overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач 17 лютого 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2000 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з липня 2014 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2000 року. Шлюб зареєстрований відділом РАГС виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис за № 484 /а.с.5/. Мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачене ч.4 вказаної статті. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з липня 2014 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач 17 лютого 2016 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступив в шлюб з [PERSON], 27 жовтня 2007 року. Шлюб зареєстровано Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1065. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають із матір'ю та після розлучення залишаться з нею. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаємопорузуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Спільне господарство не ведеться з травня 2014 року. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачкою, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. Майновий спір відсутній. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 27 жовтня 2007 року, який зареєстровано Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1065 /а.с.15/ Від спільного подружнього життя мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які після розлучення залишаться проживати відповідачкою/а.с.13-14/. Встановлено також, що причиною розпаду сім'ї стала відсутність взаємопорузуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Спільне господарство не ведеться з травня 2014 року. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач 17 лютого 2020 року звернулась до суду з вимогами до відповідача. В судове засідання позивач не з`явилась, в заяві, яку направила до суду позов підтримала повністю, просить вимоги задовольнити. Зазначила, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина. Позивач звернулась до Малинської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй у видачі свідоцтва було відмовлено, оскільки вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважної причини, оскільки на момент смерті спадкодавця вона не проживала разом з спадкодавцем та їй не було відомо про наявність у померлої спадкового майна. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій позовні вимоги визнає, просить розглянути справу без участі представника. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як встановлено судом, [INFO] померла матір позивача - [PERSON] . Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача та копією свідоцтва про смерть померлої [PERSON] (а.с. 6,7). Постановою державного нотаріуса від 20 травня 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском передбаченого законодавством шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини (а.с.13). З відповіді державного нотаріуса встановлено, що в Малинській державній нотаріальній конторі спадкова справа до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена. Отже, суд вважає за можливе визначити позивачеві додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач 17 серпня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що вступив в шлюб з [PERSON]О.Я., 27 липня 2012 року. Шлюб зареєстровано у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №383. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стала втрата взаємопорозуміння, різних поглядів на життя, сімейні обов'язки, ведення спільного господарства. З осені 2013 року проживають окремо, припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливі, тому просив шлюб розірвати. Майновий спір відсутній. Аліменти на утримання сина стягуються по рішенню Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Син після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. В попереднє судове засідання позивач [PERSON] з'явився, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. В попереднє судове засідання відповідачка [PERSON] з'явилась, позовні вимоги визнала та просила задовольнити. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому можливо розглянути справу в попередньому судовому засіданні. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 27 липня 2012 року. Шлюб був зареєстрований Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №383 /а.с.3/ Від спільного подружнього життя мають [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, з осені 2013 рок внаслідок різних поглядів на життя, сімейні обов'язки, ведення спільного господарства. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач, 17 серпня 2015 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], померлої 15 жовтня 2004 року. В позовній заяві [PERSON], посилається на те, що він є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 15 жовтня 2004 року. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернувся в силу того, що є особою, юридично не освіченою, а також матеріально не забезпеченою. Ці причини вважає поважними в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №392677, виданого 17 жовтня 2004 року Пиріжнянською сільською радою, Кодимського району Одеської області, [PERSON] померла 15 жовтня 2004 року (актовий запис №25). Згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №394737, виданого 20 січня 1974 року Пиріжнянською сільською радою Кодимського району Одеської області, матір»ю народженого 13 вересня 1957 року [PERSON] є [PERSON]. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] померла 15 жовтня 2004 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №392677, видане 17 жовтня 2004 року Пиріжнянською сільською радою, Кодимського району Одеської області). Позивач є спадкоємцем за законом як син спадкодавця (свідоцтво про народження серії І-ЖД №394737, видане 20 січня 1974 року Пиріжнянською сільською радою Кодимського району Одеської області). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з причин юридичної неосвіченості. Відтак, ту обставину, що позивач є юридично неосвіченою особою, суд визнає поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач, 17 серпня 2016 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що залишилася після смерті тітки - [PERSON], померлої [INFO]. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті тітки - [PERSON] , померлої [INFO]. У визначений законом строк не звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в силу того, що на момент відкриття спадщини була неповнолітньою, а також відсутності документів, які б підтверджували родинний зв»язок зі спадкодавцем. Ці причини вважає поважними в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зазначені обставини і змусили її звернутися до суду за захистом свого права. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] померла [INFO]. Це вбачається із дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане Сербівською сільською радою Кодимського району Одеської області, [INFO], актовий запис №28. Як убачається з дослідженого в судовому засіданні рішення Кодимського районного суду Одеської області від 04 серпня 2016 року (справа №503/1284/16-ц), встановлено, що [PERSON], [INFO] доводиться внучатою племінницею померлій [INFO] [PERSON]. Тобто, позивач є спадкоємцем за законом. У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняла, оскільки факт родинних відносин зі спадкодавцем встановлено лише у 2016 році, а тому цю обставину суд вважає обставиною, що перешкоджала своєчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, вважаючи її поважною в пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач 17 січня 2014 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 1996 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з грудня 2012 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 1996 року. Шлюб зареєстрований Відділом РАГС виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис за №636 /а.с.8/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.9 /, який проживає розом з відповідачкою. Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з грудня 2012 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач 17 січня 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2005 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки припинено, спільне господарство не ведеться. Родина розпалась з причини того, що він та відповідачка не знаходили взаєморозуміння між собою, на теперішній час мешкають окремо. Він прийшов до висновку, що шлюб зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з*явився, надав до суду заяву, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з*явилась, надала до суду заяву, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «[PERSON]», справу розглянути за її відсутності. Виходячи з наведеного, суд приймає рішення про задоволення позову, оскільки це не суперечить нічиїм правам та законним інтересам. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем, який зареєстровано 26 квітня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане та зареєстроване 26.04.2005 року, за №23, відділом реєстрації актів цивільного стану Старобешівського райуправління юстиції Донецької області, зберегти неможливо з причини того, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння у різноманітних сферах подружнього життя, що свідчить про те, що подальше спільне життя суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач 17 січня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON]. 07 серпня 1998 року. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, серія [NUMBER], актовий запис 487. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явивлася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]».. В судове засідання відповідач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 07 серпня 1998 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, серія [NUMBER], актовий запис 487 (а.с.5). Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Встановлено також, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved