Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач 26 листопада 2018 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Він з 07 липня 2015 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем проживають окремо, малолітня дитина залишилася проживати разом з відповідачем. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 30 серпня 2017 року з нього стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] на користь відповідача у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку до повноліття дитини. Всупереч їх домовленості про його спілкування з сином, відповідач чинила перешкоди в цьому, тому він вимушений був звернутися до Служби у справах дітей Нікопольської районної державної адміністрації з заявою про встановлення порядку спілкування з дитиною. Розпорядженням Голови районної державної адміністрації Нікопольської районної державної адміністрації за № Р-422/о/321-18 від 02 жовтня 2018 року йому встановлено порядок побачень з сином : періодичність побачень - щотижнево, вівторок, четвер з 17:00 до 20:00; з 10:00 суботи до 10:00 неділі; місце зустрічей його місце проживання, [INFO]. Зазначає, що вказане розпорядження Голови районної державної адміністрації Нікопольської районної державної адміністрації відповідач не виконує, чинить перешкоди йому у спілкування з дитиною, тому він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Враховуючи викладене, просить суд зобовязати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкування з малолітнім сином [PERSON], [INFO], встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO] такий порядок побачень : періодичність побачень - щотижнево, вівторок, четвер з 17:00 до 20:00; з 10:00 суботи до 10:00 неділі; місце зустрічей його місце проживання, [INFO]. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 17 січня 2019 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] (а.с. 28-31), згідно якого відповідач просила позов задовольнити частково і встановити такий порядок побачень позивача з дитиною кожного вівторка та четверга з 17:00 год. до 19:00 год., а також кожної суботи з 09:00 год. до 19:00 год., мотивуючи тим, що необхідно врахувати вік дитини, оскільки вона є малолітньою. Крім того, позивач вже тривалий час не проживає разом з ними, не знає потреби малюка, як його належить годувати, вдягати на іншим чином забезпечувати його належне буття. Також зазначила, що позивач просить встановити такий графік зустрічей з сином кожного вівторка та четверга з 17:00 до 20:00 год., але у цьому разі повернення дитини буде відбуватися дуже пізно, оскільки дитину треба нагодувати, викупати, внаслідок чого він зможе піти до ліжка не раніше 22:00 год., що є шкідливим для здоровя дитини його віку. Також побачення з сином кожної суботи з 10:00 год. до 10:00 год. неділі є неприйнятним, оскільки позивач не зможе забезпечити нашій дитині належні умови для проживання. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.02.2019 року закрито підготовче провадження по вказаній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позивача, зазначені у відзиві визнає (а.с. 43). У судове засідання відповідач не зявилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву повністю підтримує (а.с. 44). Від головного спеціаліста Служби у справах дітей Нікопольської районної державної адміністрації, [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить прийняти рішення на розсуд суду (а.с. 45). Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони з 07 липня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 8). Після розірвання шлюбу, малолітня дитина залишилася проживати разом з відповідачем, що сторонами не оспорювалося. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 30 серпня 2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку до повноліття дитини (а.с. 7). Розпорядженням Голови районної державної адміністрації Нікопольської районної державної адміністрації за № Р-422/о/321-18 від 02 жовтня 2018 року позивачу встановлено порядок побачень з сином : періодичність побачень - щотижнево, вівторок, четвер з 17:00 до 20:00; з 10:00 суботи до 10:00 неділі; місце зустрічей місце проживання позивача, [ADDRESS] (а.с. 9-10). В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що вказане розпорядження Голови районної державної адміністрації Нікопольської районної державної адміністрації відповідач не виконує, чинить перешкоди йому у спілкування з дитиною, однак не вказав, в чому саме та в який спосіб відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною та у прийнятті участі у її вихованні, обмежившись лиш загальними фразами щодо наявності перешкод з боку відповідача побаченням його як батька та сина. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3\~ст. 13 ЦПК України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. \~Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами , що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна правова позиція закріплена в законодавстві України, зокрема, ч. ч. 1, 2\~ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~та ст. ст.\~141,\~153 СК України. Відповідно до\~ст.11 закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно\~ст.15 закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно дост.153 Сімейного кодексу України,мати,батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою,\~крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно\~ст.155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно; той із батьків, хто проживає окремо від дитини,має право на особисте спілкування з нею ; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні,\~якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 2\~ст. 159 СК України\~\~суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Судом встановлено, що сторони є батьками сина [PERSON], [INFO]. Отже, позивач [PERSON] має беззаперечне право на спілкування із сином, на участь у його вихованні, а відповідач [PERSON], з якою проживає дитина, не має права перешкоджати батькові спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Під час вирішення питання про встановлення способу участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина, суд враховує ставлення кожного з батьків до виконання своїх обов'язків, вік дитини та його потреби. З урахуванням того, що [PERSON] погодився із запропонованим відповідачем у відзиві на позовну заяву способом і порядком його участі у вихованні і спілкуванні з дитиною, приймаючи до уваги Розпорядження Голови районної державної адміністрації Нікопольської районної державної адміністрації за № Р-422/о/321-18 від 02 жовтня 2018 року про встановлення порядку побачень батька з сином, виходячи з інтересів дитини, суд вважає, доцільним визначити наступний спосіб участі позивача у вихованні дитини: кожного вівторка та четверга кожної неділі місяця з 17:00 до 19:00 години, а також кожної суботи місяця з 09:00 до 19:00 години, місце зустрічей місце проживання батька [PERSON], а саме: [ADDRESS]. Крім того, враховуючи те, що позивач від виховання та утримання сина не усувався, проявляє турботу стосовно нього, цікавиться про його життям та здоров'ям, тому суд вважає за доцільне зобовязати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO].

Outcome: partial