Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач 18 листопада 2016 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 15.09.2016 року у цивільній справі № 588/1032/16-ц з позивача стягнуто на користь дружини [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], 2001 року народження, та [PERSON], 2011 року народження, у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 29 серпня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі указаного рішення суду відповідач отримала виконавчий лист та звернула його до виконання до відділу державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції. Під час розгляду указаної справи позивач сподівався на примирення з відповідачем та вважав, що можливо буде зберегти сім'ю. Проте, дружина забрала свої речі і переїхала з місця постійного проживання на орендовану квартиру разом з сином [PERSON], 2011 року народження. Старший син сторін [PERSON] залишився проживати з позивачем і знаходиться на його утриманні. На цей час [PERSON] навчається з ДНЗ «Білопільське вище професійне училище», здобуває професію «помічника машиніста тепловоза», потребує матеріальної підтримки, яка перевищує суму стягуваних на його утримання аліментів. [PERSON] сина [PERSON] не утримує, перераховує йому лише стягнуті з позивача аліменти. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд: 1) припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], яке проводиться на підставі виконавчого листа виданого Тростянецьким районним судом Сумської області у цивільній справі № 588/1032/16-ц, провадження № 2/588/525/16 від 15.09.2016 року та змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі рішення суду на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], до розміру ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття; 2) стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, пояснив, що старший син з матір'ю не проживає, навчається у Білопіллі у професійному училищі, проживає у період занять у гуртожитку, на вихідні дні приїздить до нього. Відповідач проти позову не заперечила, погодилась ураховуючи, що її старший син [PERSON] з нею не проживає на стягнення з неї аліментів у розмірі ? її заробітної плати на користь позивача, пояснила, що працює неповний робочий день помічником вихователя у дитячому садку «Веселка», отримує заробітну плату, проживає у батьків разом з меншим сином [PERSON]. Отримувані від позивача аліменти на утримання [PERSON] перераховувала протягом трьох місяців регулярно на банківську карту старшому сину, який навчається в училищі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 15.09.2016 року, яке набрало законної сили 27.09.2016 року, з [PERSON] [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], 2001 року народження, та [PERSON], 2011 року народження, у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 29 серпня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Указаним рішенням суду також установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02.10.1999 року та мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.3). Сторонами визнано, що старший син позивача та відповідача - [PERSON], 2001 року народження, на цей час проживає з батьком, перебуває на його утриманні та навчається у Державному навчальному закладі «Білопільське вище професійне училище» за денною формою навчання з 01.09.2016 року. Син сторін - [PERSON], 2011 року народження, як визнано сторонами проживає з матір'ю - відповідачем у цій справі окремо від батька та перебуває на її утриманні. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України та пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів відповідно до положень статті 192 Сімейного кодексу України є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення, або поліпшення стану здоров'я когось із них, та в інших випадках. З огляду на викладене, ураховуючи те, що після стягнення рішенням суду аліментів з позивача на користь відповідача на утримання двох синів змінився склад сім'ї платника аліментів, зокрема, його старший син на утримання якого було стягнуто аліменти на користь матері, став проживати з батьком, є підстави для зміни розміру аліментів, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON], 2011 року народження, шляхом зменшення такого розміру до заявленого позивачем - ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, припинивши стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], 2001 року народження, який з ним проживає та перебуває на його утриманні. Таким чином, позов [PERSON] в цій частині, ураховуючи також відсутність заперечень відповідача, підлягає задоволенню. Вирішуючи вимогу позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], суд виходить з таких мотивів. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України суд при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як визначено у частині 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує окрім стану здоров'я та матеріального становища дитини та платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом установлено, що відповідач [PERSON] працює помічником вихователя на умовах неповного робочого дня у комунальному дошкільному закладі «Веселка» та за період з 01.12.2015 по 30.11.2016 року їй було нараховано заробітну плату в сумі 25868,68 грн., що в середньому складає 2155,72 грн. (а.с.17,18). Відповідач несе витрати на утримання сина [PERSON], 2011 року народження, а також на його утримання отримує від позивача аліменти, який проживає окремо від відповідача, працює бригадиром виробничого підрозділу «Смородинська дистанція колії «Регіональної філії» Південна залізниця Публічне акціонерне товариства «Українська залізниця»» та отримує заробітну плату в середньому 5442,10 грн. (32652,62 грн.:6). Крмі того, з позивача протягом вересня-жовтня 2016 року утримано аліменти в сумі 3297,91 грн. (а.с.7). Син сторін [PERSON] з 01.09.2016 року отримує стипендію, яка за вересень-листопад 2016 року була нарахована в сумі 2343 грн. Відповідно до статті 174 ЦПК України суд у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене вище, ураховуючи визнання відповідачем позову, що на переконання суду не суперечить закону, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 2001 року народження, у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню, зі стягнення аліментів відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України з дня звернення позивача з цим позовом до суду, тобто з 18.11.2016 року. Ураховуючи, що виконавчий лист, виданий Тростянецьким районним судом Сумської області № 588/1032/16-ц на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 15.09.2016 року, перебуває на виконанні у Тростянецькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, ураховуючи зміну розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 2011 року народження, указаний виконавчий лист після закінчення його виконання по день набрання законної сили рішенням суду, підлягає відкликанню з поверненням його до суду, який його видав. Згідно із частиною третьою статті 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивач за позовами про стягнення аліментів відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 551 грн. 20 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved