Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач 30.04.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому зазначила, що 28 вересня 2002 року відділом РАЦС Бердянськ міського управління юстиції Запорізької області був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №555. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Сімейні відносини з відповідачем припинені у 2010 році. 13.07.2010 року рішенням суду шлюб між ними розірвано. Відповідач матеріальну допомогу на сина не надає добровільно. У зв'язку з важким матеріальним становищем і небажанням відповідача в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина, вона вимушена звернутися до суду та просити стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання сина в розмірі 3000,00 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю, просила його задовольнити, пояснивши додатково, що вона працює неофіційно та має дохід близько 2000,00 грн. на місяць. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначила через те, що при розлученні у них з відповідачем була усна домовленість, що він буде надавати матеріальну допомогу на утримання сина в сумі 4000,00 грн. щомісячно. Проте з 2012 року почав поповнювати її картковий рахунок на менші суми від 2000,00 грн. до 2500 грн., а з липня 2013 року взагалі перестав надавати кошти. Крім цього розмір аліментів визначений в такій сумі з урахуванням відвідування сином занять по айкідо, плаванню, необхідністю додаткових занять з іноземної мови з репетитором. Представник відповідача за договором про надання юридичних послуг [PERSON] позов визнала частково. Посилаючись на те, що відповідач працює менеджером в Приватному акціонерному товаристві «Бердянський Райагропромпостач» та регулярно отримує заробітну плату, підстав для стягнення з нього аліментів в твердій грошовій формі немає. Відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку щомісячно. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2002 року по 13 липня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, поясненнями сторін. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають значення. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»N 2402-III від 26.04.2001р. передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України З огляду на те, що відповідач працює в Приватному акціонерному товаристві «Бердянський Райагропромпостач» менеджером з постачання та отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідкою про його доходи №393/04 від 27.05.2014 року, суд вважає за необхідне, відповідно до положень ст.183 СК України, стягнути з нього аліменти на неповнолітню дитину в частці від заробітку (доходу), задовольнивши позов частково, оскільки вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій формі суперечать положенням СК України і в даному випадку ст.184 СК України застосуванню не підлягає. Судом встановлено та підтверджено належними доказами, що відповідач перебуває у повторному шлюбі з [PERSON], від якого у них народилася дочка, [PERSON], [INFO], як вбачається з наданих копій свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини. Враховуючи, що в письмових запереченнях відповідач був згоден оплачувати аліменти в установленому судом розмірі у частці від його заробітку (доходу), а його представник у судовому засіданні [PERSON] визнала позов частково та не заперечувала проти стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), суд вважає за можливе саме в цьому розмірі визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їхнього сина [PERSON]. Суд при цьому не приймає до уваги посилання позивача на необхідність несення нею додаткових витрат на дитину, пов'язаних з його заняттями спортом та розвитком здібностей до іноземної мови, оскільки вони стягуються відповідно до положень ст.185 СК України, проте з цих підстав вимоги не заявлялися та докази щодо фактичних витрат, викликаних особливими обставинами, позивачем суду не надавалися. При постановленні рішення про стягнення аліментів у визначеному розмірі суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України чи стягнення додаткових витрат на дитину згідно із ст.185 СК України. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial