Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.10.2016 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачкою 5 травня 2015 року зареєстрували шлюб і проживали разом до грудня 2015 року. На даний час з відповідачкою зареєстровані за однією адресою, але фактично проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні та сімейні стосунки не підтримують, кожна із сторін веде самостійний спосіб життя. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Шлюбні стосунки з відповідачкою не склалися з причин того, що в період подружнього життя між ними було відсутнє взаємопорозуміння через різні погляди на сімейні устрої, порядок ведення домашнього господарства, формування сімейного бюджету, організації домашнього господарства та побудови відносин в сімї. Питання щодо порядку утримання дитини буде вирішуватися в окремому порядку, він має намір давати допомогу на утримання дитини в добровільному порядку при досягненні домовленості з відповідачкою. Спір щодо розподілу спільного майна подружжя на даний час відсутній. Фактично їх шлюб розпався, рішення про розірвання шлюбу прийнято остаточно, підстави для примирення відсутні. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що після укладення шлюбу проживав з відповідачкою однією сімєю півроку, після цього проживають окремо, його кроки для відновлення шлюбу не дали позитивного результату, між ними відсутнє порозуміння, постійно виникають сварки. Тому прохає суд розірвати шлюб, який існує лише формально. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та наполягає на розірванні шлюбу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. У відповідності з вимогами\~ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що\~\~подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. За ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно\~ч.1 ст. 24 СК України\~шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що сторони 5 травня 2015 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великописарівського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 10 /а.с.4/. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Сторони проживають окремо протягом року, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спору по розподілу майна, що є спільною власністю подружжя, між ними на даний час не має. Питання утримання дитини між ними вирішено. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що збереження сімї та подальше сумісне життя за даних обставин є неможливим.

Outcome: approved