Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач 18.06.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси та просила зняти всі арешти та заборони відчуження з рухомого та нерухомого майна боржника [PERSON] , що накладені Першим Малиновським відділом ДВС м. Одеси. Позовні вимоги мотивовані тим, що Перший Малиновський відділ ДВС м. Одеси відмовив позивачу у зняті арешту з її майна, у зв`язку з тим, що було знищені виконавчі провадження. Виконавчих проваджень, де боржником значиться позивача, тому необхідно зняти арешт, накладений у закінченому виконавчому провадженні. Ухвалою суду від 23.06.2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 11.07.2018 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 04.10.2018 року. У підготовче засідання 04.10.2018 року учасники справи не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 11.12.2018 року. До суду 01.11.2018 року надійшла уточнена позовна заява, згідно якої [PERSON] просила зняти арешт та оголошення заборони його відчуження 28098778 від 26.09.2011 року та зняти публічне обтяження, заборона на нерухоме майно від 06.06.2018 року №16914196, накладені Першим Малиновським ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області. У підготовчому засіданні 11.12.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 27.02.2019 року. У судове засідання 27.02.2019 року учасники справи не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 12.04.2019 року. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Представник позивача [PERSON] просила розглядати справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції Одеської області видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Після розірвання шлюбу позивач взяла прізвище [PERSON] (а.с.6, 17). З інформаційної довідки №126664822 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Постановою від 26.09.2011 року (а.с.8-9, 20-21). [PERSON] звернулася 11.04.2018 року до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ Одеської області з заявою про зняття арешту з її майна (а.с.18, 22). Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ Одеської області листом №14840 від 19.04.2018 року повідомив позивача, що виконавчі провадження, в рамках яких було накладено арешт на майно [PERSON] були знищені (а.с.19). Виконавчі провадження, де боржником вказана [PERSON] завершені, що вбачається з витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 07.06.2018 року (а.с.10). З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що запис про арешт та заборону відчуження майна позивача нечинний, на підставі Постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №54919129 від 30.05.2018 року Першого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області (а.с.46-47). Заборона відчужувати рухоме майно накладена Постановою про арешт майна боржника б/н від 06.06.2018 року Першим Малиновським ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області з терміном дії до 06.06.2023 (а.с.46-47). Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єкти цих прав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Запис про арешт нерухомого майна [PERSON] станом на 31.10.2018 року нечинний, а арешт на рухоме майно накладено лише 06.06.2018 року у виконавчому провадженні №б/н. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Майно, яке варто звільнити з-під арешту позивач не відзначає. Відтак, квартира на яку накладено арешт вбачається з інформаційної довідки, а рухоме майно на яке посилається позивач у позові, зазначаючи, що намагалась зняти з обліку автомобіль, конкретний автомобіль, наділений індивідуальними ознаками не відзначено. Таким чином, позивач не відзначає майно за захистом прав якого вона звернулася до суду. Більше того, згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Відповідачем вказано Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, при чому навіть в уточненій позовній заяві від 01.11.2018 року. У підготовчому та судових засідання позивач та її представник не просили змінити сторону відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на встановлені та досліджені обставини справи, суд дійшов висновку, про необґрунтованість позовних вимог, адже майно за захистом якого, шляхом зняття арешту та заборони відчуження, звернулася позивач не відзначено, відповідач визначений не вірно та бажання замінити сторону відповідача позивач не виявила, запис про реєстрацію обтяження квартири позивача на разі не чинний, а арешт на рухоме майно накладено взагалі у 2018 році, тобто після того як було закінчені виконавчі провадження, де боржником є [PERSON]

Outcome: dismissed