Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.09.2020 року звернулася до суду із позовом до Миколаївської сільської ради Покровського району Донецької області про визнання права власності на будівлю, посилаючись на те, що 13 жовтня 1995 року вона придбала будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За час користування житловим будинком позивачем було втрачено оригінал правовстановлюючого документу. Позивач просить визнати за нею право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . 01 вересня 2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 02 вересня 2020 року ухвалою судді зазначена позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 16 вересня 2020 року недоліки позовної заяви позивачем усунуті. 17 вересня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено підготовче засідання на 16 жовтня 2020 року. У підготовче засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Інших клопотань від сторін не надійшло, справу призначено до судового розгляду на 02 листопада 2020 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача - Миколаївської сільської ради Покровського району Донецької області про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Другої красноармійської державної нотаріальної контори 13.10.1995 року, реєстр № 561, зареєстрованого в КП БТІ 13.10.1995 року в кн. № 2 реєстр 29, що підтверджується довідкою КП «БТІ» № 1395/01-02 від 21.11.2019 року (а.с.24). Позивачем втрачено оригінал правовстановлюючого документу. Як вбачається з листа Донецького обласного державного нотаріального архіву № 946/01-12 від 21.11.2019 року видати дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого 13.10.1995 року за № 561 Другою красноармійською державною нотаріальною конторою, не виявляється можливим, оскільки всі документи прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м.Донецьку, доступ до яких відсутній (а.с.23). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Частина 1 стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved