Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулась 13.10.2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 17 січня 2006 року померла її матір [PERSON], про що виконавчим комітетом Липецької сільської ради Котовського району Одеської області складено відповідний актовий запис №05 від 18 січня 2006 року, що підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 032575. Після смерті її матері - [PERSON], відкрилась спадщина на належне їй на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,7021 га., яка розташована яка розташована на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області, була передана їй у приватну власність на підставі розпорядження Котовської районної державної адміністрації Одеської області № 504/03 від 16 грудня 2003 року, державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 019363 виданий 06 вересня 2004 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 № 00912. В звязку з тим, що на день смерті матері - [PERSON], померлої 17 січня 2006 року, вона постійно проживала разом з нею за адресою: Одеська область, м.Котовськ, вул. Фрунзе, буд.78 та вела спільне господарство, то за законом, вона фактично прийняла спадщину, як спадкоємиця першої черги. Крім неї, інших спадкоємців, які б зверталися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 17 січня 2006 року або фактично прийнявших спадщину - не має. В вересні 2016 року вона звернулась до Шостої Одеської державної нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначене спадкове майно, як спадкоємиця першої черги за законом. Але, в звязку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно був втрачений й надати його нотаріусу вона змогла, то державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори, їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Одночасно, державним нотаріусом їй було розяснено, що з приводу визнання за нею права власності на спадкове майно, як за спадкоємицею першої черги за законом, їй необхідно звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У звязку з цим, уточнивши вимоги позову від 23.01.2017 року, просила встановити факт її постійного проживання разом з матірю [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на 17 січня 2006 року; визнати за нею право приватної власності на спадкове майно її матері - [PERSON], померлої 17 січня 2006 року, в вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,7021 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, передана у приватну власність на підставі розпорядження Котовської районної державної адміністрації Одеської області № 504/03 від 16 грудня 2003 року, державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 019363 виданий 06 вересня 2004 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 № 00912, як за спадкоємицею першої черги за законом. В ході судового розгляду справи позивачка та її представник за довіреністю [PERSON] на позові наполягали у повному обсязі. Представник Липецької сільської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника. Вислухавши сторону позивача, свідка, дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається із матеріалів справи, 17 січня 2006 року у віці 71 року в м. Котовськ Одеської області померла [PERSON] (актовий запис №05), що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ЖД №032575 від 18.01.2006 року. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Отже, після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, зокрема, на земельну ділянку площею 2,7021 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, передана у приватну власність на підставі розпорядження Котовської районної державної адміністрації Одеської області № 504/03 від 16 грудня 2003 року, державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 019363 виданий 06 вересня 2004 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 № 00912, що не заперечується відповідачем та підтверджується копією цього державного акту долученого до справи. Згідно довідки управління держгеокадастру у Котовському районі Одеської області №9-1504-0.12-4288/0/2-16 від 24.10.2016 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, відповідно до Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «ім.Леніна», з урахуванням індексації станом на 01.01.2016 року становить 60860,99 грн. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] заповіт не складала, тому успадкування спадщини яка відкрилась після її смерті має здійснюватись за законом. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачка є донькою [PERSON] Судом встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом з матірю [PERSON] на час відкриття спадщини 17 січня 2006 року, що підтверджується довідкою голови квартального комітету від 10.09.2016 року, згідно якої [PERSON] зареєстрована та мешкає по вул. Фрунзе, 78 у м. Котовську. За цією адресою більш ніж 5 років проживала її мати [PERSON], за якою [PERSON] доглядала. Також вказані обставини справи підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON], який є чоловіком позивачки. Суду показав, що разом з ним та його дружиною [PERSON] по вул. Фрунзе, 78 у м. Котовську,більш ніж 5 років проживала [PERSON] мати дружини, до дня її смерті 17 січня 2006 року. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно іншої довідки Шостої Одеської державної нотаріальної контори №392/02-14 від 08.02.2017 року, після смерті [PERSON], померлої 17 січня 2006 року заведена спадкова справа №44/2017 за заявою [PERSON] Проте, позивачка позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку на земельну ділянку площею 2,7021 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Про втрату оригіналів вказаних документів позивачем зроблена обява в газеті «Котовська реклама». Ніякої інформації щодо виявлення вказаних документів не надходило. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 396 ЦК України щодо захисту речових прав на чуже майно визначає, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пленум ВСУ в постанові N 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно. Таким чином відсутність у позивача можливості надання нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, позбавляє її права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно суд вважає за можливе визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку.

Outcome: approved