Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якого, на підставі письмової довіреності, діє [PERSON] звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області 03.03.2017 року з вищезазначеною позовною заявою, в якій зазначив наступне: Що він є сином [PERSON] та [PERSON], факт родинних звязків підтверджується свідоцтвом про народження І-ЯК №1226980 від 25.09.1965 р. Крім того, у позивача також був рідний брат - [PERSON]. Мати позивача - [PERSON], отримала земельну ділянку (пай) - площею 6,35 га. (згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КР №037666 від 31.07.2001р. зареєстрований за №386), яка розташована на території Боківської сільської ради, Долинського району, Кіровоградської області. Батько позивача: [PERSON] - помер 26 березня 2007 року, а мати позивача: [PERSON] померла 19 вересня 2013 року, останнє місце її реєстрації було вул. Молодіжна (стара назва Комсомольська) буд. 89, кв.99, м. Енергодар, Запорізької області. Після смерті матері відкрилася спадщина, у вигляді земельної ділянки (паю), яка розташована на території Боківської сільської ради, Долинського району, Кіровоградської області. Позивач та брат позивача - [PERSON] були єдиними спадкоємцями, після смерті матері, інших спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України, та чоловіка, який її пережив, не було. За домовленістю з позивачем, брат позивача їздив до с.Боківка, займався збором документів для переоформленням спадщини, зясовував в кого в оренді знаходиться земельна ділянка, де саме розташований пай. Отримав в ЖЕС-3 довідку №1793 від 16.10.2013р. про зареєстрований на день смерті із [PERSON]Ю, яка необхідна була для прийняття спадщини. Однак, брат позивача - [PERSON] у звязку із хворобою, помер 23 квітня 2016 року. Всі обовязки повязані із похованням брата позивач взяв на себе, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №122, яке видано на померло [PERSON], а одержувачем зазначено позивача - [PERSON] Державним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу, з приводу оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] та після смерті брата [PERSON], позивачу було відмовлено, а також зясовано, що відсутній оригінала державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КР № 0376666, наявна лише архівна копія. Позивач зазначає, що замовив виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, яка знаходиться на території Боківської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. На підставі технічної документації даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку виданого на запит позивача, кадастровий номер земельної ділянки (паю) - 3521984400:02:000:4016. Та вирішити питання про спадкування земельної ділянки (пай) в нотаріуса - площею 6,35 га. (згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КР №037666 від 31.07.2001р. зареєстрований за №386), позивач не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку на імя [PERSON], та не оформлення відповідно до чинного законодавства спадщини після смерті [PERSON] на [PERSON]. Просить суд: визнати право власності за ним [PERSON], [INFO], місце народження: Дніпропетровська область, Апостолівський район, село Словянка, на земельну ділянку (пай) загальною площею 6,35 га. розташовану на території Боківської сільської ради, Долинського району, Кіровоградської області (державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-КР №037666 від 31.07.2001р. зареєстрований за №386). В судове засідання позивач та його представник не зявились, надали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити (а.с.33, 35). Представник третьої особи: Енергодарської державної нотаріальної контори - не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи у відсутності (а.с.31). Представник відповідача: - Боківської сільської ради - до суду не зявився, будь-яких клопотань або заяв до суду не надав, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином про що свідчить підпис на рекомендованому листі про отримання поштової кореспонденції (а.с.30) Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, відповідно до вимог ст.ст.169, 224\~ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку що вимоги позивача підтверджується наявними доказами та підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно\~\~ ч.1 ст.19 Земельного кодексу України 1990 року\~\~ сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання,\~\~ ведення селянського (фермерського) господарства, особистого\~\~підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і\~\~гаражного будівництва, індивідуального\~\~ і\~\~ колективного\~\~ садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів. Ч.6 ст.19 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок\~\~здійснюється\~\~ за\~\~ проектами відведення цих ділянок. Ч.7 ст.19 Земельного кодексу України, розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації. З 1990 року по 2001 рік, власність на землю мала такі форми: державну, колективну, приватну. Крім цього, земля передавалася в користування. Громадяни України мали право на отримання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства, ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного та гаражного будівництва. Передача земельних ділянок у власність громадянам проводилася місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безоплатно. Передача у власність земельної ділянки, який був раніше наданий громадянину, проводилася сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства, ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного та гаражного будівництва. Ці земельні ділянки передавалися у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, які підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, який засвідчує це право. Документом, який засвідчував право власності або право постійного користування землею був державний акт, який видавався і реєструвався сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на\~\~місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними\~\~Радами\~\~ народних депутатів. Згідно з пунктом 7 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. Тобто, майнові права спадкодавців на земельні ділянки, які видавались громадянам в період дії Земельного кодексу України в редакції 1990 року та Декрету за відсутності державних актів\~\~можуть бути підтверджені рішенням органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки; даних земельно-кадастрових документів щодо місцезнаходження, площі земельної ділянки, її цільового призначення; а також документів, які вказують на встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі. Відповідно до вимог п.1 ч.2\~ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.ст.319,\~321 ЦК України\~та\~ст.41 Конституції України,\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частина 1 ст.1220\~ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч.1ст.1297\~ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до\~ст.1218 ЦК України,\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5\~ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положення ч. 1 ст.\~15\~та ст.\~392 ЦК України\~вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно\~ст.328 Цивільного кодексу України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved