Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 березня 2018 року звернувся до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири № 358, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бирченко Л.І. Згідно з п. 1 Договору Продавець передала, а Покупець прийняв у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 54 кв. м, житловою площею 32,5 кв. м. Згідно з п. 2 Договору продаж зазначеної квартири провадився за 184 000,0 грн., з яких 80 000 грн. продавець одержала від покупця до підписання Договору, а 104 000,0 грн. покупець зобов'язувався сплатити на розрахунковий рахунок продавця до 19 березня 2014 року. Факт проведення повного розрахунку та виконання зобов'язання засвідчується заявою продавця та покупця, справжність підписів на якій буде засвідчено нотаріально. Після підписання договору покупець почав сплачувати [PERSON] грошові кошти періодичними платежами щомісячно, на підтвердження чого [PERSON] надавала письмові розписки. За період з 01.04.2012 року по27.08.2015 року загалом було сплачено 104 005 грн. Станом на 27.08.2015 року [PERSON] повністю виконав свої зобов'язання перед [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири від 19.03.2012 року. Після сплати останньої частини суми за договором, сплаченої продавцю, [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням підписати та посвідчити у нотаріуса заяву про повний розрахунок, як того вимагає п.2 договору купівлі-продажу квартири. Однак, [PERSON] відмовилась виконувати такі дії, повідомивши, що додатково ще треба сплатити 5000 доларів США, мотивуючи свою вимогу зростанням курсу долара США. У зв'язку з відмовою відповідача виконати покладений на нього згідно п. 2 договору купівлі-продажу обов'язок щодо письмового підтвердження факту повного розрахунку, 06.02.2016 року [PERSON] звернувся до державного реєстратора Сумського міського управління юстиції, та державним реєстратором Сумського міського управління юстиції Дяченко Юлією Вікторівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28139977 від 09.02.2016 рок, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 54 кв. м, житловою площею 32,5 кв. м. 15 травня 2017 року постановою Сумського окружного адміністративного суду, прийнятою у справі № 818/323/17, адміністративний позов відповідачки було задоволено, а право власності позивача на квартиру скасовано. Посилаючись на ст.392 ЦК України, позивач просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], стягнути з [PERSON] понесені судові витрати, а саме: суму судового збору та витрат на професійну правову допомогу всього 4325, 30 грн. Представник позивача [PERSON] в письмовій заяві просить справу розглядати за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, заяви про відкладення до суду не надходили. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи від них не надходили. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Ухвалою судді від 10.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 31 травня 2018 року. 27 квітня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача [PERSON] посилається на те, що [PERSON] не виконав умови договору купівлі-продажу квартири та шляхом введення [PERSON] в оману набув право власності на її квартиру. Просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі (а.с.45-54). 23 травня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.55-58). 31 травня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче судове провадження та призначено до розгляду по суті на 13 серпня 2018 року. 13 серпня 2018 року протокольною ухвалою головуючого судді розгляд справи відкладено на 12.10.2018 року в зв'язку з неявкою учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири № 358, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бирченко Л.І. Згідно з п. 1 Договору Продавець передала, а Покупець прийняв у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 54 кв. м, житловою площею 32,5 кв. м. (а.с.8). Згідно з п. 1 Договору Продавець передала, а Покупець прийняв у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 54 кв. м, житловою площею 32,5 кв. м. Згідно з п. 2 Договору продаж зазначеної квартири провадився за 184 000,0 грн. з яких 80 000,0 грн. Продавець одержала від покупця до підписання Договору, а 104 000,0 грн. Покупець зобов'язувався сплатити на розрахунковий рахунок Продавця до 19 березня 2014 року. Факт проведення повного розрахунку та виконання зобов'язання засвідчується заявою продавця та покупця, справжність підписів на якій буде засвідчено нотаріально. Відповідно до п. 7 сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовано всі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу квартири. Умови та порядок розірвання вказаного договору у ньому не визначено. Як вбачається з розписки від 17.04.2014 року, [PERSON] підтверджує наявність станом на 17.04.2014 року боргу перед [PERSON] за квартиру ([ADDRESS]), яку він придбав за договором від 19.03.2012 року в сумі 184 000 грн. (в еквіваленті 23 000 дол. США). За період з 01.04.2012 р. по 01.03.2014 р. виплатив суму 38 000 грн. (в еквіваленті 4 800 дол. США). Залишок суми у розмірі 65 600 грн. (еквівалент 8 200 дол. США) зобов'язується виплатити до вересня 2017 року. Розмір виплат кожного місяця 200 дол. США. [PERSON] власноручно своїм підписом засвідчила, що згодна з таким порядком розрахунку, претензій до [PERSON] не має (а.с.9). Копіями розписок, наданих суду відповідачем, підтверджено, що з 01.04.2012 р. по 27.08.2015 р. відповідач сплатив позивачу в рахунок боргу за вказаним вище договором купівлі-продажу від 19 березня 2012 року 104 005 грн. (а.с.10-18). Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами ЦК України про договірні відносини та щодо виконання зобов'язань. Згідно з ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1, 2 ст. 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 17 квітня 2014 року [PERSON] написав та передав [PERSON] розписку у зв'язку з тим, що не встиг розрахуватись повністю за договором купівлі-продажу квартири до 19.03.2014 року. В даній розписці він зазначив про відстрочку платежів за договором, а не про збільшення ціни договору, що випливає із її змісту. Відповідно до висновку про вартість об'єкту оцінки від 26 лютого 2018 року ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] складає 282 530,00 грн. (а.с.27-29). 06.02.2016 року [PERSON] звернувся до державного реєстратора Сумського міського управління юстиції, та державним реєстратором Сумського міського управління юстиції Дяченко Юлією Вікторівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28139977 від 09.02.2016 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 54 кв. м, житловою площею 32,5 кв. м. (а.с.19). 15 травня 2017 року постановою Сумського окружного адміністративного суду, прийнятою у справі № 818/323/17, адміністративний позов [PERSON] було задоволено, а рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру - скасовано (а.с. 21-22). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 червня 2018 року, що набрало законної сили 31 липня 2018 року, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу № 358 від 19.03.2012 року відмовлено в повному обсязі за необґрунтованістю (а.с.79-81). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивач станом на час розгляду справи виконав обов'язок за договором купівлі-продажу № 358 від 19.03.2012 року, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] Суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення на його користь витрат по сплаті судового збору в загальній сумі 2 825 гривні 30 коп. (а.с.2), оскільки відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 1500, 00 грн. підлягає задоволенню, оскільки на підтвердження цих вимог позивачем надано належні і допустимі докази (а.с.30-31а), тому ця частина вимог також підлягає задоволенню.

Outcome: approved