Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.06.2017року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Стверджувала, що вона, як спадкоємець за законом першої черги спадкування, спадщину після смерті [PERSON] прийняла, оскільки постійно проживала за вищевказаною адресою та вступила в управління спадковим майном. З метою оформлення своїх спадкових прав вона звернулася до Мостиської державної нотаріальної контори. Однак, в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок не має можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на такий, тому змушена звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Ухвалою судді від 12.03.2018року відкрито провадження у даній справі. В ході розгляду даної справи, а саме [INFO] позивачка [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.07.2018 року. Ухвалою суду від 27.07.2018року провадження у даній справі було зупинене до залучення у справі правонаступника позивача. Ухвалою суду від 13.05.2019року залучено до участі у справі правонаступника позивача [PERSON] її спадкоємця [PERSON] та поновлено провадження у справі. В судове засідання правонаступник позивача [PERSON] не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте подали заяви, в яких зазначають, що не заперечують проти позову та просять суд розглянути справу без їх участі. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До маси спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , проте право власності на такий за життя спадкодавцем належним чином оформлено не було, правовстановлюючі документи на дане майно відсутні. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що у даних правовідносинах слід керуватися положеннями ЦК УРСР (в редакції 1963р.). Згідно\~ст. 524 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №326/2014, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцем за законом першої черги спадкування на час відкриття спадщини була дружина померлого [PERSON] , яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто у відповідності до ст.549 ЦК України\~в редакції 1963 року вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини після смерті чоловіка. Крім неї, спадкоємцями за законом першої черги є також діти померлого [PERSON] та [PERSON] (треті особи у справі), проте останні спадщину після смерті батька у встановлений законом строк і порядок не прийняли і на спірне спадкове майно не претендую, що вбачається із поданих ними до суду заяв. Таким чином, після смерті спадкодавця [PERSON] належне йому право власності на спірний житловий будинок, перейшло за загальними правилами спадкування до його дружини [PERSON] . Судом також встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . Із наданої суду копії спадкової справи №524/2018, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С., вбачається, що спадкоємцем за законом усього майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її внук [PERSON] , який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті баби, оскільки постійно проживав разом із нею на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від спадщини. Інші спадкоємці за законом діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь внука померлої [PERSON] . Разом із цим, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивач (правонаступник) не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців [PERSON] та [PERSON] ; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області №720 від 06.10.2017року; копією листа Мостиської державної нотаріальної контори вих..№02-14/882 від 06.10.2014року; копією технічного паспорта на спірний житловий будинок; копією спадкової справи №326/2014, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] ; копії спадкової справи №524/2018, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. після смерті [PERSON] та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірних житловий будинок, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем (його правонаступником) у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності з ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.\~16\~цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved