Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 липня 2018 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилався на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] за вказаною адресою знаходиться на реєстраційному обліку, але з жовтня 2015 року в квартирі не проживає без поважних причин. В своїй позовній заяві просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03 липня 2018 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив на позовну заяву не подавав, про причини своєї неявки суд не повідомив, з жодними клопотаннями до суду не звертався. Суд, заслухавши позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва № 776 поро право власності на квартиру від 13 листопада 2002 року є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], [INFO], в квартирі [ADDRESS] знаходиться на реєстраційному обліку, але не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено дослідженими судом доказами, відповідач [PERSON] не проживає в [INFO], наявність реєстрації відповідача в квартирі, власником якої є позивач, порушує його права на вільне володіння та користування власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не повязане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Тому позовні вимоги [PERSON] в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою. Також відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved