Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] [INFO], звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], [INFO], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що в сімї часто виникали сварки, які призвели до втрати між подружжям почуття взаєморозуміння та поваги один до одного. Фактичні шлюбні стосунки припинено в травні 2017 року, в теперішній час він з відповідачем мешкають за різними адресами. Позивач вважає, що сімя розпалась остаточно і зберегти її не можливо. Від шлюбу подружжя має малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судове засідання, позивач не зявився, проте надав заяву слухати позов за його відсутності, наполягає на позові, просить його задовольнити /а.с.16 /. Відповідач в судове засідання з'явилася, пояснила, що не заперечує проти задоволення позову, на розірвання шлюбу погоджується. Суд вислухавши пояснення відповідача, оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд дійшов до таких висновків. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, повязані з розірванням шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позивачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства, що регулює провадження у справі до судового розгляду» визнання\~ відповідачем\~ (або\~ його\~ представником\~ за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе\~ лише ухвалення\~ рішення\~ про\~ задоволення позову,\~ а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. У відповідності до вимог\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . Відповідно до частини 3\~статті 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 08 жовтня 2011 року, свідоцтво про укладення шлюбу серії І-НО № 161776 від 07 червня 2017 року, актовий запис № 309 зроблено відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області /а.с.6 /. Від шлюбу у сторін є малолітні діти [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-НО № 743954 від 07 червня 2017 року, актовий запис № 161 зроблено відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області /а.с. 8/. [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-НО № 743955 від 07 червня 2017 року, актовий запис № 167 зроблено відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області /а.с. 7/. Діти перебувають на утриманні і вихованні відповідача. З травня 2017 року подружжя мешкає окремо один від одного, спільного господарства не веде, стосунки не підтримують. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами [PERSON] до [PERSON] існує формально, а тому підлягає розірванню. Малолітніх дітей суд вважає за необхідне залишити з матірю, бо питання про місце проживання дітей вирішено сторонами в добровільному порядку. Відповідно до положень частини 1 статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка по справі, наполягала на залишенні прізвища яким іменувалась у шлюбі, позивач заперечень проти цього не надав. Тому суд вважає за можливе залишити відповідачу після розірвання шлюбу прізвище «Задула». На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved