Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.06.2017 року звернулася до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить їй на підставі договору дарування від 17.04.2006 року.. Разом із нею у вищевказаній квартирі зареєстрованими значаться її брат [PERSON] та його дружина [PERSON], Відповідачі більше одинадцяти років не мешкають за даною адресою без поважних причин та добровільно виписуватися не бажають. Також позивач [PERSON] зазначила, що зараз вона вимушена переплачувати гроші за комунальні послуги та це позбавляє її можливості вільно розпоряджатися своїм майном. Просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про слухання справи без їх участі та просять суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, будучі належним чином повідомленою про день, час та місце слухання справи, надали суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнали та просять суд слухати справу без їх участі Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору дарування квартири від 17.04.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори Лукянець Л.В., [PERSON] прийняла у дар від [PERSON] та [PERSON] квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 10716635 від 23.05.2006 року, виданої комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Ясинуватської міської ради», право власності [PERSON] зареєстровано в реєстровій книзі за № 30 номер запису 5022. Згідно довідки №07-29д/2397 від 26.05.2017 року, виданої Центром надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Разом із нею за вищевказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно акту № б/н від 30.05.2014 року, [PERSON] та [PERSON], за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, але з фактично не проживають 10 років. З наданих позивачем [PERSON] квитанцій (а.с. 14-15) вбачається, що вона одноособово несе витрати по сплаті житлово-комунальних послуг. Згідно довідки № 7546/404-2017 від 11.10.2017 року, виданої Авдіївським ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зі слів сусідів більше 10 років за адресою: [ADDRESS] не проживають, їх місце знаходження встановити не надається можливим. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 УК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мешкать в житловому приміщенні без поважних причин понад десять років, це відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідачів у спірному приміщенні понад один рік є поважними. В зв'язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved