Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач 14.08.2018 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дітей. В своїй заяві позивач зазначила, що вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.07.2001. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2015 року шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивача, відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дітей не надає. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення донькою повноліття. В судове засідання позивач, не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 14 липня 2001 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2015 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Градизькою селищно радою Глобинського району, актовий запис № 14 та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Градизькою селищно радою Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 43. Діти проживають разом з матір'ю - [PERSON] та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не виконує свій обов'язок по утриманню неповнолітніх дітей. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що діти сторін проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, відповідач позовні вимоги визнає, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в 704 грн. 80 коп. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved