Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , 10.08.2018 року звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що [INFO] . помер її чоловік [PERSON] . Спадкоємцями майна першої черги є вона та двоє дітей, які відмовились від прийняття спадщини на її користь. Після закінчення строку для прийняття спадщини нотаріус видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1575 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 0,0139 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , як одну цілу частку, свідоцтво про право на спадщину за законом 13/100 ідеальних часток земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 0,0371 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.07.2018 р. нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом на 68/100 ідеальних часток земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 0,0090 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] .Причиною для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом є те, що вона не надала нотаріусу правовстановлюючий документ на 68/100 ідеальних часток земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 0,0090 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/1 частку земельної ділянки, площею 0,0061 га, з межею 1-2-3-4-7-8-9-1, розташовану за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином , причина неявки суду невідома. Представник відповідача Данильчук В.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача Осідач В.Б. в судовому засіданні не заперечив проти позову. Треті особи в судове засіданні не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином , причина неявки суду невідома. Суд, вислухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1296-1299 ЦК України визначено, що питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Пленумом Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 31.03.2011 р. [PERSON] належала земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 0,0090 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в розмірі однієї цілої частки. Як вбачається з Договору міни, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцким Т.Л. 15.07.2011 p., реєстраційний № 1677, [PERSON] та [PERSON] здійснили обмін ідеальних часток у належних їм земельних ділянках: [PERSON] обміняв свої 32/100 ідеальних часток у належний йому земельній ділянці, кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 0,0090 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на 13/100 ідеальних часток у належній [PERSON] земельній ділянці, кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 0,0371 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок наведеного вище обміну ідеальних часток зменшилася частка покійного у земельній ділянці, кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 0,0090 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] до 68/100 ідеальних часток, що становить площу 0,0061 га., а 32/100 ідеальних часток [PERSON] у земельній ділянці, кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 0,0090 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] а склали 0,0029 га. Під час обміну частин земельних ділянок у Договорі міни , згідно до Пропозиції, як додаток до Договору, погоджено розподіл земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 0,0090 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] а між [PERSON] та [PERSON] пропорційної до їх часток у розмірі 68/100 та 32/100. Згідно даної пропозиції із загальної площі земельної ділянки у розмірі 0,0090 га 68/100 ідеальні частки належні покійному [PERSON] у земельній ділянці, площею 0,0061 га були визначенні межею, що позначена цифрами: 1-2-3-4-7-8-9-1, а 32/100 ідеальні частки належні [PERSON] у земельній ділянці, площею 0,0029 га були визначенні межею, що позначена цифрами: 4-5-6-7-4. Таким чином , в наслідок укладення Договору міни [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками на праві спільної часткової власності земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 0,0090 га із частками у розмірі 68/100, що відповідало площі 0,0061 га, та 32/100 ідеальних часток, що відповідало площі 0,0029 га відповідно. Як вбачається з відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про прийняття спадщини позивачці підставою такого стало те , що на 68/100 частки земельної ділянки від загальної площі 0,0090 га кадастровий номер [NUMBER] , межі не встановленні, кадастровий номер не присвоювався. Судом встановлено, що [PERSON] , як співвласник земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 0,0090 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у розмірі 32/100 ідеальних часток здійснила поділ в натурі даної земельної ділянки, із утворенням нової, окремої, земельної ділянки як одної цілої частки, площею 0,0029 га із присвоєнням нового кадастрового номеру [NUMBER] . Реєстрація права власності на 32/100 ідеальних частки земельної ділянки як одну цілу частку, площею 0,0029 га, кадастровий номер [NUMBER] відбулася 05.09.2013 р., що підтверджується інформаційною довідкою № 129292878 від 29.06.2018 р. Таким чином, відповідач [PERSON] , сформувавши свою частину земельної ділянки, площею 0,0029 га, як окрему земельну ділянку, здійснила поділ земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, площею 0,0090 га, за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] , та в наслідок реального поділу земельної ділянки було скасовано запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] та сам кадастровий номер даної земельної ділянки, для обслуговування житлового будинку, площею 0,0090 га, за адресою: [ADDRESS], відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051, в редакції від 27.02.2018 р. А тому за рішенням Державного кадастрового реєстратора відомості про земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,0090 га, за адресою: [ADDRESS] набули статусу архівних. З огляду на наведене вище земельна ділянка, площею 0,0061 га, за адресою: [ADDRESS] , що належна померлому [PERSON] за його життя після дій [PERSON] [INFO] р. залишилася несформованою . Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що зроблений актовий запис за №909 від 20 вересня 2017 року Залізничним районним у м.Львові відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Позивач [PERSON] знаходилась у шлюбі з [PERSON] з 11 травня 1975 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно до ч.1 ст.1261 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги, у зв`язку з чим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ющук І.Л. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, яке залишилось після смерті спадкодавця. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд враховує, що після того, як [PERSON] із часткою у розмірі 32/100 здійснила поділ в натурі даної земельної ділянки, із утворенням нової, окремої, земельної ділянки як одної цілої, площею 0,0029 га із присвоєнням нового кадастрового номеру [NUMBER] та зареєструвала право власності на неї 05.09.2013 р. фактично припинилося право спільної часткової власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 0,0090 га як належну [PERSON] у розмірі 32/100 ідеальних часток та належну [PERSON] у розмірі 68/100 ідеальних часток. А тому, враховуючи те, що право спільної часткової власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 0,0090 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] а припинилося, на теперішній час не існує 68/100 ідеальних часток, площею 0,0061 га даної земельної ділянки, належних [PERSON] згідно Договору міни та Державного акту на право власності на земельну ділянку, а фактично існує окрема земельна ділянка, як одна ціла частка, площею 0,0061 га, з межею 1-2-3-4-7-8-9-1, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , власником якої одноосібно був померлий [PERSON] , а єдиним спадкоємцем його майна визнана позивач [PERSON] З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved