Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 листопада 2021 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом до якої входить 2/3 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] . На даний час позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Яка померла [INFO] на 2/3 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, в резолютивній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. По справі встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). За життя [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] , яким заповіла позивачці належне їй майно (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить: 2/3 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 32). Позивач [PERSON] , [INFO] , призначена заповідачем спадкоємцем в порядку ч. 1 ст. 1235 ЦК України, яка зазначає, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин ( а.с.6). Іншим спадкоємцем за законом є відповідач [PERSON] , який не заперечує проти прийняття спадщини позивачем. Позивач вчасно звернулася до нотаріуса для оформлення належних їй прав, про що свідчить оглянута спадкова справа № 99/2021 року до майна померлої [INFO] [PERSON] . Однак в оформленні спадкового майна їй було відмовлено у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно втрачено. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України , власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивач має право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , відповідно до ст. 1223 ЦК України, оскільки вона визначена спадкоємцем за заповітом. Відповідач позовні вимоги визнає та не заперечує проти прийняття спадщини позивачем. Таким чином, встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі, визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved