overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 травня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружні стосунки тривалий час не підтримуються, спільне господарство не ведеться, фактично сторони проживають окремо. В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали подану до суду позовну заяву, позивач на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, клопотань до суду не подавав. Суд, заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі з 02 вересня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , 28 травня 2019 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 16 червня 2016 року, від даного шлюбу у сторін дітей немає, вказує, що між ними практично припинились шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство та вирішили розірвати шлюб. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. В судове засіданні позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою просив розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 16 червня 2016 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 832 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Судом встановлено, що від даного шлюбу в подружжя дітей немає. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, несумісністю характерів і поглядів, у зв`язку із цим припинилися їх подружні стосунки та вони перестали вести спільне господарство. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб слід розірвати. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , 28 травня 2019 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами припинились шлюбні стосунки. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечив щодо розірвання шлюбу. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 26 серпня 1993 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №3 Гаї-за-Рудівською сільською радою Зборівського району Тернопільської області. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, 29.04.2002 року. Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач - [PERSON] , 28 травня 2019 року звернулася до Любашівського районного суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка вказує, що 31 липня 2010 року вона із відповідачем зареєстрували шлюб у Зеленогірській селищній раді Любашівського району Одеської області, актовий запис № 05. Від спільного проживання в шлюбі вони мають одну неповнолітню дитину. Однак, сімейні стосунки з чоловіком не склалися, вони припинили сімейне життя, спільно не проживають. Причиною розпаду сім`ї стало те , що в них різні характери та погляди на життя, вони втратили взаємопорозуміння та повагу один до одного. Позивач - [PERSON] , згідно заяви просила суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - [PERSON] , згідно заяви просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, на розлучення згодний. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із слідуючого. Як вбачається із свідоцтва про шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб 31 липня 2010 року, який зареєстровано у Зеленогірській селищній раді Любашівського району Одеської області, актовий запис № 05. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В силу ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони не проживають разом як подружжя, позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, надалі зберігати сімейні відносини не можливо. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить волі та інтересам позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 травня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 30 вересня 2017 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що видано свідоцтво про шлюбу серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін немає спільних дітей. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння. На протязі тривалого часу позивач та відповідач разом не проживають, фактичні шлюбні відносини між ними припинились, спільне господарство не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 30 вересня 2017 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №1335 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , 28 травня 2020 року звернувся до Любашівського районного суду Одеської області із позовною заявою про зняття арешту з майна. В обгрунтування своїх вимог, позивач вказує, що у Любашівському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться на виконанні виконавчий лист № 507/67/14-ц про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 04.11.2019 року постановою старшого державного виконавця ВДВС Целікової Г.Ю. № 42041521 було накладено арешт на майно позивача. Накладений арешт на майно обмежує його права у володінні та користуванні майном, а тому він просив зняти арешт з усього його майна. Позивач [PERSON] , надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач надав в судове засідання про розгляд справи за відсутності представника ВДВС. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. З копії заочного рішення Любашівського районного суду Одеської області від 07 лютого 2014 року № 507/67/14-ц видно, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] .(а.с. 4). 04.11.2019 року постановою старшого державного виконавця ВДВС Целікової Г.Ю. № 42041521 було накладено арешт на майно позивача.(а.с. 9). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 19.05.2020 року видно, що [PERSON] , повністю сплатив аліменти і заборгованості по них на даний час не має. (а.с. 6). Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Крім того, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно та звільнення майна з-під арешту. Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» однією з підстав для зняття арешту з майна може бути погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Враховуючи, що позивач сплатив аліменти, на даний час заборгованості по аліментах не має, суд вважає, що позовна заява [PERSON] , про скасування арешту з його майна підлягає задоволенню, так як накладений арешт на його майно обмежує його права у володінні, користуванні та розпорядженні ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 травня 2021 року звернулась в суд з цим позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували 28 січня 2011 року у відділі держаної реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, за актовим записом №7. Просила залишити після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Свої вимоги мотивувала тим, що життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. З початку 2021 року вони сімейні відносини не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сім`ї та примирення є не можливим. Позивачка в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої позов визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 січня 2011 року у відділі держаної реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, за актовим записом №7. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Мають спільне бажання розірвати шлюб, за обставин, що склалися, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. Згідно з ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім`ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.01.2015 року звернувся в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем - [PERSON] і зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві 15.02.2011 року, актовий запис № 237. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що впродовж спільного життя їхні відносини з відповідачем погіршились, почали виникати непорозуміння, оскільки у них зовсім різні погляди на життя. Позивач зазначив, що їхня сім'я фактично розпалася і існує тільки формально. Вони втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Вже протягом двох років проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та перестали вести спільне господарство. Від спільного проживання у них дітей не народжувалось. З огляду на вказане, він змушений був звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак під час подання позовної заяви 29.01.2015 року (а. с. 4) зазначив, що просить дану справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, про що також подав нотаріально посвідчену заяву про згоду на розірвання шлюбу (а. с. 6). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак до початку судового засідання подала до суду заяву вх. № 949 від 02.03.2015 року (а. с. 16), в якій просить дану справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 15.02.2011 року, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 237, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві 29.10.2013 року (а. с. 5). Від спільного проживання у них дітей не народжувалось. Сторони давно припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Протягом останній двох років проживають окремо і позивач не має наміру продовжувати будь-які стосунки з відповідачем. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають. Аналізуючи наведені докази, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим та недоцільним, суперечило б інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON], 29.01.2015 року, звернувся в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідачки [PERSON] з зазначеними позовними вимогами в обґрунтування яких вказав, що 15 листопада 2014 року, між ним та відповідачкою було укладено договір позики у формі письмової розписки, відповідно до умов якого відповідачка отримала у нього грошові кошти в сумі 90 000 ( дев'яносто тисяч) гривень, які зобов'язувалася повернути 15.01.2015 року, а в разі відсутності можливості виконати вищевказане зобов'язання, повідомити про це [PERSON] до 05.01.2015 року. Оскільки відповідачка в добровільному порядку свої зобов'язання не виконала, позивач просив суд стягнути з відповідачки вказану суму боргу та судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою в якій підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених ним у позовній заяві, просив розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від її представника за довіреністю - [PERSON] надійшла заява, в якій він позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі і просив суд розглянути справу без його участі. Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача . підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник повинен повернути позичкодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості,що були передані йому позичкодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] порушила свої зобов'язання перед позивачем, а тому позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 526,610,611,625,629, 1049 ЦК України,

Outcome: approved