Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач 17 жовтня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому згідно уточнень зазначив, що 02.06.1998 року ПАТ «Дніпроважмаш» було надано у платне користування [PERSON] жилу кімнату № 2 в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. Вказаний гуртожиток є власністю позивача на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2002 року. Згідно довідки про склад родини, вбачається, що у кімнаті № 2 в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] крім [PERSON], зареєстровано місце проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно розрахунку заборгованість відповідачів за житлово-комунальні послуги станом на 01.12.2014 року складає 383,57 грн., яку і просив стягнути солідарно з відповідачів та судові витрати. Ухвалою від 08 грудня 2014 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучені [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і просила суд їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилалася на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні уточнену позовну заяву визнала та не заперечувала проти її задоволення. Співвідповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, письмово просили слухати справу у їх відсутність, позовну заяву не визнали та заперечували проти її задоволення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Матеріалами справи встановлено, що місце проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровано в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] (а.с.9,93). Згідно довідки № 41/02-116 вбачається, що на ім'я [PERSON] відкритий лицевий рахунок № [NUMBER] на об'єднані квартири [ADDRESS] (а.с.95). Як зазначає представник позивача гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] є власністю позивача на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2002 року. Разом з тим, суд зауважує, що жодних документів, в підтвердження права власності суду не надано. Встановлено, що 12 грудня 2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дніпроважмаш» укладено договір найму житла № 40/1 (а.с.96-97). Згідно розрахунку заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг [PERSON] по кв. № 2 та по [ADDRESS], ліцевий рахунок № [NUMBER] вбачається, що загальний розмір заборгованості станом на 01.12.2014 року, з урахуванням вже сплачених сум, складає 383,57 грн. (а.с.100-101). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно статей 67, 68 ЖК України наймач зобов'язаний вчасно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Проте, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги 10.12.2014 року було сплачено грошову суму в розмірі 89,00 грн. та 199,00 грн., що підтверджується приєднаними до матеріалів справи квитанціями (а.с.103). Отже, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідачів з урахуванням вже сплачених сум, яка підлягає стягненню з них в солідарному порядку складає 95,57 грн. (383,57 - 89 -199). Враховуючи вищевикладене, оцінюючі належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та таким, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial