Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 02.08.2018 р. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із зазначеним позовом до ПАТ «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування майнової шкоди, в якому просив: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на його користь відшкодування матеріального збитку в розмірі 48954,01 грн., та судові витрати. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Провідна» посилається на наступне. Так, 23.08.2017 року близько о 10 годині 10 хвилин в м. Києві на перехресті вул. Межигірська та вул. Введенська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] , яка керувала транспотним засобом «Тойота» державний номерний знак [NUMBER] , та [PERSON] , який керував транспортним засобом Хюндай державний номерний знак [NUMBER] . [PERSON] , виїзджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг з другорядної дороги не надала перевагу транспортному засобу «Хюндай», що рухався по головній дорозі, чим порушила п.п. 16.11 ПДР України, внаслідок чого скоїла зіткнення з вищевказаним автомобілем, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вина [PERSON] в порушенні ПДР, внаслідок якого відбулась вказана ДТП, підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва від 29.09.2017. Позивач вказує, що оскільки відповідальність [PERSON] згідно полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/3161527/1052/17 застраховано у ПрАТ«Страхова компанія «Провідна» ним було подано заяву та всі необхідні документи про виплату страхового відшкодування. 07 вересня 2017 року, за заявою позивача, суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складено Звіт № 1389/3 «Про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу», відповідно до якого вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу становить 71 087,37 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» зазначену суму збитку визнало частково, та виплачено страхове відшкодування у розмірі 22133,36 грн. Позивач зазначає, що не виплаченою залишилась сума, що становить різницю між сумою матеріального збитку, встановленою відповідно до Звіту №1389/3 від 07 вересня 2017 року (71 087,37 грн.) та сумою, фактично виплаченою ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» (22 133,36 грн.), а саме 48 954,01 (сорок вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят Чотири гривні 01 коп.) грн. На підставі наведеного, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 02.08.2018 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 11.12.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування майнової шкоди, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15.03.2019 р. до суду від представника відповідача ПрАТ «СК «Провідна» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. У поданому відзиві, представник відповідача вказав, що 02.10.2017 р. позивачу ПрАТ «СК «Провідна» було перераховано страхове відшкодування у розмірі 22133,36 грн. 18.09.2017 р. позивач звернувся з заявою про доплату страхового відшкодування та надав докази проведеного ремонту ТЗ. 24.11.2017 р. позивачу ПрАТ «СК «Провідна» було перераховано страхове відшкодування у розмірі 1696,96 грн. ПрАТ «СК «Провідна» вважає, що при визначенні суми страхового відшкодування позивачу було дотримано вимог спеціального закону у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачено страхове відшкодування, яке було розраховано у порядку встановленому законодавством. Таким чином, ПрАТ «СК «Провідна» виконало свої зобов`язання за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів належним чином, у строк та в повному обсязі. ПрАТ «СК «Провідна» вважає, що відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою необхідно покласти на особу, винну в настанні ДТП. При цьому, ПрАТ «СК «Провідна» не погоджується зі Звітом №1389/3 від 07.09.2017 р., складений за замовленням позивача, оскільки вважає, що даний Звіт складений з порушенням Методики товарознавчих експертиз та оцінки дорожніх транспортних засобів, що входить до переліку рекомендованих джерел для експертів при розрахунку вартості відновлювального ремонту та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» і не є належним доказом в розумінні положень ЦПК України. 08.07.2019 р. до суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у які позивач вважає доводи представника відповідача ПрАТ «СК «Провідна», викладені у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими та безпідставними. Ухвалою суду від 13.01.2020 р., за клопотанням позивача [PERSON] , призначено по справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування майнової шкоди, - судову автотоварознавчу експертизу. 02.10.2020 р. до суду надійшов висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 13-3/587 від 21.09.2020 р. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справі були повідомлені належним чином. Через канцелярію суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги, підтримує в повному обсязі, просити позов задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Провідна» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справі повідомлений належним чином. Матеріала справи містяь заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 23.08.2017 р. в м. Києві на перехресті вул. Межигірська та вул. Введенська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля марки «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] . Так, вбачається, що [PERSON] 23.08.2017 р., в м. Києві на перехресті вул. Межигірська та вул. Введенська, керуючи автомобілем «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг з другорядної дороги, не надала перевагу транспортному засобу «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснила з ним зіткнення, чим порушила п.16.11 ПДР України, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 29.09.2017 р., водія транспортного засобу «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина водія траспортного засобу - автомобіля марки «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] у вчиненні ДТП, що мала місце 23.08.2018 р. в м. Києві на перехресті вул. Межигірська - вул. Введенська, за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , автомобіля марки «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач на підставі довіреності від 30.03.2015 р. посвідченої приватним нотаріусом КМНО Сахман Т.В., на підставі якої позивач має право розпоряджатись зазначеним вище автомобілем з правом продажу, обміну, отримання страхових внесків у разі настання страхового випадку. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (частина перша статті 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП, була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Провідна». Так, вбачається, що 13.03.2017 р. між ПАТ «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3161527, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водія автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] . Строк дії Полісу № АК/3161527 з 14.03.2017 р. до 13.03.2018 р. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну майну становить 100000,00 грн. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно п. 1 ст. 2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовоими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Таким чином, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Згідно ч. 3 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. При цьому, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 по справі №755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2018 р. позивач [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «Провідна» із повідомленням про настання ДТП та виплату страхового відшкодування від Страхувальника. Також, з матеріалів справи вбачається, що 07.09.2017 р. за заявою позивача, суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складено Звіт № 1389/3 «Про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу», відповідно до якого вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу становить 71087,37 грн. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як вбачається з матеріалів справи, Спеціалістом ПАТ «СК «Провідна» (Страховик), на виконання умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з метою визначення розміру збитків, завданих позивачу в результаті пошкодження транспортного засобу на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 та за допомогою програмного продукту «AUDATEX» рекомендованого Міністерством юстиції України для проведення авто товарознавчих досліджень, було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай» д.н.з [NUMBER] , складає 35491,70 грн. ПАТ «СК «Провідна» здійснено наступний розрахунок суми страхового відшкодування за формулою У=Ср+См+Сс*(1-Ез): 3434,00 грн. - вартість ремонтно-відновлювальних робіт (Ср); 3635,70 грн. вартість необхідних для ремонту матеріалів (См); 28422,00 грн. вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту (Сс); 0,4700 - коефіцієнт фізичного зносу (Ез), тобто: 3434,00 грн. + 3635,70 грн. + 28422,00 грн. х(1-0,4700), що дорівнює 22133,36 грн 02.10.2017 р. ПАТ «СК «Провідна» було сплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 22133,36 грн. 24.11.2017 додатково сплачено позивачу 1696,96 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 13.01.2020 р., за клопотанням позивача [PERSON] , призначено по справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування майнової шкоди, судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи № 13-3/587 від 21.09.2020 р., матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , в результаті пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.08.2017 р., становить 32566,29 грн. Суд приходить до висновку, що висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 13-3/587 від 21.09.2020 р., складений за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, містить докладний опис проведених дій, відповідає Методиці автотоварознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, є обґрунтованим, та є таким, що може бути взятим судом до уваги при вирішенні даної справи по суті, та покладений в основу рішення. Отже, загальний розмір матеріальних збитків в результаті пошкодження транспортного засобу - автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, становить 32566,29 грн. При цьому, як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, ПАТ «СК «Провідна» сплатило позивачу [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 22133,36 грн. та 1696,96 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з ПАТ «СК «Провідна» на користь позивача необхідно стягнути страхове відшкодування в розмірі 8735,97 грн. (32566,29 грн. (загальна вартість матеріального збитку) - (22133,36 грн.+1696,96 грн. (страхове відшкодування відшкодоване страховиком)). Також, судом встановлено, що позивачем [PERSON] сплачено 1015,20,00 грн. вартості проведення судової автотоварознавчої експертизи, що підтверджується квитанцією № 0.0.1809705828.1 від 20.08.2020 р. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із проведенням експертизи. Таким чином, з ПАТ «СК «Провідна» на користь позивача підлягає стягненню 1015,20 грн. вартості проведення судової автотоварознавчої експертизи. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial