Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 листопада 2017 року звернулась в суд з цим позовом до відповідача, та просила ухвалити рішення суду, яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Підставою цьому зазначала те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] року у них народився син [PERSON], а [INFO] року народився син [PERSON], [INFO] року рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області шлюб між ними було розірвано. Через пів року після розлучення відповідач перестав приходити до дітей в гості, перестав з ними спілкуватись, хоча продовжував платити аліменти та інколи телефонував. Через три роки після розлучення він взагалі перестав цікавитись дітьми та їх життям. Не зважаючи на рішення суду, яким на відповідача покладено обов'язки сплачувати аліменти, він більше ніж чотири роки не сплачує ні копійки коштів у якості аліментів на утримання дітей. В ході розгляду справи в суді позивачка підтримала позов у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом виклику через офіційний веб-сайт Котовського міськрайонного суду Одеської області, а, отже, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України є таким, що повідомлений належним чином. Представник Органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо синів. Вислухавши пояснення учасників розгляду справи та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, що їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний розумовий та духовний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] до [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 10 січня 2005 року у Новоселівській сільській раді Котовського району Одеської області, за актовим записом № 01, який було розірвано рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від [INFO] року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, вихованням та утриманням малолітніх синів не займається, з сім'єю не проживає, ні морально ні матеріально дітей не підтримує, не відвідує та не спілкуються з ними. Згідно довідки голови Бочманівської сільської ради Юрчак В.А. від 10.11.2017 року, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], дійсно мешкають з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Батько дітей з ними не проживає і де він мешкає сільській раді не відомо. Згідно довідки Бочманівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 13.11.2017 року №53, батько [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], навчанням синів не цікавився, у школу не з'являвся, вихованням не займався. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язанні займатись вихованням дитини. При цьому передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ч.4.ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'ясняється, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку органу опіки і піклування Подільської районної державної адміністрації №01-25/590 від 30.07.2018 року, відповідача [PERSON], [INFO], доцільно позбавити батьківських прав стосовно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що відповідає інтересам дітей. Доказів які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків стосовно дитини судом не встановлено. Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач, як батько дитини, маючи реальну можливість виконувати обов'язки по вихованню дитини, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям своєї дитини, потребами, його фізичним та духовним розвитком, не виявляє батьківської турботи, не надає жодної матеріальної допомоги. При цьому суд враховує тривалість такого ухилення. При таких обставинах, з метою захисту інтересів дітей, та з урахуванням всіх обставин справи та наявних у справі доказів, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав стосовно його дітей. Питання розподілу судових витрат між сторонами у справі судом не вирішується, оскільки таких вимог вони не заявляли.

Outcome: approved