Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.11.2018 року звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що має сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Добровільно матеріальної допомоги на дитину не надає, тому просила стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26.11.2018 р. справу було передано на розгляд Селидівському міському суду Донецької області. Ухвалою суду від 17.01.2019 р. було відкрито провадження по справі. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач - [PERSON] - у строк, визначений судом, відзив не надав. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, і перевіривши їх доказами, судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач не приймає участь в утриманні дитини, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини. Вирішуючи позовні вимоги про розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів. Інших осіб, які перебувають на утриманні у відповідача судом не встановлено. Враховуючи наведене, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved