Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач 25.07.2018 року звернувся до суду з цим позовом та просив постановити рішення суду, яким \~стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 16.03.2011 року у розмірі 29\~951,96 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 16.03.2011 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] укладений договір про надання кредиту у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду про те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання кредиту, Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов кредитного договору позивач свої зобовязання перед відповідачем [PERSON] виконав в повному обсязі. Остання, в свою чергу, своєчасно неналежним чином виконує свої зобовязання по кредитному договору. Станом на 03.07.2018 року заборгованість становить 29\~951,96 грн., з яких: відсотки за користування кредитом 11\~243,98 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 20\~408,45 грн., а також штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 1402,47 грн. (відсоткова складова). З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. Сторони в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві представник позивача просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позову. Не заперечував проти постановлення заочного рішення. У встановлений строк відповідач не подала відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Оскільки відповідач не повідомила про поважність причин неявки в судове засідання, не подала відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ПАТ КБ «ПриватБанк». Зміни у найменуванні товариства зареєстровані у встановленому законом порядку. 16.03.2011 року [PERSON] отримала кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку [PERSON] висловила свою згоду, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг\~ (а.с. 9). Позичальник відповідно до п. 1.1.2.1.7 Умов та правил… зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. З наданого банком розрахунку заборгованості станом на 03.07.2018 року вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] за Договором становить 29\~951,96 грн., з яких: відсотки за користування кредитом 11\~243,98 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 20\~408,45 грн., а також штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 1402,47 грн. (відсоткова складова). Таким чином, банк просив стягнути з відповідача заборгованість по відсотках та по пені і штрафам (неустойку) за порушення зобовязань позичальника по кредитному договорі. Однак згідно наданого розрахунку банку відповідач [PERSON] не має невиконаних зобовязань по кредитному договору б/н від 16.03.2011 року по несплаті тіла кредиту. Згідно долученого розрахунку заборгованість по тілу кредиту дорівнює нулю. Відповідно до п. 1.1.1.33 Умов та правил… боргові зобовязання це виконання клієнтом перед банком зобовязань за договором, а саме: 1. зобовязання з повернення кредитних коштів (у тому числі простроченої заборгованості за кредитом та /або овердрафтом); 2. зобовязання з оплати винагороди банку. Причому винагорода банку (п. 1.1.1.19) це сума зобовязань власника платіжної картки по сплаті відсотків за користування кредитом та плати за обслуговування карток та інших комісій чи штрафів. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення винагороди банку без наявності боргу по тілу кредиту. Оскільки відсотки нараховуються за користування кредитними коштами, виходячи з розміру заборгованості по тілу кредиту, то суд приходить до висновку про безпідставність вимог банку про стягнення відсотків, оскільки у відповідача відсутній борг по тілу кредиту. Відповідно до положень ст.ст. 610-611 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) і у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. За правилами\~статті 549 ЦК України неустойкою\~(штрафом, пенею) є\~грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно, оскільки у відповідача [PERSON] відсутня заборгованість по тілу кредиту по договору б/н від 16.03.2011 року, тому судом не встановлено правових підстав для нарахування та стягнення відсотків та неустойки з відповідача. Відтак у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України позивачу не компенсуються.

Outcome: dismissed