Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач 15.06.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого посилалася на те, що 11.07.2003 року між нею та відповідачем у відділі РАЦС Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська було зареєстровано їх шлюб з відповідачем., від якого у них народилася дочка, [PERSON], [INFO]. Після припинення з відповідачем сумісного ведення господарства дочка залишилася проживати разом з нею, і відповідач перестав добровільно надавати кошти на утримання дитини, тому вона змушена звернутися до суду. Рішення про розірвання шлюбу було прийнято Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 03.03.2015 року. Наскільки їй відомо, відповідач працює водієм-експедитором в супермаркеті м. Дніпропетровська, отримує регулярний дохід і може надавати матеріальну допомогу, проте цього не робить. Інших неповнолітніх дітей у нього немає, як і непрацездатних батьків, аліментів нікому не платить, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Тому вважає, що сума аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх доходів в місяць є на даний час достатньою та справедливою, тому просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання дочки аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх доходів з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позов повністю із зазначених у ньому підстав, просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення по справі рішення в заочному порядку. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних ній доказів в заочному порядку. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 липня 2003 року по 15 квітня 2015 року, від якого у них народилася дочка, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про одруження, копією рішення Бердянського міськрайонногго суду Запорізької області від 03.03.2015 року про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 15 квітня 2015 року, копією свідоцтва про народження дитини. Зі слів представника позивача, відповідач за місцем реєстрації не проживає, бо працює у м.Дніпропетровську у супермаркеті водієм-експедитором та на вихідні дні приїжджає навідувати дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Із змісту ст. 181 СК України вбачається, що при відсутності домовленості між батьками про утримання дитини, той з батьків, з ким проживає дитина має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій сумі. У відповідності з ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати, зокрема, стан здоровя та матеріальний стан як позивача так і відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У всіх інших випадках визначення розміру аліментів провадиться у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст. 183 СК України). Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають значення. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»N 2402-III від 26.04.2001р. передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи, що відповідач, отримавши копію позову з додатками, не надіслав суду жодних заперечень на нього, в тому числі і стосовно свого місця роботи, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини в частці від заробітку в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), бо інших обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів, визначених ст.182 СК України, сторонами суду не надано. При постановленні рішення про стягнення аліментів у визначеному розмірі суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України чи стягнення додаткових витрат на дитину згідно із ст.185 СК України. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved