Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 жовтня 2016 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що 16 червня 2008 року померла його мати, [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,8905 га, що розташована на території Пархомівської сільської ради, Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту серії КВ № 012401. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт на спадкову земельну ділянку втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначену спадкову земельну ділянку після смерті [PERSON], яка померла 16 червня 2008 року. Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 16 червня 2008 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 127109 (а.с.4). 09 березня 1993 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,8905 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії КВ № 012401 (а.с.10). Позивач [PERSON], [INFO], є спадкоємцем за заповітом (а.с.5). Відповідно до довідок, виданих Держаним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлої 16 червня 2008 року [PERSON] не заводилась. Приватний нотаріус [PERSON] надав відповідь, що запитуваною судом інформацією не володіє. Позивач фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не зміг у звязку з тим, що державний акт на спадкову земельну ділянку втрачено, що стверджено відмовою приватного нотаріуса [PERSON], у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку (а.с.14). Дані обставини перешкоджають позивачу отримати свідоцтво про право власності на спадщину, тому позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved