Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 01.04.2014 року до суду з позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» про стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні починаючи з 13.02.2012 року по день винесення рішення та відшкодування моральної шкоди. Позовну заяву мотивовано тим, що за рішенням Тельманівського районного суду Донецької області від 13.02.2012 року у справі № 2-701/11 на користь позивача стягнено з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» заборгованість по заробітній платі в розмірі 5 135 гривень 77 копійок, 7 703 гривні 65 копійок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та 200 гривень моральної шкоди, але на сьогоднішній час заборгованість відповідачем не сплачена. Оскільки відповідачем заборгованість не сплачена, на підставі ст. 116, 117, 223 КЗпП України просить стягнути на його користь з відповідача середню заробітну плату за час затримки фактичного розрахунку та 200 гривень відшкодування моральної шкоди. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач просив розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, на позові наполягає, згоден з можливістю ухвалення заочного рішення. Відповідач про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причину неявки. Відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно рішення Тельманівського районного суду Донецької області від 13.02.2012 року у справі № 2-701/11 (яке набрало чинності 19.03.2012 року) позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Колос», середня заробітна плата позивача становить 641 гривню 97 копійок, заборгованість відповідача по заробітній платі за період з грудня 2009 року по липень 2010 року становила 5 135 гривень 77 копійок, яку рішенням суду було стягнено. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. У лютому місяці 2012 року кількість робочих днів становить - 21 день. Нарахуванню підлягає середня заробітна плата за 13 робочих днів прострочення оплати заробітної плати, що становить 397 гривень 41 копійка. За період з березня 2012 року по червень 2014 року (включно) нарахуванню підлягає середня заробітна плата за 28 місяців прострочення оплати заробітної плати, що становить 17 975 гривень 16 копійок. У липні місяці 2014 року кількість робочих днів становить - 23 дні. Нарахуванню підлягає середня заробітна плата за 19 робочих днів прострочення оплати заробітної плати, що становить 630 гривень 32 копійки. Загальний розмір середньої заробітної плати, яка підлягає виплаті позивачу складає 18 902 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот дві) гривні 89 копійок. Зазначений розмір середньої заробітної плати підлягає стягненню на користь відповідача за час не проведення розрахунку з відрахуванням податків та інших обов'язкових платежів встановлених законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи не доведення позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди, позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Outcome: partial