Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач 30.08.2013 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, трьох відсотків річних, витрат на правову допомогу та судових витрат, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26.07.2011 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, згідно з яким, позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 248 240, 00 грн., а відповідач зобов'язався повернути позичені кошти за першою вимогою позикодавця, але не пізніше 25 серпня 2011 року, про що була складена відповідна розписка. Відповідач своїх зобов'язань по договору не виконав, у зв'язку з цим позивач просить стягнути з нього суму боргу з урахуванням трьох відсотків річних у розмірі 15 016,82 грн. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 гривень 00 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 662,57 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON]. якій діє на підставі ордеру серії ОД № 015404 від 28.08.2013 року, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Пояснив, що правомірність вимог позивача підтверджується письмовими доказами поясненнями свідків та оригіналом розписки, яка була оглянута у судовому засіданні судом. Відповідачка [PERSON] в судове засідання 05.03.2014 року не з'явилася, про час і місце була повідомлена належним чином, поважних причин неявки суду не представила. Суд у зв'язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачки [PERSON], згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач [PERSON] 26.07.2011 року отримала від позивача [PERSON] грошові кошти у сумі 248 240 грн. та зобов'язалася повернути позичені кошти в строк до 25.08.2011 року. Зазначені обставини підтверджуються власноруч написаною розпискою [PERSON] від 26 липня 2011 року. (а.с. 7) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач свої зобов'язання по договору позики не виконав та надані йому кошти позивачу станом на 30.08.2013 року не повернув. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, грошовим зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони. На момент розгляду справи доказів повернення позики відповідачем у суду не має. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, відповідачка у неї деякий час працювала на посаді секретаря, а позивач по справі є її постійним клієнтом. В літку 2011 року [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 248 240,00 (двісті сорок вісім тисяч) гривень, про що відповідачка склала розписку, та яку вона також підписала як свідок. Під час складення розписки були присутні [PERSON], [PERSON] та ще один свідок [PERSON] Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона разом із відповідачкою по справі, працювала у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] В літку 2011 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 248 240,00 (двісті сорок вісім тисяч) гривень, про що відповідачка склала розписку, яку вона підписала як свідок. Під час складення розписки були присутні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 509 ЦК України, яка передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України, підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У разі порушення зобов'язання згідно вимог ст. 625 ЦК України: Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ч.2 ст. 625 ЦК України , з урахуванням того що між сторонами виникли грошові зобов'язання , і відповідач з 28.07.2011 року по 30.08.2013 року грошові кошти не повернув, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 15 016,82 грн. (248 240 грн. х 3х736: 365: 100160345,50 грн. х 3% х(539:365)=160345,50 грн. х3% х1,48=4810,37 х 1,48=7119,35 грн.). Розрахунок заборгованості наданий у матеріалах справи.(а.с.4) Також, як вбачається з матеріалів справи позивачем було укладено угоду № 28/08 про надання правової допомоги від 28.08.2013 року. Згідно п.3 Витягу з угоди вбачається перелік послуг на доручення клієнта, до якого також включена така послуга як представництво в суді першої інстанції. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. В судовому засіданні представником позивача [PERSON] надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 546 (а.с. 11). Також, згідно п.5 вищезазначеної угоди передбачені гонорарні відносини, які врегульовані додаткової угодою. (а.с 9). Згідно п. 4 Додаткової угоди № 28/08 від 28.08.2013 року гонорар складає 3 000 грн. та був сплачений позивачем на підставі прибуткового касового ордеру № 025404 від 28.08.2013 року (а.с. 32). Суд приходить до висновку, про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн.. Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом також встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 662, 57 гривень, що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи.(а.с.1) Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому стягненню з відповідача підлягають судові витрати позивача у розмірі 2662, 57 гривень. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог.

Outcome: approved