Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.02.2019 року звернувся до суду з позовом до Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки та житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Все своє майно, а також вказаний житловий будинок з відповідними господарчими спорудами та будівлями спадкодавець заповідав позивачу. З метою отримання спадщини позивач 10.04.2018 року звернувся до приватного нотаріусу з заявою про прийняття спадщини. 11.01.2019 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, натомість постановою від 11.01.2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, оскільки у договорі купівлі продажу житлового будинку від 28.06.1983 року допущена помилка в прізвищі покупця та назві вилиці, на якій розташовано будинок. У зв`язку з чим, просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 81,3 кв.м., житловою площею 50,9 кв.м., з усіма надвірними будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 22.02.2019 року головуючим суддею по справі призначено [PERSON] . Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 02.08.2019 року, в зв`язку з неможливістю участі судді у розгляді справи, відповідно розпорядження від 30.07.2019 року №7/2019 головуючим суддею призначено Хацько Н.О. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05.08.2019 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 28.06.1983 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Ясинуватської державної нотаріальної контори, [PERSON] . придбав у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконкому Авдіївської міської ради від 26.03.1997 року № 102, земельна ділянка площею 0,0945 га., яка надана для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , вищевказане домоволодіння належить на праві власності [PERSON] (рос.мова) на підставі договору-купівлі продажу від 28.06.1983 року, посвідченого Другою Ясинуватською державною нотаріальною конторою. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 30.01.2018 року, виданого Авдіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] , про що 30.01.2018 року складено відповідний актовий запис № 50. 10.04.2018 року [PERSON] звернувся із заявою до приватного нотаріусу Авдіївського міського нотаріального округу Василенко В.А., про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно зі ст.\~1268\~ч.\~5\~ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. 22.03.2017 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Василенко В.А., згідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповідає [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51521424 від 10.04.2018 року, приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Василенко В.А. 10.04.2018 року заведено спадкову справу № 61/2018 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 11.01.2019 року приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Василенко В.А. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0945 га., яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 54714804 від 11.01.2019 року. Згідно довідки № 07-29д/1362 від 10.04.2018 року, виданої Центром надання адміністративних послуг авдіївської міської ради, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 25.04.1997 року по день смерті [INFO] . Згідно ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 392\~ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Постановою приватного нотаріусу Авдіївського міського нотаріального округу Василенко В.А. від 11.01.2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з відповідними господарськими спорудами та будівлями, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане майно. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв`язку із неможливістю підтвердити належність правовстановлюючого документу про право власності спадкодавця на житловий будинок, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за законом, до складу якої входить житловий будинок з відповідними господарськими спорудами та будівлями. Враховуючи затверджений рішенням Авдіївської міської ради № 5/32-736 від 07.08.2008 року перелік вулиць міста Авдіївка, наявність договору купівлі-продажу від 28.06.1983 року, те що спадкодавець по день смерті проживав за адресою: [ADDRESS] , суд приходить до висновку, що [PERSON] був власником вищевказаного домоволодіння, у зв`язку з чим вказане майно входить до складу спадщини. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] з відповідними господарськими спорудами та будівлями в порядку спадкування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved