overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 вересня 2019 року звернулась в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Свою позовну заяву обґрунтовувала тим, що в 2003 році зареєструвала з відповідачем шлюб, мають синів [PERSON] , 2008 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження. Зазначала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання синів. В поданій до суду позовній заяві просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) до повноліття. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 6 вересня 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників про час, дату та місце судового засідання. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав, з жодними клопотаннями до суду не звертався. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовну вимоги, посилаючись на викладені в поданій до суду заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні визнав позов та не заперечував щодо його задоволення. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 2 серпня 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Статтею 183 СК України передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та одержувача, приходить до висновку, що позовні [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з 05.09.2019. Відповідно до норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави за розгляд справи в суді в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 грудня 2013 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 11 лютого 2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого постійно виникають непорозуміння. Відповідач періодично зловживає спиртними напоями, під час перебування у нетверезому стані не усвідомлює, що робить, вчиняє сварки, піднімає руку на позивачку. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинили та разом не мешкають з 05 грудня 2013 року . Позивачка вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] у судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки, заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 лютого 2011 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 20 (а.с 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що спільне життя у сторін не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого постійно виникають непорозуміння. Відповідач періодично зловживає спиртними напоями, під час перебування у нетверезому стані не усвідомлює, що робить, вчиняє сварки, піднімає руку на позивачку. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинили та разом не мешкають з 05 грудня 2013 року . Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 грудня 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що з 19 червня 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. Сторони разом проживали у закладі для проживання одиноких Територіального центру по обслуговуванню одиноких, непрацездатних та інвалідів у с. Вишневому Пирятинського району Полтавської області. Проте, у 2014 році відповідач [PERSON], скориставшись тимчасовою відсутністю позивача, покинула вказане місце проживання, не повідомивши про це останнього, у зв'язку з чим позивач уважає примирення з відповідачем неможливе та просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений у визначений законом спосіб. Суд уважає, що особисті пояснення відповідача в судовому засіданні необов'язкові, справа може бути розглянута в його відсутність на підставі наявних в ній доказів. Проти постановлення заочного рішення позивач заперечує. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 19 червня 2012 року виконавчим комітетом Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області, актовий запис № 2 (а.с. 6). До 2014 року позивач та відповідач разом проживали у закладі для проживання одиноких Територіального центру по обслуговуванню одиноких, непрацездатних та інвалідів в с. Вишневому Пирятинського району Полтавської області. Проте, у період відсутності позивача, відповідач [PERSON] залишила місце спільного проживання та виїхала на постійне місце проживання в іншу місцевість. Примирення з відповідачем позивач уважає неможливим. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із огляду на викладене, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам обох сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 грудня 2014 року звернулася до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 21 жовтня 1982 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей немає. Спільне життя подружжя не склалось через створення відповідачем іншої сімї, у звязку з чим позивач уважає, що збереження їх шлюбу неможливе та суперечить інтересам кожного з них, а тому просить шлюб розірвати. Спільне господарство не ведеться. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовні заяві. Просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Суд уважає, що особисті пояснення відповідача в судовому засіданні необовязкові, справа може бути розглянута в його відсутність на підставі наявних у ній доказі. Судом установлено: Сторони знаходяться у шлюбі з 21 жовтня 1982 року зареєстрованому Дейманівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області, актовий запис № 3 (а.с.5). Від шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалось через створення відповідачем іншої сімї, що призвело до неможливості збереження шлюбу. Шлюбні відносини сторонами припинені в 2003 році. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сімї суперечитиме інтересам обох сторін. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 грудня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що з 06 липня 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дитину [PERSON], народження [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось у зв'язку з небажанням відповідача підтримувати сімейні стосунки, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін з травня 2014 року, у зв'язку з чим позивач просить шлюб розірвати. Спору відносно поділу майна між подружжям немає. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечує. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 06 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 53 (а.с 7). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] народження [INFO] (а.с. 5 ). Спільне життя подружжя не склалось у зв'язку з небажанням відповідача підтримувати сімейні стосунки , що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін з травня 2014 року, у відповідача склалась нова сім'я. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено приписами ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даній справі позивачем за надання юридичної допомоги було сплачено 250 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 02-12-ОГ від 02.12.2014, тому суд указані судові витрати стягує на користь позивача з відповідача (а.с. 8). Витрати по сплаті судового збору позивач просить з відповідача не стягувати, покласти на нього. З огляду на викладене, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам обох сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 грудня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що з 16 липня 2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON], народження [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось у зв'язку з несумісністю характерів, постійними сварками, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання після народження їх дитини, у зв'язку з чим позивач просить шлюб розірвати. Спору відносно поділу майна між подружжям немає. У судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечує. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 16 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Глухову Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 98 (а.с 8). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], народження [INFO] (а.с. 7 ). Спільне життя подружжя не склалось у зв'язку з несумісністю характерів, постійними сварками, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання після народження їх дитини. Разом сторони не проживають близько 4 років, у обох склались нові сім'ї, уважають примирення неможливим. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам обох сторін, інтересам їх малолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Приписами ч. 1 ст. 88 ЦПК, установлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 грудня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що з 26 листопада 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON], народження [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось у звязку з несумісністю характерів, постійними сварками та відсутністю довіри, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін з листопада 2014 року, у звязку з чим позивач просить шлюб розірвати. Спору відносно поділу майна між подружжям немає. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений у встановлений законом спосіб. У заяві на адресу суду прохає справу розглянути в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд уважає, що особисті пояснення відповідача в судовому засіданні необовязкові, справа може бути розглянута на підставі наявних у ній доказів. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 26 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 209 (а.с 5). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], народження [INFO] (а.с. 7 ). Спільне життя подружжя не склалось у звязку з несумісністю характерів, постійними сварками та відсутністю довіри, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін з листопада 2014 року. Міри, прийняті судом для збереження сімї, виявились безрезультатними, примирення між сторонами в наданий судом тримісячний строк не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, уважаючи подальше спільне життя з відповідачем неможливим. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази справи, суд приходить до висновку, що примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сімї суперечитиме інтересам обох сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Приписами ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) установлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп, що підтверджується квитанцією № k9/4/14 від 04.12.2014 (а.с. 1), тому вказані витрати суд стягує на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 17 листопада 1984 року виконавчим комітетом Надрічненської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис № 7, про що повторно видано свідоцтво про шлюб серії І-ИД № 133171 від 01 грудня 2016 року. Протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У них різні погляди на сімейне життя, відповідач зловживає алкогольними напоями, з його ініціативи між сторонами постійно виникали сварки. На даний час сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. З цих підстав позивач [PERSON] просить розірвати шлюб. В судове засіданні позивач [PERSON] подав заяву, згідно з якою просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 17 листопада 1984 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 7 виконавчим комітетом Надрічненської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області. Судом встановлено, що від даного шлюбу в подружжя неповнолітніх дітей немає. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами фактично припинилися сімейні відносини, у них різні погляди на сімейне життя, між ними постійно виникали сварки, на даний час сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 грудня 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] ; у цьому будинку зареєстровані його колишня дружина [PERSON] , шлюб з якою розірвано рішенням Березанського районного суду від 29 липня 2016 року, та син [PERSON] . В серпні 2016 року відповідачі виїхали з будинку на інше постійне місце проживання і з того часу за адресою своєї реєстрації не проживають, тому позивач просить визнати їх такими, що втратили право на користування зазначеним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 06 лютого 2019 року судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України та шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори 18 березня 2000 року та зареєстрованого в реєстрі №407 (а.с.7), реєстрового напису Березанської філії ММБТІ від 06 квітня 2000 року (а.с.7 на звороті), довідки Березанської селищної ради від 20 листопада 2018 року (а.с.8), позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , у якому зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , але фактично не проживають у вказаному житлі з серпня 2016 року без поважних причин, що підтверджується актом обстеження Березанської селищної ради від 30 листопада 2018 року (а.с.10), показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили обставини, викладені у позовній заяві. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачі не проживають за адресою реєстрації більше одного року без поважних причин, вони втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved