Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO] яка є інвалідом 2 групи, (а.с.2-4) звернулась 05.06.2014 року в суд з цим позовом до відповідачки [PERSON], вказуючи, що 26.01.2013 року надала у відповідачці у позику 1000,00 дол.США, які та зобов'язалась повернути на вимогу. Однак в подальшому відповідачка відмовилась повертати цей борг, що змусило її 28.08.2013 року звернутись до Котовського МРВ ГУМВС України із скаргою з цього приводу. До цього часу борг не повернуто. Цими неправомірними діями відповідачка завдала їй моральної шкоди яку вона, позивачка, оцінює в 10000,00 грн. Тому просила постановити рішення суду, яким стягнути з відповідачки на свою користь 1000,00 дол.США, що по курсу станом на 25.04.2014 року 11830,грн. та 10000,00 грн., а також судові витрати у справі. В ході судового розгляду справи позивачка та її представник у суді адвокат [PERSON] підтримали вимоги позову у повному обсязі. Відповідачка [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], позов визнала частково. Суду пояснила, що насправді 26.01.2014 року взяла у позивачки у борг 8200 грн., що на той час було еквівалентно 1000,00 дол.США. У зв'язку з тим, що позивачка попросила написати розписку на борг у доларах, вона з цим погодилась, оскільки це було одне й теж саме. Після цього на вимогу позивачки вона декілька разів повертала частинами цей борг. Всього погасила 4350 грн. Залишок склав 3850 грн. Однак після звернення позивачки до міліції в серпні 2013 року щодо не повернення боргу, дільничний міліціонер їй пояснив, що у разі повернення боргу вона повинна вимагати від кредитора письмової розписки про це. За цих обставин вона готова повернути борг у сумі 3850 грн. лише за письмового підтвердження цього з боку позивачки. Однак остання відмовляється це робити, тому остаток боргу до цього часу не повернуто. Також в міліції у поясненні вона написала, що зобов'язується повернути борг до 29.09.2013 року. Вислухавши сторони та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума не менш як у десять разів перевищує встановлений розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За умовами положення ч.2 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання його частин може доводиться письмовими доказами, засобами ауді- відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків. Згідно ч.1 ст61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з матеріалів справи 26.01.2013 року між сторонами в усному порядку було укладено договір позики коштів, ця обставина крім визнання її сторонам у справі підтверджується письмовою розпискою відповідачки від 26.01.2013 року (а.с.18). Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Сторонами також визнається, що сума позика фактично видавалась у гривні та її розмір складав 8200 грн., а не 1000,00 дол.США, як вказано в письмовій розписці. Ця обставина також підтверджується письмовою відповіддю Котовського МРВ ГУВС України в Одеській області від на звернення [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Таким чином відповідачка, як позичальник зобов'язана повернути позивачці, як позикодавцю, суму позики у розмірі - 8200 грн. Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється його виконанням проведеним належним чином. Згідно ст.1049 ч.1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлюється договором. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказом пред'явлення вимоги позикодавця в серпні 2013 року на повернення позики позичальником є її письмове звернення до органів міліції з приводу неповернення боргу у розмірі 8200 грн. (а.с.6) Доводи відповідачки про повернення частини грошового боргу на суму 4350 грн. та відмову позивачки видавати їй письмову розписку у підтвердження сплати боргу, є голослівними і не підтверджуються відповідними доказами справи. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином відповідно ст.545 ЦК України доказів щодо повернення грошового боргу за час розгляду справи відповідачем не представлено. Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тому вимога позову у частині стягнення грошового боргу за тілом позики у розмірі 8200 грн. підлягає задоволенню. В іншому слід відмовити. Вирішуючи позов у частині грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного: Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Доказів наявності моральної шкоди передбачених положеням цієї статті закону, яка є у причинно-наслідковому звязку із неповерненням відповідачкою грошовго боргу, позивачкою не представлено. Тому позов у цій частиі задоволеню не підлягає. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України на відповідача слід покласти понесені позивачем письмові підтвердженні судові витрати у справі у частині задоволеного позову (а.с.17).

Outcome: partial