overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач 13.08.2015 року звернувся до суду з позовом у якому вказав, що відповідач допустив безоблікове користування електроенергією за адресою: м. Українськ, вул. Первомайська, 40/11, про що було складено акт і визначений розмір заподіяних збитків ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заподіяні збитки у розмірі 1912 грн. 52 коп. та сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав заяву з підтриманням позову, просив винести по справі заочне рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Зібраними по справі доказами, судом встановлено, що 06.12.2013 року працівниками Селидівського РЕМ було складено акт № 192545 «Про порушення правил користування електричною енергією для населення» відносно [PERSON], а саме самовільне підключення електропроводки до електричної мережі електропостачальника з порушенням схеми обліку, накид дротів, електрична енергія споживача електролічильником не враховувалася, від підписання акту відповідач відмовився. Сума заподіяних збитків, згідно розрахунку по формі, склала 1912 грн. 52 коп. Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності зі ст. ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 53 «Правил користування електроенергією для населення» у випадку відмовлення споживачів відшкодувати збитки, електропостачальник має право у судовому порядку вимагати відшкодувати збитки. Вивчивши законодавство, що регулює спірні правовідносини та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 243 грн. 60 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач 13.08.2015 року звернувся до суду з позовом у якому вказав, що відповідач допустив безоблікове користування електроенергією за адресою: м. Українськ, вул. Первомайська, 66/15, про що було складено акт і визначений розмір заподіяних збитків ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заподіяні збитки у розмірі 7771 грн. 29 коп. та сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав заяву з підтриманням позову, просив винести по справі заочне рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Зібраними по справі доказами, судом встановлено, що 19.06.2013 року працівниками Селидівського РЕМ було складено акт № 184886 «Про порушення правил користування електричною енергією для населення» відносно [PERSON], а саме самовільне підключення електропроводки до електричної мережі електропостачальника з порушенням схеми обліку, накид дротів, електрична енергія споживача електролічильником не враховувалася, від підписання акту відповідач відмовився. Сума заподіяних збитків, згідно розрахунку по формі, склала 7771 грн. 29 коп. Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності зі ст. ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 53 «Правил користування електроенергією для населення» у випадку відмовлення споживачів відшкодувати збитки, електропостачальник має право у судовому порядку вимагати відшкодувати збитки. Вивчивши законодавство, що регулює спірні правовідносини та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 243 грн. 60 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач 13.08.2015 року звернулася в суд із позовом про стягнення аліментів, вказуючи, що відповідач з моменту народження дочки не надає матеріальної допомоги на її утримання, яка проживає з нею, хоча має періодичні заробітки, інші стягнення з нього не проводяться, тому він може сплачувати аліменти, в зв'язку з чим просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 600 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю. Відповідач позов визнав повністю, пояснивши, що він не працює, є працездатним, інші стягнення з нього не проводяться. Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ксерокопії свідоцтва про одруження, сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], 15.05.2013 року народ ження, батьком якої є відповідач. Дитина, згідно довідки місцевої ради проживає разом з позивачкою і відповідно знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.ст.180, 181, 184, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що неповнолітня дочка знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач є працездатним, інші стягнення з нього не проводяться, позовні вимоги позивача не є надмірними, є обгрунтованими, тому суд вважає за необхідне їх задовольнити повністю, присудивши стягнення аліментів в твердій грошовій сумі щомісячно 600 грн., враховуючи, що такий розмір не буде перевищувати встановленого державою розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач 13.08.2015 року звернулася в суд із позовом про стягнення аліментів, вказуючи, що син знаходиться на її утриманні, а відповідач не надає коштів на його утримання, тому просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 750 грн. щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, додатково пояснила, що відповідач коштів на утримання сина не надає вже два місяця, працездатний, однак не працює, інші аліменти з нього не стягуються. Відповідач у судове засідання не з'явився вдруге, повідомлявся у встановленому порядку про час і місце розгляду справи, однак про причини неявки чи відкладення розгляду справи суд не повідомив, що є підставою для заочного розгляду справи, а враховуючи згоду позивача, винесено ухвалу протокольної форми про заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину, а саме: сина [PERSON], 08.02.2014 року народ ження, батьком якого є відповідач. Син проживає разом з позивачкою і відповідно знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.ст.180, 181, 184, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що син знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач зобов'язаний його утримувати, не надав суду докази про неможливість надання допомоги в заявленому позивачем розмірі, який не є надмірним і не перевищує встановленого державою прожиткового мінімуму для дитини такого віку, тому вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач 13.08.2015 року звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що вони з відповідачем разом не проживають і вирішується питання про розірвання шлюбу, син проживає з нею, знаходиться на її утриманні, не досяг 3-х років, а вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а коштів не вистачає, тому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 700 грн. щомісячно, до досягнення сином трьох років. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала частково, зменшивши їх до 300 грн., додатково пояснила, що відповідач не працює. Відповідач у судове засідання не з'явився вдруге, повідомлявся у встановленому порядку про час і місце розгляду справи, однак про причини неявки або про відкладення розгляду справи суд не повідомив, що є підставою для заочного розгляду справи, позивач не заперечує проти цього, тому ухвалою протокольної форми прийнято рішення про заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с.4), сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого згідно копії свідоцтва про народження, мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач (а.с.5). Неповнолітній син проживає разом з позивачкою, відповідно знаходиться на її утриманні (а.с.6), а позивач не працює, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.6). Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х років, незалежно від того, чи вона працює та її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що відповідач працездатний, не працює, не надав суду докази про неможливість надання допомоги, тому суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу дружині, в зв'язку з чим зменшені позовні вимоги, які не є надмірними, підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач 13.08.2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 01.10.1988 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. 08.03.2018 року шлюбне життя з відповідачем припинено з тих підстав, що вони мають різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого в сім'ї виникали непорозуміння. Відповідач неповажно ставився до неї, порушував подружню вірність, на сьогодні, вони проживають окремо та у відповідача фактично склалася нова сім'я. Спільне господарство не ведеться. Вважає, що примирення між ними неможливе. Майнового спору не мають. Розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач відмовляється. Враховуючи викладене , просить шлюб з відповідачем розірвати та стягнути судовий збір, сплачений нею при подачі позову. Позивач у судове засідання не з'явилася, згідно поданої заяви, просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 8). Відповідач вдруге у судове засідання не з'явився, був повідомлений про день, час і місце розгляду справи належним чином (а.с.11). До суду повернувся поштовий конверт з судовою повісткою з викликом у судове засідання як не вручений у зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 14, 15,19). У відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України судова повістка вважається врученою. . Суд на підставі ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01.10.1988 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Першотравневої с/р Нікопольського району Дніпропетровської області за актовим записом № 25 (а.с. 4). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. 08.03.2018 року спільне життя сторін остаточно припинено та з цього часу не поновлювались, шлюб існує лише формально. Взаємовідносини, що склалися між ними виключають подальше спільне життя. Розірвати шлюб в органах ЗАГС відповідач відмовляється. Позивач категорично відмовляється проти збереження шлюбу. Майнового спору між сторонами немає. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище [PERSON], [PERSON] залишити прізвище [PERSON]. Також на підставі ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., сплачений останньою при подачі позову (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач 13.08.2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. Він з 2010 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою. 02.10.2012 року народився син - [PERSON]. 25.07.2014 року шлюб між сторонами був зареєстрований. У березні 2018 року шлюбне життя з відповідачкою припинено з тих підстав, що в сімї постійно виникали сварки та суперечки з питань ведення спільного господарства, розподіл сімейних обовязків та ведення спільного бюджету. Все це призвело до того, що вони втратили почуття поваги та кохання. Вважає, що примирення між ними неможливе. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачкою. Враховуючи викладене , просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі. (а.с. 16).\~\~\~\~\~\~\~ Від відповідачки надійшла заява, в якій просить розглядати справу в її відсутність та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, позовні вимоги визнає. ( а.с. 21). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України Розглянувши подані документи, з?ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України.\~ Судом встановлено, сторони з 2010 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. 25.07.2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Нікопольському району реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 90 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). У березні 2018 року спільне життя подружжя припинене з тих підстав, що сторони мають різні погляди на подружнє життя. З часу припинення шлюбних відносин спільне господарство не ведеться, відносини не поновлювалися, шлюб існує лише формально. Взаємовідносини, що склалися між ними виключають подальше спільне життя. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «Левчук », [PERSON] залишити прізвище «Левчук». Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачкою. Питання розподілу судових витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач 13.08.2020 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 17.01.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні обов`язки, ведення спільного господарства та виховання дітей. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, відновлення сім`ї неможливе. Спору про поділ майна на даний час немає. На підставі зазначеного, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 12.10.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, в матеріалах справи наявна її заява, згідно якої просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 36). Відповідача [PERSON] було сповіщено про розгляд справи в порядку прощеного провадження з викликом сторін оголошенням на сайті Судової влади України, згідно вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причина неявки суду не відома. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд на підставі ст.280 ЦПК України розглянув справу заочно. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 17.01.2012 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 17 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-6). Позивач в обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні обов`язки, ведення спільного господарства та виховання дітей. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, відновлення сім`ї неможливе. Спору про поділ майна на даний час немає. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач 13.08.2021 року звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 17.07.2019 року розпався через сварки на побутовому грунті та непорозуміння. Внаслідок чого сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не мають та проживають окремо тривалий час, шлюб носить суто формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає і залишиться проживати з відповідачкою. Майнового спору не мають. Вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливе. Прохав розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивач позов підтримав, а відповідачка позов визнала, не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.07.2019 року в Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ( а. с. 13 ), який розпався через не складення сімейного життя, внаслідок чого сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків , не мають спільного господарства та шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спору щодо поділу майна не мають. Сім`я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач 13.08.20 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 04.12.18 р.. За час шлюбу у сторін народилась спільна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] .. Зазначає, що сімейне життя сторін не склалось у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, та сторони подружні стосунки між собою припинили. Шлюб існує формально. Вона не має наміру на примирення. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Провадження у справі відкрито 02.09.20 р.. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем отримано під розпис 19.09.20 р.. За станом на 21.12.20 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони проживають спільно, мають спільну неповнолітню дитину, але позивач не бажає збереження свого шлюбу, про що говорить зміст позовної заяви, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 04.12.18 р. Ковельським МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області, сторони уклали між собою шлюб 04.12.18 р., актовий запис № 28. Та обставина, що у сторін є вказана вище спільна неповнолітня дитина, яка на дату подання до суду розглядуваного позову досягла однорічного віку, стверджується копією свідоцтва про народження останньої. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного вище шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітньої дитини, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі в сумі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved