Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.10.2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 06 травня 2006 року, шлюб був зареєстрований у міському відділі РАЦС № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 590. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. 18 вересня 2014 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова з [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти у розмірі 1\\4 частки заробітку(доходу) відповідача на утримання дитини [PERSON] до її повноліття. 16 грудня 2014 року заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова шлюб між нею та [PERSON] був розірваний. 04 липня 2015 року вона уклала новий шлюб з [PERSON], в звязку з чим у неї змінилося прізвище з «Погуральської» на «Жуган». В період шлюбу з відповідачем вони придбали майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, та яке поділити в добровільному порядку вони не можуть, оскільки знаходиться воно у відповідача і віддавати його він не хоче. Вона вважає, що вартість майна, яке вони придбали у шлюбі, становить 21167,20 грн., це: холодильник Hotpoint Ariston 2200 LH - 5052,10 грн.; диван «Фрегат» - 4715,10 грн.; вбудована кухня - 4000,00 грн.; газова пічка - 1000,00 грн.; ноутбук «Samsung» - 3000,00 грн.; 4 стільця - 600,00 грн.; електричний чайник «Saturn» - 1000,00 грн.; витяжка - 800,00 грн.; електричний бак 100л. - 1000,00 грн. 06.07.2012 року на потреби сімї у ВАТ КБ «ПриватБанк» був відкритий картковий рахунок № 5211537310162651 на її імя, і на кредитну карту «Універсальну» були перераховані кредитні кошти спочатку з лімітом 2000,00 грн., а потім 7700,00 грн. По даній карті купувалися товари в продуктових магазинах, супермаркеті АТБ, ЕКО маркеті, це, як правило, були товари першої необхідності для всієї сімї, продукти харчування, одяг, товари для будинку, миючі засоби та інше. Кредитні кошти, використані по кредитній карті «Універсальній», є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У липні 2014 року, на момент припинення сімейних відносин з відповідачем, на даній карті числився не погашений кредит в розмірі 7221,08 грн., вона вважає, що відповідач повинен їй відшкодувати половину суми в розмірі 3610,54 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст. 61 СК України передбачено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 65 та ч. 2 ст. 73 СК України, борги, що виникли під час шлюбу, можуть розглядатися як частина спільного сумісного майна лише у тих випадках, коли сторонами зобов'язання виступили обидва з подружжя, тобто коли вони обидва уклали договір або договір було укладено хоча б і одним з подружжя, але майно, набуте на його підставі, використане в інтересах сім'ї. Відповідно п. 24 Постанови Пленуму ВС України від 21.12.2007 р. N 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Згідно ч. 1, 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки з нею проживає неповнолітня донька [PERSON], то позивач просила збільшити частку майна дружини та виділити саме ті речі, які нею зазначені в позові. А саме позивач [PERSON] просила визнати майно: холодильник Hotpoint Ariston 2200 LH вартістю 5052,10 грн., диван Фрегат» - 4715,10 грн., вбудовану кухню - 4000,00 грн., газову пічку - 1000,00 грн., ноутбук Samsung» - 3000,00 грн., 4 стільця - 600,00 грн., електричний чайник «Saturn» - 1000,00 грн., витяжку 800,00 грн., електричний бак 100л. - 1000,00 грн. на загальну суму 21167,20 грн. - спільною сумісною власністю подружжя. Розділити майно на суму 21167,20 грн., яке є спільною власністю подружжя, підступивши від засади рівності часток подружжя, наступним чином: Визнати за нею право власності та виділити в натурі майно на суму 12567,20 грн.: холодильник Hotpoint Ariston 2200 LH - 5052,10 грн., диван «Фрегат» - 4715,10 грн., газова пічка - 1000,00 грн., витяжка - 800,00 грн., електричний бак 100л. - 1000,00 грн. Визнати за [PERSON] право власності на суму 8600,00 рн. на майно: вбудована кухня - 4000,00 грн., ноутбук «Samsung» - 3000,00 грн., 4 стільця - 600,00 грн., електричний чайник «Saturn» - 1000,00 грн. Визнати заборгованість в сумі 7221,08 грн. по кредитним коштам на кредитній карті «Універсальна» картковий рахунок № 5211537310162651 станом на 01.07.2014 p.- обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Поділити майнове зобов'язання по оплаті кредитних коштів, наданих ПАТ КБ ІІриватБанк» на картковий рахунок№ 5211537310162651, між нею і [PERSON], зобовязавши його сплатити на її користь половину суми заборгованості станом на 01.07.2014 року в розмірі 3610,54 грн. та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. 12.11.2015 року відповідач [PERSON] звернувся до [PERSON], третя особа ПАТ «УкрСиббанк», з зустрічним позовом про розподіл майна подружжя, зазначивши на підтвердження зустрічних позовних вимог, що вказане позивачем майно знаходиться за його місцем проживання, але він не заперечує віддати це майно позивачу, але вона не зверталась до нього з проханням добровільно поділити вказане майно. Крім вказаного вище майна, у період шлюбу ними було придбане наступне майно, яке також належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, а саме: -пральна машина «BOSH» вартістю 2000,00 грн.; -диван - 1200,00грн.; -комод - 700,00 грн. -телевізор DAEWOO - подарунок на весілля; -мікрохвильова піч «Samsung» - подарунок на весілля. Але все це вказане майно знаходиться у позивача [PERSON] та перебуває у її власності, вона його самостійно забрала після розлучення. Крім того, у звязку з поліпшенням умов проживання у червні 2008 року їхнім подружжям було вирішено купити квартиру в м. Харків. 11 червня 2008 року ним було укладено Договір купівлі - продажу квартири №12, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Кибальчича, буд. 45. Продаж квартири було вчинено за 45000,00 доларів США, з яких: - 15000,00 доларів США були сплачені особисто ним готівкою ; - 30000,00 доларів США були сплачені за рахунок кредитних коштів Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк». Крім того, при посвідченні договорів купівлі-продажу квартири, посвідчення договору іпотеки, на ремонт квартири, ним особисто за рахунок власних коштів були сплачені кошти в розмірі 6000,00 доларів США. Кошти в розмірі 21000,00 доларів США (15000,00 доларів США + 6000,00 доларів США) були сплачені особисто ним. Ці кошти йому подарувала мати після продажу своєї власної квартири. Позивач [PERSON] надавала згоду на отримання кредиту за договором від 11 червня 2008 року № 11358540000. 30 липня 2013 року з дозволу АТ «УкрСиббанк» вказана квартира була продана за 26000,00 доларів США та всі кошти від продажу квартири були перераховані в рахунок погашення вказаного кредиту та договір іпотеки припинено. Фактично за даним договором ним було сплачено на користь ПАТ «УкрСиббанк» кредит та нараховані банком доходи (проценти) на загальну суму 45221,38 доларів США. Залишок основної кредитної заборгованості за вказаним кредитом станом на 12.11.2015 року становить 5692,59 доларів США, що в гривневому еквіваленті до офіційного курсу, встановленого НБУ (100 доларів США = 2275,6907 грн.) становить 129545,74 грн. За час шлюбу кредит погашався за рахунок його власних заощаджень та за кошти їхнього подружнього загального бюджету. Також цей кредит (більшу його частину) допомагали сплачувати його батьки. Після розірвання шлюбу кредит сплачувався ним особисто. Крім того, він сплачував страховий платіж за придбану квартиру у кредит. У випадку укладення одним із подружжя кредитного договору в інтересах сім»ї, подружжя є солідарними боржниками за цим договором, тому один із подружжя, який виконав зобовязання, що виникло з кредитного договору, має право предявити до іншого вимогу про відшкодування 1\\2 частини сплачених за кредитним договором коштів. Таким чином, у результаті взяття в кредит грошових коштів для використання на споживчі цілі, боргові зобовязання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. У суду немає жодних правових підстав відступити від засади рівності часток подружжя у спільному майні та виділити позивачу більшу частину із спільного майна, та задовольнити позовні вимоги позивача в частині збільшення частки майна дружини згідно ст. 70 СК України, оскільки за весь час їхнього шлюбу він ретельно дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, всіляко приділяв увагу сім»ї, після розірвання шлюбу він продовжує матеріально забезпечувати дочку, сплачує аліменти, дитина дуже часто перебуває з ним. В зустрічній позовній заяві [PERSON] просив визнати заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER], укладеним 11.06.2008 року з АКІБ «УкрСіббанк» в сумі 5692,59 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом, встановленим НБУ станом на 12.11.2015 року становить 129545,74 грн., обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], поділити боргові зобовязання щодо повернення банку непогашеної частини отриманого кредиту між [PERSON] та [PERSON] та визнати за кожним з них по 1\\2 частці у зобовязанні щодо повернення банку непогашеної частини отриманого кредиту в розмірі 2846,30 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом, встановленим НБУ станом на 12.11.2015 року становить 64772,87 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON], просила їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав в частині стягнення з нього на користь [PERSON] половини суми сплаченої нею заборгованості за кредитом в розмірі 3610,54 грн., в іншій частині позовні вимоги не визнав в повному обсязі, підтвердив, що під час шлюбу ними дійсно був придбаний холодильник Hotpoint Ariston 2200 LH вартістю 5052,10 грн., диван Фрегат» вартістю 4715,10 грн., які знаходяться у нього, факт придбання іншого майна, зазначеного позивачем не визнав, щодо кухні пояснив, що вона буда придбана приблизно в 2009 році ще в м. Харків, вартість її не памятає, на теперішній час вона прийшла в непридатність та він її викинув, крім того частину майна, набутого в період перебування в шлюбі позивач самостійно вивезла до м. Харкова. Зустрічні позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 травня 2006 року, шлюб був зареєстрований у міському відділі РАЦС № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 590 (а.с. 11). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем (а.с. 9). 18 вересня 2014 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова з [PERSON] на користь позивача [PERSON] були стягнуті аліменти у розмірі 1\\4 частки заробітку(доходу) відповідача на утримання дитини [PERSON] до її повноліття (а.с. 7). 16 грудня 2014 року заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 6). 04 липня 2015 року позивач уклала новий шлюб з [PERSON], в звязку з чим у неї змінилося прізвище з «Погуральська» на «Жуган» (а.с. 8). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Стаття 70 ч. 1 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Судом встановлено, що сторони в період шлюбу придбали майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя: холодильник Hotpoint Ariston 2200 LH - 5052,10 грн., який придбаний 13 липня 2010 року на підставі договору купівлі-продажу на умовах товарного кредиту; диван «Фрегат» - 4715,10 грн. який придбаний 29.12.2013 року на підставі договору про надання споживчого кредиту. Вартість та придбання зазначеного майна підтверджується наданими позивачем копіями документів: специфікацією до кредитного договору, відповідно до якої АТ «ОТП Банк»» прийнято позитивне рішення щодо можливості надати позичальнику [PERSON] кредиту на придбання м»якої меблі Фрегат на загальну суму 4715,10 грн. (а.с. 17-19), та видатковою накладною і договором купівлі-продажу на придбання холодильнику Hotpoint Ariston 2200 LH вартістю 5052,10 грн. (а.с. 20-21). Щодо зазначеного майна, набутого за час перебування у шлюбі, то суд вважає, що воно підлягає розподілу наступним чином: За [PERSON] необхідно визнати право власності та виділити їй в натурі холодильник Hotpoint Ariston 2200 LH вартістю 5052,10 грн., а за [PERSON] визнати право власності та виділити йому в натурі диван «Фрегат» вартістю 4715,10 грн. Різницю у вартості майна в розмірі 168,50 грн. (5052,10 грн. 4715,10 грн.) : 2 = 168,50 грн. необхідно стягнути з позивача на користь відповідача. При цьому відсутні підстави для відступлення від засади рівності часток подружжя відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України, оскільки судом не встановлені обставини, що мають істотне значення, зокрема відсутні докази того, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. Також відсутні підстави для збільшення частки дружини [PERSON], з якою проживає неповнолітня дитина, оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи: ПАТ ШУ «Покровське», на підставі виконавчого листа з його заробітної плати щомісячно стягуються аліменти в розмірі 1000,00 грн. 1200,00 грн., що підтвердив представник позивача в судовому засіданні. Доказів того, що розмір аліментів, який одержує позивач, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини, суду не надано. Щодо іншого майна, яке зазначено позивачем [PERSON]: вбудована кухня, газова пічка, ноутбук «Samsung», 4 стільця, електричний чайник «Saturn», витяжка, електричний бак 100л., та майна, яке зазначено відповідачем [PERSON] в зустрічному позові: пральна машина «BOSH», диван, комод, телевізор DAEWOO, мікрохвильова піч «Samsung», то сторонами не надано суду переконливих доказів щодо часу їх придбання, їх вартості, джерела придбання, наявності зазначеного майна на час припинення спільного ведення господарства та на час розгляду справи судом. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясувати джерело і час його придбання. А відповідно до п. 24 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Крім того, судом встановлено, що 06.07.2012 року на потреби сімї у ВАТ КБ «ПриватБанк» був відкритий картковий рахунок № 5211537310162651 на імя позивача, і на кредитну карту «Універсальну» були перераховані кредитні кошти спочатку з лімітом 2000,00 грн., а потім 7700,00 грн. По даній карті купувалися товари в продуктових магазинах, супермаркеті АТБ, ЕКО маркеті, це, як правило, були товари першої необхідності для всієї сімї, продукти харчування, одяг, товари для будинку, миючі засоби та інше. Кредитні кошти, використані по кредитній карті «Універсальній», є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У липні 2014 року, на момент припинення сімейних відносин з відповідачем, на даній карті був не погашений кредит в розмірі 7221,08 грн. Судом встановлено, що позивач [PERSON] після припинення сімейних відносин повністю погасила самостійно зазначену суму кредиту, що підтверджується виписками з рахунку (а.с. 91-91), (а.с. 105-110), копією платіжної квитанції (а.с. 111). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав в повному обсязі позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування позивачу половину зазначеної суми в розмірі 3610,54 грн. У випадку укладення одним із подружжя кредитного договору в інтересах сім»ї, подружжя є солідарними боржниками за цим договором, тому один із подружжя, який виконав зобовязання, що виникло з кредитного договору, має право предявити до іншого вимогу про відшкодування 1\\2 частини сплачених за кредитним договором коштів. Таким чином, з урахуванням зазначеного, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню половина вартості погашеного нею кредиту в сумі 3610,54 грн. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] щодо визнання заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № [NUMBER], укладеним 11.06.2008 року з АКІБ «УкрСіббанк» в сумі 5692,59 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом, встановленим НБУ станом на 12.11.2015 року становить 129545,74 грн., обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], поділу боргових зобовязаннь щодо повернення банку непогашеної частини отриманого кредиту між [PERSON] та [PERSON] та визнання за кожним з них по 1\\2 частці у зобовязанні щодо повернення банку непогашеної частини отриманого кредиту в розмірі 2846,30 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом, встановленим НБУ станом на 12.11.2015 року становить 64772,87 грн. задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11 червня 2008 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу було придбано квартиру №12, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Кибальчича, буд. 45 (а.с. 58-58). Продаж квартири було вчинено за 201423,60 грн. На придбання квартири були отримані [PERSON] кошти на підставі договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] від 11 червня 2008 року, укладеному між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», в розмірі 30000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 145545,00 грн. (а.с. 60-63). Доказів того, що решта коштів в розмірі 15000,00 доларів США, належали особисто [PERSON] суду не надано. Також не надано суду доказів витрати [PERSON] особистих коштів при посвідченні договорів купівлі-продажу квартири, посвідченні договору іпотеки, на ремонт квартири. 30 липня 2013 року з дозволу АТ «УкрСиббанк» вказана квартира була продана, кошти від продажу квартири були перераховані в рахунок погашення вказаного кредиту та договір іпотеки припинено. Згідно довідці від 16,10.2015 року за № 52-2-31-10-115 за кредитним договором № 11358540000 від 11 червня 2008 року залишок основної кредитної заборгованості складає 5692,59 доларів США, при цьому фактично сплачено процентів в сумі 20913,97 доларів США, основного боргу 24307,41 доларів США, пені 6,30 грн. (а.с. 72-75), причому зазначено, що довідка не призначена для надання в органи судової влади, державної виконавчої служби. Дійсно ч. 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї. Але при поділі спільної сумісної власності зобовязання між подружжя не розподіляються, а враховуються. Борги не можуть вважатися спільним майном подружжя. Встановлення за сторонами в рівних частках виконання обовязку за кредитним договором є фактичним втручанням в господарську діяльність банку та зміною умов договору, який був укладений між ПАТ «УкрСіббанк» та [PERSON] При цьому суд враховує, що [PERSON] набула солідарного обовязку відповідати за невиконання [PERSON] умов кредитного договору на підставі договору поруки (а.с. 70-71). У випадку укладення одним із подружжя кредитного договору в інтересах сім»ї, подружжя є солідарними боржниками за цим договором, тому один із подружжя, який виконав зобовязання, що виникло з кредитного договору, має право предявити до іншого вимогу про відшкодування 1\\2 частини сплачених за кредитним договором коштів. Але судом встановлено, що відповідач [PERSON] зобовязання, що виникло за цим кредитним договором, не виконав, тому на даний час у нього не виникло право на предявлення вимоги до [PERSON] про відшкодування 1\\2 частини сплачених за кредитним договором коштів. Крім того, він заявив позовні вимоги саме про поділ боргових зобовязань та визнання заборгованості обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial