Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.04.2015 року звернулася до суду з позовом, у якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/12 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], померлого [INFO] року. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постійно мешкає та з 16.11.2001 року зареєстрована у квартирі [ADDRESS] До того з самого дитинства вона постійно проживала разом з батьком, [PERSON], мачухою, [PERSON], і була зареєстрована у квартирі [ADDRESS]. Батьками позивача у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON], яка померла, коли дочці було чотири роки, і з того часу її виховували батько разом з мачухою, які з 15.11.1975 року перебували у зареєстрованому шлюбу. Відповідач [PERSON] - рідна дочка [PERSON] Трикімнатна ізольована квартира [ADDRESS] в рівних частках, тобто по 1/6 частині кожному, належить за правом власності та зареєстрована у КП «ХМБТІ» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 6-98-135061 від 20.10.1998 року. [INFO] року батько позивача помер, після його смерті відкрилася спадщина - 1/6 частина вищезазначеної квартири, заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом у рівних частках явилися його дружина, [PERSON], та дочка, [PERSON] Дружина померлого спадщину прийняла, на час її відкриття постійно мешкала і була зареєстрована разом зі спадкодавцем у спірній квартирі, але надалі свої спадкові права не оформляла, свідоцтво про спадщину не отримувала. Позивач спадщину після смерті свого батька прийняла фактично, у встановлений законом шестимісячний строк вступила до управління спадковим майном: приймала участь у похоронах спадкодавця, особисто сплачувала окремий обсяг ритуальних послуг і домовлялася про влаштування урни з прахом батька, приймала участь у влаштуванні поминок, для цього готувала їжу, купувала спиртні напої, за власні кошти найняла робочих для прибирання могили батька, на пам'ять про нього отримала майно (копію картини, інструмент, сімейний альбом з фотокартками, колекцію значків та зброї, дитячу енциклопедію, сервіз, належні особисто батькові документи тощо). Крім того, являючись співвласником спірної квартири, позивач постійно приходила до житла, вбирала, слідкувала за технічним станом квартири, ремонтувала сантехнічне обладнання, двічі усувала течу. Між позивачем [PERSON] і [PERSON] відбулася домовленість, що за життя останньої ніякого поділу квартири не буде. [INFO] року [PERSON] померла, після чого відповідач вирішила переглянути колишню домовленість, відмовилася надати оригінал правовстановлюючого документу на квартиру і стала заперечувати проти визнання за позивачем частки квартири, яка належала її батькові. З цього приводу позивач змушена була звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача, діюча на підставі ордеру юридичної консультації Жовтневого району м. Харкова від 30.04.2015 року, Витягу з договору № 93 про надання позивачеві правової допомоги від 30.04.2015 року, копії свідоцтва серії ХВ № 000103 за № 164 від 29.06.1993 року про право на заняття адвокатською діяльністю та заяви позивача від 29.04.2015 року з проханням розглядати справу за її відсутністю (а.с.16), позовні вимоги підтримала у повному обсязі і підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву від 21.05.2015 року, в якій зазначила, що з вимогами позивача згодна і просить вирішити справу на її користь (а.с. 23-27). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і додатково надані докази заявлених вимог, приймаючи до уваги заяву відповідача, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову і можливість його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Оцінюючи докази, суд виходить з положень ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] за правом спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № 6-98-135061 від 20.10.1998 року, зареєстрованого у КП «ХМБТІ» 26.10.1998 року за № П-6-9794, належить в рівних частках (тобто по 1/6 частині кожному) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). З матеріалів справи, а саме з технічного паспорту на зазначену квартиру від 01.10.1998 року (а.с. 10-11), вбачається, що вона є ізольованою, трикімнатною, її житлова площа складає 44,9 кв.м., загальна - 66,3 кв.м. Зі свідоцтва [NUMBER] про народження [INFO] позивача, яке було видане у Харківському палаці немовлят на підставі актового запису № 7486 від 27.07.1971 року вбачається, що батьками народженої [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). 22.12.1995 року [PERSON] одружилася з [PERSON], після чого змінила дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка - «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], отриманим у Харківському міському відділі РАЦС на підставі актового запису № 2550 (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 15.11.1975 року, що вбачається за свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого Жовтневим відділом ЗАЦС м. Харкова на підставі актового запису № 612 (а.с. 8). Свідоцтвом [NUMBER] про народження [INFO] року [PERSON], виданим Жовтневим районним ЗАЦС м. Харкова на підставі актового запису № 382 від 30.08.1963 року, підтверджується, що вона є дочкою [PERSON] (а.с. 27). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим у міському відділі РАЦС № 4 Харківського обласного управління юстиції на підставі актового запису № 9707 від 15.10.2003 року (а.с. 13). Зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина - 1/6 частина квартири [ADDRESS]. У п. 1 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами діючого Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо відкриття спадщини, кола спадкоємців за законом. Приймаючи до уваги, що правовідносини між сторонами виникли до введення в дію нового Цивільного кодексу України у редакції 2004 року, суд при постанові рішення посилається на норми Цивільного кодексу УРСР у редакції 1963 року. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця, що передбачено ст. 526 ЦК УРСР (у редакції 1963 року). У матеріалах справи є довідка КП «Жилкомсервіс, дільниця № 43» від 28.04.2015 року, з якої вбачається, що спадкодавець [PERSON], [INFO], з 09.06.1980 року по день смерті постійно мешкав і був зареєстрований по [ADDRESS] Разом з ним за зазначеною адресою постійно мешкала та була зареєстрована його дружина, [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року (а.с. 14), та онука, [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом чи заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і якщо воно не змінено заповітом. Заповітів [PERSON] не складалося. Спадкоємцями першої черги за законом на майно спадкодавця [PERSON] - 1/6 частини квартири [ADDRESS], відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) явилися його дружина [PERSON] і рідна дочка [PERSON], тобто позивач по справі. У ст. 529 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) зазначено, що при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються у рівних частках діти, подружжя та батьки спадкодавця. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається такою, що належить спадкоємцеві, з часу її відкриття. Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець у тому числі прийняв спадщину, якщо він фактично вступив до управління або володіння спадковим майном. Судом на підставі наданих доказів встановлено, що [PERSON] спадщину після смерті чоловіка прийняла, на час відкриття була зареєстрована і мешкала за однією адресою зі спадкодавцем. Позивач відповідно до вимог ст.ст. 548 та 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) фактично прийняла спадщину шляхом вступу до управління та володіння спадковим майном. На доказ фактичного прийняття позивачем спадщини суд перш за все приймає до уваги, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право спільної сумісної власності на житло № 6-98-135061 від 20.10.1998 року, зареєстрованого у КП «ХМБТІ» 26.10.1998 року за № П-6-9794, є співвласником спірної квартири і, починаючи зі дня відкриття спадщини, постійно без будь-яких для неї перешкод управляла і володіла спадковим майном. Крім того, у судовому засіданні був доведений факт того, що позивач приймала особисту участь у похоронах спадкодавця, сплатила окремий обсяг ритуальних послуг, отримала свідоцтво про смерть батька, домовилася про влаштування на цвинтарі урни з його прахом, приймала участь у влаштуванні поминок, у квітні 2004 року особисто і за власні кошти найняла робочих для пофарбування огорожі та прибирання могили, наприкінці листопаду 2003 року вона отримала на пам'ять про батька копію картини Шишкіна «Сосновий бір», залізний ящик з інструментами, сімейний альбом з фотокартками, окремі фотознімки, колекцію значків, колекцію зброї, дванадцятитомник дитячої енциклопедії, окремі дитячі книжки, німецький столовий сервіз на шість персон, кухонні приладдя, які батько особисто виготовив з дерева, батьківський диплом про закінчення Харківського юридичного інституту. На підтвердження вищенаведених обставин на огляд суду у судовому засіданні надані альбом сімейних фотокарток, на яких у тому числі зображені позивач разом з батьком, колекція зброї, яка належала спадкодавцеві за його життя. Також на огляд суду надана частина колекції значків, яка також належала за життя спадкодавцеві, його диплом про закінчення Харківського юридичного інституту, свідоцтво про смерть. У якості додаткового доказу позовних вимог суду надана відповідь № 254 від 13.05.2015 року КП «Ритуал» Харківської міської ради на ім'я [PERSON], в якій зазначено, що померлий [INFO] року [PERSON], [INFO], був кремирований 15.10.2003 року. Відповідно до «Книги реєстрації видачі урн з прахом» міського крематорію урна з прахом [PERSON] 22.10.2003 року була видана [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS], для поховання на міському кладовищі № 10. Згідно даним «Книги реєстрації поховань» кладовища № 10 урна з прахом померлого [PERSON] похована у кварталі № 3, ряд [NUMBER], місце [NUMBER], і замовником поховання являється [PERSON] Позивач [PERSON] не може оформити свої спадкові права після смерті батька і отримати свідоцтво про право на спадкування, оскільки має лише фотокопію свідоцтва про право власності на житло, виданого ХМЦПДЖФ 20.10.1998 року за реєстраційним № 6-98-135061, а безпосередньо оригінал вказаного документу знаходиться у відповідача. Приписами п.п. 4.15 та 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши усі матеріали справи, приймаючи до уваги достатність доказів позовних вимог, аналізуючи їх у сукупності і надавши їм належну оцінку, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного й

Outcome: approved