (а.с.105-110). Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, відповідальність такої особи є підвищеною і поширюється до межі непереборної сили. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, настає як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Так, відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Верховного Суду України в постанові від 20 січня 2016 року, прийнятій у справі №6-2808цс15, зазначила, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.\~ Закон\~надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1194 ЦК України\~підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З позовної заяви позивача, вбачається, що позивачем предявлено вимогу про відшкодування завданої шкоди саме до відповідача, яка заподіювача шкоди. Отже, з врахуванням викладеного відповідальним за шкоду, завдану внаслідок вказаної ДТП, є відповідач [PERSON]. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 22503 грн.40 коп. витрат на відновлювальний ремонт належного йому транспортного засобу визнаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог в частині завданої моральної шкоди, суд прийшов до такого. Відповідно до ст.ст. 23 та 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом, або іншим ушкодженням здоровя; у страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода, окрім іншого, може полягати: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 зазначеної постанови ПВСУ). В судовому засіданні встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний позивачеві транспортний засіб, який позивач протягом тривалого часу не використовував за призначенням. Відмова відповідача добровільно відшкодувати спричинені збитки та потреба в судовому захисту, поглибили ці страждання та переживання, змусивши позивача захищати свої порушені права шляхом звернення до правоохоронних органів та суду. З огляду на викладене, з урахуванням даних про особи позивача та відповідача, відношення відповідача до вчиненого діяння та його наслідків, його поведінки до та після вчинення правопорушення, характеру негативних наслідків, викликаних його діями, глибини фізичних та душевних страждань позивача, суд, з врахуванням вимог розумності і справедливості вважає необхідним зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, до 1000 грн. При цьому, присуджена судом моральна шкода відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України має бути відшкодована одноразово. Окрім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України( ч.1,2), яка передбачає, що судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стягненню з відповідача [PERSON], на користь позивача підлягає 1500 грн., сплачених позивачем за виконання експертного автотоварознавчого дослідження, 2500 грн. за надану позивачу правову допомогу, 499,40 грн. за придбання бензину для поїздки в м. Котовськ на експертизу, відправку телеграми 250 грн.. Крім того, з урахуванням того, що при зверненні до суду з позовом позивачем не сплачено судовий збір з вимоги про стягнення моральної шкоди, то з відповідача на користь держави слід стягнути 1762 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог). На підставі ст.ст. 23,1187,1167, 1192 ЦК України,

Outcome: partial