Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач 21.12.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок № 66 по вул. Центральній в с. Кленова Новоград-Волинського району Житомирської області (далі Будинок) та земельні ділянки площею 2, 15 га, 0,71 га та 0,21 га (далі Земля). В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті тітки [PERSON], яка померла 17.04.2016 року, відкрилась спадщина, що складається з Будинку та Землі. Як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на Будинок і Землю, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на них. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові, проти чого відповідач в письмовій заяві до суду не заперечив. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.04.2016 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на Будинок та Землю. Остання належала померлій на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки від 28.10.2004 року. Право власності померлої на Будинок підтверджується записом в погосподарській книзі 2016 року, особовий рахунок 0301-01. За життя [PERSON] розпорядилась своїм майном, склавши 19.06.1998 року заповіт на імя позивача. Інших спадкоємців немає. 08.11.2016 року позивачем на Будинок було виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що він побудований в 1953 році та має наступні господарські будівлі: веранду, три сараї , навіс, колодязь, огорожу. Після смерті [PERSON] позивач спадщину прийняла, однак у вчиненні нотаріальної дії постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на Будинок та Землю у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на них. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації. Відповідно до ст. 26 ЗК України в редакції від 08.06.2000 року, основним юридичним документом на право власності на земельну ділянку був державний акт. З введенням в дію з 05.03.2009 року нової редакції ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, яка, в свою чергу, проводиться за заявочним принципом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя [PERSON] правомірно набула на Будинок і Землю право власності, отримала Державні акти та відкрито користувалася майном. Так як до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на Будинок та Землю, що залишились після смерті [PERSON] Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved