Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.12.2016 року звернулася до суду з позовом, у якому просить ухвалити рішення про встановлення юридичного факту родинних відносин, відповідно до якого її матір'ю є [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на 7/36 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в [ADDRESS], після матері та на 11/108 частин того ж будинку з відповідною частиною надвірних будівель у порядку спадкування за законом, після батька, [PERSON], померлого [INFO] року. Усього просила визнати право власності у порядку спадкування на 32/108 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON].,[INFO], уродженка м. Харкова, яка з 04.11.1977 року зареєстрована в [ADDRESS], з 1996 року мешкає в житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому в [ADDRESS]. 16.07.1961 року позивач вийшла заміж за [PERSON], змінивши дівоче прізвище. На ім'я її матері, [PERSON], за правом спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 04.01.1947 року ХДНК № 2, зареєстрована 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS], з відповідною частиною надвірних будівель. 1/2 частина того ж будинку зареєстрована на ім'я співвласника [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.07.2008 року. Цей будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці, площею 952 кв. м., і складається з дерев'яного будинку з прибудовами літ. «А-1», 1917 року забудови, та надвірних будівель: сараїв літ. «Б», «В» і «Е», льоху літ. «Ж», вбиральні літ. «Д», огорожі № 1, 3, 5, водопроводу № 2, 4 та вигрібної ями № 6. Загальна площа будинку - 99,8 кв. м., житлова - 61,3 кв. м. Будинок має 75 % зносу. Відповідач [PERSON] - рідний брат позивача, [PERSON] - їхній батько, а [PERSON], [INFO], їхня рідна мати. Однак у свідоцтві про народження позивача по-батькові її матері помилково зазначено, як «[PERSON]», замість правильного «[PERSON]». Батьки позивача з 03.08.1938 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу придбали 1/2 частину спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, тому ця частина будинку належала їм обом, як подружжю, за правом загальної спільної власності. Мати померла [INFO] року, а батько - [INFO] року. Зі смертю матері відкрилася спадщина - 1/4 частина спірного житлового будинку. Мати залишила заповіт, посвідчений 09.12.1992 року державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Мороз Г.І., згідно якого усю належну їй частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель вона заповіла своїй дочці, [PERSON] Спадщину після смерті матері позивач прийняла, своєчасно звернулася до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з відповідною заявою. Із заявою про прийняття обов'язкової частки у спадщині звернувся також непрацездатний на той час чоловік померлої, [PERSON], його обов'язкова частка складає 2/3 від 1/12 частини будинку, що дорівнює 1/18, тому частка позивача у спадщині дорівнює 7/36 (1/4 - 1/18). Зі смертю батька відкрилася спадщина - 11/36 частин будинку (1/4 + 1/18) з відповідною частиною надвірних будівель. Батько теж залишив заповіт, згідно якого усе своє майно заповідав синові, [PERSON], який спадщину прийняв, своєчасно звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про її прийняття. Із заявою про прийняття обов'язкової частки у спадщині звернулася і позивач, як непрацездатна на той час донька померлого, її обов'язкова частка склала 2/3 від 11/72, що дорівнює 11/108. Частка відповідача у спадщині дорівнює 22/108 (11/36 - 11/108). Натепер позивач вирішила оформити свої спадкові права і отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батьків, з цього приводу вона звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 5, але після надходження архівної довідки про її народження у зв'язку з істотними розбіжностями в документах відсутнє підтвердження родинного зв'язку позивача з померлою матір'ю, [PERSON] Оформлення спадку за такими обставинами можливо лише після підтвердження родинних відносин між спадкодавцем і спадкоємцем [PERSON] У судовому засіданні представник позивача, діюча на підставі ордеру юридичної консультації Жовтневого району м. Харкова від 11.11.2016 року та [PERSON] з договору № 174 від 11.11.2016 року про надання позивачеві правової допомоги, а також заяви позивача від 09.12.2016 року про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача - Територіальної громади Харківської міської ради, до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи неодноразово сповіщався належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення. Відомості про причини неявки відповідача до суду не надходили, тому зі згодою представника позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи і додатково отримані докази заявлених вимог, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову і можливість його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного. Розглядаючи справу, суд приймає до уваги положення ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з паспорту громадянина України [NUMBER], виданому Київським МВРВ ХМУУМВС України 01.12.1999 року на ім'я [PERSON], [INFO], уродженки м. Харкова, вона з 04.11.1977 року зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 8), але фактично мешкає в житловому будинку по [ADDRESS]. Про що свідчить акт за № 341 від 18.11.2016 року, складений робітниками ділянки № 8 за участю жителів приватного сектору Жовтневого району м. Харкова. ( а.с. 8 ) У свідоцтві про народження позивача № 2336804, виданому Харківським міським ЗАЦС на підставі актового запису № 2, вбачається, що її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 23) Після одруження з [PERSON] дівоче прізвище позивача змінено на «Варганова» і залишилось таким після розірвання цього шлюбу Київським відділом ЗАЦС м. Харкова 20.08.1980 року на підставі актового запису № 581. Це підтверджується довідкою № 1324 від 16.05.1996 року Палацу урочистих подій «Жовтневий» м. Харкова (а.с. 12) та Витягом з Державного РАЦС громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 03.08.2016 року № 00016950605. (а.с. 13) З правовстановлюючих документів, підтверджених довідкою КП «ХМБТІ» від 06.05.2016 року за № 1100513, судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], за правом спільної часткової власності зареєстрований наступним чином: -1/2 частина - на ім'я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 04.01.1947 року ХДНК № 2, реєстровий № 37/в; -1/2 частина - на ім'я [PERSON] (співвласниці будинку) на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 14.07.2008 року ХДНК № 5, реєстровий № 4-1104. (а.с. 15) Правова належність житлового будинку підтверджується договором купівлі продажу від 04.01.1947 року і довідкою КП «ХМБТІ» від 31.03.2016 року за № 1100513. (а.с. 14) З технічного паспорту, виготовленого КП «ХМБТІ» 07.04.2016 року, вбачається, що зазначений житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці, площею 952 кв. м, складається з дерев'яного будинку з прибудовами літ. «А-1», 1917 року забудови, та надвірних будівель (сараїв літ. «Б», «В» і «Е», льоху літ. «Ж», вбиральні літ. «Д», огорожі № 1, 3, 5, водопроводу № 2, 4 та вигрібної ями № 6. Загальна площа будинку складає 99,8 кв. м., житлова - 61,3 кв. м. Будинок має 75 % зносу. (а.с. 16-22) [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.08.1938 року, що вбачається зі свідоцтва про одруження, виданого Харківським бюро міським ЗАЦС (а.с. 24), 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташовану в [ADDRESS], придбали під час шлюбу, і вона належить їм обом, як подружжю, за правом загальної спільної власності. [PERSON] померла [INFO] року, що вбачається зі свідоцтва серії [NUMBER], виданого Харківським міським відділом РАЦС на підставі актового запису № 855 від [INFO] року. [PERSON] помер [INFO] року, що вбачається зі свідоцтва серії [NUMBER], виданого Харківським міським відділом РАЦС на підставі актового запису № 11010 від 05.10.1998 року. (а.с. 25) Зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина - 1/4 частина спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 09.12.1992 року державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Мороз Г.І за реєстровим № 1-8979, згідно якого усю належну їй частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в [ADDRESS], заповіла своїй дочці, [PERSON] (а.с. 26) Спадщину після смерті матері позивач прийняла відповідно до вимог ст. 548 та п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), оскільки своєчасно звернулася до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про її прийняття, внаслідок чого у ХДНК № 5 була відкрита спадкова справа за № 447/98. Прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] доведено письмовою відповіддю державного нотаріуса ХДНК № 5 від 07.02.2017 року за № 340/01-16, де зазначено, що за даними перевірки в матеріалах цієї спадкової справи знаходиться заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 447 від 15.10.1998 року про прийняття спадщини від доньки спадкодавця - [PERSON], а також заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 729 від 29.08.1998 року про прийняття спадщини від чоловіка спадкодавця - [PERSON] Інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини після померлої [PERSON] в матеріалах спадкової справи немає, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. (а.с. 47) Таким чином, судом з'ясовано, що непрацездатний на час відкриття спадщини чоловік померлої, [PERSON], має право відповідно до положень ст. 535 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) на обов'язкову частку у спадщині і звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Вирішуючи справу, суд виходить з положень ст. 535 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якою передбачено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (у тому числі і усиновлені), а також непрацездатні подружжя, батьки (усиновителі) і утриманці померлого, спадкують, незалежно від змісту заповіту, не менш двох третіх частки, яка припадала б кожному з них при спадкуванні за законом (обов'язкова частка). Якщо [PERSON] не залишила би заповіту, належну їй за правом загальної спільної власності 1/4 частку будинку з надвірними будівлями успадкували б у рівних частках три спадкоємця першої черги за законом у відповідності зі ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року): діти і чоловік спадкодавця, тобто по 1/12 (1/4 : 3) частині кожний. Тому обов'язкова частка чоловіка спадкодавця складає 2/3 від цієї частки, тобто 2/3 від 1/12, і дорівнює 1/18. При цьому частка позивача у спадщині дорівнює 7/36 (1/4 - 1/18). Зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина - 11/36 частин будинку (1/4 + 1/18) з відповідною частиною надвірних будівель. Як вбачається з письмової відповіді державного нотаріуса ХДНК № 5 від 07.02.2017 року за № 340/01-16, в матеріалах спадкової справи № 537/1998 року, заведеної після смерті [PERSON], знаходиться заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1101 від 23.12.1998 року про прийняття спадщини згідно заповіту від сина спадкодавця - [PERSON] Цим заповітом, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Беседою Т.Д. 29.08.1998 року за реєстровим № 1-4818, спадкодавець [PERSON] усе своє майно залишив синові. Після смерті батька відповідач спадщину прийняв відповідно до вимог ст. 548 та п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), оскільки своєчасно, а саме 15.10.1998 року, звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про її прийняття. Це підтверджено відповіддю ХДНК № 5 за № 340/01-16. Відповідно до положень ст. 535 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) із заявою за № 894 15.10.1998 року про прийняття обов'язкової частки у спадщині звернулася і донька спадкодавця, [PERSON], яка на час відкриття спадщини була непрацездатної за віком. Це також вбачається з письмової відповіді державного нотаріуса ХДНК № 5 № 340/01-16 від 07.02.2017 року. Якщо [PERSON] не залишив би заповіту, належні йому за правом загальної спільної власності 11/36 (1/4 + 1/18) частин будинку успадкували би у рівних частках діти спадкодавця, тобто спадкоємці першої черги за законом у відповідності зі ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Кожний з них успадкував би по 11/72 частин кожний. Таким чином, обов'язкова частка позивача складає 2/3 від 11/72 і дорівнює 11/108. Частка відповідача у спадщині дорівнює 22/108 (11/36 - 11/108). На а.с. 27 знаходиться письмова відмова державного нотаріуса ХДНК № 5 від 30.09.2016 року № 2736/02-14 на ім'я позивача у зв'язку з її зверненням із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, яка була прийнята і зареєстрована в книзі вхідної кореспонденції і залучена до спадкової справи № 447/98. У відмові зазначено, що після аналізу наданих документів державний нотаріус ХДНК № 5 роз'яснює, посилаючись на ст. 68 Закону України «Про нотаріат», що в матеріалах спадкової справи міститься архівна довідка, видана державним архівом Харківської області від 13.09.2016 року за вихідним № 01-19/3-1706 про народження позивача, з якої вбачається, що її матір'ю є «[PERSON]». У зв'язку з істотними розбіжностями в документах відсутнє підтвердження родинного зв'язку позивач з померлою [PERSON], що потребує вирішення питання про встановлення юридичного факту родинних відносин між ними у судовому порядку. Суд виходить з п. п. 3.1 Роз'яснень Вищого Спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду у позовному провадженні. Статтями 234, 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих або майнових прав фізичних осіб, і які необхідні для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності незаперечних прав, коли законом не визначений інший порядок їх встановлення. Вирішуючи справу, суд виходить з положень ч. 1, 2 ст. 524 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), якими передбачено, що спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місце, якщо і оскільки воно не змінено заповітом. У статті 525 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) вказано, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 Кодексу. Відповідно до вимог ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається такою, що належить спадкоємцеві, з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив до управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути здійснені протягом шести місяців від дня відкриття спадщини. Виходячи з того, що у свідоцтві про народження позивача № 2336804, виданому Харківським міським ЗАЦС на підставі актового запису № 2, по-батькові її матері помилково зазначено, як «[PERSON]», в архівній довідці про народження за 1937 рік ДАХО № 01-29/3-1706 від 13.09.2016 року (а.с. 28) - «[PERSON]», а у свідоцтві [NUMBER] про смерть матері - «[PERSON]», суд на підставі наданих доказів встановлює родинний зв'язок між спадкодавцем та її донькою. На підтвердження юридичного факту суд отримав акт за № 341 від 18.11.2016 року, складений працівниками ділянки № 8 за участю жителів приватного сектору Жовтневого району м. Харкова, в якому зазначено, що у житловому будинку по [ADDRESS] в м. Харкові [PERSON], з 1996 року по цей час мешкала разом з батьком, [PERSON], на день його смерті [INFO] року, та разом з матір'ю, [PERSON], на день її смерті [INFO] року. Крім того, за клопотанням представника позивача на підтвердження юридичного факту родинних відносин суд у судовому засіданні оглянув сімейні фотокартки з надписами на зворотній стороні, з яких вбачається, що позивач є донькою [PERSON] Також на підтвердження юридичного факту родинних відносин судом були допитані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми позивача, а свідок [PERSON] - сусідкою і співвласницею спірного будинку, яка з самого народження проживала у будинку і добре знала сім'ю позивача, а також її батьків. Усі вони постійно спілкувалися, ходили один до одного. Свідки підтвердили суду, що [PERSON], уроджена «[PERSON]», - рідна донька [PERSON], яка померла у 1998 році, а за життя разом зі своєю сім'єю проживала у спірному будинку. При вирішенні справи суд виходить з положень п. 2 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», яким передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Приймаючи до уваги сукупність доказів юридичного факту родинних відносин між [PERSON]., [INFO], та її матір'ю, [PERSON]., [INFO], померлою [INFO] року, суд вважає, що такий факт знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи і був доведений матеріалами справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved