Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] державний університет звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на користь університету боргу за навчання в сумі 2045 грн. 20 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що 06 серпня 2013 року на підставі наказу від 07 серпня 2013 року № 216-с, між [PERSON] державним університетом та відповідачем було укладено договір про навчання за № 364868. Відповідно до умов зазначеного договору, позивач взяв на себе зобов»язання за рахунок коштів відповідача здійснити його навчання на денній формі, за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст», на рівні державних стандартів освіти та видати відповідачу документ про освіту на рівні державного зразка, при умові успішного виконання ним навчального плану. Відповідач у свою чергу, відповідно до пункту 4.4 Договору зобов»язувався вносити плату за навчання, щомісячно. Однак, дані зобов»язання відповідачем не виконано і з січня по березень 2015 року оплата за навчання ним не здійснювалася, в зв»язку з чим утворилася заборгованість в сумі 2\~045 грн. 20 коп.. За викладених обставин, наказом від 11 березня 2015 року № 119-с відповідача було відраховано за порушення умов договору. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу 02 березня 2016 року було направлено попередження з пропозицією сплатити борг у 15-ти денний термін, однак даний лист було залишено поза увагою. Представник відповідача [PERSON] державного університету в судове засідання не з»явився, однак надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення в засобам масової інформації. Суд вважає, що, оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв'язку із чим суд розглядає справу на підставі ст. 169 ЦПК України у його відсутність, на підставі наявних матеріалів у справі, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, 06.08.2013 року, між [PERSON] державним університетом та [PERSON] було укладено Договір №364868 про навчання, копія якого є у справі, на підставі якого, відповідач\~\~був зарахований на навчання до університету. За умовами Договору, позивач вз»яв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання, на денній формі, за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст», за напрямом підготовки «Біологія», надати відповідачу освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, видати йому документ про освіту державного зразка при умові успішного виконання відповідачем навчального плану. У свою чергу відповідач, зобовязаний вносити оплату за навчання у розмірі та терміни, визначені п.п.4.1- 4.9 Договору. Сторони зобовязані виконувати умови договору, що передбачено ст. 526 ЦК України, відповідно до якої, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та\~ст.629 ЦК України, згідно якої, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1\~ст.901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно\~ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором виконував, а відповідач ні, оскільки, відповідно до\~ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Наказом № 119-с від 11.03.2015 року,\~\~відповідач був відрахований з університету з 11.03.2015 року за не виконання п.4.4 Договору про навчання, тобто, за невнесення плати за навчання що підтверджується довідкою, яка є в справі. Як вбачається з довідки-розрахунку №862, яка є в справі, заборгованість відповідача за надані йому позивачем освітні послуги, складає 2\~045 грн. 20 коп.. До теперішнього часу ця заборгованість не погашена. Відповідно до\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що вина відповідача у тому, що виникла вищевказана заборгованість перед позивачем, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази на підтвердження своїх заперечень проти позову, якщо такі є, відповідач суду не надав. Згідно\~ст. 599 ЦК України, зобов'язання за цією угодою припиняється виконанням, проведеним належним чином. Угоду, яка є предметом даного спору, на даний час не визнано недійсною, не розірвано……, вона має законну силу, а тому, відповідно до вимог ст.629 ЦК України, є обовязковою для виконання сторонами. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] державного університету, заборгованість за Договором № 364868 про навчання, укладеним\~\~06 серпня 2013 року між [PERSON] державним університетом та [PERSON] в сумі 2045 грн. 20 коп. Відповідно до ст.ст. 79,\~88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 1600 грн., згідно платіжного доручення, яке є в матеріалах справи.

Outcome: approved