Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.01.2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в обґрунтування своїх позовних вимог, що з відповідачем по справі вступив в юридичний шлюб 30.07.2011 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м.Донецьк, актовий запис № 238. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Мешкали разом в м.Донецьк. В квітні 2014 року переїхали сім»єю на постійне проживання за місцем реєстрації позивачки в с.Георгіївка, Мар»енського району Донецької області. Чоловік перестав надавати їй допомогу на утримання сина. Часто залишав її вдома разом з дитиною без об»активних причин відсутності. Почалися сварки. Взаємопорозуміння сторони не знайшли. З травня 2015 року по теперішній час спільне господарство з відповідачем не ведеться. Подальше спільне проживання і збереження родини позивачка вважає неможливим. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, у справі є розписки, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд встановив, що сторони по справі вступили в юридичний шлюб 30.07.2011 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м.Донецьк, актовий запис № 238 (а.с. 2). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3), який проживає з відповідачкою. Мешкали разом в м.Донецьк. В квітні 2014 року переїхали сім»єю на постійне проживання за місцем реєстрації позивачки в с.Георгіївка, Мар»енського району Донецької області. Чоловік перестав надавати їй допомогу на утримання сина. Часто залишав її вдома разом з дитиною без об»активних причин відсутності. Почалися сварки. Взаємопорозуміння сторони не знайшли. З травня 2015 року по теперішній час спільне господарство з відповідачем не ведеться. Подальше спільне проживання і збереження родини вважає неможливим. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливо, таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Оскільки позивачка [PERSON] була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. на користь держави. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 СК України. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved