Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.10.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання незаконними рішень державних реєстраторів, визнання незаконними договорів купівлі-продажу квартири та про визнання права власності на квартиру. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до довідки від 26.12.1991 року № 6437 він оплатив вартість квартири за адресою [ADDRESS] в сумі 10 038 рублів. Відповідно до Реєстраційного посвідчення від 28.01.1992 року, яке видане Черкаським обласним бюро технічної інвентаризації, позивач є власником квартири, про що було зроблено відповідний запис в реєстрову книгу № 5 за реєстровим номером 52. Відповідно до довідки від 13.08.2014 року № 4747о, яка видана комунальним підприємством «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», станом на 01.01.2013 року позивач є власником квартири. Як у власника квартири, у позивача мається технічний паспорт з інвентарним номером 1774. При цьому позивач хоч і є власником квартири, але в ній не проживає. В квартирі зареєстрована його донька [PERSON], [INFO]. 08.10.2014 року голова кооперативу [PERSON] повідомила його про те, що йому необхідно з'явитися в паспортний стіл для зняття з реєстрації доньки [PERSON] 10.10.2014 року, приїхавши в місто Черкаси позивач з'явився в паспортний стіл Придніпровського районного відділу Управління Державної митної служби у Черкаській області. Начальник даного закладу повідомила його про те, що до них надійшло рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.12.2012 року по справі № 2-1144/2012 р., згідно з яким право власності на квартиру було визнано за [PERSON] та яким було зобов'язано Придніпровський РВ у м. Черкаси зняти з реєстрації в квартирі всіх зареєстрованих осіб. Начальник паспортного столу Придніпровського РВ зачитала текст рішення від 03.12.2012 року, з якого вбачалося, що воно було прийняте за наслідками розгляду позову [PERSON] до позивача та його покійного сина [PERSON] (свідоцтво про смерть від 11.06.2014 року серії [NUMBER]). При цьому позов був мотивований наявністю у покійного сина [PERSON] боргу перед [PERSON] в сумі 30 000 доларів США та наявністю договору поруки між позивачем та [PERSON], згідно з яким позивач був зобов'язаний у разі не повернення зазначеної суми позики переоформити на [PERSON] свою квартиру. Позивач не знайомий з [PERSON] та навіть не чув про його існування, з ним жодного разу не зустрічався та тим більше не мав ніяких договірних відносин, тобто жодних договорів поруки з ним не укладав. Крім того позивачу достовірно відомо, що його покійний син [PERSON] також не був знайомий з [PERSON] та що він не мав перед останнім жодних грошових зобов'язань. Цього ж дня (10.10.2014 року) позивач звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з проханням надати інформацію про те, чи дійсно існує рішення від 03.12.2012 року. 14.10.2014 року позивач дізнався про те, що рішення від 03.12.2012 року Придніпровським районним судом м. Черкаси не приймалося, судом не розглядалася справа № 2-1144/2012 р., в якій би сторонами були позивач , його покійний син [PERSON] та [PERSON] Таким чином є очевидним, що рішення від 03.12.2012 року є сфальшованим. 14.10.2014 року позивачу стало відомо, що 03.10.2014 року [PERSON] на підставі рішення від 03.12.2012 року через Реєстраційну службу Черкаського міського управління юстиції Черкаської області зареєстрував право власності на квартиру за собою, що 09.10.2014 року [PERSON] продав квартиру [PERSON], а 10.10.2014 року [PERSON] продав квартиру [PERSON] Обидві угоди купівлі-продажу квартири були посвідчені приватним нотаріусом [PERSON] Крім того 14.10.2014 року [PERSON] за допомогою дільничного інспектора [PERSON] без відома позивача в незаконний спосіб намагалися позбавити його фізичної можливості користуватися квартирою. У відсутність в квартирі позивача та його дочки [PERSON], зламали вхідні двері до квартири та замінили замки. На вхідних дверях ними була залишена записка наступного змісту: «власник квартири: [PERSON] [NUMBER] зв'язатись з приводу ключів». Цього ж дня позивач повернув собі можливість фізично користуватися квартирою. З огляду на вищевикладені обставини 14.10.2014 року позивачем до Придніпровського РВ УМВС України була подана заява про вчинення злочину, внаслідок якого [PERSON] та [PERSON] була привласнена належна йому квартира. Виходячи з наведеного вбачається, що правовим наслідком використання сфальшованого рішення від 03.12.2012 року є: - реєстрація 03.10.2014 року Реєстраційною службою Черкаського міського управління юстиції Черкаської області права власності на Квартиру за [PERSON]; - укладення 09.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу Квартири, згідно з яким останній набув право власності на Квартиру, та реєстрація приватним нотаріусом [PERSON] права власності на Квартиру за [PERSON]; - укладення 10.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу Квартири, згідно з яким останній набув право власності на Квартиру та реєстрація приватним нотаріусом [PERSON] права власності на Квартиру за [PERSON] Позивач вважає, що зазначені обставини, а також наведені правові наслідки порушують його права власника квартири. Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно з п. 5) ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV (далі - Закон № 1952-ІV) державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законну силу. Згідно з ч. ст. 208 ЦПК України судові рішення викладаються у таких формах, як ухвали, рішення, постанови. Згідно з ч. 3 ст. 208 ЦПК України судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення Іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Згідно з ч. 1 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з наведених норм позивач приходить до висновку, рішення від 03.12.2012 року не є судовим рішенням в розумінні норм ЦПК України, так як не мав місця судовий процес, за наслідками якого воно було б винесене, а також тому, що Придніпровський районний суд м. Черкаси його не ухвалював; рішення від 03.12.2012 року не могло бути підставою для реєстрації права власності за [PERSON], так як воно не є судовим рішенням. За таких обставин вважає, що рішення від 03.10.2014 року державного реєстратора Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області про державну реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] є незаконним. Таким чином [PERSON] не є таким, що в дійсності набув право власності на квартиру. Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Виходячи з наведених норм та викладених вище обставин можна зробити наступні висновки: - не набувши право власності на квартиру [PERSON] не набув і право її продажу; - договір купівлі-продажу від 09.10.2014 року, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] та який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], є недійсним, так як він суперечить нормі ч. 1 ст. 658 ЦК України, тому що він був укладений з боку продавця особою, яка не є власником предмету продажу - квартири. Наслідком цього є те, що [PERSON] не набув право власності на квартиру, а не набувши такого права він не набув і право її продажу; - договір купівлі-продажу від 10.10.2014 року, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] та який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], є недійсним, так як він суперечить нормі ч. 1 ст. 658 ЦК України, тому що він був укладений з боку продавця особою, яка не є власником предмету продажу - квартири. Наслідком цього є те, що [PERSON] не набув право власності на квартиру. Виходячи з того, що зазначені договори купівлі-продажу є недійсними, тому, як наслідок, і подальші рішення приватного нотаріуса [PERSON], як державного реєстратора в розумінні Закону № 1952-ІV, про державну реєстрацію права власності на квартиру спочатку за [PERSON], а потім за [PERSON] є незаконними. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права; визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону № 1952-ІV дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1952-ІV у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Згідно з абз. 3 ч. 5 ст. 3 Закону № 1952-ІV державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Виходячи з наведених норм позивач вважає, що є підстави для звернення з позовом до суду заяви. При складанні позовної заяви позивач позбавлений можливості визначити об'єктивну ціну позову, так як відсутні дані про вартість квартири. За таких обставин ціна позову визначена попередньо в сумі 24360,00 грн. виходячи з мінімального розміру судового збору (243,60 грн. * 100% / 1% = 243,60 грн.). Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до довідки від 20.10.2014 року № 3956/04 розмір пенсії в травні - серпні 2014 року складав 1237,29 грн., а в вересні - жовтні 2014 року - 1247,85 грн. Інших доходів позивач не має. В зв»язку з цим просив постановити рішення, яким - визнати незаконним та скасувати рішення від 03.10.2014 року державного реєстратора Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]). - визнати недійсним договір купівлі-продажу від 09.10.2014 року, який був укладений між [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) та [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) та який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], квартири за адресою: [ADDRESS]; - визнати незаконним та скасувати рішення від 09.10.2014 року приватного нотаріуса [PERSON] про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]); - визнати недійсним договір купівлі-продажу від 10.10.2014 року, який був укладений між [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]). та [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) та який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], квартири за адресою: [ADDRESS]; - визнати незаконним та скасувати рішення від 10.10.2014 року приватного нотаріуса [PERSON] про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]); - визнати за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,4 кв.м.; - відстрочити сплату решти судового збору до дати ухвалення судового рішення за наслідками розгляду даної позовної заяви; - судові витрати покласти на відповідачів по справі. Позивач [PERSON] 25.11.2014 року зменшив свої позовні вимоги та звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Носок Лесі Миколаївни, приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання незаконними рішень державних реєстраторів, визнання незаконними договорів купівлі-продажу квартири та про визнання права власності на квартиру. Свої позовні вимоги мотивував тим, що в провадженні суду знаходиться справа його за позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Реєстраційної служби ЧМУЮ ЧО, приватного нотаріуса [PERSON] про визнання незаконними рішень державних реєстраторів, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири та про визнання права власності на квартиру. Відповідно до ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову. З огляду на норму ч. 2 ст. 31 ЦПК України та враховуючи нижченаведені обставини вважає за необхідне подати дану заяву про зменшення та про уточнення позовних вимог. З договору купівлі-продажу квартири від 10.10.2014 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за № 4230), вбачається, що [PERSON] продав квартиру за адресою [ADDRESS] [PERSON], а не [PERSON], як то попередньо було зазначено в позовній заяві від 21.10.2014 року. Враховуючи наведене позовні вимоги стосовно [PERSON] підлягають до зменшення, а позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] до відповідного уточнення. Однак при цьому з огляду на невизначеність на даний час роль [PERSON] в спірній ситуації та враховуючи те, що це може бути з'ясовано під час судового розгляду даної справи, вважає за доцільне залишити [PERSON] у якості відповідача по справі. З рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.10.2014 року № 16263578 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою [ADDRESS], за [PERSON] (податковий номер [NUMBER]) вбачається, що воно було прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області . Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. За таких обставин вважає необхідним залучити у якості співвідповідача по даній справі Державного реєстратора [PERSON], так як саме на підставі її рішення від 06.10.2014 року право власності на квартиру було зареєстроване за [PERSON] Враховуючи отриману копію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.10.2014 року № 16388152 державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса [PERSON] про проведення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою [ADDRESS], за [PERSON] позовні вимоги стосовно приватного нотаріуса [PERSON] підлягають відповідного уточнення. Обґрунтування позовних вимог, які наведені в позовній заяві від 21.10.2014 року, залишаються незмінним, але їх необхідно сприймати з урахуванням обставин, які наведені в даній заяві. Крім того Придніпровський районний суд м. Черкаси надав на заяву від 20.10.2014 року представника [PERSON] - [PERSON], лист від 05.11.2014 року № 9089/14-Вих/, з якого вбачається, що «номер справи, як 2-11442012, відповідно до обліково- статистичних карток, в суді відсутній». Тобто це доводить твердження наведене в позовній заяві від 21.10.2014 року про те, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.12.2012 року по справі № 2-1144/2012р. не є судовим рішенням в розумінні норм ЦПК України, так як не мав місця судовий процес, за наслідками якого воно було б винесене. В зв»язку з цим просив залучити у якості співвідповідача по даній справі державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області та постановити рішення, яким - визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.10.2014 року № 16263578 державного реєстратора прав на нерухоме майно Носок Л.М. Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області про проведення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] (податковий номер [NUMBER]). - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 10.10.2014 року, який був укладений між [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) та [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) та який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Черкаського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 4230), згідно з яким було відчужено квартиру за адресою: [ADDRESS]. - визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.10.2014 року № 16388152 державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса [PERSON] Черкаського міського нотаріального округу про проведення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою [ADDRESS], за [PERSON] (податковий номер [NUMBER]). - визнати за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на квартиру за адресою [ADDRESS], загальною площею 65,4 кв.м. - судові витрати покласти на відповідачів по справі. Позивач [PERSON], його представник до довіреності [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, судові витрати покласти на відповідача [PERSON] Представник відповідача [PERSON] по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Представник відповідача реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області по довіреності [PERSON] позов не визнала , підтримала заперечення на позов та просила в позові відмовити, так як вважає, що даний спір повинен розглядатися в адміністративному суді, спору про право не існує. Відповідач приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала листа, в якому просить справу розглядати в її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], державний реєстратор прав на нерухоме майно Носок Л.М. в судове засідання не з»явилися, про день слухання справи повідомлені, про причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи , в результаті їх повного, об»єктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки від 26.12.1991 року № 6437 позивач [PERSON] оплатив вартість квартири [ADDRESS] в сумі 10 038 рублів. Дана обставина підтверджується Реєстраційним посвідченням від 28.01.1992 року, виданим комунальним підприємством «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації», запис в реєстрову книгу №5, за реєстровим №52 - позивач є власником вищевказаної квартири. Відповідно до довідки від 13.08.2014 року № 4747о, виданої комунальним підприємством «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», станом на 01.01.2013 року позивач є власником квартири, йому видано технічний паспорт з інвентарним номером 1774. Судом встановлено, що в квартирі позивач не проживає . В належній йому квартирі зареєстрована його донька [PERSON], [INFO]. 08.10.2014 року голова кооперативу [PERSON] повідомила позивача про те, що йому необхідно з'явитися в паспортний стіл для зняття з реєстрації доньки [PERSON] 10.10.2014 року приїхавши в місто Черкаси позивач з'явився в паспортний стіл Придніпровського районного відділу Управління Державної митної служби у Черкаській області. Начальник вказаного закладу повідомила його про те, що до них надійшло рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.12.2012 року по справі № 2-1144/2012 р., згідно з яким визнано за [PERSON] право власності на квартиру та зобов'язано Придніпровський РВ у м. Черкаси зняти з місця реєстрації місця проживання в квартирі всіх зареєстрованих осіб. Начальник паспортного столу Придніпровського РВ зачитала текст рішення від 03.12.2012 року, з якого вбачалося, що воно було прийняте за наслідками розгляду позову [PERSON] до позивача та його покійного сина [PERSON] (Свідоцтво про смерть від 11.06.2014 року серії [NUMBER]). При цьому позов був мотивований наявністю у покійного сина [PERSON] боргу перед [PERSON] в сумі 30 000 доларів США та наявністю договору поруки між позивачем та [PERSON], згідно з яким позивач був зобов'язаний у разі не повернення зазначеної суми позики переоформити на [PERSON] свою квартиру. Судом встановлено, що позивач ніколи не був знайомий з [PERSON] та не укладав з ним договору поруки . Крім цього позивачу достовірно відомо, що його покійний син [PERSON] також не був знайомий з [PERSON] та не отримував від останнього гроші в борг. Цього ж дня (10.10.2014 року) позивач звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з проханням надати інформацію про те, чи дійсно існує рішення від 03.12.2012 року та дізнався, що рішення від 03.12.2012 року Придніпровським районним судом м. Черкаси не приймалося, цивільна справа № 2-1144/2012 р., в якій би сторонами були позивач , його покійний син [PERSON] та [PERSON] не розглядалася. Тому суд вважає, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси є підробленим . 03.10.2014 року відповідач [PERSON] на підставі не існуючого рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.12.2012 року через Реєстраційну службу Черкаського міського управління юстиції Черкаської області зареєстрував право власності на квартиру за собою, а потім 09.10.2014 року [PERSON] продав квартиру [PERSON] Угода купівлі-продажу квартири була посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] Крім того 14.10.2014 року [PERSON] в присутності дільничного інспектора [PERSON] без відома позивача в незаконний спосіб намагалися позбавити його фізичної можливості користуватися квартирою. Так вони у відсутності позивача зламали вхідні двері квартири та замінили замки на них. Також ними на вхідних дверях була залишена записка такого змісту: «власник квартири: [PERSON] [NUMBER] зв'язатись з приводу ключів». Цього ж дня позивач повернув собі можливість користуватися квартирою, змінивши замки на вхідних дверях. Позивачем [PERSON] 14.10.2014 року до Придніпровського РВ УМВС України була подана заява про кримінальне правопорушення, внаслідок якого [PERSON] та [PERSON] була привласнена належна йому квартира. Суд вважає, що встановлені судом обставини дають підстави позивачу звертатися до суду із даним позовом. Відповідно до з ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно з п. 5) ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV (далі - Закон № 1952-ІV) державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законну силу. Згідно з ч. ст. 208 ЦПК України судові рішення викладаються у таких формах, як ухвали, рішення, постанови. Згідно з ч. 3 ст. 208 ЦПК України судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення Іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Згідно з ч. 1 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з наведених норм суд приходить до висновку, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.12.2012 року не є судовим рішенням в розумінні норм ЦПК України, так як не мав місця судовий процес, за наслідками якого воно було б винесене, а також тому, що Придніпровський районний суд м. Черкаси його не ухвалював; рішення від 03.12.2012 року не могло бути підставою для реєстрації права власності за [PERSON], так як воно не є судовим рішенням. Таким чином [PERSON] не є таким, що набув право власності на квартиру. Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. З договору купівлі-продажу квартири від 10.10.2014 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4230, вбачається, що [PERSON] продав квартиру за адресою [ADDRESS] [PERSON], а не [PERSON], як позивач вказував в позовній заяві. Тому суд не розглядає вимоги позивача до відповідача [PERSON] З рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.10.2014 року № 16263578 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою [ADDRESS], за [PERSON] (податковий номер [NUMBER]) вбачається, що воно було прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області . Крім цього на письмову заяву позивача , Придніпровський районний суд м. Черкаси надав відповідь від 20.10.2014 року представнику [PERSON] - [PERSON], в якому вказано, що «номер справи, як 2-11442012, відповідно до обліково- статистичних карток, в суді відсутній». Тобто це підтверджує доводи позивача про те, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.12.2012 року по справі № 2-1144/2012р. не є судовим рішенням в розумінні норм ЦПК України, так як не мав місця судовий процес, за наслідками якого воно було б винесене. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Судом встановлено, що позивач, як власник майна протиправно був позбавлений права на власності та підставі не існуючого рішення суду. Згідно ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тому суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.10.2014 року № 16263578 державного реєстратора прав на нерухоме майно Носок Л.М. Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області про проведення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] ; - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 10.10.2014 року, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] та який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Черкаського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за № 4230), згідно з яким було відчужено квартиру за адресою: [ADDRESS]; - визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.10.2014 року № 16388152 державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса [PERSON] Черкаського міського нотаріального округу про проведення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою [ADDRESS], за [PERSON]; - визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою [ADDRESS], загальною площею 65,4 кв.м. - судові витрати покласти на відповідачів по справі. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивач при зверненні з позовом до суду по квитанції № ПН5844 від 21 жовтня 2014 року сплатив судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., по квитанції № ПН 59 33 від 21 жовтня 2014 року сплати судовий збір за забезпечення позову в сумі 121 грн. 80 коп., по квитанції № ПН5895 сплатив судовий збір за забезпечення позову в сумі 121 грн. 80 коп., по квитанції без номера від 18 листопада 2014 року сплатив за оголошення в газеті в сумі в сумі 150 грн. , по квитанції до прибуткового касового ордера без номера від 06 листопада 2014 року сплатив за оголошення в газеті в сумі 60 грн., а всього 697 грн. 20коп. Тому вказану суму слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved