Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] 09.09.2020 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. \~ \~ \~ \~Позовна заява обґрунтована тим, що 30.07.2020 в м. Полтаві по вул. Лугова з вини відповідача [PERSON] відбулася ДТП за участю автомобіля HYUNDAI TUCSON, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля OPEL KADET, д.н.з. [NUMBER] , який належиться на праві власності [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», позивач подала повідомлення про ДТП з доданими необхідними документами. Враховуючи механічні пошкодження автомобіля HYUNDAI TUCSON, д.н.з. [NUMBER] , офіційний представник дилерського центру HYUNDAI 10.08.2020 склав калькуляцію вартості ремонту транспортного засобу та виписав рахунок на суму 172257,39 грн без ПДВ, позивач [PERSON] здійснила повну оплату вартості робіт по відновленню автомобіля в сумі 172257,39 грн. Також позивачем понесені витрати в розмірі 2500 грн на виконання звіту № 670 про оцінку майна; 835 грн вартість робіт із монтажу пошкоджених деталей автомобіля при огляді страховим експертом та сторонами. Всього позивачем понесені витрати на суму 175592,39 грн. Втрата товарної вартості пошкодженого транспортного засобу склала 34886,95 грн. Позивач вказувала, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована на суму 130000 грн., понесені неї витрати понад зазначену суму мають бути відшкодовані відповідачем в розмірі 80479,34 грн. Окрім того, позивачу спричинено моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 30000 грн. В поданій до суду позовній заяві [PERSON] просила стягнути з [PERSON] матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП, в сумі 80479,34 грн, 30000 грн на відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29.09.2020 (суддя Васильєва Л.М.) відрито провадження в справі за позовом [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16.11.2020 закінчено підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2020 визначено головуючого суддю Яковенко Н.Л. Відповідачем [PERSON] 11.03.2021 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що відповідно до звіту про оцінку № 670 вартість матеріального збитку, завданого позивачу в результаті ДТП, склала 157341,70 грн, втрата товарної вартості склала 34886,95 грн. Також позивачем документально підтверджено понесення нею витрат в сумі 2500 грн та 835 грн. Тому вважає, що загальний розмір спричинених збитків складає 192228,65 грн. Оскільки на час ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована, визначено розмір ліміту відповідальності в сумі 130000 грн з франшизою в розмірі 2000 грн, вважає, що він, як особа, яка винна в спричиненні ДТП, має відшкодувати шкоду в розмірі 65563,65 грн (192228,65 грн + 2500 грн + 835 грн 130000 грн (сума без франшизи)). Відповідач вказував, що ним добровільно сплачено позивачу на відшкодування шкоди 42000 грн. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, вважає, що вони не доведені позивачем. В поданому до суду відзиву на позовну заяву вказував про визнання позову на суму 23563,65 грн, в решті позовних вимог просив суд відмовити. Третя особа пояснення щодо позову до суду не подавала. Представником позивача 26.03.2021 подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій посилаючись на часткове відшкодування шкоди на суму 42000 грн, зменшила позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на відшкодування матеріальних збитків до 61300,34 грн. 26.03.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, де позивач зазначає, що в обґрунтування розміру спричиненої шкоди покладено фактично понесені витрати на ремонт транспортного засобу. Оскільки страховою компанією було відшкодовано лише 107179 грн, а не 130000 грн, вважає, що відповідач має обов`язок з відшкодування матеріального збитку, який не було відшкодовано страховою компанією. В судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача повністю підтримав вимоги позовної заяви, враховуючи зменшені позовні вимоги. Посилався на обставини, викладені в поданих до суду заявах. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнавав частково та не заперечував про стягнення з відповідача 23563,65 грн на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, в задоволені решти позовних вимог просив суд відмовити. Посилався на обставини, що викладені в поданому до суду відзиву на позовну заяву. Третя особа своїх представників для участі в справі не направила. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що \~ \~30.07.2020 близько 09 год 02 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем OPEL KADETT, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Лугова від вул. Гладкого в напрямку вул. Спартака в м. Полтаві, перед початком обгону не переконався, що смуга зустрічного руху на яку він буде виїжджати, вільна від ТЗ, на достатній для обгону відстані допустив зіткнення з транспортним засобом HYUNDAI TUCSON, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась в зустрічному напрямку від вул. Спартака в напрямку вул. Гладкого. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали технічні ушкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. Постановою Київського районного суду м. Полтави від 28.08.2020 в справі № 552/3636/20, яка вступила в законну силу, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому суд вважає доведеними обставини щодо наявності відповідних дій, вчинених водієм [PERSON] , які встановлені постановою суду в справі про адміністративне правопорушення. Також судом встановлено, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія АСКА» згідно з полісом № АО4605430. Позивач [PERSON] станом на час ДТП була власником транспортного засобу HYUNDAI TUCSON, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Судом вставлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 30.07.2020, транспортний засіб HYUNDAI TUCSON, д.