Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.10.2013 р. звернувся до Старобешівського районного суду Донецької області з позовом до відповідача Комсомольської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON], який мешкав у м. Комсомольське Старобешівського району Донецької області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 11.08.2009 р.) Реєстрація смерті проведена Комсомольською міською радою 11.08.2009 р. за актовим записом №128. За життя батьку належав житловий будинок [ADDRESS], який він фактично успадкував, у свою чергу, від свого батька [PERSON], який помер [INFO] Оскільки правовстановлюючі документи на будинок були сховані батьком і він знайшов їх лише у цьому році, він не мав можливості прийняти спадщину увесь це час. Інших спадкоємців не має. Отже, він просить суд встановити йому додатковий строк на прийняття спадщини після батька, посилаючись на норми ч.3 ст. 1272 ЦК України. Позивач [PERSON] під час слухання справи позов підтримав, послався на обставини, що зазначені в позовній заяві. Представник Відповідача - Комсомольської міської ради у судове засідання не з'явився, про дату та час судового розгляду попереджений належним чином. Від імені голови ради Лєдовських В.Ф. суду двічі надано письмову заяву з проханням проводити розгляд справи без участі представника Комсомольської міської ради. Відповідно до вимог ч.3 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, суд не вбачає перешкод у розгляді справи за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що доводи, якими обґрунтовані позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі ухвали суду про відкриття провадження у справі Старобешівською державною нотаріальною конторою надано інформаційну довідку зі спадкового реєстру, письмову інформацію та копію заяви [PERSON] від 10.02.2010 р. Згідно до вказаної інформаційної довідки, спадкова справа заведена 09.02.2010 р. Старобешівською державною нотаріальною конторою та 11.05.2010 р. видано свідоцтво про право на спадщину. Згідно до письмової інформації завідуючого Старобешівської державної нотаріальної контори №1394_/01-16 від 05.11.2013 р., після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадщину прийняла дочка спадкодавця [PERSON], яка мешкає у м. Комсомольське Донецької області. Водночас, інші спадкоємці - дружина спадкодавці [PERSON], син спадкодавця [PERSON], син спадкодавця [PERSON] звернулись із заявами про відмову від спадщини. 11.05.2010 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири, розташованої на території [ADDRESS], яка належала спадкодавцеві. Згідно до копії письмової заяви [PERSON] від 10.02.2010 р., наданої та засвідченої державною нотаріальною конторою, з якою останній, звертався до нотаріальної контори, заявник відмовився від належної йому «частки спадкового майна, що лишилася після смерті батька» на користь доньки спадкодавця [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно до ч.2 ст. 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно до ч.5 ст.1273 ЦК України, відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Згідно до підпункту 3.14 пункту 3 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого у Мінюсті України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Згідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що позивачем ще у 2010 році подано заяву про відмову від прийняття спадщини після батька [PERSON] Така заява, згідно до вищевикладених положень законодавства, є безумовною та беззастережною і стосується всього майна спадкодавця. Отже позивач добровільно відмовився від права на спадкування і даний позов не може бути задоволений судом.

Outcome: dismissed