Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 6.06.2016 року звернувся до суду з позовом, що був уточнений, в якому зазначив, що 2 грудня 2014 року за адресою м.Львів, вул.Шараневича, 7 відбулася ДТП, винуватцем якої є водій [PERSON], що керував автомобілем Skoda Octavia, номерний знак [NUMBER], та спричинив механічні пошкодження автомобілю Renault Kangoo, номерний знак АТ 8132ВІ, під керуванням позивача. Оскільки цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди на момент ДТП була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», позивач звернувся до відповідача в встановленому порядку про відшкодування йому шкоди. Однак виплати в встановлені законом порядку не відбулися. За рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 грудня 2015 року на користь позивача з відповідача стягнуто страхове відшкодування у розмірі 10230,41 грн., 3382,48грн.пені, 1792,37 грн. 3% річних, 800,00грн.- витрати за проведення експертизи, 220 грн.-витрати на правову допомогу. Фактично за рішенням суду дані кошти позивачем були отримані тільки 25.05.2016 року. Вважає, що відповідач повинен сплатити за період з 14.10.2015року до 24.05.2016 року за затримку виплати відшкодування шкоди пеню в розмірі 2706,99грн., інфляційні витрати - 665,21 грн., три відсотки річних у розмірі - 188,35грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь зазначені суми та, крім того, витрати на правову допомогу у розмірі 2000грн., судовий збір у розмірі 551,20грн. Позивач в судове засідання не зявився, причина неявки суду невідома. Представник позивача [PERSON]В в судове засідання надала клопотання про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи попереджений належним чином, надав письмові заперечення, просив у позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до рішення Залізничного районного суду м.Львова від 10 грудня 2015 року на користь позивача з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» в рахунок відшкодування шкоди внаслідок ДТП стягнуто страхове відшкодування у розмірі 10230,41 грн., 3382,48грн.пені, 1792,37 грн. 3% річних, 800,00грн.- витрати за проведення експертизи, 220 грн.-витрати на правову допомогу. 25.05.2016 року відповідачем перераховані на картку позивача кошти у розмірі 16760,38 грн., що підтверджує ствердження позивача про несвоєчасність виконання зобовязань. Відповідно до п.36.4 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата), зокрема, здійснюється безпосередньо потерпілому. Згідно п.36.5 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За загальними правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, аналіз норм ч.3 ст.549, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, а також, п.5 ч.1 ст.268 ЦК України, якою встановлено, що позовна давність не поширюється на вимогу страхувальника (застрахованої особи) до страховика про здійснення страхової виплати (страхового відшкодування), дає підстави для висновку про те, що стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Виплату страхового відшкодування позивачу було здійснено 25.05.2016 року . Отже, період, за який нараховується пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування становить з з 14.10.2015року до 24.05.2016 року включно. Крім цього, згідно правової позиції Верховного Суду України, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року по справі №6-126цс14 (справа про захист прав споживача страхових послуг) страховик також несе відповідальність, передбачену ст.625 ЦК України, виходячи з наступного. Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Оскільки, зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобовязання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобовязання, а є особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права і інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору (застрахованій особі) від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі). Тому, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання. Дана правова позиція Верховного Суду України узгоджується і з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, про яку зазначив сам відповідач у своєму запереченні проти позову. Так, згідно розяснень, які містяться у п.21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Тому, суд не приймає ствердження відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог позивача щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних . Згідно доданого розрахунку, розмір пені становить 2706,99грн., інфляційні витрати - 665,21 грн., три відсотки річних 188,35грн. Зазначені вимоги підлягають задоволенню. Крім того суд відповідно до вимог ст.88 ЦПК стягує з відповідача на користь позивача витрати за сплату судового збору у розмірі 551,20грн. Відносно витрат, понесених позивачем за надану правову допомогу по справі суд виходить з того, що оплата за правову допомогу проводиться на підставі Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та згідно до ст.1 Закону граничний розмір компенсації витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної плати за годину її роботи. З матеріалів справи вбачається, що позивачу надавалась правова допомога. Тому заявлена позивачем сума у розмірі 2000грн. підлягає стягненню. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 10, 110, 60, 212- 215, 218 ЦПК України, суд

Outcome: approved