overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.03.2016 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання та реєстрації на законних підставах у жилому приміщенні, визнання права користування жилим приміщенням. В позові вказала, що в гуртожитку проживає з серпня 2001 року, в кімнату № 408 вона вселилася на підставі направлення на поселення та прописку № 79 від 16.08.2001 р. , виданого Полтавським тролейбусним управлінням. В гуртожитку зареєстрована з 22 серпня 2001 року. Прохала встановити факт постійного проживання та реєстрації на законних підставах в кімнаті [ADDRESS] з 22.08.2001 до теперішнього часу; визнати за нею право користування кімнатою [ADDRESS] з 22.08.2001 року з метою подальшої приватизації кімнати. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та прохала його задовольнити. Представник Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації № 2» Полтавської міської ради покладалася на розсуд суду. Представник Виконавчого комітету Полтавської міської ради до суду не з'явився, направивши заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] проживає в гуртожитку з серпня 2001 року, в кімнату № 408 вселилася на підставі направлення на поселення та прописку № 79 від 16.08.2001, виданого Полтавським тролейбусним управлінням. В гуртожитку зареєстрована з 22 серпня 2001 року. 12.07.2013 року на тридцять другій сесії шостого скликання Полтавської міської ради прийнято рішення щодо надання згоди на прийняття в комунальну власність міста гуртожитку по [ADDRESS]. Вищезазначений гуртожиток переданий на баланс Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації № 2» Полтавської міської ради. Факт постійного місця проживання [PERSON] у кімнаті [ADDRESS] підтверджується актом, підписаним [PERSON], [PERSON] та свідченнями свідка [PERSON], допитаної в судовому засіданні. У відповідності до ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі статтею 310 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на місце проживання. Відповідно до статті 29 Цивільного Кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] 18.03.2020 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем 10.10.2015 зареєстрували шлюб, який на день звернення до суду існує лише формально, кожен живе своїм життям, спільне господарство не ведуть, подружні та сімейні стосунки припинені. Від цього шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. Спору щодо місця проживання дитини та порядку її утримання не має. Спільне життя не склалося через втрату почуття любові, довіри, взаємоповаги та порозуміння, різні погляди на сімейне життя. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Майновий спір між ними відсутній. Відновлення сімейних стосунків є не можливим, рішення про розірвання шлюбу прийнято остаточно, надання строку для примирення є недоцільним. Прохає шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Згідно\~ч.1 ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~Відповідно\~ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що\~\~подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~ В\~судовому засіданні\~встановлено,\~що сторони\~10\~жовтня 2015\~року уклали\~шлюб,\~який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Великописарівського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 47 /а.с.7/. Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , проживають окремо з лютого 2020 року, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спір щодо місця проживання дитини, порядку її утримання та розподілу спільного майна подружжя між ними відсутній. Судом протягом підготовчого провадження вчинялися дії до примирення сторін шляхом надання їм часу для примирення. Проте, протягом цього часу сторони не примирилися. \~ \~ \~ \~ Дослідивши докази по справі, суд вважає, що збереження сім`ї та подальше сумісне життя за даних обставин є неможливим. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.04.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбу з 22.01.2011 року. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. У відповідача є ще дитина син [PERSON], [INFO], на утримання якого він сплачує третій особі аліменти у розмірі 1/4 частини доходів. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] судовому засіданні позовні вимоги визнав. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.01.2011 року (а.с.6). Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.7), який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. У відповідача є ще дитина син [PERSON], [INFO], на утримання якого він сплачує третій особі аліменти у розмірі 1/4 частини доходів. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 грн. щомісячно обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.04.2018 року звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, вказавши, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2004 року, від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалось, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач [PERSON] вважає що сімя остаточно розпалась, просив шлюб розірвати, Позивач подав суду письмову заяву у якій підтримав позовні вимоги та просив підготовче судове засідання проводити у його відсутність, проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечував Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, просила підготовче судове засідання проводити у її відсутність. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частина 4 статті 206 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд оголосивши заяви сторін, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сімя розпалася остаточно, сторони на примирення не згодні та подальше збереження шлюбу протирічить їх інтересам. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до свідоцтва про одруження серія 1- БП № 126178 [PERSON], [INFO], уродженець Російської Федерації, Петропавловськ Камчатської області, міста Петропавловськ - Камчатський, громадянин України та [PERSON], [INFO], уродженка с. Шатрище, Ямпільського району Сумської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 20.02.2004 року, про що зроблено актовий запис № 4 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ямпільському та Середино - Будському районах Головного територіального управління юстиції у Сумській області, прізвище після реєстрації шлюбу : чоловіка «АЛМАЗОВ», дружини «ГОНЧАРЕНКО» /а.с. 6/. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому п.3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки при подачі позову позивач був звільнений від сплати сплати судового збору на підставі п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112, Сімейного Кодексу України, ст.ст. 89, 200, 206, 237, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.05.2015 року звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 13 жовтня 2014 року померла його мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. 15.05.2015 позивач звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори з листом в якому просив надати відповідь про те, що ним пропущено термін для прийняття спадщини за заповітом. Позивач зазначає, що 10 квітня 2015 року позивач чекав приїзду своєї сестри, щоб разом оформити спадок, так як заповіт складений на них обох, однак сестра не змогла виїхати з Московської області. З вищевказаних підстав позивач не прийняв спадщину та звернувся до суду з цим позовом в якому просить суд встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини. [PERSON] в судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав заяву де просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує Представник відповідача Краснокутської селищної ради Харківської області в судове засідання не прибув, надав суду заяву де просить суд слухати справу у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що 13.10.2014 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 466082, виданим відділом ДРАЦС Краснокутського РУЮ Харківської області 14 жовтня 2014 року. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, яку позивач має намір успадкувати, оскільки являється спадкоємцем за заповітом, однак пропустив строк для прийняття спадщини. Із змісту позову витікає, що за життя [PERSON] заповідала належне їй майно своїм дітям [PERSON] та [PERSON], яка мешкає смт. Гарь Покровська Московської області Російської Федерації. Посилання на те, що [PERSON] не змогла виїхати з Російської Федерації , як на причину пропуску строку прийняття спадщини , суд сприймає критично та не вважає її поважною , так як кожен спадкоємець має рівні права та обовязки , які реалізує індивідуально не зважаючи на волю іншого із спадкоємців за винятком правил, встановлених Книгою шостою Цивільного Кодексу України. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При таких обставинах суд вважає позов [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягає, оскільки позов не обґрунтований та не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували поважність пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі вищевказаного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.05.2015 року, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] Позовні вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2011 року. Шлюб зареєстровано 17.09.2011 року виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове, номер актового запису № 57. Від спільного шлюбу в них є спільні діти доньки [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом із позивачем. На теперішній час подружжя проживає разом, але шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Причиною до розірвання шлюбу виявилося те, що між подружжям не має взаєморозуміння та взаємоповаги, відсутні спільні інтереси та погляди на життя. Збереження шлюбу позивач вважає недоречним і неможливим. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований 17.09.2011 року виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове, номер актового запису № 57. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася в матеріалах справи маємо заяву з клопотанням про слухання справи у її відсутність та наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи маємо заяву з клопотанням про слухання справи у його відсутність та про визнання позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2011 року, згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 17.09.2011 року, виданого виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове, номер актового запису № 57. Від спільного шлюбу подружжя має спільну є спільні діти доньки [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом із позивачем. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що причини, які побудили сторони розірвати шлюб, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження родини стали неможливим, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.05.2016р. звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], який помер 21.03.2015р., встановивши цей строк в три місяця з дня набрання чинності цього рішення. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти позову відповідач заперечень не має, представник позивача підтримує вимоги позову (а.с. 18,19). В звязку із цим суд розглядає справу без технічної фіксації, та без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. За свідоцтвом про смерть [PERSON] помер 21.03.2015р. в с.Мануйлівка Приморського району Запорізької області (а.с. 5). Згідно заповіту, посвідченого 24.06.2011р. секретарем Мануйлівської сільської ради, [PERSON], 10.07.1928р. народження заповів все своє майно [PERSON], 22.09.1964р. народження (а.с. 6). 17.09.2004р. [PERSON] [PERSON] районним відділом земельних ресурсів було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 8,72 га, розташовану на території Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки 2324883400:03:014:0004 (а.с. 7). За довідкою Мануйлівської сільської ради, дядько [PERSON] [PERSON] мешкав та був прописаний з 1958р. по день смерті 21.03.2015р. в с.Мануйлівка Приморського району, по вул.Першотравневій,38 (а.с. 8). Згідно довідки КУ «Бердянський центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON], 1964р. народження з 14.09.2015р. по 25.09.2015р. знаходився на амбулаторному лікуванні, проходив курс лікування «стаціонар на дома» (а.с. 9). За інформацією приватного нотаріуса [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини після померлого 21.03.2015р. [PERSON] ніхто не звертався (а.с. 17). В ст.1270 ЦК України визначено, що спадок приймається в строк 6 місяців з дня відкриття спадку. За ст.1272 ЦК України дозволяється суду в порядку позовного провадження визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для прийняття спадку, у випадку пропуску такого строку за поважними причинами. То ж, дійсно позивачем [PERSON] пропущено строк на прийняття спадщини після смерті його дядька [PERSON], з поважних причин, так як він знаходився на лікуванні, мав тривалий розлад здоровя, інші спадкоємці відсутні, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.05.2016р звернулась до суду із дійсним позовом, вказуючи, що з 02.08.2003р вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі, від шлюбу з яким вони мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з квітня 2015 року шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо, син залишився з нею та знаходиться на її утриманні. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатним, працює та отримує стабільний дохід. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] підтримала свої вимоги цілком, просила їх задовольнити та надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] вимоги позову визнав в повному обсязі, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд знаходить заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: З копії свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 196416, виданого 02.08.2003р відділом РАГС Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 536, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 02 серпня 2003 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-НО № 093118, виданого 18.07.2006р, у позивачки та відповідача 07 липня 2006 року народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач - [PERSON] З довідки із комітету мікрорайону №1 Краматорської міської ради від 18.05.2016р за №01-24-756, [PERSON] разом із своїм сином [PERSON], [INFO], з 10.04.2016р проживає за адресою: бул.Краматорський[ADDRESS] м.Краматорськ. З наданих до суду письмових заяв вбачається, що позивач підтримала свій позов, а відповідач його повністю визнав. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.180 СК України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач ухиляється від матеріального утримання неповнолітнього сина, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд враховує стан здоров'я дитини, її вік, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в заявленому розмірі, а саме 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до повноліття дитини. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частини стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20грн.

Outcome: approved