Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 19 лютого 2015 року звернувся в суд з зазначеним позовом до відповідача [PERSON], який в подальшому уточнював. Посилався на те, що з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2011 року. Мають спільного сина [PERSON], 2005 року народження, який постійно проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Також вказував, що згідно з судовим наказом, виданим 28 квітня 2012 року Київським районним судом м. Полтави, з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON]. Оскільки син постійно проживає з ним, вважає, що подальше стягнення аліментів порушує його права та не є в інтересах неповнолітнього сина. В своїй позовній заяві, враховуючи подані до суду уточнення, просив суд встановити факт проживання неповнолітнього [PERSON], в період з 13 квітня 2011 року з ним, визначити місце проживання неповнолітнього з батьком [PERSON]. Також просив суд припинити стягнення з нього аліментів на утримання сина та звільнити від заборгованості по сплаті аліментів. В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в поданих до суду заявах обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала. Не оспорювала факт проживання неповнолітнього сина разом з батьком, але стверджувала, що бажає, щоб [PERSON], 2005 року народження, проживав разом з нею, у зв'язку з чим вона повинна мати право на отримання аліментів. Представник виконавчого комітету Октябрського районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування, в судовому засіданні просила суд визначити місце проживання дитини з батьком [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення та обґрунтування осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], 1972 року народження, та [PERSON], 1982 року народження, з 27 лютого 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2011 року, яке вступило в законну силу. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 150 СК України батьки мають обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з нормами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], будучи матір'ю дитини [PERSON], 2005 року народження, спільно з дитиною не проживає. [PERSON], 2005 року народження, постійно проживає спільно з батьком [PERSON], в [ADDRESS]. Як встановлено дослідженими в справі доказами, в сім'ї [PERSON] створені належні умови для проживання малолітньої дитини, склалися доброзичливі дружні стосунки. Володимир, 2005 року народження, прихильний до батька в більшій мірі, в бесіді висловив бажання проживати разом з батьком. Встановивши дані обставини, враховуючи байдуже ставлення відповідача [PERSON] до виховання та утримання сина, особисту прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров'я, суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання дитини разом з батьком. При цьому судом враховується також і та обставина, що фактичним тривалим місцем проживання дитини на час вирішення спору є саме проживання з батьком. Відповідач, будучи матір'ю дитини, не цікавилася навчанням та вихованням сина, не відвідувала навчальний заклад, не приймала участі в його матеріальному утриманні. При вирішенні позовних вимог судом враховується висновок виконавчого комітету Октябрської районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконкому Октябрської районної в м. Полтаві ради від 27 травня 2015 року № 130, за яким виконавчий комітет вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2011 року по справі № 2-898/11, яке вступило в законну силу, [PERSON], 2005 року народження, проживає з [PERSON]. Обставину проживання неповнолітнього сина разом з батьком не оспорювала відповідач [PERSON] в судовому засіданні. Також встановлено, що Київським районним судом м. Полтави за заявою [PERSON] 28 квітня 2012 року видано судовий наказ, згідно з яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття, починаючи з 25 квітня 2012 року. Зазначений судовий наказ знаходиться на примусовому виконанні в провадженні державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, станом на 01 січня 2015 року заборгованість за виконавчим документом згідно розрахунку державного виконавця складає 4844,84 грн. За нормами ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт того, що неповнолітній [PERSON], 2005 року народження, з 13 квітня 2011 року проживає спільно з батьком [PERSON], має для позивача юридичне значення, підтверджується дослідженими по справі доказами. Тому суд вважає за необхідне встановити факт проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в період з 13 квітня 2011 року з батьком [PERSON] Можливість повного або часткового звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами передбачено ст. 197 СК України. Так, згідно з ч.1, ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ст. 18 СК України, згідно з якою способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є, зокрема припинення правовідношення, а також його анулювання. Правила припинення права на аліменти на утримання дитини безпосередньо в разі встановлення місця проживання дитини з іншим із батьків, нормами Сімейного кодексу України не визначені. Разом з тим, за нормами СК України право на аліменти на дитину припиняється у разі досягнення нею повноліття; право на аліменти може бути припинено також у разі звільнення батьків від обов'язку утримувати дитину відповідно до ст. 188 СК України, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і повністю забезпечує її потреби; припинення права на аліменти на дитину допустиме у зв'язку з набуттям нею права власності на нерухоме майно (ст. 190 СК України). Враховуючи встановлені судом обставини, фактичне проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком з 13 квітня 2011 року, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог та враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав та

Outcome: approved