Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач 25.11.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до розпорядження Солом'янської районної державної адміністрації від 21.08.2002 року № 1055, [PERSON] видано ордер №00259 на жиле приміщення: двохкімнатну квартиру [ADDRESS], на сім'ю із трьох осіб, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Власником особового рахунку являється позивач - [PERSON]. Також у зазначеній вище квартирі зареєстрована колишня дружина сина позивача - [PERSON] та малолітня дитина [PERSON]. Як стверджує позивач, [PERSON] з моменту реєстрації в спірній квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, особистих речей відповідача не має, та квартирою відповідач не цікавиться. Зважаючи на викладені вище обставини, посилаючись на норми ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР, позивач просить визнати відповідача такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] У судовому засіданні 16.02.2015 року позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 12, 18), про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Треті особи по справі не заперечували проти позову та просили також його задовольнити. Вислухавши пояснення позивача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснює, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що згідно ордеру на жиле приміщення № 00259 від 22.08.2002 року, видано на підставі розпорядження Солом'янської районної державної адміністрації від 21.08.2002 року за № 1055, сім'ї з трьох осіб надано право зайняття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Власником особового рахунку являється позивач - [PERSON]. Згідно довідки Форми №3 від 17.11.2014 року виданої Будинкоуправлінням №12 Київського квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України, у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 6). Згідно Акту від 20.11.2014 року складеного Будинкоуправлінням №12 Київського квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України, відповідач [PERSON] з 19.11.2010 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач більш як шість місяців в спірному жилому приміщенні не проживає, ним не цікавиться, залишив його добровільно, перешкод в користуванні йому ніхто не чинить, а тому він втратив право користування спірним жилим приміщенням. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач не має претензій до відповідача щодо розподілу судових витрат, та не заявляє такої вимоги у позовній заяві, відтак, судові витрати у виді судового збору з відповідача не стягуються на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved