Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], який зареєстрований у [INFO], в особі представника за довіреністю [PERSON], звернувся 03.11.2015 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 15 квітня 1976 року, [PERSON], на ім'я його бабусі по лінії батька [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті заповіла їй цілий житловий будинок по вул. К.Маркса, 6.73 в м.Котовську Одеської області, який належав їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Котовською державною нотаріальною конторою Одеської області 29 січня 1976 року та зареєстрованого в реєстрі за №366. Зазначений заповіт [PERSON] був посвідчений Котовською державною нотаріальною конторою Одеської області 15 квітня 1976 року та зареєстрований в реєстрі за №1754. 29 грудня 2013 року померла [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Котовськ Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області складено відповідний актовий запис № 1030, свідоцтво про смерть серії І-ЖД №345791. Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на вищезазначений житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Одеська область, м.Котвськ, вул. К.Маркса, 6.73. Протягом встановленого законом шести місячного строку для прийняття спадщини, бабуся по лінії батька [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом та отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у вигляді житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Одеська область, м.Котвськ, вул. К.Маркса, б.73( спадкова справа №55629358 ( номер у нотаріуса 5/2014 року). Однак в зв'язку з тим, що в документах, пред'явлених [PERSON] приватному нотаріусу Котовського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], для оформлення права на спадщину за заповітом були розбіжності, а саме: в свідоцтві про смерть [PERSON], померлої 29 грудня 2013 року серії І-ЖД №345791 було зазначене прізвище померлої «Сирєва», а в заповіт, складеному нею 15 квітня 1976 року на ім'я [PERSON], котрій вона заповіла цілий житловий будинок по вул. К.Маркса, 6.73 в м.Котовську Одеської області, вказано прізвище «Сирьєва», також в правовстановлюючому документи на житловий будинок по вул. К.Маркса, 6.73 в м.Котовську Одеської області ( спадкове майно) у свідоцтві про право на спадщину, виданому Котовською державною нотаріальною конторою Одеської області 29 січня 1976 року та зареєстрованому в реєстрі за №366 також зазначено «Сирьєва», то нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендовано звернутися до суду. Крім цього, [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] з 12.11.1974 року по день своєї смерті - 10 лютого 2014 року. 15 травня 2000 року помер його батько [PERSON], про що Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №5067, свідоцтво про смерть серії І-ОК 349438. 10 лютого 2014 року померла його бабуся по лінії батька [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №156 від 12 лютого 2014 року, свідоцтво про смерть серії І-ОК №349436. З березня 1988 року (з моменту розірвання шлюбу батька й матері), а саме з трьох річного віку він проживав біля матері - [PERSON] за адресою: Одеська область, м.Котовськ, вул. Цюрупи, 6.18. Батько проживав окремо від них в м.Одеса. Ні батько, ні бабуся по лінії батька з ним не спілкувалися та ніяких зв'язків не підтримували. З 2009 року по теперішній час він постійно проживає в м. Одеса. Ставши повнолітнім він також не спілкувався ні з батьком, ні з бабусею по лінії батька. Про те, що його батько помер 15 травня 2000 року й померла 10 лютого 2014 року бабуся по лінії батька - [PERSON], йому стало відомо лише в кінці серпня 2015 року. Ніхто раніше йому про їх смерть не повідомляв й на похоронах він не був присутній. Для отримання зазначеної спадщини не міг вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті бабусі у нотаріальну контору. Нещодавно в усній формі звернувся в нотаріальну контору з проханням роз'яснити йому порядок отримання спадщини, яка відкрилась після смерті бабусі - [PERSON]. Нотаріус повідомила, що ним пропущено термін на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі, а також необхідно встановити належність правовстановлюючого документу померлій [PERSON] та встановити факт належності на праві приватної власності вищезазначеного спадкового майна його бабі по лінії батька [PERSON], у зв'язку з чим порекомендувала звернутись до суду. Крім його батька, у померлої [PERSON] був ще один син [PERSON], який звертався до приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Але, в зв'язку з тим, що він звернувся до нотаріусу після сплину встановленого законом шести місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, то нотаріусом було йому відмовлено в цьому й порекомендовано поновити строк для прийняття спадщини. Вищезазначені ним причини пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби по лінії батька [PERSON], померлої 10 лютого 2014 року, вважає є поважними, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій. Просив визначити йому, [PERSON], додатковий строк на право подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після баби по лінії батька [PERSON], яка померла 10 лютого 2014 року, в один місяць з дня набрання цим рішенням законної сили. Представники позивача за довіреністю [PERSON] і [PERSON] (мати позивача) в ході судового розгляду справи підтримали вимоги позову у повному обсязі. Представник відповідача у судові засідання не зявлявся. Причин неявки суду не повідомляв. Заперечень до позову не виказував. Тому за згоди сторони позивача справу розглянуто у відсутність цього представника. Вислухавши пояснення представника позивача, покази свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з матеріалів справи 10 лютого 2014 року в м.Котовську Одеської у віці 78 років померла [PERSON] про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №156 від 12 лютого 2014 року, свідоцтво про смерть серії І-ОК №349436. Після її смерті відкрилась спадщина на успадкований нею за заповітом посвідченим Котовською державною нотаріальною конторою Одеської області 15 квітня 1976 року та зареєстрований в реєстрі за №1754 після [PERSON], яка померла 29 грудня 2013 року житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Одеська область, м.Котвськ, вул. К.Маркса, 6.73. 15 травня 2000 року помер батько позивача [PERSON], про що Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №5067, свідоцтво про смерть серії І-ОК 349438. Факт родинних відносин між спадкодавцем і позивачем у справі, як бабою по лінії батька і внуком, не заперечується стороною відповідача та підтверджується наявними копіями документів цьому. Отже позивач є спадкоємцем першої черги за законом в порядку представлення згідно ст.1266 ЦК України. Статтею ст.1268 ч.1 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою ст.1269 цього кодексу встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень ч.І ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В цьому випадку законом встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином у відповідності до положень ч.1 ст.1269 ЦК України для прийняття спадщини баби позивачу, який проживав окремо від спадкодавця на момент відкриття спадщини, необхідно було подати з цього приводу заяву до нотаріуса. Шестимісячний строк на право подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 10 лютого 2014 року, для її спадкоємців закінчився 10.08.2014 року. Згідно повідомлення Приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], Приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] та державного нотаріуса Котовської держнотконтори [PERSON] після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Статтею 1272 ч.3 ЦК України визначено, що за позовом спадкодавця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Вирішуючи питання поважності позивачем попуску строку на право подачі заяви до нотаріуса на прийняття спадщини батька, суд бере до уваги таке. Відповідно до ч. 2 ст. 59, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно розяснення абзацу 6 п.24 Пленуму Верхновго Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкуування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій». Викладені позивачем обставини пропуску строку на право подачі заяви до нотаріуса з причин незнання ним про смерть баби через відсутність тривалого не спілкування, підтверджуються показами свідків з боку позивача. Так свідок [PERSON] показала, що більше 15 років знайома з родиною позивача. Про те, що померла її бувша свекруха [PERSON] вона повідомила матір позивача десь близько 2-х місяців назад та запитала, чому та не оформляє спадщину сину, на що остання відповіла що їй не було відомо по цю смерть. Стосунків між собою родина позивача не підтримувала з родиною його батька довгий час. Позивача виховувала одна його матір. Свідок [PERSON] свідчив, що добре знайомий з позивачем, оскільки з дитинства проживав по сусідству по вул.Цюрупи.20 з його родиною. Також йому відомо, що його виховувала лише матір. Ні його батька ні бабу по лінії батька він, свідок, не знав. З 1999 року з позивачем вони не бачились, оскільки останній виїхав жити до м.Одеси. Свідок [PERSON] суду показала, що тривалий час добре знайома з матірю позивача. Остання сама виховувала сина [PERSON]. Ні його батька ні баби по лінії батька вона не знала. Згідно довідки голови квартального комітету по вул..Цюрупи від 01.09.2015 року [PERSON] з 2009 року по цей час не проживає за адресою:[INFO]. Враховуючи обставини справи та наведені позивачем причини пропуску цього 6-ти місячного строку на право подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, суд вважає пропуск зазначеного строку мав місце з поважних причин, а тому позивачеві слід визначити для цього додатковий строк.

Outcome: approved