Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач 14.02.2019 року звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та просив стягнути з [PERSON] на його користь 5124,38 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач виконує обов`язки командира військової частини [NUMBER] з вересня 2014 року. В період з 08.11.2018 року по 22.12.2018 року у військовій частині [NUMBER] представником Південного територіального управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту було проведено фінансовий аудит та аудит відповідальності фінансово-господарської діяльності військової частини за період з 01.05.2015 року по 31.10.2018 року. В цей період, при проходженні військової служби, капітану 2 рангу [PERSON] була надана додаткова оплачувана відпустка у зв`язку з навчанням терміном на 15 діб, що призвело до порушення п.п. 17, 19 ст. 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яке призвело до незаконної виплати грошового забезпечення в сумі 555,51 та ЄСВ в сумі 814,75 грн., разом 5073,64 грн. [PERSON] кошти не повернула, тому особисто позивач було перераховано на рахунок Інститут Військово-морських сил Національного університету «Одеська морська академія» кошти в сумі 5073 грн., крім того, понесені збитки в сумі 50,74 грн. за перерахунок коштів, всього в сумі 5124,38 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2019 року справу було передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Справа надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та була передана судді Бондаря В.Я. Ухвалою суду від 22.03.2019 року позовну заява залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 09.04.2019 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 19.06.2019 року. У судове засідання 19.06.2019 року учасники справи не з`явилися, засідання було відкладено на 01.08.2019 року. З метою повторного повідомлення учасників справи, розгляд справи у судовому засідання 01.08.2019 року було відкладено на 11.09.2019 року. У судовому засіданні 11.09.2019 року [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебував на військовій службі в Збройних силах України, що вбачається з посвідчення офіцера. У період з 22.06.2015 року по 06.07.2015 року капітан 3 рангу [PERSON] , начальник науково-дослідного відділу фізіології вищої нервової діяльності, комунікації та ехолокації морських тварин, перебувала у додатковій оплачуваній відпустці, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] полковника [PERSON] №101 від 22.06.2015 року та витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] полковника [PERSON] №109 від 07.07.2015 року. Зі звіту №234/3/4/101/аз від 27.12.2018 року про результати фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини [NUMBER] за період з 01.05.2015 року по 31.10.2018 року, вбачається, що за результатами аудиту необхідно підготувати проект наказу про проведення службового розслідування стосовно витрат ресурсів на 5073,64 грн. У зв`язку з наданням додаткової оплачуваної відпустки у особливий період встановлено порушення п.17,19 ст. 10-1 Закону України «По соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів х сімей». З додатку №35/45 вбачається, що переплата у розмірі 5073,64 грн. виникла у зв`язку з вибуттям [PERSON] у додаткову виплачувано відпустку. ТВО командир військовий частини [NUMBER] капітан 2 рангу [PERSON] надсилав [PERSON] лист, згідно якого просив повернути переплачені кошти на карту [PERSON] . Відповідно до п. 17, 18 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів. В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною 1 та 2 ст. 11 ЦК України закріплено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Між позивачем та відповідачем відсутні зобов`язальні правовідношення. [PERSON] як командир військової частини [NUMBER] надав капітану 3 рангу [PERSON] додаткову оплачувану відпустку у особливий період та, з його слів, відшкодував замість неї виплачені їй за додаткову відпустку кошти у розмірі 5073,64 грн. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд приходить до висновку, що позивачем не наведено та не надано жодного переконливого та належного доказу, згідно якого вбачалось би, що його права порушила [PERSON] та він має підстави для захисту свого порушеного права. Позивач добровільно відшкодував кошти, що були сплачені [PERSON] , в свою чергу [PERSON] не порушила ніяких прав позивача. Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено порушення його прав відповідачем по справі, між сторонами відсутні зобов`язальні правовідносини.

Outcome: dismissed