Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 грудня 2016 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на його користь суми боргу по позиці в розмірі 2 735 439 гривень 38 копійок, з яких: 792 880,98 гривень боргу по позиці, процентів за користування позики в сумі 1 942 558,40 гривень та витрат, повязаних зі сплатою судового збору в сумі 6 890 гривень, а всього 2 742 329, 38 гривень. В обґрунтування позову вказував, що 14 вересня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого останній отримав від нього позику 20 000 доларів США зі строком повернення до 14 вересня 2012 року. Даний договір в цей же день був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі №2072. Відповідно до п.3 вказаного договору відповідач зобовязувався сплачувати відсотки за фактичне користування грошовими коштами у розмірі пяти відсотків щомісячно від суми заборгованості за позикою. В подальшому 11 вересня 2012 року розмір позики було збільшено до 30 000 доларів США, при цьому між ними був укладений договір про внесення змін до договору позики від 14 вересня 2011 року на умовах, які були досягнуті між ними. Вони дійшли згоди щодо повернення боржником суми позики в розмірі 30 000 доларів США до 11 вересня 2015 року. Інші умови договору були залишені без змін, зокрема і щодо сплати відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 5% щомісячно від суми позики. Відповідачем були сплачені відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 30000 доларів США станом на 14 листопада 2012 року. Інших виплат по відсотках за користування грошовими коштами або в рахунок повернення суми позики, відповідач йому не проводив. На даний час існує діючий договір позики від 14 вересня 2011 року із внесеними змінами від 11 вересня 2012 року, згідно з яким відповідач [PERSON] повинен повернути йому 30 000 доларів США суми позики, а також відсотки за користування позикою з 14 грудня 2012 року. Добровільно повертати суму позики відповідач відмовляється, посилаючись на неможливість виконання ним грошового зобовязання. Офіційний курс долара США до гривні, встановлений Національним банком України станом на 22 грудня 2016 року, тобто на час звернення до суду, складає 2 642,9366 гривень за 100 доларів США. Таким чином розмір грошового зобовязання за позикою станом на даний час становить суму в розмірі 792 880,98 гривень (30 000 доларів США х 2 642,9366 гривень). У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Розмір процентів був встановлений договором позики в розмірі 5% щомісячно від суми позики, тобто в сумі 1500 доларів США (30 000 доларів США х 5%/100). Станом на 22 грудня 2016 року відповідачем позика не повернута, то за 49 місяців користування позикою проценти складають суму 73 500 доларів США, що становить 1 942 558,40 гривень (листопад 2012 року по грудень 2016 року). Тому він вважає, що станом на 22 грудня 2016 року сума боргу відповідача [PERSON] по позиці складає 2 735 439,38 гривень (792 880,98 гривень борг по позиці + 1942558,40 гривень процентів за користування позикою). Оскільки відповідач повертати суму боргу по позиці добровільно не бажає, він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] та його представник по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили стягнути з відповідача суму боргу, проценти та судові витрати, в обґрунтування позову пояснили так, як викладено в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать зворотні поштові розписки на а.с.50,59, своїх пояснень чи заперечень проти позову не подав. Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] та її представник по довіреності [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову. Додатково приватний нотаріус [PERSON] крім особистих пояснень у судовому засіданні щодо оформлення договорів позики, надала письмове пояснення, яке додане судом до справи. Вислухавши пояснення позивача, допитаного як свідка відповідно до статті 184 ЦПК України, його представника, третьої особи та її представника, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до наступного. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Установлено і не заперечується сторонами, що 14 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до якого позикодавець [PERSON] передав у власність, а позичальник [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 160 000 гривень, що є еквівалентом 20 000 доларів США. Сума позики отримана повністю позичальником до підписання договору зі строком повернення до 14 вересня 2012 року. Позичальник зобовязується повернути суму позики в повній сумі в строк до 14 вересня 2012 року включно та сплатити відсотки за фактичне користування грошовими коштами у розмірі пяти відсотків щомісячно від суми заборгованості за позикою, які виплачуються до 14 числа кожного місяця, що слідує за місяцем, за який сплачуються відсотки (а.с.8). 11 вересня 2012 року був укладений нотаріально посвідчений договір про внесення змін до договору позики від 14 вересня 2011 року, згідно якого сторони домовились внести зміни до п.2 договору позики, виклавши його в наступній редакції: позикодавець передав у власність, а позичальник прийняв грошові кошти в сумі 240 000 гривень, що є еквівалентом 30 000 доларів США, зі строком повернення до 11 вересня 2015 року включно (а.с.9). Проте, боргове зобов'язання до цього часу відповідачем добровільно не виконано, борг позивачу не повернуто. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У відповідності з ч.1 статті 1050 Цивільного кодексу України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно статті 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до частин 1,2 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Борг відповідача перед позивачем станом на 22 грудня 2016 року складав в загальній сумі 2 735 439,38 гривень, з яких 792 880,98 гривень борг по позиці, 1942558,40 гривень проценти за користування позикою, який підлягає стягненню. Відповідач не оспорив основну суму боргу та наведений позивачем розрахунок суми процентів. За таких обставин з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суд стягує борг за договором позики в сумі 792 880,98 гривень, проценти в сумі 1 942 558,40 гривень та з підстав статті 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 6 890 гривень (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved