Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 лютого 2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. [INFO] року померла його мати - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] Він є єдиним спадкоємцем майна померлої за законом, який вчасно прийняв спадщину. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині Градизька державна нотаріальна контора відмовила йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], на не приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Пронозівської сільської ради, представник третьої особи - Градизької державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Представники третіх осіб - реєстраційної служби Глобинського РУЮ (в даний час відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Глобинського РУЮ ), Глобинської райдержадміністрації, відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не інформували, заперечень на позов не надіслали. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] року померла [PERSON]. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є її син [PERSON] (позивач у справі) . Згідно дослідженої судом спадкової справи № 61 від 27 лютого 2006 року , заведеної державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори [PERSON], єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, який в установлений строк прийняв спадщину, є син померлої - [PERSON]. Осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Осіб, які б відмовилися від прийняття спадщини, немає До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] який був збудований спадкодавцем і в якому вона проживала до дня своєї смерті. Постановою державного нотаріуса Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] від 09 лютого 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», було побудовано в 1956 році, прибудова літ. «а1» - 1960 році, ворота з хвірткою - 1970 році, колодязь питний ? К - 1975 році, навіс літ. «Ан», гараж літ. «Б», літня кухня літ. «В», сарай літ. «г», сарай літ. «Г» - в 1978 році, погріб з шийкою літ. «Д» - в 1980 році. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно до довідки №134, виданої виконавчим комітетом Пронозівської сільської гади Глобинського району Полтавської області від 12.02.2016 року, значиться, що згідно запису в земельно-кадастровій книзі за №383, [PERSON], яка померла [INFO] року користувалася земельною ділянкою розміром 0,25 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] Згідно до довідки №136 виданої виконкомом Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 12.02.2016 року, [PERSON], до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована за адресою [ADDRESS], і мала склад сім'ї - син [PERSON]. Згідно довідок №133 та № 138 від 12.02.2016 року, виданої виконкомом Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON] постійно проживала в [ADDRESS] і за нею значиться з 1956 року згідно записів в по господарських книгах і по даний час, нині під [NUMBER] в по господарській книзі №5 належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою [ADDRESS], Глобинського району Полтавської області, на неприватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури та житлово - комунального господарства Глобинської РДА від 10 лютого 2016 року № 92/02-04, будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1, ч.5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. За ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину, має право на успадкування названого майна за законом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved