Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач 17.10.2018 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що від сумісного шлюбу з відповідачем має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.04.2007 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 19.09.2006 року. Однак відповідач аліменти не сплачував, внаслідок чого станом на 01.04.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 88802,32 грн. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку за несплату аліментів за період з 01.01.2012 року по 10.05.2018 року в розмірі 88802,32 грн. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] письмово просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Представник органу опіки та піклування Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області письмово просив розглядати справу згідно з чинним законодавством. Представник Управління-служби\~у справах\~дітей Новокодацької\~районної у\~м.\~Дніпрі ради письмово просив розглядати справу без його участі. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено,\~що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.03.2006 року по 31.10.2007року (а.с. 7-8), від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.04.2007 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 19.09.2006 року (а.с. 14-16). Згідно з довідкою-розрахунком Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з 01.01.2012 року по 01.04.2018 року становить 88802,32 грн. (а.с. 18). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічна правова позиція викладена в постанові [PERSON] Верховного Суду від 25.04.2018 року № 14-37цс18, а тому повинна враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно розрахунку позивача розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2012 року по 10.05.2018 року становить 714518,90 грн., що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 25.04.2018 року в справі № 14-37цс18 (а.с. 1-2). Разом з тим, враховуючи приписи статті 196 СК України, сума пені не може перевищувати 100% заборгованості, тому остаточна сума пені зі сплати аліментів за період з 01.01.2012 року по 01.04.2018 року становить 88802,32 грн. Позивач звільнена\~від сплати\~судового збору\~на підставі п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~тому з\~відповідача в дохід держави в порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved