Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач 20.03.2020 р. через засоби поштового зв`язку звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2020 р. позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позову протягом семи днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 31, 32). На виконання вимог ухвали суду [PERSON] подала позовну заяву з проханням визнати незаконними дії ректора Національного авіаційного університету (далі -НАУ) в невиданні наказу за її заявою, як працівника - проректора з соціальної роботи НАУ, про переривання відпустки по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-х років; зобов`язати ректора Національного авіаційного університету видати зазначений наказ з 12 лютого 2020 року; зобов`язати відповідача нарахувати заробітну плату за вимушений прогул з 12 лютого 2020 року по день фактичного поновлення на роботі з усіма необхідними нарахуваннями та відрахуваннями на заробітну плату (а.с. 36-40). Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно наказу № 8/к від 18.01.2016 р. позивач працює в Національному авіаційному університеті на посаді проректора з соціальної роботи. Позивач зазначає, що у зв`язку з народженням дитини [INFO] , згідно наказу № 839/к від 21.08.2017 р. ректора НАУ Ісаєнка В.М. вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років - до [INFO] . Вказує, що 10.02.2020 р. нею була подана до ректора НАУ Ісаєнка В.М. заява про переривання відпустки по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років та про її вихід на роботу з 12 лютого 2020 року. Зазначає, що 12.02.2020 р. вона о 8.00 год. була на роботі в НАУ, про що додатково повідомила відповідною заявою на ім`я ректора Ісаєнка В.М. , але виявилось, що її кабінет зайнятий іншим працівником та у відділі кадрів відсутній наказ про переривання її відпустки і про її вихід на роботу з 12.02.2020 р. На спроби зустрітись з ректором НАУ Ісаєнко В. їй відповідали відмовою. Протягом дня їй не було надано робочого місця, а о 16.14 год. її запросили ознайомитися з Актом про те, що їй пропонується у зв`язку з бажанням достроково вийти на роботу посада заступника декана юридичного факультету НАУ. Позивач стверджує, що їй не надали наказу про скорочення штату та не повідомили про її звільнення. На її посаді працює інший працівник - проректор з соціальної роботи [PERSON] , згідно роздруківки з сайту НАУ від 13.02.2020 р. Зазначає, що працівники відділу кадрів повідомили її про те, що на роботі її не поновлено та вона змушена перебувати у відпустці. На ім`я ректора НАУ вона подала ще одну заяву з проханням повідомити її щодо поновлення на роботі, оскільки на кінець робочого дня 12.02.2020 р. о 16.33 год. вона не була ознайомлена з відповідним наказом. Наступного дня 13.02.2020 р. до роботи її допущено не було, робочого місця не було надано, наказ ректора НАУ про переривання її відпустки не видавався. Після її трьох письмових звернень до ректора НАУ її запросили до відділу кадрів та видали довідку від 13.02.2020 р. про те, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивач вказує, що тільки у березні 2020 р. вона отримала від НАУ лист від 11.03.2020 р. з повідомленням про те, що у штатному розписі університету станом на 01.01.2020 р. штатна посада проректора з соціальної роботи відсутня та станом на 12.02.2020 р. адміністрацією університету не видавався наказ про переривання [PERSON] відпустки по догляду за дитиною та надання робочого місця за посадою проректор з соціальної роботи. Позивач зазначає, що станом на 12.02.2020 р. її посада проректора з соціальної роботи ще існувала, про що їй видали довідку про доходи від 12.02.2020 р. за № 661/105 та на цій посаді працювала [PERSON] . Стверджує, що її заяву від 10.02.2020 р. про переривання відпустки та про вихід на роботу 12.02.2020 р. проігнорували, до роботи її не допустили, на її посаді працює інший працівник, якого ніхто не збирається звільняти і йому лише змінили назву посади. Такими діями керівництвом НАУ грубо порушені її трудові права, через недопущення до роботи та відсутність наказу про переривання відпустки їй не нараховують заробітну плату, що погіршує її матеріальний стан. Ухвалою суду від 08.05.2020 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та за клопотанням позивача витребувані докази (а.с. 44-47). 25.05.2020 року на адресу суду від позивача надійшла заява від 18.05.2020 року про уточнення позовних вимог, відповідно якої в частині заявлених вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити заробітну плату за вимушений прогул з усіма необхідними нарахуваннями та відрахуваннями на заробітну плату вказано період такого нарахування з 12 лютого по 15 травня 2020 року. В заяві позивач зазначає, що через скрутне матеріальне становище та необхідність вийти на роботу, щоб забезпечувати себе та дітей, вона знайшла собі іншу роботу та 15.05.2020 р. написала заяву до НАУ про її звільнення за власним бажанням, на підставі якої було видано наказ № 280/к про звільнення згідно ст. 38 КЗпП України і видано трудову книжку (а.с. 55). Ухвалою суду від 27.05.2020 р. прийнята заява позивача про уточнення позовних вимог та встановлено відповідачу строк для подання письмового відзиву на вказану заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали (а.с. 66, 67). 10.06.2020 р. до суду надійшов відзив відповідача на позов з проханням відмовити повністю у задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на незаконність та необґрунтованість позовних вимог. У відзиві зазначено, що твердження позивача про її неознайомлення зі змінами в організації виробництва і праці - скорочення штату працівників НАУ з 01.01.2020 р. спростовується Актом, складеним 12.02.2020 р. про таке ознайомлення та пропонування вакантної посади заступника декана юридичного факультету НАУ, про що свідчить особистий підпис [PERSON] . Таке ознайомлення про скорочення штату працівників університету з 01.01.2020 р. позбавляє позивача права стверджувати про перебування на її посаді проректора з соціальної роботи [PERSON] станом на 13.02.2020 р. Видана довідка про доходи позивача від 12.02.2020 р. охоплює період роботи [PERSON] по 31.12.2019 р. Відповідно до наказу в.о. ректора від 26.10.2016 № 411/од «Про штатний розпис НАУ» у зв`язку зі змінами у штатному розписі та виведенням із загального фонду бюджету НАУ посади проректора з соціальної роботи, позивач була попереджена під підпис 05.12.2016 р. про наступне її звільнення з 05.02.2017 р. згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Водночас [PERSON] було запропоновано посаду доцента кафедри економічної кібернетики ННІЕМ, доцента кафедри логістики ННІЕМ чи помічника ректора з посадовим окладом згідно штатного розпису. З вказаними пропозиціями позивач ознайомлена під підпис, проте свою згоду не дала. 10.02.2017 р. позивачу повторно було запропоновано посаду доцента кафедри логістики ННІЕМ, від якої [PERSON] відмовилась. За завершенням двомісячного строку попередження, враховуючи вагітність позивача та норми ст. 184 КЗпП України, позивач звільнена не була. Наказом т.в.о. ректора № 839/к від 21.08.2017 р. [PERSON] була надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22 серпня 2017 р. по [INFO] Міністерством освіти і науки України, як органом управління, з 01 січня 2020 р. було затверджено новий штатний розпис університету, відповідно до якого посада проректора з соціальної роботи відсутня. В той же час позивач звернулась до відповідача 10.02.2020 р. про переривання відпустки та бажанням вийти на роботу з 12.02.2020 р. Тому, враховуючи зміни у штатному розписі НАУ 12.02.2020 р. [PERSON] було втретє запропоновано посаду заступника декана юридичного факультету НАУ, проте від переведення позивач відмовилась. Відтак, відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства та практики Верховного Суду щодо строків, порядку попередження працівника про наступне вивільнення (звільнення) та пропонування іншої роботи у зв`язку зі скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України та норми ст. 184 КЗпП України щодо заборони звільнення жінок, які мають дітей до 3-х років. Відповідач не погоджується з вимогами позивача щодо нарахування та виплати заробітної плати за вимушений прогул з 12 лютого по 15 травня 2020 р. в розмірі 91 614 грн. Відповідно до наказу ректора від 15.05.2020 р. № 280/к [PERSON] звільнена з роботи 15 травня 2020 р. за власним бажанням. За заявлений період у відповідача було 64 робочих дні, тому компенсація за вимушений прогул може складати у розмірі 28 184,32 грн., виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 440,38 грн., що відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 08.12.1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (а.с. 69-74). 24.06.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує на те, що відзив відповідача не містить в собі аргументів на спростування доводів позову та, навпаки, підтверджує факт порушення відповідачем законодавства щодо вагітних жінок та жінок, які мають дітей до трьох років. У грудні 2019 р. та в січні 2020 року вона на роботу в НАУ не виходила та не отримувала заробітну плату, тому надана суду довідка про її доходи не відповідає дійсності та є підробкою. У грудні 2016 р. її було попереджено про звільнення з 05.02.2017 року за підстав внесених змін до штатного розпису, на той час вона була вагітна та в 2017 р. продовжувала працювати на своїй посаді. Розробляти та приймати новий штатний розпис, виключивши посаду працівника, який перебуває у відпустці, не можна. Попередження про звільнення від 05.12.2016 р. не може бути продовженим на 2020 р., бо вона продовжувала працювати в 2017 році та нового попередження про звільнення не отримувала. Акт від 12.02.2020 року не містить посилання на новий наказ про скорочення штату або інші підстави для її звільнення та з наказом її не ознайомлено, що є порушенням прав працівника. Таке попередження мало бути за 2 місяця до її звільнення і ці місяці вона мала працювати та отримувати заробітну плату. Дії відповідача щодо пропозиції іншої роботи одночасно з не допуском до роботи є порушенням прав жінок, що мають дітей до 3-х років (а.с. 101-105). 06.07.2020 року до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив позивача, у яких вказано, що НАУ у визначеному законом порядку повідомив позивача про наступне вивільнення та належно виконав обов`язок щодо надання пропозицій позивачу про всі наявні на підприємстві вакансії, проте позивач відмовилась від усіх пропозицій (а.с. 113-115). 08.07.2020 року до суду надійшли пояснення позивача з наведеним розрахунком компенсації за вимушений прогул, відповідно якого обчислено розмір середньоденного заробітку - 575,24 грн. та ціни позову - 36 815,24 грн. (а.с. 119-121). 13.07.2020 року від відповідача до суду надійшли заперечення до пояснень позивача, у яких вказано, що здійснені [PERSON] розрахунки компенсації за вимушений прогул не ґрунтуються на будь-яких чинних нормах права та суперечать Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100. До спірних правовідносин застосовується пункт 4 Порядку, яким визначено проведення розрахунків виходячи з установлених працівнику в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу, при цьому не передбачено донарахування до посадового (місячного) окладу інших доплат, як то доплати за науковий ступінь, науковий стаж, високі досягнення у праці, складність та напруженість в роботі чи виконання особливо-важливої роботи, тощо. Розрахунок з цих підстав здійснюється виключно з розміру посадового (місячного) окладу, передбаченому у штатному розписі, який і був представлений відповідачем суду (а.с. 132, 133). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 8/к від 18.01.2016 року позивач [PERSON] прийнята на посаду проректора з соціальної роботи Національного авіаційного університету з 19 січня 2016 року, що підтверджується записом у трудовій книжці позивача (а.с. 7). Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (ст. 4 КЗпП України). Згідно положень частини 3 ст. 179 КЗпП України, за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства. Як убачається з довідки виданої НАУ від 13.02.2020 року № 01.01/128-35, [PERSON] , кандидат економічних наук, є працівником Національного авіаційного університету; в період з 22.08.2017 р. по [INFO] знаходиться у відпустці для догляду за дитиною віком до трьох років, відповідно наказу № 839/к від 21.08.2017 р. (а.с. 16). Згідно частини 1 ст. 18 Закону України «Про відпустки», після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. 10.02.2020 року позивач подавала відповідачу заяву за реєстраційним номером К-48, у якій просила перервати надану їй відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і приступити до роботи - виконання своїх обов`язків з 12 лютого 2020 року (а.с. 9). 12.02.2020 р. [PERSON] ректору НАУ подавала заяву (реєстраційний № К-49) в якій зазначала, що 12.02.2020 р. вона вийшла на своє робоче місце о 8.00 год., звернулась до працівників відділу кадрів НАУ, але з наказом про поновлення на роботі після виходу з відпустки по догляду за дитиною її не ознайомили, робоче місце не надано (а.с. 10). Також позивач 12.02.2020 р. подавала ще одну заяву ректору НАУ за реєстраційним № К-51, у якій просила повідомити її чи поновлена вона на роботі, оскільки станом на 12.02.2020 16:32 з наказом про поновлення на роботі не ознайомлена, та надати відповідь письмово (а.с. 12). 12 лютого 2020 року співробітниками НАУ було складено акт про те, що у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату працівників) [PERSON] , проректору з соціальної роботи, якій надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22 серпня 2017 року по [INFO] , у зв`язку з бажанням достроково вийти на роботу пропонується посада заступника декана юридичного факультету Національного авіаційного університету (а.