Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач 26.07.2017 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив (а.с. 2, 45) та просить визнати рішення Зарічної районної МСЕК від 23.06.2016 року частково недійсним в частині невиробничого характеру встановленої позивачу інвалідності. Вимоги позову обґрунтовував тим , що 29 липня 2016 року йому було направлене повідомлення лікувально-профілактичного закладу про зазначене рішення МСЕК. Самого рішення надано не було, відтак терміни передбачені п. 23 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» не почали діяти. Відповідно до медичного висновку Центральної лікарської експертної комісії державної установи «Інститут медицини праці Національної Академії медичних наук України» від 8 лютого 2017 року № 5/95, у позивача було встановлено стійкі поєднанні наслідки віддаленої електротравми у 1983 році (акт про н.в. №1 від 13.02.2012 р.), тяжка ЗЧМТ в 2003 р. у вигляді травматичної арахноенцефалопатії, кісти лівої лобної долі з лікворогіпертензивним синдромом, правобічною сенсомоторною недостатністю, вегето-судинними та вегето-вісцеральними пароксизмами в анамнезі, легким вестибуло-атактичним синдромом; органічний розлад особистості (1983 р. електротравма, 2003 р. - ЧМТ) у вигляді частих дисфорій, когнітивних порушень, стійких цефалгій та інсомнії; остеохондроз хребта з полірадикулярним синдромом, стійким помірним больовим синдромом, помірним порушенням стато-динамічної функції хребта. Зазначений висновок дає і підстави вважати рішення Зарічної районної МСЕК м. Суми частково незаконним, таким, що не в повній мірі відповідає фактичним обставинам; що призвели до значного погіршення стану здоров'я і інвалідності. Зокрема, при винесенні оскаржуваного рішення МСЕК не взяла до уваги стійку поєднаність наслідків травм, отриманих у 1983 та 2003 роках, та розглядає їх окремо один від одного, що і дає мені підстави для оскарження рішення МСЕК в судовому порядку. 3 дня отримання висновку (8.02.2017 р.) до дня подачі позову до суду шестимісячний строк не минув. Справа впродовж травня 2017 року - листопада 2018 року розглядалась іншим складом суду та 02.11.2018 року в зв'язку з тривалим перебуванням головуючого по справі на лікарняному передана на розгляд іншого складу суду (головуючий суддя Хитров Б.В. а.с. 217-218). В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з вищенаведених підстав суду пояснив, що рішення МСЕК, яке він оскаржує містить на а.с. 3 справи та має назву повідомлення лікувально-профілактичного закладу про рішення МСЕК в якому зазначено, що йому встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням без терміново. Зазначено, що втрата професійної працездатності дорівнює 0%. Він вважає, що МСЕК повинна була визначити відсоток втрати працездатності та пов'язати втрату працездатності з травмою на виробництві отриману ним в 1983 році під час роботи на підприємстві «Гумотехніка», оскільки в медичній документації зокрема в медичному висновку ЦЛЕК від 23.02.2017 року зазначено про наслідки віддаленої електротравми в 1983 році та тяжкої ЗЧМТ не пов'язаної з виробництвом отриманої в 2003 році ( а.с. 4). Крім того відзначав, що вказані обставини зафіксовані в іншій медичній документації, не зазначаючи в якій саме. Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, подали заяви про перенесення розгляду справи. Під час розгляду справи також неодноразово не з'являлись в судові засідання ( а.с. 35. 50, 74, 88, 183). Разом з тим, матеріали справи містять відзив відповідача та третьої особи ( а.с. 54) повні акти обстеження [PERSON] на МСЕК в 2013 році, в 2016 році ( а.с. 17-24, 76), медичні висновки Укр Гос НИИ МСПИ ( а.с. 84), висновки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України ( а.с.86) Виходячи з приписів ст. 12 ЦПК України стосовно принципу змагальності сторін в цивільному судочинстві та наслідків неявки в судове засідання учасника справи, визначених в ст. 233 ЦПК України суд вважає за можливим розглянути справу на підставі наданих сторонами по справі доказів в продовж ніж 18 місячного перебування справи в провадженні суду. Згідно заперечення на позов [PERSON] отримав травму на виробництві 03.04.1983 (акт про нещасний випадок на виробництві № 1 від 13.02.2012). Був госпіталізований до опікового відділення Сумської обласної клінічної лікарні (далі - СОКЛ) з діагнозом: Електроопік 1-11 ст. лівої половини обличчя, кон'юнктиви лівого ока, обох кистей, S=4% 04.04.1983 оглянутий окулістом, вказано, що погано бачить з дитинства. Після проведеного лікування виписаний з діагнозом: Опік полум'ям I-II ст. обличчя, обох кистей (5% площі тіла). У січні 2003 року отримав закриту черепно-мозкову травму (далі - ЗЧМТ) у побуті. Лікувався в нейрохірургічному, а в червні 2003 року з наслідками перенесеної травми - в неврологічному відділеннях СОКЛ. Діагноз згідно висновків нейрохірурга та невролога: Наслідки перенесеної ЗЧМТ (2003 р.) з органічною мікросимптоматикою, астено-цефалгічнимчним синдромом, мнестичними порушеннями. Поширений остеохондроз хребта з переважним ураженням поперекового відділу, вторинна полінейропатія нижніх кінцівок з вегето-трофічними порушеннями. У 2003 році первинно оглянутий Зарічною МСЕК та визнаний інвалідом третьої групи від загального захворювання на один рік. Діагноз: Наслідки перенесеної ЗЧМТ з органічною мікросимптоматикою, астенічним синдромом. Вторинно індукований імунодефіцитний стан змішаного генезу, зі змішаним клінічним перебігом. Міопія високого ступеня, початкова катаракта, ангіопатія обох очей. Інвалідність в 2004 році підтверджена. В 2005 - 2007 роках хворий інвалідом не визнавався. В 2008 році позивач визнаний інвалідом третьої групи від загального захворювання на один рік по патології нервової системи внаслідок ЗЧМТ у 2003 році. При черговому переогляді у 2009 році [PERSON] надав рішення Зарічного районного суду міста Суми від 22.07.2009 «про факт встановлення зв'язку каліцтва 03.04.1983 з виконанням трудових обов'язків» та наполягав на встановленні відсотків втрати працездатності. У зв'язку з наявністю короткозорості з дитинства, відсутністю змін з боку кон'юнктиви та рогівки при оглядах окулістами, відсотки втрати працездатності по травмі 1983 року не встановлено, підтверджено третю групу інвалідності від загального захворювання. У 2010-2012 роках підтверджувалась третя група інвалідності від загального захворювання. Під час огляду на Зарічній МСЕК у 2013 році встановлена третя група інвалідності від загального захворювання безтерміново. Позивач також оглядався обласною МСЕК № 2, рішення підтверджено. По оскарженню рішення обласної МСЕК № 2 24.10.2013 оглянутий на комісії вищого рівня - Центральній МСЕК Міністерства охорони здоров'я України. Комісія дійшла висновку, що законних підстав для зміни рішення немає. Рішення прийняте згідно чинного законодавства. За направленням лікарсько-консультивної комісії (далі - ЛКК) Сумської міської клінічної лікарні № 5, у зв'язку з погіршенням стану здоров'я 07 травня 2015 року громадянин [PERSON] визнаний Зарічною МСЕК інвалідом другої групи від загального захворювання без терміну переогляду. Діагноз: Наслідки перенесеної ЗЧМТ (2003 р.) у вигляді післятравматичного церебрального арахноїдиту з наявністю кісти лівої лобної долі; дисциркуляторної енцефалопатії 11 ст. з помірним лікворо-гіпертензивним синдромом, помірним вестибуло-атактичним синдромом, правобічною сенсомоторною недостатністю, частими середньої важкості вегето-судинними та вегето-вісцеральними параксизмами (2 - 3 за 10 днів); помірним зниженням пам'яті, легким зниженням інтелекту, помірними характерологічними змінами, помірним астенічним синдромом. Висока ускладнена короткозорість обох очей, часткова низхідна атрофія зорових нервів. Хворому видано довідку серії 10 ААВ № 927287. Виписку з акта огляду направлено за місцем призначення пенсії. Дане рішення підтверджено Сумською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 (далі - обласна МСЕК № 2). Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 «Питання -медико-соціальної експертизи», в складних випадках обласна МСЕК має право направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності до 'клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності міста Дніпропетровськ (далі - УД НД1 МСПІ ), який є установою третього рівня надання медико-соціальної експертної допомоги населенню. 3 приводу зв'язку наявної патології очей з електротравмою 1983 року гр. [PERSON] неодноразово направлявся з метою обстеження до УД НДІ МСПІ. У висновках інституту вказано, що при об'єктивному огляді органів зору наслідків електроопіку не виявлено. Підстави для встановлення відсотків втрати працездатності та зміни причини інвалідності відсутні. У складі МСЕК Сумського обласного Центру медико-соціальної експертизи відсутні фахівці офтальмологи, тому піддавати сумніву рішення та рекомендації спеціалізованих відділень УД НДІ МСПІ не є компетенцією Зарічної та обласної МСЕК № 2. За направленням ЛКК Сумської міської клінічної лікарні № 5 (за наполяганням [PERSON]) позивач в черговий раз був направлений на МСЕК для визначення відсотків втрати професійної працездатності з приводу травми на виробництві в 1983 році. 29.06.201б оглянутий Зарічною МСЕК (акт огляду № 548). У зв'язку з складністю випадку та згідно абзацу 4 пункту 12 «Положення про медикосоціальну експертизу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, хворого направлено на очну консультацію до обласної МСЕК № 2. 28.07.2016 проведено засідання обласної МСЕК № 2. На комісії хворий категорично відмовився від огляду. Після детального вивчення медикоекспертної справи лікарі-експерти одноголосно прийшли до висновку про відсутність підстав для зміни причини інвалідності та встановлення відсотків втрати працездатності [PERSON] Рішення було роз'яснено хворому, після чого медико-експертна справа повернута на Зарічну МСЕК для завершення експертизи. Зарічна МСЕК проаналізувавши дані об'єктивного та обов'язкових обстежень, надані документи, висновок обласної МСЕК № 2 винесла рішення 29 липня 2016 року про відсутність підстав для зміни причини інвалідності та встановлення відсотків втрати працездатності [PERSON] у зв'язку з відсутністю наслідків травми або наслідків впливу шкідливих речовин на виробництві, що. могли призвести до обмеження функцій організму. Нова довідка хворому йе видавалася, так як жодних змін з 07.05.2016 не внесено. Довідка серії 10 ААВ № 927287 про встановлення [PERSON] другої групи інвалідності від загального захворювання безтерміново залишається чинною. Тобто питання про зміну причини інвалідності та встановлення відсотків втрати працездатності громадянину [PERSON] розглядалося неодноразово комісіями різних рівнів. Рішення прийняте відповідно до «Положення про медико-соціальну експертизу», «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, «Інструкції про встановлення груп інвалідності», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05.09.2011 р. № 561, «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05.06.2012 р. № 420. Суд відзначає, що за клопотанням позивача 15.03.2018 року була призначена експертиза стосовно того чи надавалась йому якісне медичне лікування з 1990 року по травень 2017 року, чи є підстави вважати, що неякісним лікуванням йому завдано моральної шкоди( а.с. 220). Експертиза не виконана через не вирішення питання про оплату експертизи призначеної за клопотанням позивача ( а.с. 219). Будь-яких доказів стосовно неправильного зазначення обставин зазначених у запереченнях на позовну заяву стороною позивача всупереч вимог ст 12 ЦПК України суду не надано. Таким чином суд вважає встановленим,що в 1983 році [PERSON] отримав виробничу травму на виробництві, діагноз при закінченню лікування - опік полум'ям I-II ст. обличчя, обох кистей (5% площі тіла), що підтверджується копією рішення суду від 22.09.2009 року ( а.с. 79), запереченнями на позов наданими відповідачем з зазначенням медичного діагнозу після лікування. Також суд вважає встановленим, що стійка втрата працездатності [PERSON] в зв'язку з отриманими опіками в травні 1983 року не настала, оскільки до 2009 року, тобто протягом 25 років після отримання травми він не звертався до відповідних органів з заявами про виплати пов'язані зі стійкою втратою працездатності. Суд відмовив в 2009 році [PERSON] в призначенні страхових виплат в зв'язку з отриманими в 1983 в результаті електротравми опіками( а.с. 79). Суд не вважає обґрунтованими доводи [PERSON], що суд в 2009 році суд встановив факт отримання ним каліцтва, яке потягло стійку втрату працездатності та дозволяє визначити відсотки втрати професійної працездатності, застосувавши термін «каліцтво» в резолютивній частині судового рішення ( а.с.79). Не піддаючи ревізії рішення та не оцінюючи вказане рішення Зарічного райсуду м. Суми від 22.07.2009 року, суд відзначає, що предметом позову, як зазначено у вступній частині рішення, є встановлення факту нещасного випадку на виробництві, а не каліцтва, яке в юридичній практиці визначається як втрата особою працездатності внаслідок нещасного випадку. При цьому, в рішенні суду не зазначено ні ступінь втрати працездатності, ні зазначено чи вона тимчасовою чи стійкою. Доказів стосовно ухвалення додаткового рішення чи роз'яснення вищезазначеного рішення суду не надано. В 2003 році [PERSON] отримав ЗЧМТ не пов'язану з виробництвом. З 2003 року по теперішній час [PERSON] (за виключенням 2005-2007 років) МСЕК встановлювалась інвалідність за загальним захворюванням, проценти втрати професійної працездатності не встановлювались. Суд також відмічає, що ще в 2009 році державним інститутом медико-соціальних проблем інвалідності не було встановлено наслідків елетроопіку, що не давало підстав для встановлення % втрати працездатності по травмі отриманої в 1983 році (а.с. 84-85). Відповідно до висновку Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України від 29.1.2013 року вказаний державний орган, який здійснює експертну діяльність медико-соціальних проблем, не встановив неправильності в діях експертних комісій нижчого рівня та вважав правильним не пов'язувати відсотків втрати професійної працездатності в зв'язку з електротравмою отриманою в позивачем в 1983 році на виробництві (а.с. 86). Вже знаючи про рішення Зарічної МСЕК від 29.06.2016 року [PERSON] проходив обстеження в клініці професійних захворювань Інституту медицини праці НАМН України, яка своїм комісійним висновком від 23.02.2017 року підтвердила відсутність професійного характеру захворювання у [PERSON] в наслідок отримання віддаленої електротравми у 1983 році та тяжкої ЗЧМТ в 2003 році з урахуванням відсутності наявного у [PERSON] захворювання в діючому списку профзахворювань затверджених Постановою КМУ №1662 від 08.11.2000 року (а.с. 4). Доказів на спростування вищезазначених висновків компетентних державних експертних установ, доказів стосовно порушення процедури проведення експертного дослідження позивачем не надано. Таким чином суд вважає встановленим, що жодним державним органом, який здійснює діяльність в сфері медико-соціальної діяльності не встановлено фактів, які б давали підстави вважати, що відбулась стійка професійна втрата працездатності в наслідок отриманої позивачем на виробництві електротравми в 1983 році і тому суд вважає позовні вимоги про визнання рішення Зарічної МСЕК незаконними необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed