Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі свого представника адвоката [PERSON], яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги (а.с.10), звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачки [PERSON], в якому просить стягувати щомісячно з відповідачки на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не зявились. Позивач [PERSON] надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, за участю його представника - адвоката [PERSON], вимоги викладені у позовній заяві підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.21). Представник позивача - адвокат [PERSON], також надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, вимоги викладені у позовній заяві підтримує та просить їх задовольнити (а.с.22). Відповідачка [PERSON] надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.23). Відповідно до ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конститу\-ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved