Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач 20.02.2018 р. звернувся в суд в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, у якому просив позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина [PERSON]. Заявлений позов обґрунтовував тим, що до комісії з питань захисту прав дитини Тисменицької РДА 22.12.2017 р. звернувся неповнолітній [PERSON], [INFO], із заявою, у якій просив розглянути питання про доцільність позбавлення батьківських прав своєї матері [PERSON] За результатами вивчення даного питання встановлено, що відомості про батька неповнолітнього [PERSON] в актовому записі про його народження записані за вказівкою матері згідно ч.1 ст.135 СК України. Неповнолітній зареєстрований разом з матірю по вул. Тичини, 4 в с. Підлісся Тисменицького району Івано-Франківської області. Відповідач не займається вихованням сина, який постійно пропускає заняття у школі без поважних причин, програмний матеріал не засвоює, хоча має добру память. Умови проживання хлопчика вдома незадовільні, з 12.10.2017 р. він перебуває в Івано-Франківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, де матір його не провідувала. Комісія з питань захисту прав дитини Тисменицької РДА своїм рішенням від 26.01.2018 р. вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо її неповнолітнього сина. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач не зявилася ні в підготовче, ні в судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Вислухавши вступне слово представника позивача, показання свідка, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований разом з матірю [PERSON], яка є відповідачем у справі, по вул. Тичини, 4 в с. Підлісся Тисменицького району Івано-Франківської області, що підтверджується довідкою виконкому Підліської сільської ради від 12.10.2017 р. № 1446 (а.с.9). Згідно інформації Тисменицького відділу рацс (а.с.11) відомості про батька неповнолітнього [PERSON] в актовому записі про його народження записані за вказівкою матері згідно ч.1 ст.135 СК України. Умови проживання неповнолітнього [PERSON] вдома незадовільні, житловий будинок потребує ремонту, відповідач не працює, проживає на допомогу малозабезпеченим сімям, що підтверджується актом обстеження житлових та матеріально-побутових умов сімї від 12.10.2017 р. (а.с.10). Як вбачається із психолого-педагогічної характеристики учня 9-го класу Підліської ЗОШ 1-Ш ст. Миненка Дмитра від 09.10.2017 р. (а.с.8), останній не проявляє інтересу до навчання, постійно пропускає заняття у школі без поважних причин, програмний матеріал не засвоює, хоча має хорошу память; є тихим, спокійним, замкнутим в собі; мама не займається вихованням сина, негативно на нього впливає. З 12.10.2017 р. неповнолітній [PERSON] перебуває в Івано-Франківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, де матір його не провідувала, не телефонує до сина і не цікавиться ним; [PERSON] самостійно звязується зі своєю мамою у телефонному режимі, спілкуючись з нею, розуміє, що вона продовжує зловживати алкогольними напоями. Вказані обставини встановлені з інформації директора Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 28.12.2017 р. № 980/743 (а.с.12). Відповідно до висновку № 01-18/02-20 від 26.01.2018 р. комісія з питань захисту прав дитини Тисменицької РДА вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.4-5). Допитаний у судовому засіданні в якості свідка неповнолітній [PERSON] підтвердив, що умови його проживання вдома незадовільні, часто він не мав що зїсти, бо мама не готувала їжу, взагалі не цікавилась його навчанням у школі; протягом восьми місяців його перебування в Івано-Франківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей мама лише один раз провідала його. Зміст спірних правовідносин полягає у порушенні права неповнолітнього сина відповідача, яка усунулася від виконання обовязків щодо виховання та розвитку своєї дитини, на належне батьківське виховання. З огляду на викладене, враховуючи висловлену в судовому засіданні думку неповнолітнього сина відповідача щодо позбавлення її батьківських прав, виходячи з інтересів неповнолітнього, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову про позбавлення батьківських прав відповідача, яка ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON], не спілкуючись з ним у обсязі, необхідному для його нормального розвитку та самоусвідомлення, не піклуючись про здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток сина, не цікавлячись його навчанням, не проявляючи щодо нього материнської турботи і піклування, не надаючи йому матеріального утримання. При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх\~діях щодо\~дітей,\~незалежно від\~того,\~здійснюються вони\~державними чи\~приватними установами,\~що займаються\~питаннями соціального\~забезпечення,\~судами,\~адміністративними чи\~законодавчими органами,\~першочергова увага\~приділяється якнайкращому\~забезпеченню інтересів\~дитини.\~Держави-учасниці\~зобовязуються забезпечити\~дитині такий\~захист і\~піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обовязки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ч.3\~ст.11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» предметом\~основної турботи\~та основним\~обовязком батьків\~є забезпечення\~інтересів своєї\~дитини. У відповідності з вимогами ст.150 СК України батьки зобовязані\~виховувати дитину\~в дусі\~поваги до\~прав та\~свобод інших\~людей,\~любові до\~своєї сімї\~та родини,\~свого народу,\~своєї Батьківщини;\~батьки зобовязані\~піклуватися про\~здоровя дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток; батьки зобовязані\~забезпечити здобуття\~дитиною повної\~загальної середньої\~освіти,\~готувати її\~до самостійного\~життя; батьки зобовязані поважати дитину. Статею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом; дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обовязків щодо неї; дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій; дитина має\~право звернутися\~за захистом\~своїх прав\~та інтересів\~безпосередньо до\~суду,\~якщо вона\~досягла чотирнадцяти\~років. Згідно вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків\~від виконання\~батьківських обовязків\~є підставою\~для покладення\~на них\~відповідальності,\~встановленої законом. У відповідності з вимогами п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. З відповідача слід стягнути 704,80 грн. судового збору в дохід державного бюджету. \~ \~ \~ \~На підставі\~наведеного,\~відповідно до\~ст.\~3,\~27\~Конвеції ООН\~про права\~дитини від\~20.11.1989\~р. (у\~редакції зі\~змінами,\~схваленими резолюцією\~50/155\~Генеральної Асамблеї\~ООН від\~21\~грудня 1995\~р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 150, 152, 155, 164 ч.1 п.2 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved