Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.07.2015 р. звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Бурштин України» про визнання незаконним та скасування наказу № 51-к від 06.07.2015 р. про його звільнення з посади першого заступника генерального директора з економіки та фінансів за одноразове грубе порушення трудових обов?язків, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. 14.12.2015 р. позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та в доповнення до основних вимог просив визнати незаконними і скасувати накази ДП «Бурштин України» № 299 від 14.07.2015 р. про внесення змін в штатний розпис, № 301/1 від 14.07.2015 р. про введення в дію організаційної структури і штатного розпису, № 452 від 28.09.2015 р. про введення в дію штатного розпису в частині, що стосується виведення зі штатного розпису та організаційної структури підприємства посади першого заступника генерального директора з економіки та фінансів. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначив, що 28.04.2014 р. його на засадах безстрокового трудового договору було прийнято на посаду заступника директора з економіки та фінансів ДП «Бурштин України». З 02.07.2014 р. він переведений на посаду першого заступника генерального директора з економіки та фінансів ДП «Бурштин України»,а з 01.04.2015 р. виконував обов'язки генерального директора підприємства на підставі наказу № 55-к від 25.03.2015 р. Державної служби геології та надр України. 06.07.2015 р. наказом № 51-к про припинення трудового договору його, [PERSON], який перебував на стаціонарному лікуванні у Центральній міській лікарні міста Рівне, було звільнено з посади першого заступника генерального директора з економіки та фінансів ДП «Бурштин України» за одноразове грубе порушення трудових обов?язків (п.1 ст. 41 КЗпП України), - «недопущення 18.06.2015 р. виконувачем обов?язків генерального директора [PERSON] на територію підприємства тимчасового виконувача обов?язків голови Державної служби геології та надр України [PERSON] та призначеного виконувача обов?язків генерального директора ДП «Бурштин України» [PERSON]». Позивач стверджує, що з метою створення умови для невиконання рішення суду про поновлення [PERSON] на посаді, відповідачем було видано накази № 299 від 14.07.2015 р. про внесення змін в штатний розпис, № 301/1 від 14.07.2015 р. про введення в дію організаційної структури і штатного розпису, № 452 від 28.09.2015 р. про введення в дію штатного розпису, якими, зокрема, виведено зі штатного розпису та організаційної структури підприємства посаду першого заступника генерального директора з економіки та фінансів, що унеможливить відновлення порушеного права [PERSON] на працю. В судовому засіданні було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявила самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, виконувача обов?язків генерального директора ДП «Бурштин України» [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON], представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з мотивів викладених у позові, просили визнати незаконним та скасувати наказ № 51-к від 06.07.2015 р. про звільнення [PERSON] з посади першого заступника генерального директора з економіки та фінансів за одноразове грубе порушення трудових обов?язків, поновити його на посаді з 06.07.2015 р., стягнути заробіток за час вимушеного прогулу з 06.07.2015 р. по 27.01.2016 р. з розрахунку 315 грн. 79 коп. за кожен день (206 днів) , стягнути моральну шкоду в сумі 8000 грн., визнати незаконними і скасувати накази ДП «Бурштин України» № 299 від 14.07.2015 р. про внесення змін в штатний розпис, № 301/1 від 14.07.2015 р. про введення в дію організаційної структури і штатного розпису, № 452 від 28.09.2015 р. про введення в дію штатного розпису в частині, що стосується виведення зі штатного розпису та організаційної структури підприємства посади першого заступника генерального директора з економіки та фінансів. Відповідач, ДП «Бурштин України» у особі представника Левченко Л.В., позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позовної заяви та проти заяви про збільшення позовних вимог. Вважає, що [PERSON] у період з 18.06.2015 р. по 02.07.2015 р. вчинено кримінальне правопорушення за ознаками ст. 356 Кримінального кодексу України - самовільне без законних підстав виконання обов'язків генерального директора ДП «Бурштин України». Крім того, комісією з проведення службового розслідування, створеною наказом № 271 від 02.07.2015 р. ДП «Бурштин України», підтверджено факт недопущення в.о. генерального директора [PERSON] на територію підприємства т.в.о. голови Державної служби геології та надр України [PERSON] та призначеного в.о. генерального директора ДП «Бурштин України» [PERSON], що, на думку відповідача, є грубим порушенням трудових обов'язків. Зазначає, що внесення змін у штатний розпис, введення в дію організаційної структури і штатного розпису підприємства згідно з наказами № 299, № 301/1 від 14.07.2015 р., № 452 від 28.09.2015 р. проведено у відповідності до Статуту ДП «Бурштин України». Третя особа на стороні відповідача [PERSON] позов заперечив та пояснив суду, що його було призначено виконувачем обов?язків генерального директора ДП «Бурштин України» наказом Державної служби геології та надр України № 120-к від 17.06.2015 р. на період до призначення у встановленому законодавством порядку генерального директора ДП «Бурштин України». [PERSON] приступив до виконання обов'язків генерального директора ДП «Бурштин України» 02.07.2015 р. та цього ж числа оголосив наказ № 119-к від 17.06.2015 р. Державної служби геології та надр України про припинення виконання обов'язків генерального директора ДП «Бурштин України» [PERSON], першим заступником генерального директора з економіки та фінансів. 02.07.2015 р. в.о. ген.директора [PERSON] було створено комісію для проведення службового розслідування по факту недопущення 18.06.2015 р. виконувачем обов'язків генерального директора [PERSON] на територію підприємства т.в.о. голови Державної служби геології та надр України [PERSON] та призначеного в.о. генерального директора ДП «Бурштин України» [PERSON] Актом зазначеної комісії від 06.07.2015 р. факт недопущення 18.06.2015 р. в.о. генерального директора [PERSON] на територію підприємства т.в.о. голови Державної служби геології та надр України [PERSON] та призначеного в.о. генерального директора ДП «Бурштин України» [PERSON] підтвердився повністю. [PERSON] пояснив, що т.в.о. голови Державної служби геології та надр України [PERSON] у зв'язку з недопуском [PERSON] його на підприємство, звернувся із заявою до Рівненського МВ УМВС України для відкриття кримінального провадження. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, третю особу на стороні відповідача, дослідивши у ході судового слідства докази на які покликаються сторони, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних мотивів та підстав. Судом встановлено, що на [PERSON], першого заступника генерального директора ДП «Бурштин України», на підставі наказу Державної служби геології та надр України № 55-к від 25.03.2015 р. було покладено з 01.04.2015 р. виконання обов'язків генерального директора тимчасово - до призначення у встановленому порядку генерального директора ДП «Бурштин України» (а.с. 80), що відповідає п. 9.2 Статуту ДП «Бурштин України» згідно з яким, - уповноважений орган (Державна служба геології та надр України згідно з п.1.1 Статуту) призначає на посаду та звільняє з посади Генерального директора підприємства, укладає і розриває з Генеральним директором контракт, здійснює контроль за додержанням вимог, і має право прийняти рішення про відсторонення Генерального директора від виконання ним повноважень та призначення особи, яка тимчасово виконуватиме обов'язки Генерального директора. (а.с.30). Відповідно до п. 8.4 Статуту ДП «Бурштин України» - з генеральним директором укладається контракт, у якому визначаються строк його найму, його права, обов'язки і відповідальність, умови матеріального забезпечення, звільнення з посади, інші умови найму, за погодженням сторін.(а.с.29). Враховуючи те, що [PERSON] до 01.04.2015 р. працював на посаді першого заступника генерального директора з економіки і фінансів, на нього було покладено виконання обов'язків тимчасово (на строк до призначення у встановленому порядку генерального директора ДП «Бурштин України»), - трудовий контракт з ним не укладався. Згідно з п. 21 ст. 6 Закону України про управління об'єктами державної власності (в ред. 20.07.2014 р.) - органи управління організовують і проводять конкурси з визначення керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки. Порядком проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 777 від 03.09.2008 р. (зі змінами і доповненнями), визначено процедуру конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки (підприємства). Відповідачем не було надано суду доказів того, що після покладання на [PERSON] обов'язків генерального директора ДП «Бурштин України» уповноважений орган управління ухвалював рішення (наказ) щодо проведення конкурсного відбору керівника ДП «Бурштин України» згідно з установленим порядком. 17.06.2015 р. уповноваженим органом (Державною службою геології та надр) було видано наказ № 120-к про призначення [PERSON] виконуючим обов'язки генерального директора ДП «Бурштин України» з 18.06.2015 р. на період до призначення у встановленому законодавством порядку генерального директора. Підставою наказу зазначено заяву [PERSON] датовану 16.06.2015 р.(а.с.100). 17.06.2015 р. Державною службою геології та надр було видано наказ № 119-к про припинення виконання обов'язків генерального директора ДП «Бурштин України» [PERSON], першим заступником директора 17.06.2015 р. (а.с. 98). Відповідно до підпису під текстом цього наказу [PERSON] з його змістом ознайомився 02.07.2015 р., що також стверджується відміткою (штемпелем) ДП «Бурштин України» про реєстрацію наказу № 119-к від 17.06.2015 р. вхідним № 170 від 02.07.2015 р. Доказів, які б спростовували дату ознайомлення [PERSON] з наказом № 119-к відповідачем надано не було, а тому суд вмотивовано приходить до висновку, що датою коли позивач довідався про припинення виконання ним обов'язків генерального директора ДП «Бурштин України» є 02.07.2015 р. Вказана обставина також підтверджується наказом № 50-к виданим 02.07.2015 р. в.о. генерального директора [PERSON] (а.с. 99) згідно з яким було оголошено наказ Державної служби геології та надр України № 119-к від 17.06.2015 р. щодо припинення виконання обов'язків генерального директора [PERSON] Суд критично оцінює надані відповідачем наказ № 271 від 02.07.2015 р. про створення комісії для проведення службового розслідування (а.с. 104), акт комісії з службового розслідування від 06.07.2015 р. (а.с. 105) у взаємозв'язку з листом ДП «Бурштин України» за підписом в.о. гендиректора [PERSON] від 03.07.2015 р. № 240 на ім'я т.в.о. голови Держслужби геології та надр України [PERSON] у тексті якого ще до висновків комісії зі службового розслідування зазначено, що [PERSON] під час виконання обов'язків гендиректора вчинено грубе порушення трудових обов'язків з проханням надати згоду на його звільнення за п.1 ст. 41 КЗпП та відповідь Держслужби геології та надр від 03.07.2015 р. № 8300/13/13-15 за підписом т.в.о.голови [PERSON] у якій ще до висновків заактованих комісією звільнення [PERSON] погоджується. Судом береться до уваги заява відповідача від 01.09.2015 р. № 328 зареєстрована у Шевченківському районному суді м. Львова з копією витягу з кримінального провадження № 12015180010005198 з яких слідує, що 28.08.2015 р. [PERSON] звернувся до Рівненського МВ про те, що за період з 18.06.2015 р. по 02.07.2015 р. [PERSON] самовільно без законних підстав продовжував виконувати обов'язки генерального директора ДП «Бурштин України», не допустив його до робочого місця, підписував організаційно-розпорядчі документи чим вчиняв самоправні дії (правова кваліфікація КК України ст. 356).(а.с.42,46). На неодноразові запити суду від Рівненського міського відділу УМВС України не надішло жодної відповіді щодо вказано вище кримінального провадження. Суд ввжає, що на підставі наявних у справі доказів, між сторонами існує трудовий спір. Наказом ДП «Бурштин України» № 51-к від 06.07.2015 р. (а.с. 104) [PERSON] звільнено з посади першого заступника генерального директора з економіки та фінансів за одноразове грубе порушення трудових обов'язків з підстави викладеної у акті комісії з службового розслідування від 06.07.2015 р. (а.с. 105), яким підтверджено факт недопущення в. о. генерального директора [PERSON] на територію підприємства т. в. о. голови Державної служби геології та надр України [PERSON] та призначеного в. о. генерального директора ДП «Бурштин України» [PERSON] Жодних інших об'єктивних доказів, які підтверджували б факт недопущення позивачем (в.о. генерального директора [PERSON]) чи іншими особами на територію підприємства т.в.о. голови Державної служби геології та надр України [PERSON] та призначеного в. о. генерального директора ДП «Бурштин України» [PERSON] у ході судового слідства здобуто не було. З наказом про звільнення позивач був ознайомлений 20.07.2015 р., що підтверджується його підписом під цим наказом. Згідно з епікризом № 13160 [PERSON] 1973 р.н. знаходився на стаціонарному лікуванні у центральній міській лікарні м. Рівне в терапевтичному відділенні з 06.07.2015 р. по 17.07.2015 р., що також підтверджується листком непрацездатності серії АГФ № 741675(а.с.9-10). Зазначені докази спростовують акт комісії від 06.07.2015 р. (а.с.115) у складі [PERSON], заступника ген.директора з геології та гірничих робіт, [PERSON], заступника ген.директора з виробництва, [PERSON], помічника ген.директора з перспективного розвитку та кадрової політики, які засвідчили, що в.о. гендиректора [PERSON] було запропоновано [PERSON] надати письмові пояснення з приводу недопущення 18.06.2015 р. на територію підприємства т. в. о. голови Державної служби геології та надр України [PERSON] та призначеного в. о. генерального директора ДП «Бурштин України» [PERSON] Відповідачем не надано суду доказів, що близько 12.00 [PERSON] залишив територію підприємства і про причини відсутності нікого не повідомив. Враховуючи той факт, що [PERSON] звільнено з посади першого заступника генерального директора з економіки та фінансів суд визначив коло його трудових обов'язків за цією посадою, що містяться у пунктах 1-8 розділу ІІ «Завдання та обов'язки» посадової інструкції затвердженої 02.07.2014 р. (а.с.82-83). Крім того, суд оцінює розділ ІV «Відповідальність» посадової інструкції позивача у взаємозв'язку з іншими розділами та приходить до висновку, що у акті комісії з службового розслідування від 06.07.2015 р. не міститься жодного конкретного посилання на порушення [PERSON] трудових обов'язків визначених у його посадовій інструкції, не встановлено вини, не визначено виду і розміру заподіяної шкоди.(а.с.83). Як наслідок відповідачем не доведено факту одноразового грубого порушення [PERSON], першим заступником генерального директора з економіки та фінансів, трудової дисципліни, трудових обов'язків, не встановлено його вини, виду й розміру заподіяної ним шкоди, а враховуючи, що звільнення проведено під час тимчасової непрацездатності позивача, чим порушено вимоги частини третьої статті 40, частин першої, другої статті 41 КЗпП України, у зв'язку із чим наказ про звільнення позивача є незаконним і на підставі частини першої статті 235 КЗпП України його слід поновити на роботі. Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, зокрема, у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу). Як вказав Верховний Суд України у постанові № 6-33цс14 від 21.05.2014 р. вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов'язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов'язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов'язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення. Відповідно до ч. 3 ст. 40 Кодексу Законів про працю України, - не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Аналіз правових норм ст.ст. 40, 41, 149 КЗпП України у сукупності з положеннями ст. 43 Конституції України та ст. 2401 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Згідно з довідкою відповідача середньоденний заробіток позивача становить 315 грн. 79 коп., а тому середній заробіток за час вимушеного періоду з 06.07.2015 р. по 27.01.2016 р. (за 206 днів) загалом складає 65053 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судом досліджено накази ДП «Бурштин України» № 299 від 14.07.2015 р. про внесення змін в штатний розпис, № 301/1 від 14.07.2015 р. про введення в дію організаційної структури і штатного розпису, № 452 від 28.09.2015 р. про введення в дію штатного розпису в частині, що стосується виведення зі штатного розпису та організаційної структури підприємства посади першого заступника генерального директора з економіки та фінансів, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що такі дії відповідача спрямовані на створення перешкоди щодо виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді та порушують ст.ст. 43, 124 Конституції України. З огляду на зазначене вимоги про часткове скасування наказів підлягають задоволенню. Відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 2371 КЗпП. Правовою підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 2371 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 2371 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Отже захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України). Компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, а має самостійне юридичне значення. За наявності порушення трудових прав (у т.ч. незаконного звільнення) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 2371 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Суд на підставі зібраних доказів та з врахуванням суті спору приходить до висновку про часткове задоволення вимоги щодо стягнення моральної шкоди у сумі 5000 грн. Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial