Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач 12.09.2013 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості в сумі 47317,54 грн., що виникла за кредитним договором № 103.42177 від 20.12.2011 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між позивачем та відповідачем-1 [PERSON] 20.12.2011 року було укладено кредитний договір № 103.42177, відповідно до умов якого відповідач-1 отримав у ПАТ «ПроКредит Банк» кредит в сумі 65000 грн., строком користування на 24 місяці, до 20.12.2013 року зі сплатою 30% річних за користування кредитом. Факт видачі кредиту підтверджується меморіальним ордером №128412493_135337523 від 20.12.2011 року. Відповідно до п.1 кредитного договору, позичальник зобов'язався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені цим договором платежі у порядку, визначеному кредитним договором. Згідно п.3.2.1. кредитного договору, кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту у разі прострочення погашення грошових зобов'язань за цим договором тривалістю більш ніж 3 банківські дні. Водночас п.3.6. договору передбачено, що при простроченні погашення грошових зобов'язань за цим договором тривалістю більш ніж 30 календарних днів, позичальник зобов'язаний повністю достроково погасити кредит не пізніше ніж через 3 банківські дні з дати настання тридцятого дня прострочення незалежно від того, чи кредитор пред'явив йому вимогу, якщо інше не буде погоджено з кредитором. При цьому кредитор вправі самостійно та без повідомлення позичальника приймати рішення про збільшення строку прострочення, необхідного для такого дострокового погашення чи строку, в який має бути здійснено таке погашення. З 20.05.2013 року відповідач-1 припинив сплачувати кошти за кредитним договором. 23.07.2013 року позивач надіслав відповідачу-1 вимогу про повне дострокове погашення кредиту №890 та 891/1 від 23.07.2013 року. Пунктом 3.4. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний достроково погасити кредит протягом п'яти банківських днів з дня відправлення вимоги. Однак, в порушення умов договору кошти відповідачем-1 повернуті не були. Відповідно до п.2.4. кредитного договору, у випадку прострочення встановлених цим договором строків погашення грошових зобов'язань, позичальник сплачує кредитору штрафну пеню у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 грн. у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Починаючи з 31-го календарного дня прострочення, вказаний розмір пені збільшується до 1% за умови подання кредитором відповідного повідомлення позичальнику про таке збільшення. Таким чином, станом на 12.09.2013 року за відповідачем-1 перед банком числиться заборгованість, яка складається: з боргу по капіталу - 38703, 90 грн.; боргу по процентах - 3386,52 грн.; пені - 5227,12 грн., всього на суму 47 317,54 грн. Для забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 за кредитним договором, між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON], 20.12.2011 року було укладено договір поруки, за яким поручитель поручився перед позичальником за виконання відповідачем-1 зобов'язань по поверненню грошових коштів, у разі невиконання відповідачем-1 зобов'язань по поверненню грошових коштів, забезпеченому договором поруки від 20.12.2011 року, поручитель відповідає перед позичальником як солідарний боржник. 23.072013 року позивач у зв'язку з виникненням заборгованості відповідача-1, звернувся до поручителя з вимогою №892 та №891 від 23.07.2013 року про виконання зобов'язань відповідача-1 відповідно до умов договору поруки. Однак, ці вимоги позивача не були виконані і погашення на підставі договору поруки не відбулося. Таким чином, позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, у відповідності до умов кредитного договору, а відповідачі не виконали свої зобов'язання перед Банком, що зумовило останнього звернутися до суду за захистом порушених своїх прав. У судовому засідання 29.01.2014 року представник позивача Петрушко Я.Р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі до суду двічі не з'явились, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с. 41, 42, 51, 52, 53), про причини своєї неявки судові не повідомили, а тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У відповідності до ч.2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Абзацом 2 п.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем-1 [PERSON] 20.12.2011 року було укладено кредитний договір № 103.42177, відповідно до умов якого відповідач-1 отримав у ПАТ «ПроКредит Банк» кредит в сумі 65000 грн., строком користування на 24 місяці, до 20.12.2013 року зі сплатою 30% річних за користування кредитом (а.с. 8-9). Відповідно до п.1 кредитного договору, позичальник зобов'язався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені цим договором платежі у порядку, визначеному кредитним договором. Для забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 за кредитним договором, між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON], 20.12.2011 року було укладено договір поруки, за яким поручитель поручився перед позичальником за виконання відповідачем-1 зобов'язань по поверненню грошових коштів, у разі невиконання відповідачем-1 зобов'язань по поверненню грошових коштів, забезпеченому договором поруки від 20.12.2011 року, поручитель відповідає перед позичальником як солідарний боржник. (а.с. 21-22). Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером №128412493_135337523 від 20.12.2011 року про видачу готівки відповідачу-1 (14). В порушення умов кредитного договору, договору поруки та чинного законодавства України відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання за договорами, у зв'язку з чим станом на 12.09.2013 року за відповідачем-1 перед банком числиться заборгованість, яка складається: з боргу по капіталу - 38703, 90 грн.; боргу по процентах - 3386,52 грн.; пені - 5227,12 грн., всього на суму 47 317,54 грн. (а.с. 15-17 - розрахунок заборгованості). Банк неодноразово надсилав вимогу відповідачам про необхідність виконання зобов'язань за договорами, проте в установлений строк заборгованість за кредитом повернута не була (а.с. 18-20). Уклавши з позивачем зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідачі порушили свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 47317,54 грн., яку суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідачів підлягає солідарному стягненню сума судового збору у розмірі 473,18 грн. сплачена позивачем згідно меморіального ордеру №00000029 від 19.08.2013 року та (а.с. 6). На підставі викладеного та

Outcome: approved