Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач 22.12.2015 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.\~\~ 06.02.2010 року в Федеративній республіці Німеччина померла [PERSON]. За життя померла [PERSON] склала заповіт від 27.08.2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3420, згідно якого належне їй право на земельну частку (пай) посвідчене сертифікатом серії ДП № 001410, виданий Нікопольською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 06.02.1997 року, що перебуває в КСП «Дніпро» смт. Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, заповіла їй [PERSON], [INFO]. Після складання заповіту, на підставі нотаріально посвідченої довіреності [PERSON], вона звернулася до Нікопольської державної районної адміністрації щодо одержання на підставі сертифікату державного акту на право власності на земельну ділянку (пай). 13.04.2004 року нею було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП № 051349, що був виданий на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 83-р від 03.03.2004 р. Державний акт виданий на ім'я [PERSON], яка є власником земельної ділянки площею 5.320 га у межах згідно з планом, (кадастровий номер земельної ділянки № 1 1222955700-01-006-0104, кадастровий номер земельної ділянки № 2 1222986000-01-012-0102) розташованої на території Червоногригорівської селищної ради, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після одержання державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON], з причини своєї необізнаності, не внесла зміни до заповіту, який було складено 27.08.2002 року. 06.02.2010 року [PERSON] померла. За рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.09.2015 року, їй, позивачу, було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю у два місяці. У листопаді 2015 року вона звернулася до [PERSON], приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та на підставі її заяви було заведено спадкову справу № 100/2015. Однак листом розясненням від 03.11.2015 року за № 886/02-14 СС 100/2015, [PERSON], приватним нотаріусом Нікопольського міськрайонного нотаріального округу Дніпропетровської області їй було повідомлено, що нотаріус не має право оформити на користь спадкоємця за заповітом, а саме на її ім'я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки з наступних причин. [PERSON] заповіла належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) їй позивачу. Однак [PERSON] отримала у власність земельні ділянки, але заповіт новий не склала. Таким чином [PERSON] розпорядилася конкретним належним їй майном, а саме правом на земельну частку (пай). Після відкриття спадщини було встановлено, що [PERSON] набула права власності на земельні ділянки, тому заповіт у частині розпорядження правом на земельну частку (пай) відповідно до ч. 4 ст. 1236 ЦК України є не чинним. Сертифікат на право на земельну частку (пай) посвідчує право на умовну кількість кадастрових гектарів, є рухомим майном, а земельна ділянка виділена в натурі ( на місцевості) є нерухомим майном, і , як наслідок, - це різні обєкти цивільних прав. Тому ій позивачу запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, згідно ст. 1256 та ст. 213 ЦК України Вважає, що воля [PERSON] як спадкодавця полягала в тому, щоб заповісти саме нерухоме майно земельну ділянку загальною площею 5,320 га, яка знаходиться на території Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка на момент складання заповіту належала [PERSON] на підставі сертифікату серії ДП № 001410, виданого Нікопольською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 06.02.1997 року. На даний час вона позбавлена можливості оформити належним чином свої спадкові права після смерті [PERSON] На підставі викладеного, просить визнати за нею у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 5,320 га, (кадастровий номер земельної ділянки № 1 1222955700-01-006-0104, кадастровий номер земельної ділянки № 2 1222986000-01-012-0102) яка знаходиться на території Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій 06.02.2010 року [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 051349, виданого 13.04.2004 року на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 83-р від 03.03.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право\~ власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010412501532. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Від Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської областіна адресу суду надійшов лист, згідно якого просять розглядати справу за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Від [PERSON], приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області на адресу суду надійшов лист, згідно якого просить розглядати справу за її відсутності (а.с. 22). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.ст. 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, тобто заповіт є одностороннім правочином. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як встановлено судом, 06.02.2010 року в Федеративній республіці Німеччина померла [PERSON]. За життя померла [PERSON] склала заповіт від 27.08.2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3420, згідно якого належне їй право на земельну частку (пай) посвідчене сертифікатом серії ДП № 001410, виданий Нікопольською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 06.02.1997 року, що перебуває в КСП «Дніпро» смт. Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, заповіла позивачу [PERSON], [INFO]. (а.с. 8). Після складання заповіту, на підставі нотаріально посвідченої довіреності [PERSON], позивач звернулася до Нікопольської державної районної адміністрації щодо одержання на підставі сертифікату державного акту на право власності на земельну ділянку (пай). 13.04.2004 року позивачем - [PERSON] було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП № 051349, що був виданий на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 83-р від 03.03.2004 р. Державний акт виданий на ім'я [PERSON], яка є власником земельної ділянки площею 5.320 га у межах згідно з планом, (кадастровий номер земельної ділянки № 1 1222955700-01-006-0104, кадастровий номер земельної ділянки № 2 1222986000-01-012-0102) розташованої на території Червоногригорівської селищної ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с. 7). Після одержання державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON], з причини своєї необізнаності, не внесла зміни до заповіту, який було складено 27.08.2002 року. 06.02.2010 року [PERSON] померла (а.с.21). За рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.09.2015 року, позивачу - [PERSON] було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю у два місяці. (а.с. 9-11). У листопаді 2015 року позивач звернулася до [PERSON], приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та на підставі її заяви було заведено спадкову справу № 100/2015. Однак листом розясненням від 03.11.2015 року за № 886/02-14 СС 100/2015, [PERSON], приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області позивачу повідомив, що нотаріус не має право оформити на користь спадкоємця за заповітом, а саме на її ім'я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки з причини, що [PERSON] заповіла належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) позивачу. Однак [PERSON] отримала у власність земельні ділянки, але заповіт новий не склала. Таким чином [PERSON] розпорядилася конкретним належним їй майном, а саме правом на земельну частку (пай). Після відкриття спадщини було встановлено, що [PERSON] набула права власності на земельні ділянки, тому заповіт у частині розпорядження правом на земельну частку (пай) відповідно до ч. 4 ст. 1236 ЦК України є не чинним. Сертифікат на право на земельну частку (пай) посвідчує право на умовну кількість кадастрових гектарів, є рухомим майном, а земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) є нерухомим майном, і , як наслідок, - це різні обєкти цивільних прав. Тому позивачу було запропоновано звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, згідно ст. 1256 та ст. 213 ЦК України (а.с. 6). З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] як спадкодавець мала намір заповісти саме нерухоме майно земельну ділянку загальною площею 5,320 га, яка знаходиться на території Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області та яка на момент складання заповіту належала [PERSON] саме на підставі сертифікату серії ДП № 001410, виданого Нікопольською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 06.02.1997 року. Вказаний сертифікат послужив підставою для видачі Нікопольською райдержадміністрацією в подальшому, а саме 13.04.2004 року, вищезазначеного державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 051349. Таким чином майно, на яке зробила розпорядження [PERSON] не змінилося, залишилося те саме, а змінився лише документ, який підтверджує право власності на нього померлої [PERSON], внаслідок чого і виникли незручності при оформленні права власності на спадкове майно. Інформації щодо причин, за якими [PERSON] за життя не склала новий заповіт немає і встановити їх на даний час не представляється за можливе. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved