Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.09.2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2010 року, який було зареєстровано Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 372. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивач зазначає, що в серпні 2018 року сторони мешкають окремо один від одного. Протягом останніх двох років подружнього життя в родині часто виникали сварки через різні погляди на життя внаслідок чого втратили почуття кохання та поваги один до одного. На підставі зазначеного [PERSON] вважає, що збереження сім'ї в подальшому неможливе і просить суд розірвати шлюб. 25 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідачка [PERSON] проти розірвання шлюбу на заперечувала, позовні вимоги визнала у повному обсязі, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. За ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва, що міститься в матеріалах справи сторони [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) перебувають у шлюбі, який зареєстровано 09 липня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 372. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження дитини. Суд встановив, що шлюбні відносини між сторонами - фактично припинені. Сторони спільного господарства не ведуть, стали один одному сторонніми людьми, відновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. Стаття 24 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги позивача, суд вважає можливим залишити прізвище позивача «[PERSON]». Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем, до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved