Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернувся 19.11.2014 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 20 вересня 2014 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з відповідачкою, [PERSON], він придбав у власність нерухомість - житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS]. Продавець, [PERSON], під час продажу вказаної нерухомості, діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності, виданої [PERSON] від 30.08.2013 року (серія 50 АА 5448726) на право продажу домоволодіння за адресою [ADDRESS] якою власник уповноважив [PERSON] заключити, на власний розсуд з будь-якою особою, договір купівлі-продажу та отримати кошти за продаж нерухомості. Доказом укладення даної угоди є письмова розписка [PERSON] від 20 вересня 2014 року про отримання від нього грошових коштів в сумі 75 000 грн. в рахунок повної оплати вартості житлового будинку з господарськими будівлями. Домоволодіння звільнене, ключі, технічний паспорт та правовстановлюючі документами йому передані, він проживаю вже в цьому домоволодінні, тобто всі істотні умови, притаманні договору купівлі-продажу, нами виконані в повній мірі. Право власності [PERSON] на проданий житловий будинок з господарськими спорудами підтверджувалося: свідоцтвом про право на спадщину від 18.08.1994 року та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (інвентаризаційна справа №165, реєстровий №310). Інвентаризаційна вартість вказаного будинку з господарськими спорудами складає 70189 грн. Таким чином ним і [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], при укладенні договору купівлі- продажу житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS], повністю виконанні умови договору купівлі-продажу. Йому відомо, що відповідно до вимог ст.657 ЦК України, договір купівлі- продажу нерухомості укладається у письмовій формі, а також підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Однак, відповідачка [PERSON] відмовляється від явки в нотаріальну контору і від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS], мотивуючи це браком вільного часу і постійною зайнятістю, в зв'язку з чим, він позбавлений можливості зареєструвати на своє ім'я право власності на придбаний житловий будинок з господарськими будівлями. Станом на 03.11.2014 року відповідачка оспорює його право власності на придбаний ним житловий будинок та відмовляється визнати його, мотивуючи це тим, що на даний час ціни на нерухомість зросли та вимагає від нього доплати за спірний житловий будинок, який вже фактично є його власністю, погрожує виселити його з вказаного домоволодіння та позбавити його набутих всіх правомочностей власника, тобто - володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до положень ч.З ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Тому просив визнати договір купівлі продажу житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] - дійсним та визнати за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок з господарчими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з : літ. «А»- житловий будинок, літ. «а» - прибудова, літ. «а-1» - ганок, літ. «а-2» - погреб під частиною будівлі, літ. «Е» - убиральня, І- замощення, №1,2- огорожа. Позивач в судове засідання не з'явися. Надав заяву в якій справу просив розглянути у його відсутності. На позові наполягав. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Надала заяву від 03.12.2014 року в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі та проти задоволення цього позову не заперечувала. У зв'язку із відсутністю у судовому засіданні сторін, справу розглянуто за наявними у справі письмовими доказами в порядку заочного провадження. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про наступне. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується згідно ст.691 ЦК України зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Як свідчить із матеріалів справи цілий житловий будинок з відповідними господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], Котовського району Одеської області, належать на праві приватної власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.10.1993 року, виданого Державним нотаріусом Сухарчук Т.Г. за реєстром №2100 (а.с.14), право власності на яке зареєстровано в Котовським бюро технічної інвентаризації 18.08.1994 року (а.с.18). Згідно технічного паспорту на цей будинок, який виготовлено 06.10.2014 року КП «Інвентаризатор», в натурі є: літ. «А»- житловий будинок 1978 року забудови, житловою площею - 37,6 кв.м. і загальною - 52,1 кв.м., літ. «а» - прибудова, літ. «а-1» - ганок, літ. «а-2» погреб під частиною будівлі, літ. «Е» - убиральня, І- замощення, №1 - огорожа, №2-ворота, які розташовані на земельній ділянці площею - 741 кв.м. (а.с. 11-17). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Таким чином відповідач, являючись належним власником будинку, через свого представника за довіреністю [PERSON], розпорядився ним на свій розсуд, уклавши 20.09.2014 року з позивачем правочин договору купівлі-продажу. Ця обставина підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 20.09.2014 року про отримання від позивача повного розрахунку за продажу будинку по [ADDRESS], Котовського району Одеської області коштів у розмірі 75 000 грн. (а.с.5), наявність та зміст яку вона не оспорює, а також знаходженням у позивача документів на цей на будинок. Згідно положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомості укладається у письмовій формі, а також підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно ч.І ст.207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Таким чином у справі наявність письмової розписки відповідача від 20.09.2014 року року та знаходження у позивача документів на будинок підтверджує факт укладання між ними договору купівлі-продажу цього будинку. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як свідчить із вимог позову відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вищезазначеного будинку і вказана обставина нею не заперечується, виходячи із сутті її заяви про визнання позову. У цьому випадку частиною 2 ст.220 ЦК України передбачено, в разі якщо між сторонами досягнуто усіх істотних умов договору, що потребує нотаріального посвідчення, і це підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення цього договору не вимагається. З урахуванням обставин справи та наявних письмових доказів цьому, суд вважає за можливе цей позов задовольнити.

Outcome: approved