Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач 19.10.2020 звернувся до суду з даним позовом і, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідачки, на його користь три відсотки річних від простроченої суми позики в розмірі 6744,10 грн та сплачений ним судовий збір. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 01.06.2016 він позичив відповідачці за її проханням та на її потреби 2000,00 Євро. Одержання нею зазначеної суми підтверджується розпискою. Відповідачка зобов`язувалася повернути кошти до 01 серпня 2016 року. В зв`язку з тим, що у вказаний строк борг відповідачка не повернула в добровільному порядку, позивач подав до Таращанського районного суду Київської області до відповідачки позов про стягнення заборгованості за договором позики. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 09.10.2019 вказаний позов було задоволено в повному обсязі та стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість в сумі 2000 (дві тисячі) Євро, що становить 61040,00 грн (шістдесят одна тисяча сорок гривень). 09.10.2019 відповідачка частково погасила заборгованість на суму 30 000,00 грн. В зв`язку з простроченням відповідачкою виконання грошового зобов`язання зі сплати 61040,00 грн за період з 02.08.2016 по 08.10.2019, а з 09.10.2019 по 30.08.2020 зі сплати 31040,00 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом в порядку виконання вимог ст. 625 ЦК України. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав до суду заяви про розгляд справи без його участі. Просить стягнути з відповідачки лише три відсотки річних від простроченої суми позики в розмірі 6744,10 грн. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи, належно повідомлена, до початку розгляду справи по суті, 21.01.2021, подала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечує проти стягнення з неї трьох відсотків річних від простроченої суми позики в сумі 6744,10 грн. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 01.06.2016 року між сторонами було укладено договір позики, що стверджується укладеною розпискою. Згідно договору, позивач передав, а відповідачка отримала 2000,00 Євро. Відповідачка зобов`язувалася повернути кошти до 01 серпня 2016 року. В зв`язку з тим, що у вказаний строк борг відповідачка не повернула в добровільному порядку, позивач подав до Таращанського районного суду Київської області до відповідачки позов про стягнення заборгованості за договором позики. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 09.10.2019 вказаний позов було задоволено в повному обсязі та стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість в сумі 2000 (дві тисячі) Євро, що становить 61040,00 грн (шістдесят одна тисяча сорок гривень). 09.10.2019 відповідачка частково погасила заборгованість на суму 30 000,00 грн. В зв`язку з простроченням відповідачкою виконання грошового зобов`язання зі сплати 61040,00 грн за період з 02.08.2016 по 08.10.2019, а з 09.10.2019 по 30.08.2020 зі сплати 31040,00 грн., позивачем було нараховано на суму заборгованості три відсотки річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Даний розрахунок є вірним та не викликає сумніву у суду. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто, ухилившись від повернення в зазначений строк, в повному обсязі, суми позики, відповідачка порушила зобов`язання за даним договором. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, відповідач, уклавши договір з позивачем, взяв на себе грошове зобов`язання, яке належним чином не виконав та прострочив зобов`язання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом. Враховуючи, що відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання перед позивачем на суму 61040,00 грн за період з 02.08.2016 по 08.10.2019, сума трьох відсотків річних за вказаний період складає - 5832,67 грн (61040 грн х 3 (процентна ставка) / 100% / 365 днів х 1163 (кількість прострочених днів)). Враховуючи, що відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання перед позивачем на суму 31040,00 грн за період з 09.10.2019 по 30.09.2020 сума трьох відсотків річних за вказаний період складає - 911,43 грн (31040 грн х 3 (процентна ставка) / 100% / 365 днів х 358 (кількість прострочених днів)). Всього сума трьох відсотків річних за весь період прострочення складає 6744,10 грн (5832,67+911,43). Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 420,40 грн. Решта сплаченого судового збору позивачем у розмірі 420,40 грн підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved