Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач 28.02.18 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить збільшити розмір аліментів, що визначений за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 21.04.15 р. у справі № 159/1 105/15 ц, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей сторін сина [PERSON] В»ячеславовича, 09.09.08 р. н., дочки [PERSON] В»ячеславівни, 02.02.10 р. н., у твердій грошовій сумі у розмірі по 1\~500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред»явлення розглядуваного позову, та до досягнення кожним із дітей повноліття. Також просить допустити негайне виконання рішення суду в межах аліментного платежу за один місяць. Свої позовні вимоги, послуговуючись поданням позовної заяви на виконання ухвали судді від 28.02.18 р. про залишення позовної заяви без руху, її представником адвокатом до суду 12.03.18 р., обґрунтовує тим, що 05.08.07 р. вона [PERSON], яка змінила своє прізвище на «Тишко» у зв»язку з укладенням 24.12.15 р. шлюбу, та відповідач уклали шлюб. За час шлюбу у сторін народилось двоє вказаних вище дітей, які на даний час є неповнолітніми. З часу розірвання шлюбу між сторонами за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 06.06.13 р. у справі № 159/2 634/3 - ц, спільні неповнолітні діти сторін проживають з нею. Відповідач добровільно належного утримання спільним дітям сторін не надає. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 21.04.15 р. у справі № 159/1 105/15 ц було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання вказаних вище спільних дітей сторін у розмірі по 500 грн. щомісячно. З того часу рівень матеріальних потреб спільних дітей сторін та доходу відповідача змінились. Матеріальне становище відповідача покращилось, так як останній регулярно працює на сезонних роботах та має чималий доход. На час ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідач покликався на недостатність свого доходу та спроможність сплачували аліменти лише у розмірі по 500 грн. щомісячно на утримання спільних дітей сторін. Потреби спільних дітей сторін зросли з огляду на їх вік, заняття навчанням. Зазначає, що вона на даний час не має достатніх джерел для утримання спільних дітей сторін, не може забезпечити їх прожитковим мінімумом, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 річного віку сином [PERSON], 27.06.16 р. н., від іншого шлюбу; отримує мізерні соцвиплати в сумі 860 грн. і іншого доходу не має. Крім того, на її частковому утриманні перебуває вказана вище дитина від іншого шлюбу. Покликаючись на ч. 3 ст. 181, ч. ч. 1, 4 ст. 184, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України, зазначає, що у зв»язку з досягненням шкільного віку, спільні діти сторін потребують більшого розміру утримання, ніж визначене судовим рішенням від 21.04.15 р.. Відповідач добровільно не бажає надавати більшого розміру утримання спільним дітям сторін. Покликаючись на ч. 1 ст. 192 СК України, зазначає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у тому розмірі, про який вона просить. Доказів про розмір доходу відповідача вона не має. Просить позов задовольнити. За ухвалою суду від 04.04.18 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, представника позивача - адвоката. За станом на 04.05.18 р. відповідачем не надано до суду письмового відзиву на позовну заяву. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд враховує, що хоча позивачем у тексті її позовної заяви зазначено письмове клопотання про витребовування у відповідача судом доказів про доходи відповідача, однак, таке клопотання не обгрунтоване та ні позивачем, ні її представником - адвокатом, не наведено суду доводів на користь того, що витребовування таких доказів ними самостійно утруднено чи унеможливлено, або що такі докази, дійсно, маються у розпорядженні відповідача. Тому суд вважає таке клопотання таким, що до задоволення не підлягає. Як вбачається з копії паспорта позивача, вона є [PERSON], 19.10.88 р. н., має трьох неповнолітніх дітей: вказаних вище двох неповнолітніх дітей сторін, та дитину сина [PERSON], 27.06.16 р. н.; 24.12.15 р. зареєструвала шлюб з гр. [PERSON], 79 р. н.. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1 - ЕГ № 083356, виданого відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області 19.09.08 р., сторони мають спільну неповнолітню дитину: сина [PERSON] В»ячеславовича, 09.09.08 р. н.. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1 - ЕГ № 112618, виданого відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області 10.02.10 р., сторони мають спільну неповнолітню дитину: дочку [PERSON] В»ячеславівну, 02.02.10 р. н.. Вказаним вище доводиться та обставина, що позивач на даний час є непрацездатною та має на утриманні вказаних вище трьох неповнолітніх дітей. За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до копії виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 06.06.13 р. у цивільній справі № 159/2 634/13 ц провадження № 2/159/789/2013 за позовом [PERSON] до [PERSON] В»ячеслава Олександровича про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 18.06.13 р., дійсно, шлюб сторін, що був укладений і зареєстрований 05.08.07 р., було розірвано у судовому порядку. Відповідно до копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 21.04.15 р. у цивільній справі № 159/1 105/15 - ц провадження № 2/159/465/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] В»ячеслава Олександровича про стягнення аліментів, що набрало законної сили 05.05.15 р., дійсно, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання вищезазначених спільних дітей сторін як неповнолітніх, у розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 02.03.15 р. і до досягнення дітьми повноліття. Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно закону. Сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України, що підлягають до врахування судом, крім тієї, що вони мають на своєму утриманні вказаних вище двох спільних неповнолітніх дітей, на утримання яких за судовим рішенням стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача; що позивач, на відміну від дати ухвалення вказаного вище рішення про стягнення аліментів, на даний час є непрацездатною та має на утриманні вказаних вище трьох неповнолітніх дітей. Отже, судом встановлено, що у сторін на даний час є вищезазначені спільні неповнолітні діти: син [PERSON] В»ячеславович, 09.09.08 р. н., дочка [PERSON] В»ячеславівна, 02.02.10 р. н., аліменти на утримання яких з відповідача на користь позивача стягнуто в судовому порядку за рішенням суду від 21.04.15 р. у твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно. Суд враховує, що на дату ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, у розпорядженні суду не було відомостей про те, що сторони працювали та мали той чи інший розмір чи вид доходу. Покликання позивача на те, що відповідач на час ухвалення рішення про стягнення аліментів покликався на недостатність свого доходу та спроможність сплачували аліменти лише у розмірі по 500 грн. щомісячно на утримання спільних дітей сторін, не знайшло свого ствердження в суді. Позивач не надала суду доказів того, що відповідач, зокрема, має доход у вигляді несталих заробітків, однак, суд враховує, що такі доводи її позовної заяви відповідачем не оспорені, у т. ч. засобом подання письмового відзиву на позовну заяву. Будь яких доказів на підтвердження погіршення стану свого чи дітей сторін здоров»я, позивач суду також не надала. Ту обставину, що змінився в сторону погіршення її матеріальний стан, позивач обґрунтовує доводами, що заслуговують на увагу: збільшенням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений законодавчо; наявністю на її утриманні ще однієї дитини віком до 3 р. від іншого шлюбу та її непрацездатність, у зв»язку з цим. Останнє стверджується копією паспорта позивача. А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, врахувавши, що розмір стягуваних на утримання спільних неповнолітніх дітей сторін аліментів, безсумнівно, є меншим, ніж той, що передбачений законодавчо як мінімальний для дітей відповідного віку на даний час. В решті позову слід відмовити. Слід зазначити, що вимога позивача про збільшення розміру аліментів, починаючи з дня її звернення з розглядуваним позовом до суду, не ґрунтується на законі. Однак, вимога позивача про допущення звернення рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання, є підставною. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial