overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 серпня 2020 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позовна заява обґрунтована тим, що перебуває з відповідачем в трудових відносинах, з 01.05.2020 відповідач не виплачує нараховану заробітну плату, станом на 01.08.2020 заборгованість складає 18600 грн. В позовній заяві просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість із виплати заробітної плати в розмірі 18600 грн. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2020 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, з жодними заявами та клопотаннями до суду не звертався. В судовому засіданні позивач повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував щодо їх задоволення. Суд, заслухавши сторони, розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01.10.2019 перебуває з відповідачем в трудових відносинах (наказ № 30 від 30.09.2019) (а.с. 2). Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як встановлено судом, відповідач заробітну плату в порушення норм ст. 115 КЗпП України не виплачує, за період з 01.05.2020 по 01.08.2020 існує заборгованість в розмірі 18600 грн (а.с. 5). Тому суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає до стягнення\~\~судовий збір у розмірі 840,80 грн. Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

позивач [PERSON] 18 січня 2016 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 22 вересня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей, дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON],[INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають непорозуміння. Між сторонами втрачено почуття поваги та любові. Сторони не ведуть спільного господарства, не мешкають разом з 01 липня 2014 року. Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву із клопотанням про розгляд справи у її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки, заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 вересня 2007 року, про що виконкомом Олексіїво-Дружківської селищної ради м.Дружківка Донецької області зроблено актовий запис № 32 (а.с 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10-12). У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають непорозуміння. Між сторонами втрачено почуття поваги та любові. Сторони не ведуть спільного господарства, не мешкають разом з 01 липня 2014 року. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 січня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] спілки «Полтава і полтавці» про стягнення заборгованості за договором внесення внеску. В своїй позовній заяві позивач посилалася на те, що 01 жовтня 2014 року укладала з відповідачем договір про внесення внеску члена кредитної спілки та внесла на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 8000 грн. та 4000 грн. Вказувала, що по закінченню строку договору сума коштів відповідачем в повному обсязі повернута не була. Просила суд стягнути з [PERSON] спілки «Полтава і полтавці» на її користь вклад за договором про внесення внеску члена кредитної спілки в сумі 12000 грн., нараховані відсотки в сумі 709,33 грн., всього 12709,33 грн. Позивач звернулася в суд з заявою про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 01 жовтня 2014 року між [PERSON] спілкою «Полтава і полтавці» та позивачем [PERSON] укладено договір № 178 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно з умовами договору позивач внесла на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі всього 12000 грн., а відповідач зобовязався повернути вклад та проценти на умовах договору. При цьому днем закінчення стоку вкладу сторони визначили 01 жовтня 2015 року, а процентну ставку 21,5 % річних. 01 жовтня 2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду з визначенням дня закінчення строку вкладу 01 січня 2016 року. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами з вказаного договору виникли відповідні правовідносини, які регулюються умовами договору та чинним законодавством. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, по закінченню терміну дії договору сума вкладу позивачу в повному обсязі повернута не була. Зокрема, згідно з довідкою № 29 від 14 січня 2016 року, наданою відповідачем, за договором № 178 від 01 жовтня 2014 року борг складає 12000 грн., нараховані відсотки в розмірі 709,33 грн. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач порушив умови договору та всупереч вимог чинного цивільного законодавства кошти вкладу позивачу не повернув. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, необхідно стягнути з КС «Полтава і полтавці» на користь позивача заборгованість за договором № 178 від 01 жовтня 2014 року в сумі 12000 грн. та 709,33 грн. нарахованих відсотків. Також з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України на держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 січня 2017 року звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі , від якого сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає із позивачем і знаходиться на її утримані. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила свої вимоги, вказавши , що з моменту предявлення нею позову про стягнення аліментів до суду, відповідач надавав їй матеріальну допомогу на утримання дитини, тому просила суд стягнути аліменти на її користь з моменту винесення рішення суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення вимог позивача з урахуванням їх уточнень не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-НО № 427066, виданого 22 серпня 2015 року виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 серпня 2015 року, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО № 715205, виданого 26 травня 2016 року виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області. Як вбачається з довідки ОСББ « Моноліт» № 196 від 11 січня 2017 року [PERSON] дійсно мешкає в [ADDRESS], з донькою [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 181 СК України, рішенням суду, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері чи батька. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має неповнолітню дитину і має змогу виплачувати аліменти на її утримання. Інших утриманців відповідач не має. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 січня 2017 року звернулася до суду із позовом і просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 29 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 256). Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося із-за різних характерів та поглядів на життя, відповідач не розуміє її як дружину, матеріальними проблемами сім»ї не переймається, не працює та не має бажання працевлаштовуватися. Внаслідок цього в сім`ї почали виникати сварки, свідком яких була її неповнолітня донька від першого шлюбу В даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 січня 2018 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що шлюб з відповідачем зареєстрували 23 листопада 2007 року, з травня 2017 року проживають окремо, спільне життя не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем 23 листопада 2007 року шлюб. Ухвалою від 19 січня 2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання на 09 лютого 2018 року. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2018 року закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи повідомлений про час та місце судового засідання з розгляду справи по суті, клопотань до суду не подавав. Суд, заслухавши позивача, приходить до наступних висновків. Зокрема, як встановлено судом, сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Пруденко) [PERSON], [INFO], з 23 листопада 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. За нормами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача відповідально до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 травня 2018 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що подружнє життя не склалося через різні погляди в житті, втрати поваги один до одного. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем 10 березня 2004 року шлюб. Ухвалою від 21 травня 2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання на 11 червня 2018 року. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в поданій до суду заяві зазначив, що позов визнає. Інші заяви та клопотання учасниками справи не подавалися. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до норм ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 200 ЦПК України, з задоволенням позовних вимог. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Чередніченко) [PERSON], [INFO], з 10 березня 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач - [PERSON] , 18 травня 2020 року звернулася до Любашівського районного суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує, що 28 вересня 1996 року вона із відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Новоселівської сільської ради Любашівського району Одеської області, актовий запис № 4. Від спільного проживання в шлюбі вони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейні стосунки з чоловіком не склалися, вони припинили сімейне життя, спільно не проживають. Причиною розпаду сім`ї стало те, що в них різні характери та погляди на життя, вони втратили взаємопорозуміння та повагу один до одного. Позивач - [PERSON] , згідно заяви просила суд розглянути справу у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - [PERSON] , згідно заяви просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, на розлучення згодний. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ст. 200, 206 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із слідуючого. Як вбачається із свідоцтва про шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб 28 вересня 1996 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Новоселівської сільської ради Любашівського району Одеської області, актовий запис № 4. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В силу ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони не проживають разом як подружжя, позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, надалі зберігати сімейні відносини неможливо. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить волі та інтересам позивача,

Outcome: approved