Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.11.2016 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] в [ADDRESS] за місцем свого тимчасового проживання померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки /паю/ САПТЗТ «Добрянське» розміром 2,93 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Добрянської сільської ради Великописарівського району Сумської області, яку вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. Після її смерті він являється спадкоємцем за законом першої черги як рідний син. Спадщину після смерті матері прийняв шляхом подачі заяви в установлений строк до нотаріуса та реєстрації спадкової справи. Але оформити свої спадкові права неможливо, так як йому було письмово відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку /пай/, отримати його дублікат на померлу особу неможливо. На даний час спадщина відумерлою в установленому порядку не визнана, інші спадкоємці відсутні. Тому визнати право власності за ним на дане майно можливо лише у судовому порядку. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає /а.с.24/. Суд з урахуванням думки позивача вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в [ADDRESS] у віці 65 років, що підтверджено свідоцтвом про її смерть / а.с. 11/, після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності на майно САПТЗТ «Добрянське» розміром 2, 93 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Добрянської сільської ради Великописарівського району Сумської області, що належить [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку /пай/ серії [NUMBER], вартість земельної ділянки становить 35 160 грн /а.с.7-9/, успадкована нею після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] шляхом спільного проживання на день його смерті / а.с. 6, 13, 15/. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом як рідний син, родинні стосунки підтверджені /а.с.14/. Оригінал сертифікату втрачений, про що зроблене відповідне оголошення у місцевій газеті /а.с.10/. Відповідно до довідки Добрянської сільської ради Великописарівського району Сумської області від 28.09.2016 № 744 [PERSON] померлий [INFO] проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]. На день його смерті разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON]. Заповіт від його імені у виконкомі Добрянської сільської ради не посвідчувався /а.с.15/. Згідно довідки Іванівської сільської ради Великописарівського району Сумської області від 29.09.2016 № 690 [PERSON] дійсно поховав свою матір [PERSON], померлу [INFO]. На час своє смерті [PERSON] дійсно проживала на території [ADDRESS] у свого сина [PERSON] /а.с.16/. Державний нотаріус [PERSON] надав позивачу письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] на земельну частку /пай/, що належить [PERSON], який помер [INFO] через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадщину /а.с.12/. Згідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру після сметрі [PERSON], яка померла [INFO], за заявою сина [PERSON] про прийняття спадщини відкрита спадкова справа Великописарівською райдержнотконторою 12.05.2005 за № 126, та видано свідоцтво про право на спадщину за законом 25.08.2005 № 1303 на земельну ділянку (пай) площею 2,139 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Добрянської сільської рад. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався /а.с.25-27/. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 1, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, вказаний в статті 21 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилася [INFO] після смерті [PERSON]. Тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти /в тому числі усиновлені/, подружжя і батьки померлого. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1-2 статті 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що на день смерті [PERSON], померлого [INFO], разом з ним постійно проживала і була зареєстрована його дружина [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але юридично її не оформила. Після її смерті [INFO] відкрилася спадщина на вказану земельну ділянку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки після смерті [PERSON], померлої [INFO], позивач є спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину у нотаріальному порядку, але спадщина на земельну ділянку у нотаріальному порядку не оформлена в зв'язку з тим, що втрачений оригінал правоустановчого документу на земельну частку /пай/. Визнати за ним право власності на спадкове майно можливо лише у судовому порядку.

Outcome: approved