Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач 14.11.2019 року звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона з травня 2015 року по липень 2019 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Відповідач є батьком її малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . На даний час малолітня дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач працездатний, має неофіційний несистематичний дохід, тому аліменти мають бути визначені у твердій грошовій формі. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не має роботи та заробітку, тому знаходиться у складних матеріальних умовах та потребує матеріальної допомоги на утримання сина. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі - 3000 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою про відкриття провадження від 02.01.2020 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Копію зазначеної ухвали з доданими до неї документами було направлено відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, у відповідності до вимог ч. 9 ст. 28 ЦПК України. До суду повернувся конверт з копією зазначеної ухвали, як не вручений відповідачу у зв`язку з іншими причинами, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення (а.с. 29). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком малолітнього сина позивача- [PERSON] , [INFO] ( а.с. 7). На даний час малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні (а.с. 21). Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, відомостей, що по іншим виконавчим листам з нього проводяться стягнення матеріали спарви не містять. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ст. 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст. 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Разом з тим, суд враховує, що відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов, жодних доказів проти заявлених вимог та стосовно свого матеріального стану не надав. Таким чином, вирішуючи спір, на підставі встановлених вище фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 грн. з подальшою індексацією, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved