Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач, 29 грудня 2016 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер батько - [PERSON], який проживав в с. Баштанків, Кодимського району, Одеської області. Єдиним спадкоємцем за законом залишився він. Спадщина складається з: земельної частки (паю), розміром 3,53 умовних кадастрових гектари, вартістю 117998,92 грн. члена колективного сільськогосподарського підприємства (КСП) імені Шевченка, с. Баштанків, Кодимського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на ім'я померлого. Спадщину, що залишилася після смерті батька, він прийняв в порядку, встановленому ЦК України в редакції 1963 року, тобто спадкове майно фактично залишилося у його володінні. В подальшому він правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай) втратив. З приводу втрати сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], він звернувся для опублікування оголошення до газети «Вісті Кодимщини». Результату це не дало. Правовстановлюючий документ знайдений не був. Час, що був витрачений на пошуки втраченого правовстановлюючого документу призвів і до пропущення строку позовної давності. Все вище зазначене і змусило його звернутися за захистом свого права до суду. Просить поновити строк позовної давності, встановити факт прийняття спадщини та визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари, вартістю 117998,92 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією по території Баштанківської сільської ради на ім'я [PERSON], померлого [INFO], який був утрачений. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача (Баштанківської сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнає. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] був власником земельної частки (паю) розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією по території Баштанківської сільської ради (Інформація відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29-1516-0.12-2275/2-16 від 27 грудня 2016 року). [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 17 травня 2001 року Баштанківською сільською радою Кодимського району Одеської області). Позивач є спадкоємцем за законом як син спадкодавця. Це убачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Баштанківською сільською радою Кодимського району Одеської області 03 січня 1983 року, згідно якого батьком народженого [INFO] [PERSON] є [PERSON]. Статтею 529 ЦК Української РСР (ч.1) (в редакції 1963 року) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно частини другої статті 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Як убачається з дослідженої в судовому засіданні довідки Баштанківської сільської ради №1257 від 29 листопада 2016 року [PERSON] проживав разом із своїм батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК Української РСР ( в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично втупив в управління або володіння спадковим майном. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснюється, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Інші спадкоємці, які б мали право на спадщину за законом - відсутні. Підтвердженням втрати правовстановлюючого документу позивачем є опубліковане оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» №46 від 16 листопада 2013 року. Іншого способу захисту свого права у позивача не було. Докази, надані позивачем є належними і допустимими. Отже суд констатує, що позивач, як спадкоємець за законом, прийняв спадщину після смерті [PERSON] і тим самим набув право власності на спадкове майно - земельну частку (пай) розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари, вартістю 117998,92 грн., на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Кодимською районною державною адміністрацією по території Баштанківської сільської ради на ім'я [PERSON], померлого [INFO], який був утрачений. Стосовно вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, то суд прийшов до такого. Статтею 71 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, визначено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Статтею 80 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, передбачено, що якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Суд вважає причину пропуску строку позовної давності позивачем поважною, оскільки він на протязі певного періоду часу не міг оформити спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а звідси - не мав можливості захистити своє порушене право. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 529, ч.2 ст.548, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року,

Outcome: approved