Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач 28 лютого 2020 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 1994 року по 22 липня 2008 року. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . На сьогодні їхня спільна донька, [PERSON] досягла повноліття та є студентом третього курсу денної форми навчання Комунального вищого навчального закладу «Нікопольський медичний коледж Дніпропетровської обласної ради» за держамовленням, термін навчання до 28 червня 2021 року. Стипендії [PERSON] не отримує. Зазначає, що дочка потребує додаткових коштів на харчування, придбання спеціальної літератури для занять, спеціального одягу та інше, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги батька, яка в добровільному порядку ним не надається. Відповідач працює, отримує заробітну плату, тому має змогу надавати матеріальну допомогу. Інших стягнень з відповідача не проводиться. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) на утримання доньки до закінчення нею навчання, тобто до 28.06.2021 року але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Ухвалою про відкриття провадження від 24 квітня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 14 травня 2020 року на адресу суду від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] про стягнення аліментів (а.с. 22-23), згідно якого він просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, мотивуючи наступним. Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначала, що він не бажає у добровільному порядку сплачувати аліменти, однак це не відповідає дійсності, оскільки він сплачував аліменти на утримання своєї доньки, про що надає суду відповідні квитанції. Крім того, зазначає, що він на даний час має на утриманні малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , дбає про свою матір, яка є пенсіонером та мешкає разом з ним за однією адресою. Все вищевикладене, унеможливлює стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1\~ст.2 ЦПК України,завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ч.1\~ст.4ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до\~ст.5ЦПК України,здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.\~У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК\~України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно довідки Комунального вищого навчального закладу «Нікопольський медичний коледж Дніпропетровської обласної ради» за № 40 від 13.02.2020 року, [PERSON] навчається на ІІІ курсі в Нікопольському медичному коледжі з 01 вересня 2017 року по 28 червня 2021 року за державним замовленням (а.с. 6). Стипендію [PERSON] не отримує (а.с. 7). [PERSON] після розірвання шлюбу між батьками з 2008 року і після досягнення нею повноліття проживає разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 9). та перебуває на її утриманні. [PERSON] у зв`язку з продовженням навчання потребує додаткових коштів на харчування, придбання спеціальної літератури для занять, спеціального одягу та інше, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від батька. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 182. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 роз`яснень, що містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно викладених заперечень у відзиві, відповідач періодично добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON] , має на утриманні неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка потребує матеріальної допомоги та дбає про свою мати, яка є пенсіонером та проживає разом з ним. Судом встановлено, що [PERSON] періодично надавав матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON] , що підтверджується наданими ним квитанціями (а.с. 28). Також судом встановлено, що відповідач має неповнолітню дитину на утриманні (а.с. 26). Доказів неможливості відповідачем сплачувати аліменти на утримання дочки у період її навчання матеріали справи не містять; належних та допустимих доказів того, що відповідач дбає про свою матір пенсіонера або надає їй матеріальну допомогу та що вона потребує такої допомоги матеріали справи також не містять. В той же час надання періодичної матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON] не звільняє відповідача від обов`язку утримувати повнолітню дитину на час її навчання, згідно ст. 199 СК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці на час його навчання, при цьому суд враховує наявність у відповідача неповнолітньої дитини. Отже, з урахуванням всіх обставин встановлених судом, щодо матеріального становища сторін, щодо стану здоров`я кожного з учасників справи, наявності у відповідача іншої неповнолітньої дитини, дослідивши можливості надання утримання батьком, матір`ю, відсутність доходів у повнолітньої дочки у зв`язку із навчанням, а отже вона потребує матеріальної допомоги не тільки матері, а й батька, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку та доходів щомісячно, до закінчення дочкою [PERSON] навчання, тобто до [INFO] , але не більш як до 23 років, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін. При цьому суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів на повнолітню дитину сторін на час її навчання забезпечить поліпшення майнового становища дочки, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial