Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач 14.01.2014р. звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 07.03.2002р. Офіційно шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано 27.07.2005р, разом подружжя не проживає з 2011р. Від сумісного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Матеріальну допомогу на дитину відповідач не надає, тому позивач змушена звертатись до суду. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 2 182 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав повністю. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 07.03.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем (а.с. 70). Офіційно шлюб розірвано 27.07.2005р (а.с. 5), але позивач та відповідач з часом продовжили сумісне проживання до 2011 року. Від шлюбу та за час сумісного проживання сторони мають двох дітей: [PERSON] [INFO]. та [PERSON] [INFO]. (а.с. 8,9). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. У відповідності до п. 15, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Діти сторін, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей з дня подання позову, тобто з 14.01.2014 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial