Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач 23.11.2020 року звернувся до суду з позовом за вимогами якого у новій редакції просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 3 105,86 грн., що включають: залишок коштів за договором позики в сумі 2 000 грн., штраф в сумі 1 000 грн., 3% річних від простроченої суми за період з 22.01.2018 р. по 27.10.2020 р. в сумі 105,86 грн., та стягнути судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.04.2016 року відповідач отримав у позивача у борг грошові кошти у розмірі 3 600 грн. терміном до 01.05.2016 року. На підтвердження отримання в борг коштів відповідач надав розписку. Позивач стверджує, що у місячний строк з дня отримання коштів відповідач гроші не повернув. Лише у грудні 2017 р. [PERSON] з`явився на зв`язку та повідомив про бажання повернути частину боргу. 22.01.2018 р. відповідач повернув 1 600 грн. з проханням відтермінувати повну сплату боргу. Від того часу [PERSON] перестав виходити на зв`язок, залишок боргу становить 2 000 грн. З посиланням на норми ст. ст. 11, 264, 509, 526, 610, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 3 105,86 грн., що включає залишок боргу за договором позики в сумі 2 000 грн., штраф в сумі 1 000 грн. згідно п. 6 договору та 3% річних від простроченої суми (2 000 грн.) за 644 дні прострочення платежу у розмірі 105,86 грн. Ухвалою суду від 30.11.2020 року позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позову протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 11). Ухвалою суду від 11.01.2021 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 37, 38). В судове сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Позивач суду подав клопотання з проханням розглянути справу без його участі, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач про дату судового засідання був повідомлений 08.02.2021 р., що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням Укрпошти про вручення рекомендованого відправлення. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Згідно норми частини 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, судом постановлено ухвалу від 25.02.2021 р. про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно норми частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки можуть виникати із договорів та інших правочинів, чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 01 квітня 2016 року між сторонами укладено договір позики, за змістом якого позикодавець [PERSON] передав позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 3 600 грн., які відповідач зобов`язався повернути позивачу до 01 травня 2016 року (а.с. 20). Відповідно положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Про отримання відповідачем від позивача грошових коштів у розмірі 3 600 грн. свідчить надана [PERSON] розписка від 01.04.2016 року (а.с. 21). За повідомленням позивача, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики у встановлений строк та належним чином не виконав, при цьому кошти повернув 22 січня 2018 року частково у розмірі 1 600 грн. Заборгованість становить в сумі 2 000 грн. У спростування вказаних доводів позивача щодо наявної суми боргу за укладеним правочином будь яких доказів відповідачем суду не надано. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 525, 526 ЦК України). Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно положень частини 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідачем суду не надано жодних доказів на підтвердження повернення позивачу грошових коштів за наданою борговою розпискою. Відповідно положень частини 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, у зв`язку з невиконанням умов укладеного договору позики від 01.04.2016 р., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неповернута сума позики у розмірі 2 000 грн. Пунктом 6 договору позики визначено, що в разі прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 50 % від неповерненої суми позики, а також позикодавець вправі нараховувати пеню у розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. За заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 1 000 грн. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Відповідно ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Як зазначено вище, неповернена відповідачем сума позики становить 2 000 грн., отже розмір штрафу (50%) за неналежне виконання зобов`язання складає 1000 грн. (2 000 : 100 х 50). Тому у цій частині позов також підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він на вимогу позикодавця повинен сплатити останнього суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення виконання зобов`язання, а також три відсотки річних за весь час прострочення. За вимогами частини 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем заявлено до стягнення 3% річних від простроченої суми 2 000 грн. за період з 22.01.2018 р. по 27.10.2020 року. Вказаний період включає 1010 днів просточення, а саме: з 22.01.2018 р. по 31.12.2018 р. - 344 дні; з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. - 365 дні; з 01.01.2020 р. по 27.10.2020 р. - 301 день. 3% річних за зазначений період за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання становить у розмірі 165 грн. 72 коп. ((2000 х (3 : 365 : 100) х 708 = 116,38 грн.) + (2000 х (3 : 366 : 100) х 301 = 49,34 грн.) При цьому позивачем заявлено до стягнення 3 % річних у розмірі 105,86 грн. Отже, відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, у межах заявлених позовних вимог з відповідача на користь позивача також слід стягнути 3 % річних в сумі 105,86 грн. За викладених обставин позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути загальну суму коштів за договором позики від 01 квітня 2016 року у розмірі 3 105,86 грн., що включає: залишок боргу за договором позики в сумі 2 000 грн., штраф в сумі 1 000 грн. згідно п. 6 договору та 3% річних у розмірі 105,86 грн. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України у порядку розподілу судових витрат між сторонами суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави у розмірі 840,80 грн. (а.с. 36).

Outcome: approved