Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені якого діє [PERSON] , у листопаді 2018 року звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд зняти арешти з майна, накладені постановою Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по ВП №41821855 від 31.01.2014 року та постановою Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по ВП № 49863289 від 19.01.2016 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.04.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №014/0005/85/12203, за яким було надано кредит в сумі 200000 доларів строком по 24.04.2027 року. Виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором було забезпечено іпотекою земельної ділянки, належної майновому поручителю [PERSON] відповідно до договору іпотеки, посвідченого 24.04.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрованого в реєстрі за №525з. 28.05.2012 року Обухівським районним судом Київської області винесено рішення по цивільній справі №2-766/12 про стягнення з позивача на користь відповідача боргу за вказаним кредитним договором в розмірі 2817978,49 грн та звернення стягнення на предмет застави - земельну ділянку. Згідно договору комісії №б/н від 29.12.2016 р. всі права вимоги за вказаним кредитним договором були відступлені ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по договору відступлення права вимоги №б/н від 29.12.2016 р. ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» за комісійну винагороду в сумі 9500 грн та виплату 630000 грн для ТОВ «Арма Факторинг». Згідно платіжного доручення №1914576 від 29.12.2016 р. була перерахована вказана сума. Відповідно до договору комісії № 29-12/16-1 від 29.12.2016 р., укладеного між позивачем та ТОВ «Арма Факторинг», позивач за комісійну винагороду 10000 грн та виплату 630000 грн для первісного кредитора набув право вимоги до позичальника за вказаним кредитним договором. Згідно квитанції № ПН399 від 29.12.2016 р. Позивач сплатив на користь ТОВ «Арма Факторинг» суму 640000 грн на виконання вказаного Договору комісії. Відповідно до договору про розірвання (припинення дії) договору іпотеки, посвідченого 29.12.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2209, договір іпотеки від 24.04.2007 р. розірвано та припинено обтяження іпотекою земельною ділянкою. 10.09.2018 року при ознайомленні з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що 31.01.2014 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження номер 41821855. Також 19.01.2016 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського МУЮ було винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження номер 49863289. Вищевказані постанови про арешт майна були винесені у зв`язку з відкриттям виконавчих проваджень на підставі виконавчого листа №1018/3954/12 від 25.03.2013 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 2817978,49 грн., який виданий відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області. На заяву позивача, 20.09.2018 року Шевченківським відділом Державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального Управління у Харківській області було направлено лист, яким повідомлено, що на виконання рішення суду виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 49863289, копію якої разом з копіями постанови про відкриття виконавчого провадження і постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві направлено на адресу позивача. Виконавче провадження №41821855, за яким 31.01.2014 р. державним Виконавцем Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, знищено у зв`язку із закінченням трирічного строку зберігання завершених виконавчих проваджень на підставі розділу 9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 р. Тобто, досі залишаються незнятими арешти, накладені державними виконавцями Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського МУЮ 31 січня 2014 р. та 19 січня 2016 р. Просить суд позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник -адвокат Гороховська А. О. надала до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд за відсутністю сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення, згідно яких просить суд відмовити у задоволенні позову, адже обов`язок вжиття заходів щодо скасування арештів, накладених на майно боржника, покладений виключно на державного виконавця, який виніс постанову про повернення виконавчого документа. Акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» як юридична особа не вчиняв будь-яких протиправних дій, які спричинили позивачу шкоду. Представник третьої особи - Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Суд, дослідивши доводи учасників процесу, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено\~та підтверджується\~матеріалами справи,\~що [PERSON] та Акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» 24.04.2007 року уклали кредитний договір №014/0005/85/12203, за яким позивачу надано кредит в сумі 200000 доларів строком по 24.04.2027 р. (а. с. 6-10). Виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором було забезпечено іпотекою земельної ділянки, належної майновому поручителю [PERSON] відповідно до договору іпотеки, посвідченого 24.04.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрованого в реєстрі за №525з (а. с. 20-24). Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28.05.2012 року по цивільній справі №2-766/12 стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2817978,49 грн., а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави - земельну ділянку (а. с. 25-26). Згідно Договору комісії №б/н від 29.12.2016 року, укладеним між ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» та ТОВ «Арма Факторинг», комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за плату вчинити правочини, що визначені в п.2.2 договору від свого імені, але за рахунок комітента. Відповідно до даної вказівки комітента комісіонер зобов`язується укласти з Акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» наступні правочини: договір відступлення права вимоги, відповідно до якого комісіонер зобов`язується передати (сплатити) АТ «Райффайзен банк Аваль» не більше 630000 грн., а АТ «Райффайзен банк Аваль» зобов`язується відступити права вимоги за кредитним договором в обсязі та умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а. с. 33-34). Згідно договору відступлення права вимоги від 29.12.2016 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк», в порядку та на умовах, визначених договором, первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує первісному кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються) в порядку та на умовах, передбаченим договором (а. с. 37-41). Відповідно до\~договору комісії\~№29-12/16-1\~від 29.12.2016\~року,\~укладеного між [PERSON] та ТОВ «Арма Факторинг», комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну винагороду вчинити за рахунок комітента від свого імені правочини з первісним кредитором щодо набуття права вимоги до позичальника за кредитним договором за ціною не більше узгодженої сторонами, що становить 630000 грн. і в строки, визначені сторонами у цьому договорі, а саме до 29.12.2016 року (включно) (а. с. 49-51). Згідно квитанції №ПН399 від 29.12.2016 року позивач сплатив на користь ТОВ «Арма Факторинг» суму 640000 грн на виконання вказаного договору комісії (а. с. 55). Відповідно до договору про розірвання (припинення дії) договору іпотеки, посвідченого 29.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2209, договір іпотеки від 24.04.2007 року розірвано та припинено обтяження іпотекою земельною ділянкою (а. с. 57-58). Згідно довідки про перехід права вимоги та відсутність заборгованості №540/12 від 29.12.2016 року, виданої ТОВ «Арма Факторинг», вказане товариство підтверджує, що [PERSON] повністю розрахувався з Товариством за договором комісії №29-12/16-1 від 29.12.2016 року на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором №014/0005/85/12203 від 24.04.2007 року і відповідно, будь-які фінансові та/або майнові претензії/вимоги товариства до позивача відсутні (а. с. 56). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №137139804 від 10.09.2018 року вбачається, що 31.01.2014 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 41821855; а також 19.01.2016 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 49863289 (а. с. 27-28). Вищевказані постанови про арешт майна були винесені у зв`язку з відкриттям виконавчих проваджень на підставі виконавчого листа №1018/3954/12 від 25.03.2013 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 2817978,49 грн., який виданий відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області., що підтверджує розділ з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - «опис предмета обтяження». На звернення позивача, Шевченківським відділом Державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області 20.09.2018 року за вих. №37644 повідомлено, що на виконанні у відділі перебував виконавчий лист №1018/3954/12, виданий 25.03.2013 року Обухівським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2817978,49 грн. (ВП №49863289). В ході примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем здійснені заходи щодо розшуку майна боржника та направлено запити до установ і організацій, уповноважених здійснювати реєстрацію права власності на окремі види майна , винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. За результатами вчинених виконавчих дій 11.02.2016 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесені постанова про повернення виконавчого документа стягувачу (а. с. 29). Автоматизована система виконавчого провадження не містить відомостей про виконавчі провадження за боржником [PERSON] , у Єдиному реєстрі боржників також відсутні відомості щодо [PERSON] . Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. У відповідності до частини 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно частин 4, 5 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Через наявність арешту нерухомого майна на належне позивачу майно, він позбавлений можливості розпоряджатись ним. Таким чином, накладений арешт на майно порушує право власності позивача. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті зазначеного вище майна. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved