Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.06.2017 року звернувся до суд з позовом, в якому зазначив, що 12 листопада 2007 року між ним та ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є відповідач , був укладений договір поруки, відповідно до якого він зобовязався перед кредитором відповідати за невиконання усіх зобовязань [PERSON], що виникли з укладеного нею кредитного договору № 28/41к -07 від 12 листопада 2007 року на загальну суму 82500,00 дол.США з терміном повернення кредиту до 11.11.2032 року, процентна ставка 12,45 %. 2.02.2015 р. Залізничним районним судом м.Львова відкрито провадження за позовом банку до нього та [PERSON] про солідарне стягнення боргу. Однак вважає, що він не повинен відповідати за позовом. Просить визнати договір поруки від 12.11.2007 року припиненим з 10.07.2014 року, оскільки банк пропустив строк предявлення вимоги до поручителя. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи попереджений належним чином, причина неявки суду невідома. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила викладені обставини, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що строк не пропущений, останній платіж був здійснений 9 січня 2014 року, мав бути до 10.02.2014 року, звернення до суду відбулося 16.01.2015 року. Просив у позові відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги , зазначила, що нею останній платіж по кредитному договору №28/41к-07 від 12.11.2007 року був нею сплачений 10 травня 2008 року, після чого кредит був закритий і ніякі платежі по договору нею не здійснювались. Ствердження відповідача про те, що остання оплата в рахунок заборгованості відбулася в межах періоду 10.12.2013 року 09.01.2014 року не відповідає дійсності, не базуються на первинних документах. Просила задовольнити вимоги. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 листопада 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є відповідач, був укладений кредитний договір № 28/41к -07, відповідно до якого банк надав позичальнику [PERSON] грошові кошти у тимчасове платне користування в сумі 82500, 00 дол.США з процентною ставкою 12,45 %, строк погашення кредиту 11 листопада 2032р. Сторони встановили строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. 12 листопада 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є відповідач, укладений договір поруки, відповідно до якого [PERSON] зобовязався перед кредитором відповідати за невиконання усіх зобовязань [PERSON], що виникли з укладеного нею кредитного договору № 28/41к -07 від 12 листопада 2007 року. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовьязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовьязання боржником. Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Частиною 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Відповідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з пунктів 4 кредитного договору, позичальник зобовязується здійснювати сплату відповідно до Графіку погашення , платежі вважаються здійсненими у термін якщо сума поступила у терміни, визначені в п.4.4.-4.5 Договору. Згідно до графіку щомісячна сума погашення складає 275 дол. США. Відповідно до пункту 1.3 договору поруки відповідальність поручителя наступає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобовязання за кредитним договором. Як вбачається з виписки особового рахунку з 01.01.07. по 26.11.2014 р., наданого банком [PERSON], вбачається, що [PERSON]Ю, свій останній платіж здійснила 10.05.2008 року у розмірі 80395,14 дол.США. Згідно листа Національного Банку України від 21 квітня 2016 року №20-0004/34809 станом на 15.04.2016 року в ЄІС «Реєстр позичальників» відсутня інформація щодо прострочення заборгованості [PERSON] перед банками України. Відповідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки відповідач банк вважає, що заборгованість за кредитним договором існує - то відповідно до статті 261 ЦК України , за якою починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя щодо окремих зобовязань за кредитом, банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором предявити вимоги до поручителя. У разі предявлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Однак вимога до поручителя предявлена 3.10.2014 року, а останній платіж [PERSON] здійснений 10.05.2008 року. Таким чином, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved