Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач 28.08.2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період на час її навчання. В своєму позові позивач зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який 06.08.2004 року рішенням Новоодеського районного суду було розірвано. Посилаючись на наявність на її утриманні сина [PERSON], [INFO], який з 01.09.2014 року зарахований до першого курсу денної форми навчання Одеського національного медичного університету та на ухиляння відповідача від утримання їх спільної дитини, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму на період навчання їхнього сина. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла заява від позивачки з проханням слухати справу у її відсутності. Також, до суду надійшла заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у його відсутності. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Справа, у відповідності до заяви позивача, відповідача, розглянута у відсутність сторін на підставі їх заяв та наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 04.04.1995 року перебували в шлюбі. 06.08.2004 року їх шлюб було розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Подружжя має спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого являється відповідач по справі. Повнолітній син проживає разом з матір'ю і знаходиться на її утриманні. З 01.09. 2014 року [PERSON] став студентом, його зараховано до першого курсу денної форми навчання Одеського національного медичного університету. Батько дитини - відповідач по справі зобов'язаний, у відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного Кодексу України, надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка навчається і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення дитиною двадцяти трьох років за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи, що відповідач працездатний, повносправна, здорова людина, інших утриманців не має, та ухиляється від обов'язку добровільного утримання сина на період його навчання, суд на підставі цього приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів у частці від його доходу відповідно до ст.ст.183 СК України на період навчання сина [PERSON], підлягають задоволенню. Окрім цього, відповідач визнав заявлені вимоги позивача, його заява про визнання позову є підставою для ухвалення судового рішення, згідно зі ст.174 ЦПК України. У відповідності з вимогами ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, а саме: з 01 вересня 2014 року ( з моменту початку навчального процесу). Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць відповідно до ст.367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному виконанню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved