Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач 18.03.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обгрунтувавши його тим, що за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 10.01.19 р., що набуло законної сили 19.02.19 р. у справі № 159/5 511/18 провадження № 2/159/138/19, шлюб сторін, що був зареєстрований 01.10.2 000 р., було розірвано. Цим же рішенням суду було встановлено. що за час шлюбу у сторін народилась спільна неповнолітня дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , яка в даний час проживає разом з нею. Відповідач після розірвання шлюбу створив такі умови, за яких вона змушена винаймати житло, на що несе додаткові витрати. Сторонами не досягнуто згоди по питанню способу виконання відповідачем свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини. Вона сама не спроможна забезпечити належне матеріальне утримання дитини, що є значним. Відповідач є здоровим, працює у іноземній фірмі та має непоганий сталий доход, має змогу утримувати спільну неповнолітню дитину сторін. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання вищезазначеної неповнолітньої дитини сторін у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~027 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто, до 25.11.20 р.; допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 міс.. Ухвалою суду від 19.04.19 р. розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження (письмового). Ухвалою суду від 13.05.19 р. розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження (усного) з викликом позивача. Повідомлення та виклик відповідача здійснено відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України. За станом на 24.05.19 р. відповідачем письмового відзиву на позовну заяву до суду не подано. Суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності сторін. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 10.01.19 р. у цивільній справі № 2/5 511/18 провадження № 2/159/138/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 19.02.19 р., та виписки з цього ж рішення суду, дійсно, шлюб сторін, що був укладений 01.10.2 000 р., було розірвано у судовому порядку. Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини сторін, дочка вони мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] .. Хоча позивач не надала суду документу (копії документу), що підтверджував би її місце проживання, суд враховує, що дитина сторін, як це стверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи № 14.35/4 481 від 06.10.17 р., проживає за адресою: [ADDRESS] , а даних про те, що неповнолітня дитина сторін після розірвання шлюбу залишилась проживати спільно з відповідачем, немає. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд, разом з тим, враховує, що позивач не надала суду доказів про наявність у відповідача сталого доходу, його розміру, що, однак, відповідачем не оспорено засобом надання відзиву на позовну заяву тощо; а також - іншого джерела доходу, нерухомого майна, транспортних засобів, грошових заощаджень тощо. Отже судом встановлено та враховується, що у сторін на даний час є вищезазначена спільна неповнолітня дитина, яка проживає з позивачем; домовленості між собою по питанню утримання цієї дитини сторони не досягли; відповідач має несталий доход та має обов`язок та можливість утримувати спільну неповнолітню дитину сторін. Сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України і стосуються стану здоров`я сторін, майнового стану неповнолітньої дитини сторін, які підлягають до врахування судом, крім зазначених вище. Позивачем не надано суду достатнього доказів того, що доход відповідача є достатнім для висновку про наявність підстав для стягнення з нього мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, встановленого законодавчо. А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини сторін у твердій грошовій сумі, однак, у розмірі, що є меншим заявленого позивачем, з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавчо. Тому в решті позову слід відмовити. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial