Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач 18.10.18 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], 03.04.06 р. н., що стягуються з відповідача на її користь за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 10.04.09 р. у твердій грошовій сумі та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що шлюб між сторонами було укладено 07.10.05 р. та розірвано за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 15.04.09 р.. За час шлюбу у сторін народився син [PERSON], 03.04.06 р. н.. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 10.04.09 р. відповідач сплачує аліменти на утримання вказаного вище сина на її користь по 300 грн щомісячно. Після розлучення сторони спільно не проживали до 2013 р., однак, у 2013 р. вони помирились та 04.09.14 р. у сторін народилась ще одна дитина син [PERSON]. 18.09.14 р. сторони уклали повторний шлюб між собою. 17.03.16 р. у сторін народилась дочка [PERSON]. Однак, за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 02.07.18 р. і цей шлюб було розірвано. 23.07.18 р. за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл. було стягнуто аліменти на утримання дітей сторін: сина [PERSON], 04.09.14 р. н., дочки [PERSON], 17.03.16 р. н., в сумі по 1\~300 грн на кожного з цих дітей щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.05.18 р.. 11.09.18 р. було видано виконавчий лист, що перебуває на виконанні у В ДВС Ковельського МУЮ. Діти проживають разом з нею, хоча і вона, і діти значаться проживаючими з відповідачем. Вона не працює, здійснює догляд за дитиною дочкою [PERSON], і отримує допомогу при народженні дитини. Відповідач в даний час не працює, має задовільний стан здоров»я, несталий доход. Аліментів, що сплачує відповідач на утримання сина [PERSON], недостатньо для забезпечення достатнього рівня життя та розвитку дитини, яка зростає. Син [PERSON] має інвалідність з дитинства та потребує додаткових коштів на реабілітацію та лікування, що забезпечити їй самій утруднено. Покликаючись на ст. ст. 185, 192 СК України, просить позов задовольнити. За ухвалою судді від 18.10.18 р. позовну заяву було залишено без руху. 09.11.18 р. позивач усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 03.12.18 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (представників сторін). Ухвалою суду від 28.12.18 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (представників сторін). За станом на 23.01.19 р. відповідач відзиву на позовну заяву не подав. У судове засідання позивач та її представник адвокат - не з»явились, хоча, кожна зокрема, належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з»явились. У судовому засіданні відповідач позов визнав у повному обсязі, суду додатково пояснив, що він є 1983 р. н., а не 1990 р., як про це вказала позивач; спільна дитина сторін це син [PERSON], 06 р. н., а не [PERSON], як про це вказує позивач. В даний час він не працює, доходу не має, є платником аліментів на всіх трьох спільних дітей сторін. Вказаний позивачем його паспорт є на даний час втраченим. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії I ЕГ № 039341, виданого 18.09.14 р. відділом драцс по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського МУЮ Волинської обл. [PERSON], слідує, що було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 69 15.04.09 р.. Згідно з копією рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 27.02.09 р. у цивільній справі № 2 263/2009 за позовом [PERSON] [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме: сина [PERSON], 03.04.06 р. н., що набрало законної сили 09.03.09 р., на користь позивача стягнуто з відповідача на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини сторін аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн щомісячно, починаючи з 19.01.09 р. до досягнення дитиною повноліття. В ході розгляду справи судом було встановлено, що свідоцтвом про одруження серії I ЕГ № 017418, виданого відділом РАЦСу Ковельського МРУЮ стверджується, що 07.10.05 р. між сторонами було укладено шлюб, що був зареєстрований за актовим записом № 478. Таким чином, суд, проаналізувавши вищенаведене, приходить до висновку, що сторони перебували у шлюбі з 07.10.05 р. по 15.04.09 р.. Як вбачається з копій свідоцтв про народження вказаних вище спільних дітей сторін, сторони мають на даний час вказаних вище трьох спільних дітей, у т. ч - сина [PERSON], 03.04.06 р. н.. Таким чином, суд приходить до висновку, що вказана вище дитина сторін син [PERSON] - народжений у шлюбі сторін, що був укладений 07.10.05 р., розірваний 15.04.09 р.. Відповідно до копії виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 02.07.18 р. у цивільній справі № 159/2 508/18 провадження № 2/159/817/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 02.08.18 р., сторони з 18.09.14 р. перебували у шлюбі, що розірваний. Таким чином, сторони з 18.09.14 р. по 02.07.18 р. перебували між собою у повторному шлюбі. Як слідує з копії посвідчення серії ААГ № 061968 на ім»я [PERSON], 06 р. н., останній є дитиною з інвалідністю. Згідно з копією рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 23.07.18 р. (заочного) у цивільній справі № 159/2 498/18 провадження № 2/159/816/18 за позовом [PERSON] [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей сторін, а саме: сина [PERSON] та дочки [PERSON], що набрало законної сили 23.08.18 р., а також копії виконавчого листа, виданого Ковельським міськрайсудом Волинської обл. 11.09.18 р. у вказаній вище цивільній справі, на користь позивача стягнуто з відповідача на утримання вказаних вище 2 неповнолітніх дітей сторін аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1\~300 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.05.18 р. і продовжуючи до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону. Відповідно до довідки № 1\~184 від 22.05.18 р., виданої РЖКП № 2 (м. Ковель Волинської обл.), сторони проживають спільно з їх дітьми. Відповідно до довідки № 934/2 від 23.05.18 р., виданої управлінням соцзахисту населення виконкому Ковельської міськради Волинської обл., позивач є отримувачем соцдопомоги при народженні дитини дочки [PERSON], 16 р. н., що відповідачем не оспорюється. Вказаним вище стверджується та обставина, що відповідач на даний час є платником аліментів на користь позивача на утримання, зокрема, вказаної вище неповнолітньої дитини сторін сина [PERSON], 06 р. н., у розмірі по 300 грн щомісячно. Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3\~-\~2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України, що підлягають до врахування судом, крім тієї, що вони мають на своєму утриманні вказаних вище трьох неповнолітніх дітей; позивач отримує соцдопомогу при народженні дитини дочки [PERSON], 16 р. н., а відповідач не прауює, але є платником аліментів на вказаних вище трьох неповнолітніх дітей у розмірах, що визначені вказаними вище рішеннями суду; дитина сторін син [PERSON], 06 р. н., крім того, має інвалідність і у зв»язку з цим нараховується державна соцдопомога з 04.05.07 р. по 31.10.18 р. в розмірі 1\~717 грн. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно закону. Отже, судом встановлено, що у сторін на даний час є вищезазначена спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], 06 р. н., аліменти на утримання якої з відповідача на користь позивача в даний час стягуються у примусовому порядку у твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно, що є менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Будь яких доказів на підтвердження погіршення стану свого чи дитини сторін - сина [PERSON], 06 р. н., здоров»я позивач суду не надала. Ту обставину, що змінився в сторону погіршення її матеріальний стан, позивач обґрунтовує лише збільшенням розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, що встановлений законодавчо; наявністю ще двох утриманців дітей: сина [PERSON], 14 р. н., дочки [PERSON]. 16 р. н.. Суд зважає на те, що на час присудження розміру аліментів, що стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], 06 р. н., сторони не мали інших утриманців, а на даний час у сторін є ще двоє неповнолітніх дітей. Тобто, матеріальне становище обох сторін змінилось в сторону погіршення. Доказів про розмір доходу відповідача позивач також суду не надала. Однак, відповідач не заперечив, що має несталий доход, так як є платиником аліментів, засобом подання відзиву на позовну заяву тощо. Однак, доказів про наявність достатнього заробітку (доходу) у відповідача, що дало б суду підстави для збільшення розміру аліментів до мінімального рекомендованого, позивач суду також не надала. А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити повністю, врахувавши, що розмір стягуваних на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін сина [PERSON], 06 р. н., аліментів, безсумнівно, є меншим, ніж той, що передбачений законодавчо як мінімальний для дітей відповідного віку на даний час. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» та суму судових витрат, пов»язаних з розглядом справи, а саме: витрат позивача на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного,

Outcome: approved