н.з. [NUMBER] , належний позивачу, отримав механічні ушкодження. Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено судом та не оспорюється сторонами по справі, про настання ДТП було повідомлено ПрАТ «УАСК АСКА», страховою компанією дорожньо-транспортна пригода від 30.07.2020 визнана страховим випадком, складено страховий акт № f-13384/1 від 22.09.2020 та визначено суму страхового відшкодування в розмірі 107179,86 грн (матеріальний збиток в сумі 109179,86 грн 2000 грн франшизи). Матеріалами підтверджено та не заперечується позивачем, що розмір страхового відшкодування в сумі 107179,86 грн нею отримано. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АО4605430 страхова сума визначена в розмірі 130000 грн, розмір франшизи складає 2000 грн. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивач [PERSON] , обґрунтовуючи свої позовні вимоги, на підтвердження розміру спричиненого матеріального збитку надала до суду замовлення-наряд № BA-ZN-02127 від 25.08.2020, рахунок № BA-ZС-000101 від 10.08.2020, акт виконаних робіт № BA-ZN-02127 твід 25.08.2020 та квитанцію № 031855, якими підтверджено документально понесення позивачем витрат на відновлення транспортного засобу саме на суму 172257,39 грн (а.с. 42-46). Відповідач [PERSON] , заперечуючи щодо розміру шкоди який визначає позивач, обґрунтовує свої заперечення звітом про оцінку майно № 670 від 19.08.2020, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складає 157341,70 грн. Вирішуючи питання щодо розміру спричиненої позивачу шкоди в результаті ДТП суд виходить з того, що позивач для відновлення транспортного засобу сплатила суму коштів в розмірі 172257,39 грн, що підтверджено належними та допустимими доказами. Окрім того, коефіцієнт фізичного зносу складає 0 %. Тому суд приходить до висновку про визначення розміру завданого позивачу матеріального збитку на загальну суму 210479,34 грн: в тому числі 172257,39 грн (вартість відновлення транспортного засобу), 34886,95 грн (величина втрати товарної вартості), 835 грн (вартість робіт при огляді), 2500 грн (вартість робіт на виконання звіту). Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, ліміт відповідальності страховика визначено в розмірі 130000 грн за мінусом франшизи, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] зобов`язаний відшкодувати позивачу лише розмір шкоди, який не покривається розміром страхового відшкодування. Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] зобов`язаний відшкодувати позивачу [PERSON] матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 82479,34 грн (210479,34 грн 130000 грн + 2000 грн), виходячи з розміру фактично понесених позивачем витрат. Судом встановлено та визнається позивачем, що відповідач в ході розгляду справи відшкодував позивачу шкоду в сумі 42000 грн. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сума на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 40479,34 грн (82479,34 грн 42000 грн). Твердження позивача про те, що страховою компанією було відшкодовано лише розмір 107179,86 грн, а не 128000 грн, як передбачено договором, тому різниця має бути відшкодована відповідачем [PERSON] не заслуговує на увагу. Як встановлено судом, відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність до договором, ліміт відповідальності страховика складає саме 130000 грн за мінусом франшизи, тому саме поза цим розміром настає відповідальність відповідача. В свою чергу позивач [PERSON] , обираючи на власний розсуд спосіб захисту свого права, до страхової компанії з вимогами про стягнення різниці не зверталася. Тому позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з такого. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За нормами ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. В поданій до суду позовній заяві позивач посилалася на те, що наявність транспортного засобу для неї не було основною метою задоволення власних потреб комфорту, а було необхідним для забезпечення виконання своїх професійних обов`язків та можливості заробляти кошти для власного життя. Відсутність автомобіля призвело до порушення нормального життєвого способу життя, втрати довіри клієнтів. Також позивач обґрунтовувала розмір моральної шкоди тим, що отримала сильні душевні переживання безпосередньо під час дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження наявності причиненої моральної шкоди позивачем на підтвердження позовних вимог до суду надано не було. Натомість, дослідженими в справі доказами встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася 30.07.2020, вже 14.08.2020 позивачем [PERSON] придбано інший транспортний засіб (а.с. 217), а вже 25.08.2020 пошкоджений в результаті ДТП транспортний засіб було повністю відремонтовано. Окрім того, твердження позивача про те, що змушена була сплачувати кредит не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Як встановлено дослідженими в справі доказами, станом на час дорожньо-транспортної пригоди 30.07.2020 позивачем заборгованість по кредитному договору № 2203/34000229 від 10.06.2019 була повністю погашена. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають за їх недоведеністю в судовому засіданні. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1005 грн підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 442,20 грн.

Outcome: partial