Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 липня 2018 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилалася на те, що є власником квартири [ADDRESS]. Вказувала, що в належній їй на праві власності квартирі на реєстраційному обліку значиться відповідач [PERSON] та її малолітній син [PERSON], [INFO], які фактично не проживають в квартирі понад 5 років. В своїй позовній заяві просила суд визнати [PERSON] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS]. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06 липня 2018 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання не зявилася, будучи повідомлена про дату, час та місце розгляду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив на позовну заяву не подавала, про причини своєї неявки суд не повідомила, з жодними клопотаннями до суду не зверталася. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03 січня 2007 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства є власником квартири [ADDRESS]. Також встановлено, що за даними Житлово-будівельного кооперативу «Ромашка» відповідач [PERSON] та її малолітній син [PERSON], [INFO], знаходяться на реєстраційному обліку в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено дослідженими судом доказами, відповідач [PERSON], [INFO], та її малолітній син [PERSON], [INFO], не проживають в [INFO]. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є громадянами [PERSON] Федерації, мають постійне місце проживання за адресою: [PERSON] Федерація, Московська область, Дмитрівський район, селище Некрасівське, [ADDRESS], де знаходяться на реєстраційному обліку. Наявність реєстрації відповідача [PERSON] та [PERSON], [INFO], в квартирі, власником якої є позивач, порушує її права на вільне володіння та користування власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не повязане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача [PERSON] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою.

Outcome: approved