Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 листопада 2017 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що у 2001 році він придбав у [PERSON] житловий будинок за адресою: вул. Торгова, 15, м. Подільськ Одеської області. З того часу він почав проводити ремонт у будинку, а з кінця 2007 року проживає там з родиною. У звязку з його зайнятістю по роботі та поганим станом здоровя [PERSON], угоду купівлі-продажу вони не оформлювали. 08 червня 2005 року [PERSON] помер, що унеможливило посвідчення угоди купівлі-продажу. Дітей у померлого не було, з дружиною був розлучений та проживав один. З часу придбання ним спірного будинку ніхто до нього не предявляв ніяких прав на будинок, не вчиняв дій, що б свідчили про його обовязок повернути його власнику. Він відкрито, добросовісно та безперервно на протязі більш як десяти років володіє житловим будинком за адресою: вул. Торгова, 15, м. Подільськ Одеської області, проте на даний час позбавлений у позасудовому порядку оформити право власності на вказаний будинок, що і змусило його звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач просить суд винести рішення, яким визнати за ним, [PERSON] в порядку набувальної давності право приватної власності на житловий будинок, позначений в плані під літ. «А» загальною площею 25,3 кв.м, житловою площею 10,2 кв.м, з господарськими спорудами та будівлями: прибудова літ. «а», сарай літ. «Б», убиральня літ. «В», вимощення І, колонка питна ІІ, огорожа №1, що розташований за адресою: вул. Торгова, 15, м. Подільськ Одеської області. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що у 2001 році придбав спірний будинок у [PERSON] за 8000,00 грн., 5000,00 грн. ним було заплачено [PERSON] під письмову розписку, яка є у матеріалах справи, а 3000,00 грн. він передав [PERSON] до цього, при цьому письмової розписки не складали. На даний час він зареєстрований у батьків, а його дружина та діти у селі, оскільки на даний час він позбавлений можливості зареєструвати себе та свою сімю у спірному будинку. Представник Подільської міської ради Одеської області у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Вислухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи, 12 березня 2005 року між позивачем та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю в останнього житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Торгова, 15, м. Подільськ Одеської області, на підставі якої позивач сплатив [PERSON] грошові кошти за вказаний будинок у розмірі 5000,00 грн., та почав проживати у вказаному будинку. Договір купівлі-продажу між сторонами у письмовій формі укладено не було та право власності позивача на вказаний будинок не реєструвалося. Факт належності [PERSON] житлового будинку за адресою: вул. Торгова, 15, м. Подільськ Одеської області, підтверджується: рішенням виконкому Котовської міської ради Одеської області №137 від 01 квітня 1966 року про відведення під індивідуальне будівництво земельної ділянки; договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від одної до п'яти включно від 15 квітня 1966 року; дозволом виконкому Котовської міської ради від 01 квітня 1967 року про право індивідуального будівництва на земельній ділянці; копією технічного паспорту на житловий будинок. Згідно копії Технічного паспорту на житловий будинок, виготовлений 23.10.2017 року СПД [PERSON] на імя [PERSON] в натурі є: цілий житловий будинок, зазначеного в плані під літ. «А» загальною площею 25,3 кв.м, житловою площею 10,2 кв.м, з господарськими спорудами та будівлями: прибудова літ. «а», сарай літ. «Б», убиральня літ. «В», вимощення І, колонка питна ІІ, огорожа №1, що розташований за адресою: вул. Торгова, 15, м. Подільськ Одеської області. Згідно звіту від 22.09.2017 року, оціночна вартість житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Торгова, 15, м. Подільськ Одеської області, складає 67440,00 грн. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 26.04.2018 року, права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за житловим будинком за адресою: вул. Торгова, 15, м. Подільськ Одеської області, не зареєстровані. 08 червня 2005 року у віці 61 року в м. Котовськ Одеської області помер [PERSON] (актовий запис №315), що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-ЖД №020288 від 17.06.2005 року. Таким чином, вказана обставина позбавляє позивача зареєструвати своє право власності на будинок у позасудовому порядку. Колишня дружина [PERSON] [PERSON] відмовилась від проведення його поховання, про що свідчить її письмова відмова, посвідчена головою квартального комітету від 08.06.2005 року. Із матеріалів справи вбачається, що з 2005 року по даний час позивачем сплачуються комунальні послуги за водопостачання та електроенергію у спірному будинку, про що надані відповідні квитанції (а.с.28-44). Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона проживає на сусідній вулиці з позивачем. Позивач з 2007 року проживає у житловому будинку за адресою: вул. Торгова, 15, м. Подільськ Одеської області. Раніше будинок належав діду [PERSON] Позивач у 2001 році придбав спірний будинок у [PERSON], вона була присутня при складанні розписки. [PERSON] сімї не мав, дружина від нього пішла. Позивач доглядав за дідом, та після його смерті проводив його поховання. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що знає позивача, оскільки є його сусідкою. У будинку по вул. Торгова, 15, жив раніше дід [PERSON], він проживав один, його родичів вона ніколи не бачила. У 2001 році будинок [PERSON] придбав позивач, вона була присутня при укладанні договору та бачила передачу грошових коштів. З 2007 році позивач проживає у спірному будинку з сімєю, доглядає за будинком, робить поточні ремонти. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Стаття 41 Конституції України, стаття 328 ЦК України зазначають, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001року. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5«Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України). Згідно п. 11 постанови, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Згідно п. 13 постанови, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно п. 14 постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Оскільки, починаючи з 2007 року по теперішній час позивач фактично добросовісно, відкрито безперервно володіє та користується нерухомим майном, а саме спірним житловий будинком, утримує його, то суд приходить до висновку про те, що позивач набув права власності на вказаний будинок на підставі ст. 344 ЦК України, та його позов слід задовольнити.

Outcome: approved