Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

позивач 29 грудня 2016 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Верхньоторецької селищної ради Ясинуватського району Донецької області про продовження строку для прийняття спадщини . Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,08 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Верхньоторецької селищної ради Ясинуватського району Донецької області. Вказана земельна ділянка на праві власності належала [PERSON], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . [PERSON] 12 травня 2011 року склала заповіт на ім'я [PERSON] Згідно змісту заповіту, вона заповідала належну їй на праві власності земельну ділянку площею 5,08 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Верхньоторецької селищної ради Ясинуватського району Донецької області, позивачу. Таким чином, [PERSON] вважає, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] і має право на спадкування майна, у вигляді земельної ділянки площею 5,08 га (кадастровий номер [NUMBER]), що залишилась після смерті [PERSON] Позивач просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, визначеної заповітом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В судове засідання з'явився представник позивача [PERSON] за довіреністю від 22 серпня 2016 року (а.с. 8), позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив надати [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, про час та місце розгляду справи його повідомлено належним чином. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (виданим повторно) від 03 листопада 2016 року(а.с.12). В зазначеному свідоцтві про смерть міститься інформація, що [PERSON] померла [INFO] року у віці 91 рік, про що 10 серпня 2015 року складено відповідний актовий запис № 143. Відповідно до заповіту від 12 травня 2011 року, [PERSON] заповіла належну їй земельну ділянку площею 5,08 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Верхньоторецької селищної ради Ясинуватського району Донецької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Заповіт посвідчено державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 2-1112. Позивач не звернувся своєчасно до нотаріальної контори, оскільки вважав, що заповіту достатньо для прийняття спадщини. Також, на думку позивача, він не перебував у родинних відносинах із померлою і разом з нею не проживав, та в одному населеному пункті також не проживав, тому не мав можливості своєчасно отримати інформацію щодо смерті спадкодавця. Після того, як позивач, дізнався про смерть спадкодавця, він не мав можливості подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки з 14 квітня 2014 року по теперішній час за місцем його проживання проводиться антитерористична операція відповідно до Указу Президента України від 13 квітня 2014 року, що ускладнює переміщення з тимчасово окупованої території України, а державні установи та організації не здійснюють свою діяльність на тимчасово окупованій території України, в тому числі й нотаріальні контори. У відповіді № 36/01-16 від 17.01.2017 року на запит суду № 229/4527/16ц/557/2017 від 12.01.2017 року, Дружківська нотаріальна контора надала інформацію, що після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, заяви про прийняття або відмову від спадщини в Дружківську нотаріальну контору не надходили, спадкова справа не заводилась та свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Окремо зазначено, що заповіт посвідчений Торецькою (Дзержинською) державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-1112 від 12.05.2011 року - є чинним. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України [PERSON], [INFO], є спадкоємцем померлої за заповітом. І відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець для прийняття спадщини мав подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Позивач вказаних дій не виконав. Судом встановлено, що позивач не має юридичної освіти і про свої права та обов'язки щодо прийняття спадщини міг дізнатися лише шляхом отримання відповідної консультації, у тому числі і від працівників нотаріальної контори. Також, факт не перебування у родинних відносинах з спадкодавцем, не проживання однією сім'єю та проживання в іншому населеному пункті, ускладнює своєчасне отримання інформації про дату смерті спадкодавця. В заповіті не міститься розпорядження спадкодавця про призначення виконавця заповіту, на якого було б покладено обов'язок при відкритті спадщини повідомити всіх відомих спадкоємців про факт смерті спадкодавця. Відповідно, своєчасне отримання інформації про смерть спадкодавця і відкриття спадщини було ускладненим для позивача. Суд приймає до уваги той факт, що після того, як позивачу стало відомо про смерть спадкодавця, він був позбавлений можливості звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки за місцем його проживання проводиться антитерористична операція відповідно до Указу Президента України від 13 квітня 2014 року, що ускладнює пересування осіб з тимчасово окупованої території України. Суд вважає, пояснення позивача щодо причин пропуску строку для звернення в нотаріальну контору з приводу прийняття спадщини є зрозумілими і переконливими. Більш того, ці пояснення позивача ніким не спростовані. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок свої смерті. Відповідно ч.1. ст. 1235 ЦК України заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Час відкриття спадщини, згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи. Як встановлено в судовому засіданні, позивач від прийняття спадщини не відмовлявся, що також підтверджується матеріалами справи, зокрема, відповіддю Дружківської державної нотаріальної контори № 36/01-16 від 17.01.2017 року. Однак, враховуючи, що [PERSON] не знав про смерть заповідача [PERSON], померлої [INFO] року, позивач не звернувся вчасно до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. За ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved