Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 листопада 2016 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що відповідач [PERSON] була зарахована на посаду продавця продовольчих товарів магазину в с. Рубченки, Володарського району Київської області. Ревізією 01 лютого 2016 року було виявлено нестачу підзвітних відповідачу товарно-матеріальних цінностей. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], заборгованість в сумі 6552 гривні. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини які викладенні в позовній заяві та просила суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що [PERSON] згідно наказу № 1 від 03 березня 2015 року та трудового договору між працівником та фізичною особою № 1 від 03 березня 2015 року була зарахована на посаду продавця продовольчих товарів магазину, який розташований в с. Рубченки, Володарського району Київської області (а.с.3-4). 03 березня 2016 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено трудовий договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.5). При проведенні інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей № 469 від 01 лютого 2016 року, було виявлено нестачу в сумі 9906 гривень. Відповідачем було повернуто 3354 гривні (а.с.6). Залишкова сума боргу становить 6552 гривні. Статтею 130 КЗпП України, передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умов, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями працівника. Відповідно до ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами. Згідно зі ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудові і технологічні дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 232 КЗпП України власник або уповноважений ним орган може звернутися до суду про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству. Таким чином, з [PERSON], внаслідок неналежного виконання свої трудових обов'язків, недбайливого становлення до майна, переданого їй під індивідуальну матеріальну відповідальність, підлягає стягненню сума шкоди у сумі 6552 гривні 00 копійок.

Outcome: approved