Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 квітня 2018 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про припинення права на частку в спільному майні, визнання права власності. Посилалася на те, що є власником 7/8 частин квартири [ADDRESS], відповідач є власником 1/8 частини зазначеної квартири. Вказувала, що відповідач в квартирі не проживає, участі в утриманні не приймає, не має намірів проживати, має постійне місце проживання на території Російської Федерації. Посилалася також на те, що квартира [ADDRESS] є неподільною, виділення в натурі 1/8 її частини неможливо. В своїй позовній заяві просила суд припинити право власності в спільному майні [PERSON], а саме на 1/8 частину квартири [ADDRESS]. Також просила визнати за нею право власності на зазначену частину квартири. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] з призначенням справи до судового розгляду. В судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи в порядку судового доручення про надання правової допомоги. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавала, з жодними клопотаннями до суду не зверталася. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14 грудня 2000 року, виданого відділом приватизації житла турбомеханічного заводу, рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 листопада 2007 року є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Також відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 червня 2008 року позивач [PERSON] є власником 3/8 частин квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 06 червня 2008 року є власником 1/8 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до висновку експерта № 21-18 від 22.03.2018 обємно-планувальні рішення квартири № 151 у житловому будинку № 46 по вулиці Жовтнева у м. Полтаві не дозволяють виділити ізольовані приміщення із самостійними виходами, що можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна переобладнати у такі квартири. Тому виділити в натурі 1/8 частину квартири № 151, що розташована по вул. Жовтневій, 46 в м. Полтаві не представляється можливим. Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна на дату складання 10.04.2018 оціночна вартість квартири [ADDRESS] складає 295500 грн., оціночна вартість 1/8 частини складає 36937 грн. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Частина 2 ст. 365 ЦК України передбачає, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позивачем [PERSON] попередньо внесено на депозитний рахунок суду вартість частки відповідача [PERSON] в розмірі 36937 грн. відповідно до попередньо проведеної оцінки вартості майна. За змістом ст. 365 ЦК України припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Частка відповідача [PERSON] є незначною, не може бути виділена в натурі. При цьому квартира є річчю неподільною. Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає, в утриманні майна участі не приймає, не має намірів проживати та здійснювати участь в такому утриманні. За частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов'язань перед відповідачем. Як встановлено судом, відповідна сума в розмірі 36937 грн. внесена позивачем на депозитний рахунок суду. Припинення права відповідача [PERSON] на частку в спільному майні жодним чином не завдасть їй істотної шкоди, а буде саме в її інтересах. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими підлягають задоволенню в повному обсязі. Необхідно припинити право [PERSON] на частку в спільному майні, а саме на 1/8 частку кв. № 151 по вул. Соборності (стара назва вул. Жовтнева), 46 в місті Полтава та визнати за [PERSON] право власності на зазначену 1/8 частку квартири. Також необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/8 частки квартири в розмірі 36937 грн. Також з відповідача відповідно до норм ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1409,60 грн.

Outcome: approved