Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.08.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи Відділ Державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Територіальний сервісний центр Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області № 1444, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на рухоме майно, зазначивши на підтвердження своїх позовних вимог, що 19.11.2012 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу автомобіля [NUMBER], 2004 року випуску, номер шасі Y6DТ1311040181937, який належав [PERSON], продаж вчинено за 36000,00 грн., які [PERSON] одержав від нього. В підтвердження цього договору відповідач надав йому розписку про отримання грошей за автомобіль, а також передав йому зазначений автомобіль, тобто були виконані усі умови договору купівлі-продажу автомобіля. Крім того, 19.11.2012 року відповідач [PERSON], який діяв від імені власника автомобіля [PERSON], надав йому нотаріально посвідчену довіреність на право користування, зняття з обліку та продажу належного [PERSON] автомобіля. Згідно довіреності від 06.11.2012 року, посвідченої нотаріально, [PERSON] уповноважив [PERSON] користуватися, зняти з обліку та продати належний йому автомобіль. В подальшому сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, але на неодноразові телефонні дзвінки та письмове повідомлення від 08.06.2017 року відповідач [PERSON] до нотаріуса не зявився. Відповідно до судового наказу № 905/1734/13-г Господарського суду Донецької області від 29.05.2013 року було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитом в сумі 344389,345 грн. Постановою державного виконавця ДВС Красноармійського міськрайонного управління юстиції від 10.10.2013 року було відкрите виконавче провадження та накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] Постановою старшого державного виконавця ДВС Красноармійського міськрайонного управління юстиції від 24.12.2015 року було оголошено розшук автомобіля [NUMBER], 2004 року випуску, номер шасі Y6DТ1311040181937, який належить [PERSON] 13.07.2017 року поліцейський взводу № 4 РРПП в Донецькій області [PERSON] затримав та вилучив у позивача зазначений автомобіль, яким він керував на законних підставах. Відповідно до ст. 328 ч. І Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 220 ЦК України встановлено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля [NUMBER], 2004 року випуску, номер шасі Y6DТ1311040181937, укладений 19 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON], згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив автомобіль [NUMBER], 2004 року випуску, номер шасі Y6DТ1311040181937, який належав [PERSON], та визнати за ним право власності на зазначений автомобіль. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки. Представник третьої особи ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. Представники третіх осіб Відділу Державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, Територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області № 1444 не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають за наступних підстав: Судом встановлено, що автомобіль [NUMBER], 2004 року випуску, номер шасі Y6DТ1311040181937, належить на праві власності відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Красноармійським МРЕВ [PERSON] України в Донецькій області 01.09.2004 року (а.с. 8). Згідно довіреності, посвідченій приватним нотаріусом Красноармійського районного нотаріального округу [PERSON] 06.11.2012 року, зареєстрованій в реєстрі за № 4503, відповідач [PERSON] уповноважив відповідача [PERSON] та [PERSON] бути його представниками з питань, повязаних з користуванням, зняттям з обліку та продажем належного йому транспортного засобу марки ЗАЗ Daewoo Sens реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску, номер шасі Y6DТ1311040181937, довіреність видана з правом передовіри повноважень третім особам строком до 06.11.2015 року (а.с. 9). Згідно довіреності, посвідченій приватним нотаріусом Красноармійського районного нотаріального округу [PERSON] 19.11.2012 року, зареєстрованій в реєстрі за № 4723, відповідач [PERSON] уповноважив позивача [PERSON] користуватися, зняти з обліку та продати належний [PERSON] транспортний засіб ЗАЗ Daewoo Sens реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску, номер шасі Y6DТ1311040181937, довіреність видана на строк дії основної довіреності та дійсна до 06.11.2015 року (а.с. 10). Посилання позивача [PERSON] на те, що між ним та відповідачем [PERSON], який діяв від імені [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу ЗАЗ Daewoo Sens реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску, номер шасі Y6DТ1311040181937, не підтверджено належними доказами, оскільки згідно довіреностей, на які він посилається позивач, [PERSON] лише уповноважив його користуватися, зняти з обліку та продати належний [PERSON] транспортний засіб ЗАЗ Daewoo Sens реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску, номер шасі Y6DТ1311040181937, причому довіреність була дійсною до 06.11.2015 року (а.с. 9-10). Надана позивачем копія розписки про отримання відповідачем [PERSON] від нього грошей в розмірі 36000,00 грн. за продаж йому автомобіля [NUMBER], 2004 року випуску, номер шасі Y6DТ1311040181937, який належить [PERSON] (а.с. 7) також не являється доказом того, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу автомобіля. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З аналізу положень ст. 220 ЦК України вбачається, що в судовому порядку дійсним може бути визнаний лише договір, який підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. В той же час законом не передбачено обовязкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу транспортного засобу. Відповідно до розяснень, які містяться у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню. Згідно вимогам п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачена необхідність вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Крім того, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 р. № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» також передбачена письмова форма договору купівлі-продажу автомобілів. А відповідно до пункту 4 зазначеної постанови перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в сервісному центрі МВС. Таким чином, у суду відсутні підстави для застосування норми ст. 220 ЦК України, оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу не підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню і заявлені позивачем вимоги не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Крім того, згідно норм ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, та відповідно до норм ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, але судом встановлено, що позивач [PERSON] не являється власником автомобіля, а його власником згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є відповідач [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed