Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач 22 вересня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 2-5). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі рішення Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська від 26.01.2011 року із позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Ленінському ВДВС ДМУЮ. Також, позивач зазначив, що під час виконання професійних обовязків отримав складну травму, у зв'язку із чим, перебував на тривалому лікуванні. Внаслідок травми позивач був звільнений із військової служби, у зв'язку із тим, що отримана травма не сумісна з подальшою роботою в органах внутрішній справ. Саме із цього часу утворилась заборгованість по сплаті аліментів на дитину, так як тривалий час не працював. В грудні 2012 року позивач повторно уклав шлюб, від якого народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Дружина позивача знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому позивач є єдиним годувальником родини. Враховуючи вищевикладене позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2011 року справа №2-6880/2010, на утримання дитини - [PERSON] [INFO] в розмірі 1/8 від будь-якого доходу Позивача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання до суду цієї позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, щомісячно; зобовязати Ленінський ВДВС Дніпропетровського МУЮ повернути без подальшого виконання виконавчий лист №2-6880/2010 від 16.02.2011р. про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх дочки - [PERSON] [INFO], у розмірі % частини всіх доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі (а.с.29). Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Про час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Надала письмові заперечення, в яких посилаючись на викладені в запереченні обставини, проти вимог позовної заяви заперечувала у повному обсязі та просила відмовити у їх задоволенні (а.с.30). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. В ході судового розгляду встановлено, що на підставі рішення Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська від 26 січня 2011 року видано виконавчий лист, яким стягуються аліменти з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], на користь матері [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON], починаючи стягнення з 20.10.2010 року (а.с. 9). Станом на 04 травня 2016 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 48\~891,19 грн. (а.с.14). Із довідки виданої Управлінням поліції охорони в Дніпропетровській області НП України вбачається, що [PERSON] працював на посаді міліціонера з охорони обєктів у період часу з 07.02.2006 року по 01.12.2010 року, з 01.12.2010 року по 31.07.2011 року (а.с.15). Починаючи із 29 квітня 2016 року [PERSON] працює в ТОВ «Киссан» на посаді сантехніка та має посадовий оклад в сумі 1\~500,00 грн. (а.с.16). 10 грудня 2012 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] (а.с.10). Від даного шлюбу позивач має двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.12,13). Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У відповідності до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Суд зауважує, що надані позивачем свідоцтво про хворобу №638 від 11.07.2011 року та довідка ЛКК №15 від 27.07.2015 року не можуть бути прийняті до уваги як достовірні, достатні та допустимі докази погіршення його здоров'я на момент звернення до суду із даним позовом, а будь-яких інших доказів у підтвердження його стану здоров'я ним не надано (а.с.19). Крім того, позивачем не зважаючи на покладений на нього обовязок доказування, згідно до ст..60 ЦПК України, взагалі не надано доказів того, що його матеріальне становище змінилось чи то погіршилось, що ускладнювало б виконання ним своїх батьківських обовязків щодо утримання доньки. Не доведено факту того, що на його утриманні знаходяться інші особи, у зв'язку із чим, суд ставиться критично до доводів позивача щодо складнощів у сплаті аліментів у тому розмірі, що визначений рішенням суду від 26.01.2011 року. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Щодо вимог позову про зобовязання Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ повернути без подальшого виконання виконавчий лист №2-6880/2010 від 16.02.2011р. про стягнення аліментів то суд, зауважує, що дана вимога є витікаючою із вимоги про зменшення розміру аліментів, а тому не підлягають задоволенню. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, незаконними, необґрунтованими та взагалі недоведеними, у звязку із чим, відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст..88 ЦПК України, суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed