Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 листопада 2018 року звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона являється власником квартири [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.11.2007 року. В даній квартирі значиться зареєстрований відповідач, який являється зятем позивача, шлюб між ним та дочкою позивача [PERSON] розірвано 03 грудня 2018 року. З січня 2017 року відповідач не проживає у вказаній квартирі, переїхав проживати в [ADDRESS], з позивачем не спілкується, будь-яких зв'язків з нею не підтримує, витрати по утриманню будинку не несе. Тому просила позов задовольнити. 19 листопада 2018 року ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач повідомлявся про розгляд справи, проте згідно поштової відмітки конверт повернуто за закінченням встановленого терміну зберігання, відзив на позовну заяву не подав. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири/будинку право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 листопада 2007 року виданого ВСАТ «Новоселицьке», [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], зареєстрований за позивачем у бюро технічної інвентаризації 15 січня 2008 року номер запису 29 в книзі: 6. Відповідно до довідки від 19 жовтня 2018 року виданої депутатом Полонської міської ради, вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживає з січня 2017 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що являється сусідкою з позивачем, проживають в одному будинку, та відповідач [PERSON] з січня 2017 року не проживає у вказаній квартирі позивача. Свідок [PERSON], являється подругою позивачу [PERSON] понад двадцять років, пояснила, що вони ходять в гості один до одного та вже два роки як відповідач [PERSON] не проживає у квартирі. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, наявність реєстрації місця проживання відповідача в житлі [PERSON] створює для неї перешкоди у користуванні цим житлом, тому, відповідно до ст.391 ЦК України, її права, як власника, підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved