Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.03.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, в якому вказує, що 12 липня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно з яким відповідач [PERSON] отримав від позикодавця [PERSON] позику в сумі 5000 гривень строком на 6 місяців, але до цього часу позику він не повернув, тому позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] борг за договором позики в сумі 5000 (п'ять тисяч) гривень, неустойку у формі пені згідно договору в сумі 10600 (десяти тисяч шістсот) гривень, судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп., а всього 17843 (сімнадцять тисяч вісімсот сорок три) гривні 60 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав і просив задовольнити і стягнути з відповідача борг згідно договору позики, можливо частинами із його заробітної плати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов до нього [PERSON] визнав і суду пояснив, що не він не уяснив у момент підписання договору суму неустойки і пені за невиконання умов, на даний час він працює і після відрахування аліментів його заробітна плата складає близько 1800 гривень щомісячно, дана сума стягнення для нього є значною. Суд, вислухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого позикодавець - [PERSON] - надав позичальнику - [PERSON] - грошові кошти в сумі 5 (п'ять тисяч) гривень строком на 6 місяців з 31 липня 2013 року до 31 січня 2014 року зі сплатою 5 % за кожен місяць. (а.с. 14). Згідно даного договору позичальник зобов'язувався сплачувати позикодавцю 5 % від суми позики за кожний місяць, за порушення строків повернення позики та відсотків сплачувати позикодавцю пеню в розмірі 1% відсотка за кожен день прострочення платежу. Про отримання коштів відповідачем [PERSON] було власноручно підписано даний договір, що він не заперечував і в судовому засіданні. Але відповідач по справі у визначений договором термін не повернув позику і залишається боржником по зобов'язанню. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Але, разом з тим, розглянувши даний договір позики, суд приходить до наступного висновку. Договором передбачена за порушення строків повернення позики та відсотків пеня в розмірі 1% за кожен день прострочення платежу. Згідно розрахунків, поданих позивачем разом з позовною заявою, сума відсотків складає 2000 гривень, пеня - 10 600 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право, оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов'язання. Положеннями ст. 616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року роз'яснює про те, що істотними обставинами в розумінні частини 3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість по відсоткам складає 2000 грн., а заборгованості по пені - 10 600 гривень, тобто значно перевищує розмірі основного зобов'язання. Тому з врахуванням наведених обставин, враховуючи майновий стан відповідача, та те, що негативні наслідки для позивача, які необхідно компенсувати даною сумою неустойки, не доведені позивачем у судовому засіданні, тобто суд приходить до висновку, що особисто для позивача негативні наслідки через прострочення виконання зобов'язань відповідачем відсутні, суд приходить до висновку про зменшення розміру неустойки у формі пені до 2000 грн. Тому суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, стягненню з відповідача підлягають і судові витрати, понесені позивачем та документально підтверджені, а саме - згідно квитанції, яка міститься в матеріалах справи, при подачі позову до суду [PERSON] сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial