Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 08 жовтня 2014 року до суду з позовом до Державного територіально-галузевого об»єднання «Львівська залізниця», з участю третьої особи Відокремленого підрозділу «Локомотивного депо Львів-Захід ДТГО «Львівська залізниця про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначив,що працював у відповідача на посаді машиніста тепловоза. 14.09.2014 р. був відсутнім на роботі з дозволу керівників депо. 29.09.2014 р. начальником відокремленого підрозділу «Локомотивного депо Львів-Захід» Винницьким Т.З. було винесено накази № С-5/438 від 24.09.3014 р. та № 515/ОС від 29.09.2014 р. про його звільнення з посади машиніста тепловоза за прогул без поважних причин (п.4 ст.40 КЗпПУ). Вважав вищезазначені накази незаконними, прийнятими з порушенням норм трудового законодавства. Як зазначено в наказах «звільнити з роботи 24.09.2014 р.», проте з 19.09.2014 р. по 24.09.2014 р. він перебував у відпустці без збереження заробітної плати, крім того 27 та 28 вересня 2014 р. був допущений до роботи, тобто наказ від 24.09.2014 р. № С-5/438 суперечить наказу № 515/ОС від 29.09.2014 р. Описова частина наказу № С-5/438 не відповідає дійсності, оскільки відповідач подає в даному наказі неправдиву інформацію,а саме,що позивач 14 вересня 2014 року не появився на роботі без поважних причин. Однак, їх ([PERSON] та [PERSON]) відсторонили від роботи 14.09.14р. заступник начальника депо з експлуатації [PERSON] на дві поїздки для того щоб вирішити питання по кримінальному провадженню,яке було відкрито слідчим Івано-Франківського лінійного відділу. Про дане відсторонення вони дізнались від [PERSON] Його звільнення з роботи вважає крайньою мірою дисциплінарного стягнення, яке було прийнято профспілковою організацією та керівництвом залізниці «з умовою», без належної перевірки обставин його відсутності на роботі 14.09., без заслуховування його характеризуючи даних, без врахування того, що він працює на залізниці 33 роки, на його утриманні знаходиться дружина та діти, які на даний час залишились без коштів на існування. Тому, вимушений звернутись до суду щодо скасування вказаних вище наказів та поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку. В судовому засіданні 20.11.2014 року було залучено до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача - начальника ВП Локомотивного депо «Львів-Захід» Винницького Т.З., Первинну профспілкову організацію локомотивного депо «Львів-Захід». В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з мотивів викладених у позовній заяві, уточнили позовні вимоги стосовно стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач не заперечував факту відсутності 14.09.2014 р. на роботі, однак зазначив, що саме був відсутній на робочому місці з дозволу керівництва залізниці, оскільки був відсторонений від роботи для вирішення своїх особистих питань. Будучи на засіданні профспілкової організації (де вирішувалось питання щодо звільнення його з роботи), йому запропонували представити підтвердження поважності неявки на роботі за 14.09.14 р. Зазначив, що адміністрація та профспілки вирішуючи питання його звільнення, застосувала до нього крайню міру дисциплінарного стягнення-звільнення з роботи, при цьому не врахувала його 30-ти річного стажу роботи на залізниці, його сімейне становище, те що він в сім'ї є єдиним годувальником, умислу на прогул він не мав, ніколи не порушував трудову дисципліну, завчасно повідомив про заміну у зв»язку із затримання працівниками міліції. Після прийняття наказу про звільнення 24.09.2014 р. його та його помічника [PERSON] було допущено до роботи 27 та 28 вересня 2014 р. При прийнятті рішення просив врахувати обставини та відсутність в нього умислу на прогул. Представник відповідача та третьої особи Зіненко О.В. в судовому засіданні позов не визнав, надавши суду письмові заперечення на позовні вимоги. Вважає, що під час розірвання трудового договору відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства щодо звільнення працівників на підставі п.4 ст.40 КЗпПУ. Суду пояснив, що [PERSON] звільнено за прогул, за відсутність на роботі 14.09.2014 р. Профспілковою організацією позивачу було надано час до 29.09.2014 р. для підтвердження поважної підстави не виходу на роботу 14.09.2014 р. Відтак, останній не підтвердив поважність відсутності на роботі 14.09.2014 р. і на підставі розпорядження № 515/ОС від 29.09.2014 р. був звільнений з роботи 29.09.2014 р. Однак,представник відповідача та третьої особи Зіненко О.В.не заперечив, що 14.09.2014 р. на прохання позивача було проведено йому заміну, невихід його на роботу не вплинув на графік поїздів, також підтвердив, що 26, 27 та 28.09.2014 р. позивач в порядку робочого графіка виходив на роботу. Третя особа начальник ВП»Локомотивного депо»Львів-Захід»Винницький Т.З. в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений.(а.с.122) Представник третьої особи первинної профспілкової організації локомотивного депо «Львів-Захід» в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. (а.с.122). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] та [PERSON] 14.09.2014 року були відсутні на робочому місці, однак він (особисто) дав вказівку їх замінити, оскільки вони були затримані працівниками міліції в Івано-Франківську, для того щоб вони вирішили свої особисті питання. Таку вказівку про їх заміну надав тому що, він ([PERSON]) несе відповідальність за безпеку руху на залізниці, а зазначені вище особи знаходились у нервовому стані. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що 11 вересня 2014 року [PERSON] повідомив його в телефонному режимі про те, що його з [PERSON] затримали працівники міліції в Івано-Франківську та п. [PERSON]. дав вказівку шукати їм на 12.09. та 14.09.2014 року заміну. Він повідомив [PERSON] про необхідність виходу на роботу на зміну [PERSON], що і було виконано останнім. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що його 11 вересня 2014 року повідомив [PERSON] про необхідність виходу на роботу на зміну 12.09. та 14.09.2014 року за [PERSON], що він і зробив. Свідок [PERSON],допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він був присутній як член профспілки на засіданні 19.09.2014 року, на якому вирішувалось питання звільнення з роботи [PERSON] та [PERSON] Позивачу було запропоновано представити докази поважності його відсутності на роботі 14.09.14 р. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він працює в Депо з 1995 р., 19.09.2014 р. був на засіданні профкому, куди запрошені були [PERSON] та [PERSON], яким було запропоновано представити документи, які би підтверджували їх неявку (поважну) на роботу 14.09.14р. Характеризуючи особу позивача зазначив, що [PERSON] зазначив з позитивної сторони, як відповідальну особу. Вважає, що 14.09.14 р. [PERSON] не вийшов на роботу, оскільки було розпорядження [PERSON] про заміну його бригади на 12 та 14 вересня 2014 року. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, зазначив, що він працює в бригаді з [PERSON] в якості помічника машиніста з 2012 року. 14.09.2014 року [PERSON] разом з ним не вийшли на роботу, оскільки 12.09. та 14.09.14 р. їх було замінено іншою бригадою, а їм запропоновано вирішити свої особисті питання пов»язанні з слідчими діями в м. Івано-Франківську. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, пояснила, що була присутня 19.09.2014 року на засіданні профспілки, на якому вирішувалось питання про звільнення з роботи [PERSON] та [PERSON], які 14 вересня 2014 року не вийшли на роботу. Профспілкою було запропоновано представити докази поважності неявки на роботу за 14.09.14р., та зазначено,що у разі не надання таких доказів,їх буде звільнено з роботи,що і було в подальшому зроблено. Зазначені свідки пояснили суду, що [PERSON] тривалий час працює на залізниці (більше 30 років), оскільки 14.09.2014 р. йому була організована заміна, локомотивному депо не було завдано шкоди. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, свідків, дослідивши та оцінивши об»єктивні докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON],1967 року народження, перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював в локомотивному депо Львів-Захід з червня 1988 року по вересень 2014 року, на посаді машиніста з 2000 року. Встановлено, що 14.09.2014 р. [PERSON] був відсутнім на роботі. Начальник ВП «Локомотивне депо Львів-Захід» Винницький Т.З. звернувся 18.09.2014 року до голови профспілкового комітету ВП «Локомотивне депо Львів-Захід» з поданням про дачу згоди на звільнення машиніста теплового [PERSON] по п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин. (а.с.38) Відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету № 70 від 19.09.2014 року вбачається,що на засіданні профкому було розглянуто подання начальник ВП «Локомотивне депо Львів-Захід» Винницького Т.З. та постановлено надати [PERSON] можливість до 23.09.2014 р. представити підтверджуючі документи про причину неявки на роботу 14.09.14р..При відсутності підтверджуючих документів про причину неявки на роботу 14.09.2014р. до 23.09.14 р.-дати згоду на звільнення машиніста тепловоза [PERSON] по п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважної причини з 24.09.2014 року.(а.с.50-51). Згідно наказу(розпорядження) № 515/ ОС від 29.09.2014 р. начальника депо Винницького Т.З. [PERSON] звільнений за прогул без поважних причин (п.4 ст.40 КЗпПУ) (а.с.10). Зазначеному Наказу (розпорядженню) передував Наказ № С-5/438 від 24.09.2014 р. «Про звільнення з роботи» за допущений 14.09.2014 р. прогул без поважних причин машиніста тепловоза [PERSON] (а.с.8-9). Відповідно до вимог п.4 ст.40 КЗпПУ трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із таких заходів стягнення, як догана або звільнення. Згідно ст. 148 ч.1 КЗпПУ дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення відповідно до вимог ст.149 ч.1 КЗпП України. Допитані в судовому засіданні в якості свідків члени первинної профспілкової організації локомотивного депо Львів-Захід [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що на засіданні первинної профспілкової організації локомотивного депо Львів - Захід було підтримано пропозицію членів профкому про надання позивачу можливості підтвердити доказами відсутність на роботі 14.09.2014 р., та повідомлено останнього, що в противному випадку буде звільнений за прогул. На засіданні профкому позивач зазначав, що детально про причину неявки на роботу у нього ніхто не відбирав пояснень, однак пояснював, що його бригада(він та [PERSON]),не вийшли на роботу 14 вересня 2014 року у зв»язку з їх заміною керівництвом, зокрема [PERSON] та [PERSON], які запропонували їм вирішити свої особисті питання з лінійним відділом Івано-Франківська та дали дозвіл не вийти на роботу у зв»язку з даними обставинами. Дані свідчення підтверджено протоколом № 70 від 19.09.2014 р. та поясненнями позивача , доповідною [PERSON] від 17.09.14р. (а.с.34,89-90). Відтак, судом встановлено, що позивач не надав відповідачу належних доказів поважних причин відсутності на роботі 14.09.2014 р. ,що потягло за собою його звільнення з роботи. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.61ч.3 ЦПК України обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 26.12.2014 року по справі за позовом [PERSON] до Державного територіально-галузевого об»єднання «Львівська залізниця», з участю третіх осіб Відокремленого підрозділу «Локомотивного депо Львів-Захід» ДТГО «Львівська залізниця», Винницького Т.З. про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі,стягнення середньомісячного заробітку за вимушений прогул вирішено позов [PERSON] задовольнити, скасувати накази про звільнення його з роботи за прогул 14.09.14 року, поновити на попередній посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення набрало законної сили, сторонами не оскаржувалось. Суд приймає до уваги рішення Городоцького районного суду м.Львова від 26.12.2014 року, однак оскільки [PERSON] не був стороною по зазначеній вище справі, його пояснення не брались до уваги судом , при постановленні зазначеного вище рішення, тому судом надається оцінка показам позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, які давали свідчення в даному судовому процесі та письмовим доказам, які подані учасниками судового розгляду. Суд приймає доводи позивача та його представника про те,що не вихід на роботу [PERSON] була обумовлена його завчасним повідомлення про заміну, та дозвіл на таке заступника начальника депо з експлуатації , однак не заперечує, що на вимогу профспілки мав представити письмові докази не виходу на роботу ,які не надав керівництву залізниці та профспілковій організації. Отже, суд вважає, що в діях позивача 14.09.2014 р. мав місце факт не виходу на роботу. Разом з тим, суд при прийнятті рішення враховує роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 р., де п. п.22,24 передбачено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4,7,8 ст.40 КЗпПУ, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпПУ правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника. З досліджених доказів вбачається, що позивач характеризується позитивно шкода ним депо не заподіяна, після невиходу на роботу 14.09.2014 р. в подальшому був допущений до роботи у вересні 2014 р.,що таке свідчить про довіру з боку відповідача до [PERSON] Посилання представника відповідача щодо накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення 04.10. 2013 року , і на даний час в його діях є систематичне порушення трудової дисципліни, тому начальник депо Львів-Захід Винницький Т.З. звернувся з поданням до первинної профспілкової організації про дачу звільнення [PERSON] по п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин не заслуговує до уваги, оскільки [PERSON] звільнено з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України, а не за ст.40 п.3 КЗпП України (систематичне невиконання працівником без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.) В судовому засіданні було надано як позивачем так і відповідачем дві характеристики з роботи на [PERSON],які суперечать одна одній. Відтак, суд приймає до уваги покази свідків, які в судовому засіданні під присягою, надали позитивну характеристику [PERSON] Відповідно до вимог ст.149 КЗпП України-при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду,обставини,за яких вчинено проступок,і попередню роботу працівника. З огляду на вищенаведене, враховуючи пом'якшуючі обставини вини [PERSON], та те, що законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим із поважних причин, суд вважає, що в даному разі необхідно виходити з конкретних обставин, проте адміністрація державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» застосувала крайню міру стягнення до позивача, такого як звільнення, без врахування стажу роботи позивача на залізниці більше 30-ти років, його сімейне становище та обставини невиходу на роботу. З урахуванням наведеного, дисциплінарне стягнення застосоване до [PERSON] у виді звільнення є незаконним, накази № с-5/438 від 24.09.2014 р. та № 515 /ОС від 29.09.2014 р. про звільнення позивача за п.4 ст.40 КЗПП України підлягають скасуванню, а [PERSON] поновленню на роботі. При визначенні середньомісячного заробітку, суд виходить з Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100. Судом береться до уваги виплата заробітної плати позивачу за останні два повні відпрацьовані ним календарні місяці його роботи, що передували звільненню,відповідно представлений позивачем розрахунок,довідка про заробітну плату,долучені до матеріалів справи. Відтак,підлягає до стягнення з Державного територіального - галузевого об»єднання «Львівська залізниця» в користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 вересня 2014 року по 28 січня 2015 року(день ухвалення судового рішення) в сумі 32 857 грн.91 коп. , сума визначена без урахування податку та інших платежів, що підлягають стягненню при виплаті заробітної сплати. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судовий збір по справі слід стягнути з Державного територіального - галузевого об»єднання «Львівська залізниця» в дохід держави в розмірі 329 грн.

Outcome: approved