Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач 16.03.2020 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з одночасним зняттям з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] без письмової згоди батька [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 18.12.2003 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з нею, знаходяться на її утриманні. 28.01.2013 року рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей, однак відповідач, аліменти не сплачує, має заборгованість по сплаті аліментів. 07.03.2020 року вона звернулася до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради з заявою про зняття сина [PERSON] з попереднього місця реєстрації та реєстрацію його за її фактичним місцем проживання. Проте, їй було відмовлено з підстав відсутності у неї письмової згоди батька дитини на зняття дитини з місця реєстрації та реєстрацію за новим місцем проживання. У зв`язку з цим вона змушена була звернутися до суду із заявою про надання дозволу на зняття малолітньої дитини з місця реєстрації та реєстрацію дитини за її фактичним місцем проживання без згоди батька. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 березня 2020 року відкрито провадження, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 квітня 2020 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 травня 2020 року було залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління «Служба у справах дітей» Центрального району Маріупольської міської ради. Після надходження до суду висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради ухвалою суду від 20.08.2020 року замінено треттю особу Управління «Служба у справах дітей» Центрального району Маріупольської міської ради на відповідну треттю особу орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради. Позивач надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Мамаєва С.В. надала до судузаяву, в якій просила розглядати справу без її участі, з урахуванням прав та законних інтересів малолітньої дитини.Також суду надано висновок виконавчого комітету Маріупольської міської ради, щодо доцільності надання дозволу на зняття з місця реєстрації та реєстрацію дитини без згоди батька. Представник Депаратаменту адміністративних послуг також надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.12.2003 року, який розірвано на підставі рішення Іллічіського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.07.2016 року, яке набрало законної сили 30.08.2016 року. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 28.01.2013 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей. На підставі вказаного рішення Ілічівським районним судом 04.10.2016 року видано виконавчий лист. Рішенням Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 07.03.2020 року [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстраційної дії - реєстрації місця проживання дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з одночасним її зняттям за адресою: [ADDRESS] , відповідно до п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016року №207 з причини - особа не подала необхідних документів, а саме відсутня згода другого з батьків на реєстрацію дитини та зняття з реєстрації. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 30.07.2020 року з метою соціального захистку дитини, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 22.07.2020 року, вважається можливим надання дозволу на зняття з місця реєстрації малолітнього [PERSON] , [INFO] , без згоди батька, за адресою [ADDRESS] та реєстрацію дитини за адресою [ADDRESS] . Згідно частини першої статті 4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Підставою позову є фактичні обставини, з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин сторін. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За приписами частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (пункт 67), «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45). Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Судом встановлено, що спору про визначення проживання дитини, який підлягав би вирішенню на підставі статті 161 СК України, між сторонами немає, проте, матеріали справи свідчать, що позивачу було відмовлено у реєстрації дитини за її місцем фактичного проживання матері за адресою: [ADDRESS] . Тобто, спір виник не щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків, а у зв`язку із бажанням матері зареєструвати місце проживання дитини за іншою адресою, а саме за місцем проживання позивача, але згоду на це батько не дає. У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Проаналізувавши всі обставини справи, та враховуючи, що позивач має намір зареєструвати малолітнього сина за своїм місцем проживання, що відповідає інтересам дитини. Тому відсутність згоди батька дитини порушує її права на вільне пересування, відпочинок, оздоровлення та навчання. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними та приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судовий збір, згідно зі ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved