Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Дуванова Л.Л. звернулася до суду з позовом до Біловодської селищної ради Луганської області, Марківської селищної ради Старобільського району Луганської області, треті особи [PERSON] , [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на наступне. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 4,47 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4420682200:02:007:0025 розташованої на території Брусівської сільської ради Біловодського району, яку [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , але за життя вона невстигла її оформити. 30 березня 2021 року представник позивача звернувся до нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори Ченакал О.Є. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності інформації щодо прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] - реєстрація і фактичне місце проживання [PERSON] відрізняються. Також позивач вказала, що в зв`язку з розбіжністю по батькові матері померлих [PERSON] та [PERSON] та по батькові [PERSON] та [PERSON] не можливо встановити родинний зв`язок між зазначеними особами. Таким чином позивач вимушена звернутися до суду з наявним позовом, в якому просить суд встановити родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] , встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, площею 4,47 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4420682200:02:007:0025 розташованої на території Брусівської сільської ради Біловодського району, за правом представництва після смерті матері. Позивач та її представник в у судове засідання не з`явилися, просили суд розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача Біловодської селищної ради Луганської області в судове засідання не з`явився. Проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача Марківської селищної ради Старобільського району Луганської області в судове засідання не з`явився. Проти задоволення позову не заперечує. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Звернулися до суду із заявами, в яких просили розглянути справу за їх відсутності. Проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, якщо від цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Пунктом 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до відновленого свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Євсузьким районним відділенням Управління МДБ Ворошиловградської області судом встановлено, що [INFO] в с.Брусівка Євсузького району Ворошиловградської області народилася (мовою оригіналу) « [PERSON] », батько « [PERSON] », мати « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Брусівською сільською радою Біловодського району Ворошиловградської області судом встановлено, що [INFO] в с.Брусівка Біловодського району Ворошиловградської області народилася (мовою оригіналу) « [PERSON] », батько « [PERSON] », мати « [PERSON] ». Таким чином, судом встановлено, що: прізвище зазначених осіб, їх місце народження співпадає; в графі батько вказана одна особа; прізвище та ім`я вказані в графі мати в свідоцтвах про народження є ідентичними. Розбіжність у\~написанні по\~батькові « [PERSON] »\~та « [PERSON] »,\~а також\~по батькові\~в графі\~мати зазначених\~осіб « [PERSON] »\~та « [PERSON] » вказує, що розбіжність у написанні виникла внаслідок відновлення свідоцтв про народження відповідальними особами через значний проміжок часу з документів які б могли зберегтись в післявоєнний час, а саме 1951 рік та 1985 рік відповідно. Також невідповідність у написанні по батькові « [PERSON] » та « [PERSON] » судячи по всьому виникла з причин різновиду мовно-діалектичної особливості вимову по батькові у різні проміжки часу. Таким чином судом встановлено, що « [PERSON] » та « [PERSON] » є рідними сестрами. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] змінивши прізвище на Черства. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого повторно Брусівською сільською радою Біловодського району Ворошиловградської області судом встановлено, що « [PERSON] » зареєструвала шлюб з « [PERSON] » змінивши прізвище на [PERSON] . Розбіжність у написанні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] », вказує, що розбіжність у написанні виникла внаслідок відновлення свідоцтва про укладення шлюбу відповідальною особою через значний проміжок часу з документів які б могли зберегтись в післявоєнний час, а саме 1985 року. Таким чином судом встановлено, що « [PERSON] » та « [PERSON] » є однією особою. За життя [PERSON] заповіла усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй би належало на день смерті і на що б вона за законом мала би право, заповіла своїй сестрі [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Брусівською сільською радою Біловодського району Луганської області. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки, площею 4,47 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4420682200:02:007:0025 розташованої на території Брусівської сільської ради Біловодського району Луганської області. Відповідно до довідки виданої старостою Брусівського старостинського округу виконавчого комітету Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області [PERSON] , [INFO] була зареєстрована по [ADDRESS] , але фактично останні сім років до дня її смерті, [INFO] , проживала за адресою: с.Виноградне Марківського району Луганської області з її сестрою [PERSON] . Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З наданої приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Доброскоковою Г.М. копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] судом встановлено, що спадкоємець [PERSON] від прийняття спадщини не відмовлялась. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її сестра [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] про смерть, виданим виконкомом Сичанської ради Марківського району Луганської області 10 липня 2018 року. За життя [PERSON] заповіла усі її права та обов`язки, які належали на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які б могли належати їй у майбутньому, та усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй би належало на день смерті і на що б вона за законом мала би право, заповіла своїй дочці [PERSON] 19 березня 2021 року представник заявника [PERSON] [PERSON] звернувся до приватного нотаріусу Біловодського районного нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Цієї ж дати у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено з причин відсутності родинного зв`язку [PERSON] з померлою [PERSON] . Також з пояснень позивача судом встановлено, що оригінал державного акту на земельну ділянку, площею 4,47 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4420682200:02:007:0025 розташованої на території Брусівської сільської ради Біловодського району втрачено в зв`язку з чим позивач надала оголошення в районній газеті «Вісті Біловодщини» № 9 від 6 березня 2021 року. З наданих суду документів, а саме завіреної посадовою особою Держгеокадастру копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛГ № 015954, встановлено, що [PERSON] на підставі рішення 15 сесії XXIII скликання Брусівської сільської ради народних депутатів від 26.02.2001 року № 15/5 передано у приватну власність земельну ділянку 4,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Частиною 3 статті 1266 ЦК України передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Статтею 1216\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217\~ЦК України. Згідно зі ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає у постановах від 25 грудня 2013 року по справі 6-35295св13 та 28 травня 2014 року по справі 6-10784св14 в судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, беручи до уваги, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст.16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Вирішуючи питання про судові витрати, суд,

Outcome: approved