Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернувся 18 березня 2016 року в суд з цим позовом, та, уточнивши позовні вимоги від 06.05.2016 року, просив розділити спільно нажите у шлюбі майно - будинок №64 по вул. Кирова у м. Котовськ Одеської області з усіма надвірними господарськими будівлями; визнати за ним право власності на 1/2 частину будинку. \~Підставою цьому вказував те, що\~ він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 162370. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дітей. По договору купівлі-продажу вони 26.06.2013 року придбали будинок №64 по вул. Кирова у м. Котовську де вони разом мешкали до 17 грудня 2015 року. Після розірвання шлюбу 17 грудня 2015 року відповідачка почала перешкоджати йому проживати в вказаному будинку, поміняла замки на вхідних дверях, в будинок його не впускає, незважаючи на те, що в будинку знаходиться все його майно. Між ним та відповідачем шлюбних контракт не укладався, будь-якої домовленості по питанню розподілу майна немає. В ході судового розгляду справи позивач підтримав вимоги позову. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала частково. Надала суду письмові заперечення, згідно яких вказувала, що погоджується з вимогами щодо визнання будинку №64 по вул. Кірова (після перейменування - Слобідська) в м. Подільськ Одеської області спільним сумісним майном подружжя. З вимогами щодо визнання права власності на 1/2 частину будинку за [PERSON] вона погоджується частково та вважає що її доля ([PERSON]І) має складати 2/3 частини будинку, а доля позивача - відповідно 1/3 частини будинку. З нею мешкає її малолітня дитина, батьком якої є позивач в будинку №64 по вул. Кірова (після перейменування - Слобідська) в м. Подільськ Одеської області. Таким чином, у неї наявні підстави для збільшення її долі у нерухомому майні відповідно до положень ст. 70 СК України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 02.11.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Котовському району Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області за актовим записом № 123, який рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 грудня 2015 року було розірвано. Від спільного шлюбу у них є двоє малолітніх дітей: син -\~ [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матірю [PERSON] та батьком [PERSON] у спірному будинку за адресою: вул. Кірова (після перейменування - Слобідська), 64 в м. Подільськ Одеської області. Під час шлюбу сторони придбали житловий будинок з відповідними господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: вул. Кірова (після перейменування - Слобідська), 64 в м. Подільськ Одеської області, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26 червня 2013 року приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстровано у реєстрі за №1252. 26 червня 2013 року за [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на вказаний будинок. Згідно копії Технічного паспорту на житловий будинок в натурі є: житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «З», вимощення -1, колонка питна- ІІ, огорожа 1-3. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №11-2016 від 19.06.2016 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Слобідській, 64 в м. Подільську Одеської області, станом на 19.06.2016 року складає 179320,00 грн. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 69 ч.1 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 ч.1 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 ч.1 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК). Таким чином, спірний житловий будинок був набутий сторонами у шлюбі за спільні кошти і, виходячи зі ст.60 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 69 СК України дає подружжю право на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, виходячи з доведеним в судовому засіданні фактом, що спірний будинок є спільною сумісною власністю сторін, як подружжя, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та поділити майно в ідеальних частках, виходячи з їх рівності, на яку вказує ст.70 СК України та за відсутності шлюбного договору і інших домовленостей подружжя. Відповідачка просила визначити їй більшу частку у будинку, посилаючись на те, що разом нею проживають діти. Так, згідно ч.3 ст.70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Проте, суд звертає увагу, що діти проживають разом з обома батьками у спірному будинку, а тому не знаходить підстав для виділення відповідачці більшої ідеальної частки у будинку. Крім того, вимог про реальний поділ житлового будинку жодною із сторін не заявлявся. У разі наступному поділу будинку в натурі, відповідачка може претендувати на більшу частку у будинку, враховуючи проживання разом з нею дітей. Таким чином, до вирішення питання про реальний поділ будинку кожен із подружжя має право на ідеальні частки у праві власності - по 1/2 частині кожному.

Outcome: approved