Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач 26.07.2018 року звернулась до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], предметом якої є стягнення з нього аліментів на її користь на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 гривень, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Як на підставу позову позивач посилається на те, що вони з відповідачем з 22 квітня 2016 року перебувають у шлюбі, мають малолітнього сина, але з квітня 2018 року фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільно господарство не ведуть і відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає. 19.07.2018 року судом направлено запит щодо доступу до персональних даних, на підставі\~ч.6 ст.187 ЦПК України, з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на який отримано 03.09.2018 року. Відповідно до наданої відповіді відповідач зареєстрований за адресою: [INFO] /а.с.13/ Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками, направлялась судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача, але судова кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату, за закінченням терміну зберігання /а.с.48-49/. Від відповідача відзив на позов до суду не надійшов, тому на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання викликалась, але не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України, суд здійснив виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 09.11.2018 року, тобто не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 квітня 2016 року Інгулецьким районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №50 /а.с.6/. Від шлюбу є неповнолітня дитина син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Ця обставина підтверджується Свідоцтвом про народження дитини (а.с.5). Син проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Встановленим у судовому засіданні фактам відповідають правовідносини з аліментних обовязків батьків по утриманню своїх дітей. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у\~ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Як слідує з положень ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у визначеному позивачем розмірі у твердій грошовій сумі - 3000 гривень, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору,\~згідно з ч.6\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved