Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач 22 липня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-4). В обґрунтування вимог позивач зазначив, що на підставі заяви на отримання кредиту, 07 серпня 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір № R111.0016825, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 4 110,0 грн. строком користування 24 місяців, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 19,99% річних та 2,29% щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Але, в порушення умов кредитного договору позичальник несвоєчасно і не у повному розмірі здійснював повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 02.07.2014 року має заборгованість в сумі 2 882,61 грн., з якої: - заборгованість по кредиту - 1 548,48 грн.; - заборгованість по відсоткам за фактичне користування кредитом - 109,15 грн.; - комісія за обслуговування кредиту - 633,74 грн.; - сума пені за прострочення платежів - 591,24 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № R111.0016825 від 07.08.2012 року в сумі 2 882,61 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання позивач в особі свого представника за довіреністю - Юрченка А.В., не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у установленому законом порядку. До суду представник надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с.50-51). Відповідач в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилав. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів, у зв'язку із порушенням позичальником умов виконання основного зобов'язання. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі заяви-анкети 07 серпня 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір № R111.0016825, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти на споживчі потреби в сумі 4 110,00 грн., строком користування 24 місяці, а саме: до 06 серпня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 19,99% річних та 2,29% щомісячної комісії за обслуговування кредиту (а.с.9-19). Позивач умови кредитного договору виконав належним чином, - кредит відповідачу надав, про що свідчить меморіальний ордер № Loan-16767 від 07/08/2012 року (а.с.21). Однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, в наслідок чого станом на 02.07.2014 року має заборгованість в сумі 2 882,61 грн., з якої: - заборгованість по кредиту - 1 548,48 грн.; - заборгованість по відсоткам за фактичне користування кредитом - 109,15 грн.; - комісія за обслуговування кредиту - 633,74 грн.; - сума пені за прострочення платежів - 591,24 грн. (а.с.23). Про наявність заборгованості перед банком відповідач повідомлявся вимогою про дострокове погашення кредиту та інших нарахувань за ним за вих..№ 21 від 11.02.2014 року (а.с.22). У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № R111.0016825 від 07.08.2012 року в сумі 2 882,61 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст..88 ЦПК України, суд враховує, що позивачем при зверненні до суду сплачено судові витрати, його позовні вимоги належать до задоволення, тому із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved