Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.05.2015 р. звернулася до суду із вимогами до [PERSON] про стягнення пені за несплачені аліменти, посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем має двох доньок, рішенням суду від 19.07.2012 р. підлягає стягненню на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 3.11.2011 р., і досягнення дітьми повноліття, 19.07.2012 р. на виконання вказаного рішення судом було видано виконавчий лист, 27.07.2012 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №33597959. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON], посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити, 28.02.2017р. уточнив позовні вимоги та просив стягнути пеню за несплачені аліменти за період з листопада 2011р. по січень 2017р. в розмірі 424 690,17 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечував проти задоволення вимог [PERSON], посилаючись на їх необґрунтованість, вказуючи на те що аліменти не сплачував в зв»язку з матеріальним положенням. Суд, вислухавши пояснення представників сторін , дослідивши письмові докази, приходить до слідуючого. Встановлено , що в провадженні Печерського районного суду м. Києва протягом листопада 2011 р.-липня 2012 р. знаходилась цивільна справа №2-4926/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів; рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2012 р. позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини віх усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 3.11.2011 р., і до досягнення дітьми повноліття. Надані суду матеріали виконавчого провадження відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ВП №33597957 свідчать про те, що в провадженні виконавчої служби перебуває виконавчий лист №2-4926/11, виданий 19.07.2012 р. Печерським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів; постановою державного виконавця Юркевич К.А. від 27.07.2012 р. відкрито виконавче провадження, у постанові зазначено, що заява про примусове виконання подана 26.07.2012 р. Позивач [PERSON], звертаючись до суду із вимогами про стягнення з [PERSON] пені за несплачені аліменти, свої вимоги обґрунтовує ст.196 СК України, згідно якої при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язання сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, суду наданий розрахунок . по січень 2017р. в розмірі 424 690,17 грн. , розрахований із мінімального розміру встановленого рішенням суду - 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. З урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року в справі № 6-2022цс15, від 2 листопада2016 року у справі № 6-1554цс16, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд встановив факт заборгованості за аліментами , що підтверджується розрахунком заборгованості Печерським ВДВС м.Києва від 8.02.2017р. , відсутність вини відповідача , який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, та підстави її виникнення , тому приходить до висновку про наявність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». Відповідачем не надано заперечень до розрахунку пені вказаному позивачкою, а тому здійснений позивачем розрахунок пені приймається до уваги. Аналізуючи зібрані докази , суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні , обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 3654 грн. (максимальний розмір на час подачі позовної заяви) На підставі ст.ст.195,196 СК України,

Outcome: approved