Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач 28.12.2015 року звернувся в суд з вищевказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В своєму позові позивач зазначив, що 30.01.2013 року за укладеним з відповідачем кредитним договором №б/н, відповідачу було надано кредит у сумі 2000,00 гривень зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості по кредиту. Посилаючись на порушення відповідачем умов вищевказаного кредитного договору, на не виконання ним своїх зобовязань щодо погашення кредиту, внаслідок чого виникла загальна заборгованість за цим кредитним договором, яка станом на 31.10.2015 року, за підрахунками позивача, склала 15192,12 гривень, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь існуючу заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність і про повне підтримання заявлених позовних вимог, з проханням їх задоволення в повному обсязі та можливістю розгляду справи в порядку заочного розгляду у випадку неявки до суду відповідача. Відповідач в судове засідання за викликом суду повторно не зявився, хоча належними чином повідомлявся судом про дату, час і місце судового розгляду справи за його зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать картки зворотного поштового повідомлення про отримання судового виклику. Відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, відповідач являється особою, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи. На адресу суду від відповідача не надходило ніяких письмових заяв про відкладення розгляду справи, клопотань про розгляд справи у його відсутність та ним не повідомлялись причини неявки. Неявка відповідача до суду за викликом, визнана судом без поважних причин. Справа, у відповідності з вимогами ст.ст.169, 224-226 ЦПК України, розглянута у відсутність представника позивача та у відсутність відповідача, на підставі наявності у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного порядку розгляду, враховуючи, що представник позивача просив провести судовий розгляд в такому заочному порядку розгляду справи. . Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2013 року за укладеним між позивачем і відповідачем кредитним договором №б/н, відповідачу було надано кредит у сумі 2000,00 гривень зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості по кредиту. Відповідач, отримавши 30.01.2013 року кредит, в порушення умов вищевказаного кредитного договору, не виконував належним чином своїх зобовязань щодо погашення кредиту та відсотків по ньому у визначені строки, внаслідок чого у нього перед кредитором виникла загальна заборгованість за цим кредитним договором, яка станом на 31.10.2015 року, за розрахунками позивача, склала 15192,12 гривень і складається, в тому числі з : 1994,40 грн. заборгованості за основною сумою боргу по кредиту; 9348,10 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 2650,00 грн. заборгованості з пені і за комісіями, а також 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 699,62 грн. штрафу (процентна складова). Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, односторонньо не виконує належним чином своїх зобовязань по цьому кредитному договору, як то вимагається вимогами ст.ст.526, 530, 1054, 1077,1082 ЦК України, а тому, згідно з умовами цього кредитного договору, відповідно до вимог ст.ст.610-612,1050ч.2 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідач повинен нести відповідальність по договору та відшкодувати позивачу заборгованість по кредиту. Разом з тим, досліджені в суді фактичні обставини справи свідчать про те, що банком зроблено неправильний розрахунок заборгованості відповідача по кредитному договору. Так, з досліджених в суді доказів вбачається, що заборгованість по кредитному договору, станом на 31.10.2015 року, складає 1994,40 гривень. Згідно з обставинами викладеними в позові та згідно з умовами укладеного сторонами кредитного договору, проценти за користування відповідачем кредитними коштами становлять 30% річних. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, банк надав позичальнику кредит, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти. Разом з тим, банком нараховані відповідачу проценти на залишок заборгованості за весь час прострочки виконання зобовязань, що складає 1004 дні(весь період кредитування), в розмірі, що в 4,68 разів перевищує суму основної заборгованості (9348,10 грн. : 1994,40 грн. = 4,68), що виходить за межі визначеного договором розміру відсотків, які за договором становлять 30 % річних. Проценти за кожний день прострочених відповідачем зобовязань по кредитному договору складають 3,01 гривні. В звязку з цим, розмір заборгованості по процентам за 1004 дні буде складати 3022,04 грн. (1004 дні х 3,01 грн. = 3022,04 грн.). Поскільки відповідач не виконує своїх зобов'язань по кредитному договору,то відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України, це не позбавляє кредитора його права на стягнення з відповідача пені, що передбачено кредитним договором за несвоєчасну сплату кредитних платежів. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Пунктом 1 ч.2 статті 258 ЦК України передбачено, що до правовідносин про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік. Тобто, позивач повинен був нарахувати відповідачу заборгованість по пені в межах однорічного строку до часу звернення з позовом до суду, а не за весь період кредитування. Як же вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, станом на 31.10.2015 року, відповідачу була нарахована пеня в розмірі 2650,00 грн. Представник позивача в судове засідання з розгляду даної справи не зявився та не довів перед судом законність своїх вимог та правильність зробленого ним розрахунку, як загальної заборгованості по кредиту так і заборгованості по відсоткам і по пені. Тому, з урахуванням цих обставин, приймаючи судове рішення про часткове задоволення заявленого позову, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути 1200,00 гривень пені, а в іншій частині заявленого розміру позовних вимог позивачу слід відмовити через їх недоведеність і безпідставність. В обгрунтування цього свого рішення про часткове задоволення позову, суд

Outcome: partial