Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач 19.05.2016 року звернулася до відповідача з позовом. Просить стягнути з відповідача кошти, сплачені за договором № 0984 від 28.09.2015 року по виготовленню і доставці дверей металевих протиударних, вхідних в сумі 5100 грн, неустойку у розмірі 897,60 грн, моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 28 вересня 2015 року між нею та відповідачем укладено договір на виконання робіт по виготовленню і доставці дверей. Відповідач зобовязався виконати роботу та доставити товар протягом 21 робочого дня після сплати вартості товару, що становить 5100 грн. 28.09.2015 року позивачем сплачено на рахунок відповідача 5100 грн. Тобто, на час підписання договору сторони узгодили 100 % передплату за даний товар. При переказі грошових коштів позивач користувалася кредитними коштами, наданими ПАТ «Акцент-Банк». Відповідач товар позивачу в строк до 27.10.2015 року не доставила. 08.02.2016 року позивач звернулася до відповідача з претензією повернути грошові кошти у сумі 5100 грн та неустойку у розмірі 530,40 грн, проте відповіді не отримала. Вважає, що відповідач повинен сплатити на її користь також неустойку у розмірі 0,1% вартості товару за кожен день прострочення виконання зобовязання за період з 28.10.2015 р. по 20.04.2016 р., за 176 днів в сумі 897,60 грн. Незаконними діями відповідача позивачу завдану моральну шкоду в розмірі 5000 грн, що полягає у душевних стражданнях, яких вона, як літня людина, зазнала внаслідок порушення її прав і неможливістю користуватися товаром. У неї погіршилося самопочуття, вона постійно нервує та переживає за ті гроші, які взяла в кредит і повинна щомісяця повертати банку. Двері їй були дуже потрібні, оскільки вона проживає сама у приватному секторі і боїться залишатися сама. Їй доведеться купувати двері, однак вартість їх збільшена внаслідок інфляції. У судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно за місцем здійснення підприємницької діяльності та фактичним місцем проживання, про причини неявки суд не повідомила. Судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно до ст. ст. 224-225 ЦПК України на підставі наявних в справі доказів за відсутності відповідача. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини. 28 вересня 2015 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір № 0984 на виконання робіт по виготовленню і доставці дверей металевих протиударних вхідних з межею вогнетривкості 15 хв. (Е1 15) типів XD, D за розцінками виконавця. Вартість товару відповідно до п. 2. 1 договору складає 5100 грн. Відповідно до п. 3.1 договору замовник зобовязався сплатити повну вартість замовлення, що складає 5100 грн. Відповідно до п.3.2 договору після виконання п.3.1 договору виконавець зобовязався виготовити та доставити вироби протягом 21 робочого дня з моменту укладення договору. Відповідно до п. 4.2 договору у випадку невиконання п. 3.2 договору виконавець зобовязаний сплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості товару за кожен день прострочення. Пунктом 3.12 договору передбачено, що договір діє від дня його підписання до повного виконання зобовязань (а. с. 8-10). Позивачем сплачено відповідачу 5100 грн (а. с. 11). 28.09.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» укладено кредитно-заставний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 5100 грн шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок СПД [PERSON] на оплату дверей вхідних металевих (а. с. 12). Позивачем здійснюється погашення кредиту (а. с. 14-16). Відповідачем товар позивачу не доставлено. Листом начальника Інгулецького ВП КВП від 23.11.2015 року позивачу розяснено, що між нею та ФОП [PERSON] з приводу невиконання умов договору № 0984 склалися цивільно-правові відносини, які не відносяться до компетенції поліції та підлягають розгляду в суді за зверненням позивача (а. с. 17). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 26.05.2016 року [PERSON]. з 27.07.2015 року є фізичною особою-підприємцем, видом діяльності якої є інші будівельно-монтажні роботи, інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (а. с. 22). Викладеним обставинам відповідають правовідносинам, які випливають з належного виконання зобовязання, прав та обов'язків сторін у зобовязанні, наслідків невиконання зобовязання, а також відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належне обслуговування, необхідну, доступну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.\~ \~ \~ Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позивачем при укладенні договору проведена оплата в сумі 5100 грн, яка відповідно до статті 693 ЦК України є попередньою оплатою, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 5100 грн підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що зобовязання не виконано з вини відповідача, а тому позивач має право на неустойку, передбачену умовами договору. Враховуючи, що відповідно умов договору передача замовнику товару має бути здійснена протягом 21 робочого дня після отримання передоплати, що відповідачем виконано не було, позивач має право на стягнення з останньої неустойку, яка складає 897,60 грн (0,1 % з вартості товару (5,10 грн) х 176 днів) за період з 28.10.2015 року по 20.04.2016 року. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд дійшов таких висновків. Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови Пленуму № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Таким чином, якщо сторони при укладенні договору передбачили відповідальність за порушення зобов'язання у вигляді моральної шкоди, відповідна вимога підлягає задоволенню з урахуванням положень ст.23 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Проте, задоволення такої вимоги за умови її пред'явлення можливе з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Як вбачається з матеріалів справи, умовами договору, укладеного між позивачем та відповідачем, не передбачено відшкодування виконавцем моральної шкоди у разі порушення ним зобов'язань. При цьому суд враховує, що законодавством передбачена можливість відшкодування моральної шкоди, завданої споживачеві лише внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). А тому відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню стягненню передплати за договором та неустойки. У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial