Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.09.2019р звернувся до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 07 червня 2013 року він знаходиться у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , відповідачем у справі, від шлюбу з якою мають спільну малолітню дитину - [PERSON] [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що причиною розпаду їх сім`ї являється різниця характерів, відсутність між ним ( [PERSON] ) та [PERSON] взаєморозуміння і довіри. Зазначає, що він неодноразово намагався змінити ситуацію у родині, але відповідачка не виявляє бажання на зміни у подружньому житті абстрагується від сімейних справ, тому вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе. Крім того, вказує, що кожен з них, як подружжя живе своїм життям і не намагається перейматися проблемами іншого, у нього з відповідачкою відсутні спільні інтереси, почуття поваги та любові один до одного, обидва не мають бажання бути разом, вони на сьогоднішній день не ведуть спільне господарство, шлюбні і сімейні відносини фактично припинені. Подальше спільне подружжя і збереження шлюбу, поновлення сімейних стосунків неможливе та буде суперечити його інтересам. Дитина [PERSON] залишається із матір`ю згідно згоди між ними. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] свої вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву, згідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог, на розірвання шлюбу згодна, та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , складеного та виданого 07.06.2013р у виконкомі Криничанської селищної ради Совєтського району у м.Макіївки Донецької області, убачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 червня 2013 року, актовий запит №15. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.09.2018р, актовий запис №280). З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримав свій позов, а відповідачка його повністю визнала. Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. У відповідності до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони у справі не проживають однією сім`єю, живуть окремо, відносини не підтримують, спільним побутом не пов`язані, обидва бажають розірвати шлюб, у зв`язку з чим суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. З`ясувавши фактичні відносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити теж саме - « [PERSON] ». Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідачка до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову характеру, тобто 384,20грн. Решта 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову в сумі 384,20грн, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved