Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 02.01.2013 року звернувся до суду з позовом до ОСББ «Моноліт», третя особа: голова об'єднання ОСББ «Моноліт» - Федоренко Олена Анатоліївна про відшкодування вартості майна та матеріальних збитків в результаті незаконного заволодіння чужим майном. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь збитки по відшкодуванню вартості майна у сумі 13100,00 грн., пеню у розмірі 0,2% від вартості зазначеного майна за кожний день прострочення у розмірі 26357,20 грн., а також судові витрати у розмірі 393,57 грн. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору від 02.04.2007 року про безоплатне користування майном позивачем у користування ОСББ «Моноліт» було передано у безоплатне користування майно, а саме: 1) комп'ютер, 2) принтер, 3) письмовий стіл двотумбовий, 4) письмовий стіл, 5) офісний стіл, 6) тумби, 7) сейф, 8) три стільці, 9) електрична письмова машинка, 10) шухляда для папок, строк дії договору до 02.04.2010 року. Однак, з початку 2010 року ОСББ «Моноліт» очолила Федоренко О.А., з якою у позивача склались неприязні стосунки через те, що остання звільнила дружину позивача з посади головного бухгалтера ОСББ «Моноліт». Новий очільник ОСББ «Моноліт» - Федоренко О.А. користується майном, яке належить позивачу та не повертає його [PERSON] 18.06.2012 року позивач направив відповідачу лист з вимогою виконання умов договору від 02.04.2007 року, в якому позивач вимагав добровільно відшкодувати йому вартість майна та матеріальні збитки, однак жодних дій зі сторони відповідача не відбулося, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судовому засіданні 16.04.2013 року представником відповідача Свинарьовим О.В. заявлено клопотання щодо призначення у справі технічної експертизи документу, оскільки як зазначив представник відповідача договір про безоплатне користування майном, датований 02.04.2007 року не укладався між ОСББ «Моноліт» та [PERSON] (а.с. 33). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.04.2013 року клопотання представника відповідача ОСББ «Моноліт» - Свинарьова О.В. про призначення технічної експертизи документу у цивільній справі за позовом [PERSON] до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моноліт», третя особа: голова об'єднання ОСББ «Моноліт» - Федоренко Олена Анатоліївна про відшкодування вартості майна та матеріальних збитків в результаті незаконного заволодіння чужим майном задоволено, призначено технічну експертизу документу по цивільній справі, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с. 35-36). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.06.2013 року залишено без змін ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16.04.2013 року (а.с. 57-59). 03.12.2013 року до Святошинського районного суду м. Києва від експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання щодо необхідності надання експертам для дослідження оригіналу договору від 02.04.2007 року (а.с. 62-65). 04.12.2013 року судом, на адресу позивача, відповідача та третьої особи надіслано судові повістки про необхідність прибуття до суду для вирішення питання щодо надання експертам оригіналу договору від 02.04.2007 року (а.с. 66). 15.01.2014 року судом, на адресу позивача надіслано лист з вимогою надати оригінал договору про безоплатне користування майном від 02.04.2007 року для проведення судово-технічної експертизи, а також роз'яснено наслідки ухилення від участі в експертизі передбачені ст. 146 ЦПК України (а.с. 69). 14.02.2014 року на адресу суду від експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість надання висновку, оскільки експертам не було надано оригіналу договору від 02.04.2007 року про безоплатне користування майном (а.с. 72-73). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2014 року провадження у справі відновлено, викликано сторін в засідання суду на 31.03.2014 року о 15:30 год. (а.с. 76). У судове засідання 31.03.2014 року позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 81), про причину неприбуття суд не повідомив, у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 25.04.2014 року на 14:00 год. (а.с. 85). У судовому засіданні 25.04.2014 року позивачем в порядку забезпечення доказів у справі подано клопотання про виклик свідків (а.с. 90), яке ухвалою суду з занесенням до журналу судового засідання відхилено, оскільки згадане клопотання не відповідало вимогам ст.ст. 133, 136 ЦПК України, а саме, до клопотання про забезпечення доказів не додано документу про сплату судового збору, та у клопотанні не вказано обставини, які можуть підтвердити згадані свідки. В засіданні суду 25.04.2014 року позивач позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача Білецький Р.С. у судовому засіданні 25.04.2014 року заперечував щодо задоволення позову, зазначаючи на його необґрунтованості та не доведеності, зокрема представник відповідача зазначив, що договір про безоплатне користування майном між ОСББ «Моноліт» та [PERSON] взагалі не укладався і підтвердженням цього є відсутність його оригіналу, як у позивача, так і у відповідача. Третя особа в засідання суду не з'явилась, про причину неприбуття суд не повідомляла. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 836 ЦК України, якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення позивача до суду з позовом було невиконання відповідачем умов договору від 02.04.2007 року про безоплатне користування майном, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 4-5). Відповідно до п.1) ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. В процесі розгляду справи встановлено, що представник відповідача заперечує про факт укладення спірного договору між позивачем та відповідачем, з приводу чого у справі ухвалою суду від 16.04.2013 року було призначено технічну експертизу документу (а.с. 35-36). Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що для проведення технічної експертизи документу експертами надіслано до суду клопотання, щодо необхідності надання на дослідження оригіналу договору від 02.04.2007 року (а.с. 65). Відповідно до супровідних листів Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2013 року (а.с. 66), від 15.01.2014 року (а.с. 69), від 13.02.2014 року (а.с. 75), позивач неодноразово повідомлявся про необхідність прибуття до суду з оригіналом договору від 02.04.2007 року для подальшого його направлення експертам, а також позивачу роз'яснювались наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст. 146 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. У зв'язку з ухиленням позивача від проведення експертизи у справі, а саме не надання оригіналу договору від 02.04.2007 року про безоплатне користування майном, проведення згаданої експертизи не відбулося, про що зазначено у висновку від 14.02.2014 року експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с. 72-73). Твердження позивача, що факт укладення договору про безоплатне користування майном від 02.04.2007 року можуть підтвердити свідки суд оцінює критично, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, будь-яких належних доказів щодо укладення між позивачем та відповідачем 02.04.2007 року договору про безоплатне користування майном позивачем суду не надано. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, не доведеністю їх належними і допустимими доказами, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні його позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed