Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.07.2019 року звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] , просив суд: розірвати договір на продаж холодильника-морозильника Indesit R600a IBS 15AA (UA ) S /N806201062 *61057490003 , який укладено 15.08.2018 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , зобов`язати останнього прийняти від [PERSON] холодильник-морозильник Indesit R600a IBS 15AA (UA) S /N806201062 *61057490003 та повернути сплачену за товар вартість - 6800 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. 15.08.2018 року у фізичної особи-підприємця [PERSON] він придбав холодильник-морозильник Indesit R600a IBS 15AA (UA ) S /N806201062 *61057490003 , продаж якого відбувся у магазині «[INFO] », розташованого за адресою : [ADDRESS] . Між ними був укладений усний договір купівлі-продажу, на виконання якого, згідно товарного чеку від 15.08.2018 року ним сплачено 6800 грн. Орієнтовно, 15 листопада 2018 року, із додержанням всіх рекомендацій, холодильник вперше був ввімкнений для використання. Вже 19.11.2019 року змушений був звернутись до спеціалізованого сервісного центру Маріупольської філії ТОВ «Лотос», оскільки при роботі холодильник сильно шумів, створюючи незручності. В ході огляду виробу, робітник сервісного центру повідомив, що несправностей, які можна усунути шляхом ремонту, не виявлено. Тобто, шуми в роботі холодильник не є усувними. Робота придбаного товару продовжувала створювати незручності, через значний гул (шум). З метою з`ясування, чи є взагалі рівень шуму допустимим, він замовив незалежну експертизу, яка проведена Лабораторією електромагнітних полів та інших фізичних факторів відділу дослідження фізичних та хімічних факторів Маріупольської міської філії ДУ «Донецький ОЛЦ МОЗ України» Міністерства охорони здоров`я України. За результатами дослідження лабораторним центром письмово складені результати №164/39 від 18.12.2018 року, у яких повідомляється, що під час роботи холодильника-морозильника рівень звукового тиску в октавних смугах з середньо геометричною частотою 63 Гц складає 46 дБ, з 125 Гц - 64 дБ, з 250 Гц - 42 дБ, 1000 Гц - 41 дБ, 2000 Гц - 40 дБ, 4000 Гц - 40 дБ, 8000 Гц - 37 дБ. Нормованими параметрами постійного шуму є рівні звукового тиску L, дБ, в октавних смугах частот з середньо геометричними частотами 63, 125, 250, 500, 1000, 2000, 4000, 8000, Гц (октавні рівні звукового тиску). Для орієнтовної оцінки допускається використати рівні звуку L, А, дБА. Допустимі границі шуму встановлені відповідними нормами допустимого шуму в приміщеннях житлових, громадських будівель і на території житлової настройки. Фактичний рівень шуму від роботи холодильника перевищує допустимі норми в більшості октавник смуг, а саме, наприклад: у діапазоні 125 Гц складає 64 дБ, що перевищує нормативний рівень на 11 дБ, що становить 20 відсотків і на 25 дБ вище від заявленої. Окремо звертає увагу, що робота холодильника є однаковою як в денний час так і в ночі. При купівлі холодильника-морозильника разом з ним він отримав керівництво з експлуатації в якому повідомляються технічні характеристики виробу. Стосовно шуму роботи холодильника в керівництві зазначено, що він не перевищує 39 дБа. В цей же час, фактичний рівень акустичного поширення шуму придбаного ним холодильника перевищує рівень в 39 дБа, у зв`язку із чим, надана інформація про товар не відповідає дійсності і є недостовірною, чим порушено вимоги п.4 ч.1 ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів» (Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Крім того, зайвий шум роботи холодильника негативно впливає на стан його здоров`я і створює додаткові незручності, особливо це відчувається в ночі, зокрема підвищується серцебиття. Фактичне перевищення рівня шуму холодильником і відхилення від заявленого у документації значення, вважає порушенням його права передбаченого п.3 ч.1 ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів» (Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: безпеку продукції; ст.6 ЗУ «Про захист прав споживачів» (Право споживача на належну якість продукції). Виходячи зі змісту ст.8 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до ч.3 ст.8 ЗУ «Про захист прав споживачів», вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Отже, в межах встановленого гарантійного строку, ним здійснено звернення як в усній так і в письмовій формі до продавця (відповідача) товару за місцем його купівлі, але до теперішнього часу обмін товару не проведений і не повернуто його вартість, що є підставою звернення до суду. Виходячи з положення ч.5 ст.8 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець, виробник зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. В межах встановленого гарантійного строку він звернувся до продавця за місцем купівлі холодильника, як в усній так і письмовій формі, але до теперішнього часу, обмін товару не проведено і не повернута його вартість, що є підставою звернення до суду. До позовної заяви позивач [PERSON] додав в якості письмових доказів по справі: на одному аркуші копію першої сторінки гарантійного документу на виріб - холодильник-морозильник Indesit R600a, моделі - IBS 15AA (UA), серійного номеру - S/N806201062 * 61057490003, без подальших умов гарантійного обслуговування; копію товарного чека від 15.08.2018 року; копію керівництва з експлуатації на двох аркушах (першу, другу, п`ятнадцяту, шістнадцяту сторінки) за якими неможливо усвідомили увесь спектр експлуатації холодильника; на одному аркуші результат №164/39 від 18.12.2018 року проведення досліджень шуму в житлових та громадських будівлях, на території житлової забудови. 10 липня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Папаценко П.І., яким ухвалою від 16 липня 2019 року позовну заву залишено без руху, звернуто увагу [PERSON] : про наявність чи відсутність доказів, які не можуть бути ним подані разом із позовною заявою (за наявності); про відсутність відомостей про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. На наведене застереження щодо надання суду доказів, чи можливості їх витребування, позивач [PERSON] 7.08.2019 року надав суду заяву на виконання вимог ухвали суду від 16.07.2019 року в якій зазначив, що на теперішній час доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, ним не вбачається. З приводу не зазначення відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви позивач зазначив, що ним здійснено замовлення незалежної експертизи, яка проведена Лабораторією електромагнітних полів та інших фізичних факторів відділу дослідження фізичних та хімічних факторів Маріупольської міської філії ДУ «Донецький ОЛЦ МОЗ України» Міністерства охорони здоров`я України. Із зазначеною експертизою він звернувся до відповідача, який відмовив йому у її прийнятті та задоволені вимог. За наведених обставин позивач виявлені недоліки позовної заяви вважав усуненими, просив відкрити провадження по справі. 9 серпня 2019 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, розпочате загальне позовне провадження, надано відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено по справі підготовче засідання. 15.11.2019 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали суду спільну заяву, просили суд закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволені. Ухвалою суду від 15.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 9 грудня 2019 року. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] надав суду 10.03.2020 року відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовними вимогами він не згоден, вважає їх незаконними з огляду на наступне. Позивач вказує, що фактичний рівень шуму від роботи холодильника перевищує допустимі норми в більшості октавних смуг, а саме у діапазоні 125 Гц складає 64 дБА, що перевищує нормативний рівень на 11 дБ. При цьому позивач не зазначає, який саме нормативний документ визначає такі норми, за умови, що нормативним актом не визначається рівень шуму у підсобних приміщеннях, якими є кухні. Крім того не відповідає дійсності посилання позивача на керівництво з експлуатації холодильника, в якому зазначається, що шум роботи холодильника не перевищуватиме 39 дБА, оскільки в інструкції з експлуатації зазначений скоригований рівень звукової потужності в розмірі 39 дБА, максимальний рівень звукової потужності в інструкції не зазначений. Щодо наданого позивачем результату №164/39 від 18.12.2018 року проведення досліджень шуму, за яким рівень шуму складає 42 дБА, то за висновком заводу-виробника, наданого сервісним центром «Лотос», такий шум не перевищує максимально допустимі норми. Оскільки позивачем не доведено придбання товару неналежної якості та надано недостовірну інформацію, а строк для повернення товару належної якості позивачем пропущений то відсутні підстави задоволення позовних вимог. Позивач [PERSON] , його представник адвокат Афоніна В.С. в судове засідання не з`явилися, про час місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від представника до суду надійшла заява про підтримку позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] та його представник адвокат Курило О.А. в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав суду заяву в якій позов не визнав, заперечував проти задоволення позову за підставами наведеними у відзиві на позовну заяву, просив справу розглянути за їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Таким чином, суд у порядку загального позовного провадження, враховуючи позицію сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно товарного чеку від 15 серпня 2018 року [PERSON] у Фізичної особи-підприємця [PERSON] придбав в магазині м. Маріуполя холодильник марки Indesit IBS 15AA вартістю 6800 грн., що підтверджується копією чеку від 15.08.2018 року та печаткою підприємця на ньому. Наведена обставина зазначена також у гарантійному документі на холодильник-морозильник Indesit R600a, моделі: IBS 15AA (UA), серійний номер: S/N806201062*61057490003 , на якому міститься дані про дату продажу - 15.08.2018 року, торгівельну організацію - ПП Глушков та печатка підприємця. На вказаному документі також мається застереження: «виріб отримав, претензій до комплектації та зовнішньому вигляду не має, з умовами гарантії згоден», з яким позивач ознайомився, про що свідчить його підпис. Ці обставина свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням найманого працівника. Пунктом 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначене значення терміну договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Встановлена судом обставина та наведене обґрунтування свідчить про те, що дійсно 15.08.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі продажу вказаного холодильника-морозильника. Позивач [PERSON] стверджує, що холодильник-морозильник став використовувати з 15 листопада 2018 року, вже 19 листопада 2019 року звернувся до спеціалізованого сервісного центру Маріупольської філії ТОВ «Лотос», оскільки при роботі холодильник сильно шумів, робітник якого оглянувши виріб при цьому не виявив несправностей, які можна усунути шляхом ремонту. Після чого він замовив незалежну експертизу, проведену Лабораторією електромагнітних полів та інших фізичних факторів відділу дослідження фізичних та хімічних факторів Маріупольської міської філії ДУ «Донецький ОЛЦ МОЗ України» Міністерства охорони здоров`я України. За результатами дослідження лабораторним центром письмово складені результати за №164/39 від 18.12.2018 року, з якими він в межах встановленого гарантійного строку здійснив звернення до відповідача, як в усній так і в письмовій формі, але до теперішнього часу обмін товару не проведено і не повернута його вартість. За правилом частини першої статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Правові наслідки передання товару неналежної якості передбачені як статтею 678 ЦК України, так і статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів». У разі виявлення недоліків у товарі, правовідносини сторін регламентуються ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів». У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) заміни товар на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті (ч. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до п.п. 12, 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад 14 календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Таким чином, для визнання недоліків товару істотними в наявності мають бути три обов`язкові ознаки та хоча б одна із факультативних ознак, які передбачені пунктами «а», «б» чи «в» п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів». Істотні недоліки, що виникли з вини виробника (продавця, виконавця), чи фальсифікований товар у разі виникнення потреби у визначенні причини втрати якості товару, гарантійний термін якого не вичерпався, підтверджуються висновком експертизи, яку продавець відповідно до п. 13 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 506 «Про затвердження Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів», зобов`язаний організувати у триденний термін із дня одержання письмової заяви від споживача. Якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку (частина третя статті 680 ЦК України). Покупець розпоряджається своїми правами на власний розсуд, обираючи належний, передбачений законом, спосіб захисту. Відповідно до вимог статті 709 ЦК України продавець зобов`язаний прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Частиною 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що на письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені ч.1 цієї статті) зобов`язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. За змістом частин п`ятої та шостої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Разом з тим слід зазначити, що позивач в позовній заяві не зазначив гарантійний строк придбаного холодильника-морозильника, надані ним до позовної заяви не в повному обсязі документи, на що звертав суд в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, не містять з цього приводу даних щодо строку гарантійного обслуговування та про спеціалізовані сервісні центри. На підтвердження обґрунтування позовних вимог позивач не долучив до позовної заяви документи, що свідчать про його звернення до спеціалізованого сервісного центру Маріупольської філії ТОВ «Лотос» з приводу обстеження холодильника-морозильника та його висновки після обстеження. Щодо замовлення позивачем незалежної експертизи, проведеної Лабораторією електромагнітних полів та інших фізичних факторів відділу дослідження фізичних та хімічних факторів Маріупольської міської філії ДУ «Донецький ОЛЦ МОЗ України» Міністерства охорони здоров`я України та результатів дослідження за №164/39 від 18.12.2018 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Дослідження за №164/39 від 18.12.2018 року суд не може вважати висновком експертизи у розумінні вимог ст.102 ЦПК України та з урахуванням того, що лікар лабораторії [PERSON] при складанні дослідження за №164/39 від 18.12.2018 року не попереджався, не був обізнаний про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. У даному випадку не може йти мова і про залучення позивачем лікаря лабораторії [PERSON] , як спеціаліста, оскільки за вимогами ст.74 ЦПК України вона не може робити такі дослідження, так як вони фактично замінюють висновок експерта. Разом з тим, з наданого відповідачем висновку заводу-виробника на звернення [PERSON] , вбачається, що для холодильників, морозильників максимальний рівень шуму складає 55 дБа. В інструкції з експлуатації холодильника зазначений скоригований рівень звукової потужності, який можна виміряти тільки в умовах спеціалізованих акредитованих лабораторій в заглушеній звуковій камері зі звуковідбивальною підлогою, відповідно такі виміри не можна проводити в жилих приміщеннях. З урахуванням положень ст.ст. 77,78 ЦПК України дослідження за №164/39 від 18.12.2018 року не є належним та допустимим доказом, оскільки інформація, що міститься в дослідженні одержана з порушенням порядку, встановленому законом, а тому не може бути визнана такою що стосується предмету доказування отже не може бути використана для встановлення дійсних обставин справи. Крім наведеного позивачем не надано суду доказів щодо звернення його до відповідача з вимогами про: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи в судовому порядку. Частиною 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника. Згідно статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов`язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця. Право позивача на повернення сплаченої за товар грошової суми виникає при встановленні істотного недоліку проданого товару, який при цьому має одну із вказаних вище ознак. Позивач вимагав від відповідача розірвання договору купівлі-продажу придбаного товару і повернення йому сплаченої грошової суми за нього, при цьому позивач не надав належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України щодо продажу йому відповідачем вказаного холодильника-морозильника з істотним недоліком, визначеним п.12 ст. 1 Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] розпорядився своїми правами на власний розсуд, обравши неналежний, непередбачений законом спосіб захисту, тому його позовні вимоги задоволенню не підлягають, через їх безпідставність та необґрунтованість. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову позивача, звільненого від сплати судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed