Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 серпня 2018 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, спільне господарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені з 2016 року, внаслідок чого подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, примирення не можливе. Від шлюбу мають малолітню дитину. У зв'язку з наведеним просила шлюб розірвати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 19.11.2018 року. За розпорядженням керівника апарату суду від 31.01.2019 року справа передана на повторний автоматизований розподіл через закінчення строку повноважень судді Хайдарової І.В. За протоколом повторного автоматизованого розподілу справа передана в провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., ухвалою якої від 05.02.2019 року призначене підготовче засідання на 13.03.2019 р. В підготовчому засіданні спір не врегульовано, позивач наполягала на розірванні шлюбу, відмовилася від стягнення на її користь судових витрат. Відповідач позов в частині розірвання шлюбу визнав, вказав, що він півроку просив позивача зберегти сім'ю. Також вказав, що вони проживають усі разом, та лише один рік не мають особистих відносин. Оскільки позивач категорично не бажає зберегти сім'ю, він просить розірвати між ними шлюб та клопотання про надання строку на примирення не заявляє. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 жовтня 2010 року у виконавчому комітеті Антонівської селищної ради м.Херсон Херсонської області, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.10.2010 року (арк. справи 8). Судом встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям припинені не менш ніж за рік, сторони не мають наміру на подальше збереження сім'ї. За таких обставин збереження сім'ї між подружжям неможливо. Майнового спору на час розгляду справи судом немає. Від подружніх відносин сторони мають малолітню дитину [PERSON], яка народилась [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.07.2011 року (арк. справи 7). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 80 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить їх інтересам, що має істотне значення, бажання розірвати шлюб відповідає дійсній волі сторін, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право за статтею 113 СК України після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторонами не заявлено про зміну їх прізвищ, а тому суд вважає можливим залишити без змін після розірвання шлюбу прізвища сторін. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 13 березня 2019 року. На підставі викладеного, ст.ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved