Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач 24. 11. 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про втрату права на житло та виселення, посилаючись на те, що йому на підставі договору дарування квартири належить квартира [ADDRESS]. В квартирі проживає він зі своїм сином [PERSON]. Також вказував, що в квартирі окрім них зареєстрована ще його колишня дружина - [PERSON]. Зазначив, що 23 липня 2015 року він розірвав шлюб з відповідачкою, однак в належній йому квартирі вона не проживає більше 8 років. Не сплачує комунальні платежі, особистих її речей в квартирі немає. В звязку з реєстрацією відповідача в квартирі він змушений нести додаткові витрати, повязані з надлишковою оплатою комунальних послуг. В ході розгляду справи позивач уточнював позовні вимоги. Просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 48 в будинку № 64 по вул. Дашкевича в місті Черкаси. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі. Про день та час розгляду справи була повідомлена через оголошення в пресі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно договору дарування квартири від 17.01.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом ЧМНО [PERSON] [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання, проживання членів їх сімей, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно довідки про склад сімї № 4082 від 06.10.2015 р., в квартирі [ADDRESS] зареєстровані дві особи: [PERSON] [INFO], [PERSON], - [INFO] Особовий рахунок відкрито на імя [PERSON]. Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується актом опитування сусідів, які підтвердили, що [PERSON] не проживає в [INFO] з червня 2007 року по даний час. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.07.2015 року. Згідно\~ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. \~Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Судом встановлено, що договір про користування спірною квартирою між сторонами не укладався. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, оскільки в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивача, що\~\~відповідач понад 1 рік\~\~не проживає\~в [INFO], не користується житлом, однак добровільно з реєстрації не знялася, чим створює перешкоди позивачу в розпорядженні своїм майном. Визнання відповідача такою, що\~втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved