Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] [PERSON] інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що 07.09.2011 року між ним та [PERSON] було укладено кредитну угоду № 3852 К на суму 15000,0 грн. на опалення та водопостачання житлового будинку в с.м.т. Сєрднє, вул. Шевченка, буд. 96, Ужгородського району зі сплатою процентів за користування грошовими коштами у розмірі 3 % річних. Зазначає, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконала, внаслідок чого станом на 01.11.2015 рік має заборгованість перед [PERSON] в розмірі 5296,00 грн., в тому числі по кредитним коштам 3020,00 грн. Так як [PERSON] ухиляється від сплати боргу в добровільному порядку та ігнорує звернення [PERSON] по своєчасному поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 5 296,00 грн., в т.ч. 3 020,00 грн. основного боргу та судові витрати в розмірі 1 218,00 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, однак подала через канцелярію суду заяву від 17.03.2016 року, у якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак, подала через канцелярію суду заяву від 17.03.2016 року, в якій відповідно до ст. 158 ЦПК України просить розглянути справу без її участі, зазначає, що позов визнає в повному обсязі. Враховуючи вказані заяви учасників судового процесу справа розглянута в порядку ст. ст. 158, 169 ЦПК України за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Беручи до уваги, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши забрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2011 року між [PERSON] [PERSON] інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості та [PERSON] було укладено кредитну угоду № 3852-К про надання кредиту для опалення та водопостачання житла, відповідно до якої [PERSON] надав позичальнику - [PERSON] кредит для проведення інженерних мереж (опалення та водопостачання) житлового будинку за адресою: Закарпатська область, с.м.т. Середнє, вул. Шевченка, буд. 96, Ужгородського району в загальній сумі 15 000,00 грн. строком на три роки зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 3 % річних, які нараховуються на суму наданого кредиту і сплачуються разом з поверненням кожної частки кредиту. Одержання відповідачем [PERSON] кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням № 423 від 14 вересня 2011 року. З довідки по заборгованості кредитозаймача [PERSON] перед [PERSON] інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості, згідно кредитної угоди № 3852-«К» від 07.09.2011 року станом на 01.11.2015 року вбачається, що [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконала, внаслідок чого станом на 01 листопада 2015 року має заборгованість перед [PERSON] в розмірі 5296,00 грн., з якої: 3020,00 грн. заборгованість по кредиту та 2276,00 грн. пеня (з врахуванням сплати пені 738 грн.) З матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості надсилалося досудове попередження на адресу відповідача [PERSON] від 11.08.2015 року за № 79 з вимогою погашення заборгованості до 21.08.2015 року, однак дане повідомлення відповідачем було проігноровано, заборгованість у наданий термін не погашена. Відповідно до п. 4.1 кредитної угоди № 3852-К від 07 вересня 2011 року наданий кредит та відсотки за користування ним погашаються грошовими коштами або за узгодженістю сторін сільськогосподарською продукцією власного виробництва за цінами, що визначаються [PERSON] згідно цінової інформації облдержадміністрації на час укладення кредитної угоди. Сторони договору у п. 3.2 даної кредитної угоди погодили, що кредит, наданий [PERSON], забезпечується всім належним позичальнику майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України. Згідно з п. 5.2 угоди, у разі недотримання позичальником умов кредитної угоди: нецільове використання кредиту, порушення графіків будівництва, порушення строків повернення кредиту та відсотків за користування ним, [PERSON] має право розірвати кредитну угоду і достроково стягнути кредит і відсотки за користування ним зі сплатою штрафу та пені у розмірі згідно п. 7.1 , 7.3 За положеннями п. 7.1 та п. 7.3 кредитної угоди, при встановленні факту нецільового використання кредитних коштів, угода підлягає розірванню, а кредитні кошти терміновому (протягом одного місяця) поверненню з виплатою штрафних санкцій в розмірі 5 % від суми отриманої позики. За порушення строків повернення кредиту, передбачених в п. п. 4.4, 6.5 цієї угоди, позичальник сплачує [PERSON] пеню за кожний день затримки платежу в розмірі подвійної ставки НБУ. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Виходячи з норми ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України зазначено, що порушення зобовязання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦПК України. За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором\~ як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Окрім того у ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. З контекстного аналізу норм ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості заборгованість по договору позики в розмірі 5296,00 коп., а також у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати в розмірі 1 218,00 грн.

Outcome: approved