Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в квітні 2018 року звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача про стягнення сплаченого авансу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що 21 листопада 2017 року між нею та відповідачем було укладено Договір про наміри щодо купівлі - продажу квартири, [ADDRESS]. Нею на виконання умов договору передано забезпечення виконання зобов»язання відповідачу завдаток в розмірі 14 500 грн., що на час укладення договору еквівалентно 500 євро. Вона відповідно договору повинна була в строк до 06.12.2017 року купити, а відповідач продати квартиру. Договір купівлі-продажу квартири укладений не був . Вважає, що відповідач безпідставно отримав кошти, тому має їх повернути. В поданій до суду позовній заяві просив суд стягнути з відповідача 16 500 грн. сплаченого авансу та понесені судові витрати. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного провадження без виклику осіб. Відповідачем 08.06.2018 року до суду подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що договір не було укладено з вини позивача, тому сума саме завдатку, а не авансу, яка визначена в договорі поверненню не підлягає. Треті особи до суду своїх пояснень не надавали. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21 листопада 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про наміри купівлі-продажу квартири, згідно якого сторони зобов'язалися в термін до 06 грудня 2017 року укласти відповідно до вимог законодавства договір купівлі-продажу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 4.1. договору сторони передбачили, що покупець в момент підписання цього договору передає продавцю завдаток у розмірі 14 500 грн., еквівалентному 500 Євро. Передача коштів в сумі 14 500 грн. не заперечувалася відповідачем в поданому до суду відзиві. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом. Як встановлено судом, договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладено не було. Даний факт не заперечувався сторонами по справі. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок. Договів купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому За таких обставин, враховуючи відсутність укладеного договору купівлі-продажу, сума коштів в розмірі 14 500 грн., отримана [PERSON] від [PERSON] не є завдатком. Зазначену суму можливо вважати авансом, незалежно від того, як така сума названа сторонами в договорі намірів.. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що отримана відповідачем сума коштів в розмірі 14 500 грн. підлягає поверненню позивачу в тому ж розмірі, що і була отримана, незалежно від того, з вини з якої із сторін не відбулася угода. Оскільки сторонами в договорі як грошову одиницю розрахунків визначено гривню, а не євро, суд відповідно вважає за необхідне стягнути з відповідача саме суму переданих коштів в розмірі 14 500 грн. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов»язаних з розглядом справи, належить також витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. За нормами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 704 грн.80 коп. Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER], відповідач з 01.07.2007 року є інвалідом ІІ групи, тому згідно Закону України «Про судовий збір» від сплати судового звільняється. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно наданого позивачем до позовної заяви розрахунку витрат на професійну правничу допомогу адвоката Пономаренко В.В., їх вартість складає 6 600 грн. З них 3 600 грн. сума гонорару та 3 000 грн. представництво інтересів в суді першої інстанції. Враховуючи, що розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без виклику осіб, тобто представник позивача не брав участі в судових засіданнях, тому сума в розмірі 3000 грн. - за представництво інтересів в суді першої інстанції відшкодуванню не підлягає. Інші понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог в розмірі 3 157 грн. 89 коп.

Outcome: partial