с. 11). На цьому акті міститься запис позивача про те, що вона ознайомлена з пропозицією 12.02.2020 року 16:14. 13.02.2020 року позивач ректору НАУ подавала заяву (реєстраційний № К-53) у якій вказувала, що 13 лютого 2020 р. вона вийшла на роботу з 8.00, але не отримала наказ про відновлення на посаді проректора НАУ, не отримала доступ до робочого місця, не має функціоналу до виконання, не може приступити до виконання безпосередніх обов`язків (а.с. 13). 13.02.2020 р. [PERSON] також подавала заяву ректору НАУ за реєстраційним № К-54 з проханням письмово її повідомити яким чином відбувається табелювання її на робочому місці з 12 лютого 2020 року, а також з якого дня їй нараховується оплата праці за умови, що вона не ознайомлена з наказом про вихід на роботу і не має робочого місця (а.с. 14). Ще позивач 13.02.2020 року ректору НАУ подавала заяву (реєстраційний № К-56) з проханням повідомити письмово на пошту або у телефонному режимі коли і як їй отримати наказ про вихід на роботу з відпустки по догляду за дитиною до трьох років, а також про її робоче місце (а.с. 15). На письмові заяви [PERSON] щодо виходу на роботу НАУ була надана відповідь від 11.03.2020 року за № 06.03/656 з повідомленням про те, що у штатному розписі університету, затвердженому Міністерством освіти і науки України станом на 01.01.2020 штатна посада проректора з соціальної роботи відсутня, у зв`язку з цим та фактом звернення позивача до адміністрації університету про бажання перервати відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років 12.02.2020 позивачу було запропоновано іншу роботу (посаду), яка відповідає її професії, спеціальності та досвіду, проте, відповіді позивача наразі не отримано. З цих підстав наказ про переривання [PERSON] відпустки по догляду за дитиною до 3-х років та надання робочого місця за посадою проректор з соціальної роботи станом на 12.02.2020 адміністрацією університету не видавався (а.с. 20). Статтею 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. За нормою частини 1 ст. 181 КЗпП України, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу. Відповідно положень частини 3 ст. 18 Закону України «Про відпустки», що кореспондується з нормою частини 7 ст. 179 КЗпП України, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, або особою, яка усиновила чи взяла під опіку дитину, одним із прийомних батьків чи батьків-вихователів. Зі змісту наведених норм закону вбачається право жінки на достроковий вихід з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та обов`язок роботодавця забезпечити доступ працівника до робочого місця і умовами праці, оскільки така відпустка може бути використана працівником як повністю, так і частково. Як зазначено вище, позивач подавала 10.02.2020 р. відповідачу заяву про переривання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 12.02.2020 р. При цьому 12 лютого 2020 р. та 13 лютого 2020 р. [PERSON] виходила на роботу, однак до виконання службових обов`язків допущена не була, чим порушено трудові права позивача. Посилання відповідача як на підставу для відмови в позову на те, що посада позивача була скорочена не заслуговують на увагу, оскільки на час видачі наказу про відпустку № 839/к від 21.08.2017 р. [PERSON] займала посаду проректора з соціальної роботи, у зв`язку з чим ця посада мала рахуватись за позивачем до моменту переведення [PERSON] з дотриманням вимог трудового законодавства на іншу посаду, або до моменту її звільнення, у тому числі з дотриманням процедури звільнення за правилами ст. 49-2 КЗпП України. З урахуванням наведеного відповідач зобов`язаний був видати наказ з 12.02.2020 р. про те, що [PERSON] слід вважати такою, що приступила до виконання обов`язків проректора з соціальної роботи НАУ після часткового використання відпустки по догляду за дитиною до досягнення трьох років. Отже, дії відповідача в невиданні наказу за заявою [PERSON] про допущення позивача з 12.02.2020 р. до виконання службових обов`язків у зв`язку з перериванням відпустки до догляду за дитиною до досягнення нею 3 років є незаконними. Після подачі позову позивач звільнилася з роботи, що підтверджується наказом НАУ від 15.05.2020 р. № 280/к про звільнення [PERSON] за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, з 15 травня 2020 року (а.с. 56). З урахуванням звільнення позивача захист її трудових прав у межах даного спору підлягає поновленню шляхом визнання незаконних дій відповідача в невидачі наказу про допущення [PERSON] з 12.02.2020 року до виконання обов`язків проректора з соціальної роботи НАУ та стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за вимушений прогул з 12.02.2020 р. по 15.05.2020 р. В іншій частині позову слід відмовити. При цьому суд також бере до уваги наступне. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частиною першою статті 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. У відзиві на позов відповідач вказує на те, що у період з 12.02.2020 р. по 15.05.2020 р. за 64 робочі дні розмір компенсації позивача за вимушений прогул складає 28 184 грн. 32 коп., виходячи із середньоденної заробітної плати [PERSON] у розмірі 440 грн. 38 коп. (а.с. 73). Такі підрахунки проведені виходячи з наданої суду НАУ довідки про доходи [PERSON] від 04.06.2020 р. № 661/278, у якій зазначено про нараховану позивачу заробітну плату у грудні 2019 р. за 21 відпрацьований день 8 832 грн. та січні 2020 року за 21 відпрацьований день 9 664 грн., а всього 18 496 грн. (а.с. 98). Проте до вказаної довідки суд відноситься критично, оскільки у грудні 2019 р. та січні 2020 р. позивач не працювала, також зазначені розрахунки відповідача спростовуються матеріалами справи та положеннями трудового законодавства з огляду на наступне. Обчислення середньої заробітної плати за вимушений прогул визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 зі змінами (далі - Прядок) (підпункт з) пункту 1 Порядку). Відповідно абзацу 4 пункту 2 Порядку, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Позивач до дати події 12.02.2020 року не працювала з 22.08.2017 року у зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років (а.с. 16). Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню останній абзац розділу ІV Порядку яким встановлено порядок розрахунку виплат у всіх випадках збереження заробітної плати, а саме зазначено: працівникам бюджетних установ і організацій, яким відповідно до законів України щомісячно перераховуються посадові оклади (ставки) до рівня не нижчого середньої (подвійної) заробітної плати в промисловості (народному господарстві), розрахунки виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати, можуть провадитися, якщо не передбачено у колективному договорі, виходячи з посадового окладу (ставки) того місяця, в якому відбулася подія, пов`язана з відповідними виплатами, з урахуванням постійних доплат і надбавок. Період з 12.02.2020 р. по 15.05.2020 р. включає 64 робочі дні (з 12 лютого по 29 лютого 2020 - 13 робочих дні; в березні 2020 р. - 21 робочих дні; в квітні 2020 року - 21 робочих дні; з 01 травня по 15 травня 2020 р. - 9 робочих днів). Як вбачається із розрахункових листків за період з травня по серпень 2016 р. та за грудень 2016 року, заробітна плата [PERSON] нараховувалась за посадою проректора з соціальної роботи (а.с. 123-127). При цьому також позивачу щомісячно проводилась доплата за науковий ступінь за ставкою 15 % та надбавка за науковий стаж - 10 %. Згідно штатного розпису НАУ з 01 січня 2020 року, посадовий оклад за посадою проректора становить 8 706 грн. (а.с. 21, 22). Разом з тим, відповідно штатного розпису, з 01.01.2020 р. за умовами оплати праці співробітникам університету передбачено виплату посадового окладу з урахуванням підвищення на 11 %, зокрема за посадовим окладом проректора 8 706 грн. розмір посадового окладу з таким підвищенням становить 9 664 грн. (а.с. 21, 22). За нормою статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Отже, позивачу слід нарахувати від розміру окладу 9 664 грн. ще 10 % надбавки за вислугу років, що становить в сумі 966,40 грн., та 15 % надбавки за науковий ступінь, що становить 1 449,60 грн. Загальна сума окладу з надбавками складає у розмірі 12 080 грн. (9 664 грн. + 966,40 + 1 449,60), з якої необхідно проводити розрахунок заробітної плати [PERSON] за вимушений прогул. З урахуванням наведеного, за спірний період (з 12.02 по 15.05.2020 р.) заробітна плата позивача становить на загальну суму 37 734 грн. 11 коп., що включає: - за 13 роб. днів лютого 2020 р. у розмірі 7 852 грн., виходячи із середньоденної заробітної плати 604 грн. (12 080 грн. : 20 робочих днів у місяці). - за березень 2020 р. - у розмірі 12 080 грн., - за квітень 2020 р. - у розмірі 12 080 грн., - за 9 робочих днів травня 2020 р. у розмірі 5 722 грн. 11 коп., виходячи із середньоденної заробітної плати 635,79 грн. (12 080 грн. : 19 робочих днів у місяці). Відповідно положень частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. З відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в дохід держави за позовну вимогу немайнового характеру в сумі 840 грн. 80 коп. (а.с. 41).

Outcome: partial