Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.01.2019 р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 06 лютого 2004 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 40, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з різних причин, через протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, через відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. З огляду на те, що вони з відповідачем протягом певного часу спільно не проживають як подружжя, а саме більше п'яти років, не ведуть спільне господарство, фактичні шлюбні відносини між ними припинені з цього часу, проживають окремо один від одного, позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу. Шлюб між ними носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Примирення позивач вважає неможливе. Ухвалою суду м. Києва від 25.01.2019 р., у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 24.04.2019 р. до суду від позивача [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої позивач підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі, просить позов задовольнити, а судове засідання просить провести без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду 24.04.2019 р. від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позову, відповідно до якої відповідач позов визнає в повному обсязі, погоджується на розірвання шлюбу з позивачем, а справу просить розглянути за його відсутності. У поданій заяві відповідач зазначив про те, що з листопада 2013 р. вони з позивачем припинили шлюбні стосунки, проживають окремо один від одного, не ведуть спільне господарство. Примирення відповідач вважає неможливе. Зазначив, що неповнолітній син за спільною згодою буде проживати разом з позивачем. У відповідності до положень ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд, врахувавши подані заяви позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 лютого 2004 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 40, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції м. Києва 03.05.2007 р. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved