Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 жовтня 2020 року подала до суду позовну заяву до [PERSON] , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача в її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , визначивши їх у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, та позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2018 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час дитини проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо та не виконує покладених на нього батьківських обов`язків, зокрема не надає матеріальної або будь-якої іншої допомоги дитині. У зв`язку з погіршенням фінансового стану та зростом витрат на утримання дитини, позивач просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача. Ухвалою судді від 29 жовтня 2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав роз`єднано в окремі провадження: провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів; провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Від`єднано позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про позбавлення батьківських прав у самостійне провадження та передано його для автоматизованого перерозподілу. Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також стягнуто судовий збір у розмірі 840,80 гривень. Ухвалою суду від 14 травня 2021 року скасовано заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, розгляд справи призначено на 11 червня 2021 року на 10 годину в режимі відеоконференції з приміщення Марганецького міського суду Дніпропетровської області. 28 травня 2021 року позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, згідно з якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник проти задоволення позову заперечили, зазначили, що позивач не довела обставин, які б свідчили про те, що змінилось її матеріальне становище. Зокрема, відповідач вказав, що у позивача дійсно народилась ще одна дитина, однак ця дитина народилась від іншого шлюбу позивача, у якому вона перебуває по сьогоднішній час, ця дитина має батька, а позивач чоловіка, і, відповідно, матеріальне становище позивача не погіршилось. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 14 травня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2018 року. Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16 вересня 2015 року. 06 листопада 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ №607/12323/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. [INFO] у позивача [PERSON] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 лютого 2019 року. Батьком дитини у вказаному свідоцтві записаний [PERSON] 29 квітня 2020 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29 квітня 2020 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Як убачається з довідки №7304 від 12 жовтня 2020 року, виданої ПП «Наш дім», [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] по [ADDRESS] . Відповідач, заперечуючи проти вимог позивача, вказав, що він не працює, на його утриманні перебуває непрацездатна мати [PERSON] та брат [PERSON] , який є інвалідом третьої групи. Також відповідач зазначив, що в березні 2021 року сплатив наявну заборгованість за аліментами на утримання сина [PERSON] та в подальшому сплачує аліменти своєчасно. Із копії трудової книжки відповідача [NUMBER] вбачається, що останнім записом про його трудову діяльність є запис про звільнення 06 березня 2020 року. Згідно з довідкою №749 від 21 квітня 2021 року, виданою директором Марганецької міської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості Невпряга Л.Г., [PERSON] в Марганецькій міській філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості та інших центрах зайнятості (філіях) України зареєстрований як безробітний не перебуває та допомогу по безробіттю не одержує. Відповідно до пенсійного посвідчення [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером за віком. У свідоцтві про народження відповідача серії [NUMBER] його матір`ю записана [PERSON] . Також відповідач надав копію посвідчення [NUMBER] [PERSON] , який є інвалідом третьої групи, однак доказів про те, що [PERSON] є його братом, не надав. Відповідно до квитанції від 30 березня 2021 року [PERSON] сплатив 44656 грн. аліментів за виконавчим провадженням №56488862. Згідно з квитанцією від 19 квітня 2021 року за вказаним виконавчим провадженням сплачено 2435 грн. 30 коп. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з\~ч.\~3\~ст.\~181\~СК України\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 17, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до вимог частин першої та другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована\~Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, судом установлено, що судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у позовній заяві посилається на те, що дитина проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо та не виконує покладених на нього батьківських обов`язків, зокрема не надає матеріальної або будь-якої іншої допомоги дитині. Зазначає, що на даний час погіршився її матеріальний стан (декретна відпустка, утримання ще однієї дитини) та зросли витрати на утримання дітей. Однак, цих обставин позивачем доведено не було. Зокрема, вона не надала жодних доказів про розмір її доходів на момент стягнення аліментів та на момент пред`явлення позову про збільшення їх розміру чи будь-яких інших доказів, які б підтверджували погіршення її матеріального стану та зростання витрат на утримання дитини. Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі, її чоловік [PERSON] записаний батьком дитини [PERSON] . Таким чином, позивач не довела, що її матеріальне становище погіршилось. На утримання дитини сторін із [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини видів заробітку, щомісячно, що у грошовому еквіваленті відповідно до квитанції № ПН2537 від 19.04.2021р. становить 2435 гривень 30 копійок. У відповідача існувала заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 44656 гривень, яка згідно з квитанцією від 30.03.2021р. ним погашена. Також судом установлено, що [PERSON] не працює, у нього є непрацездатна мати пенсійного віку. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядаючи справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі поданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що позов до задоволення не підлягає, оскільки позивачем не доведено наявності обставин, передбачених ст. 192 СК України, які є підставою зміни розміру аліментів. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed