Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.06.2020 року звернувся до суду з позовом до Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання розпорядження протиправним та зобов`язання поновити на квартирному обліку, яким просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації № 125 від 02.03.2018 року в частині зняття [PERSON] разом з членам сім`ї з квартирного обліку; зобов`язати Святошинську районну в м. Києві державну адміністрацію відновити [PERSON] на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок надання житла: позачерговий, разом з членами сім`ї: [PERSON] , 1956 року народження. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕУ у 1987 році ( категорія 1 ) та є інвалідом ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни. Зазначив, що з 13.05.2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , 1956 року народження та проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира становить загальною площею 42,1 кв.м. та належить йому на праві приватної власності. На час реєстрації його місця проживання у вказаній квартирі було зареєстровано що 4 особи. Вказав, що розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.05.2008 року № 763 його разом з дружиною було взято на квартирний облік та включено до позачергового списку забезпечення житлом для потерпілих у зв`язку з аварією на ЧАЕС ( категорія 1). Однак розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації № 125 від 02.03.2018 року його було знято з квартирного обліку, у зв`язку із забезпеченням жилою площею по нормі. Вважає вказане розпорядження незаконним та таким, що порушує його право на отримання житла, оскільки він є інвалідом ІІ групи та має право першочергового отримання житла. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 08.07.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за загальними правилами позовного провадження. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду відзиві. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 31 Житлового кодексу УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу PCP і Української PCP), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Статтею 39 Житлового кодексу УРСР передбачено, що громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті. Згідно ст. 34 Житлового кодексу УРСР пп. 1 п. 13 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в УРСР», затверджених постановою Ради Міністрів Української PCP та Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української PCP і Українською республіканською радою професійних спілок. Відповідно до пункту 15 Правил передбачає, що на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у даному населеному пункті. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і прописані у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і працездатних батьків). Пунктом 17 Правил передбачено, що громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання будинку, квартири, не беруться на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов. Згідно з пунктами 2, 5 постанови виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів і Президії Київської міської ради профспілок від 30.04.1991 № 234 встановлено, що потребуючими поліпшення житлових умов визначаються громадяни, які мають житлову площу до 7,5 кв. м. Середній рівень забезпеченості громадян у м. Києві жилою площею встановлено чинним законодавством України в розмірі 9 кв. м. на одну особу. Встановлено, що [PERSON] з 06.03.2007 року зареєстрований в приватній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Жила площа вказаної квартири становить 42,1 кв.м. Розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.05.2008 року № 763 позивача разом з дружиною [PERSON] було взято на квартирний облік та включено до позачергового списку забезпечення житлом для потерпілих у зв`язку з аварією на ЧАЕС ( 1 категорії). На день постання позивача разом з дружиною на квартирний облік, вони проживали за адресою: [ADDRESS] , де було зареєстровано 6 осіб. З матеріалів справи вбачається, що станом на 04.01.2018 року за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано 4 особи. Розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.03.2018 року № 125 позивача разом з дружиною [PERSON] було знято з квартирного обліку, оскільки позивач забезпечений жилою площею встановленою чинним законодавством України по нормі. Згідно з вимогами підпункту 1 п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470, громадяни знімаються з квартирного обліку у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого житлового приміщення. Отже, враховуючи те, що родина позивача забезпечена жилою площею по нормі, то відповідачем правомірно було винесено оскаржуване розпорядження про зняття позивача разом з дружиною [PERSON] з квартирного обліку. За таких обставин, суд не вбачає протиправності та підстав для скасування оскаржуваного розпорядження відповідача від 02.03.2018 року в частині, що стосується позивача. При вирішенні справи суд також враховує приписи частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, з висновками щодо застосування цих положень, викладених у рішеннях ЄСПЛ «Бочан проти України» (№2), заява № 22251/08, рішення від 15 лютого 2015 року, «Волошин проти України», заява № 15853/08, рішення від 10 жовтня 2013 року, «Чуйкіна проти України», заява № 28924/04, рішення від 13 січня 2011 року. Суд вважає, що у межах вирішення даної справи повною мірою забезпечено право позивача на розгляд його позову з дотриманням принципу рівності, справедливості та безсторонності. На підставі викладеного в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed