Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 січня 2017 року звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] сільської ради Кременчуцького району про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: село Новоселівка, Кременчуцького району Полтавської області, вулиця Миру (Радянська), 89. В обгрунтування позову вказувала, що 25 жовтня 2007 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та господарських будівель за вище вказаною адресою. За своє життя її мати 25 січня 2005 року склала заповіт на її ім'я - [PERSON]. У встановлений законодавством строк вона звернулася до державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус своєю постановою від 11 листопада 2016 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в селі Новоселівка, Кременчуцького району Полтавської області, по вулиці Радянська, 89, відсутній документ, що посвідчує право власності. За своє життя її мати [PERSON] на вказаний житловий будинок та господарські будівлі право власності не оформила, що перешкоджає їй, як спадкоємцю, оформити спадщину в нотаріальній конторі. Тому вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Кременчуцького району в судове засідання не з'явився, від сільського голови [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечувала проти визнання за позивачем права власності. Представник третьої особи Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області в судове засідання не з'явився, від нотаріуса [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи без присутності нотаріуса, не заперечувала проти визнання за позивачем права власності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що померлій 25 жовтня 2007 року матері позивача - [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: село Новоселівка, вулиця Миру (Радянська), 89, Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується довідками [PERSON] сільської ради Кроеменчуцького району Полтавської області (а.с.19,20,21), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 07 вересня 2011 року, який був виданий 22 вересня 2011 року (а.с.24-26), ксерокопіями свідоцтв про смерть, про одруження, про народження (а.с.14,27). Згідно заповіту від 25 січня 2005 року, [PERSON] всі свої права та обов'язки, які належали їй на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов'язки, які могли належати їй в майбутньому та усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй могло б належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] (а.с.13). Своєю постановою від 11 листопада 2016 року нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, так як позбавлений можливості видати на ім'я спадкоємця [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: село Новоселівка, вулиця Радянська, 89, Кременчуцького району Полтавської області, який належав померлій 25 жовтня 2007 року [PERSON], оскільки спадкоємцем не подано документ, що посвідчує право власності, який відповідає вимогам законодавства, тобто не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (а.с.12). Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно п.11 ч.1 статті 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За таких обставин суд постановляє рішення про визнання за позивачем [PERSON] права власності на вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved