Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач 18.10.2017 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на домоволодіння та чотири земельні ділянки, які знаходяться в с.Гуменець Пустомитіського району Львівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.05.2009 року померла її мати [PERSON], до складу спадкової маси після смерті якої увійшли дві земельні ділянки для ведення товарного с/г виробництва площею 0,3311 га та 1,6425 га, які в порядку спадкування набув у власність після смерті дружини чоловік померлої, а її, позивачки батько - [PERSON], який при житті не оформив прав власності за собою на вказане майно, так як помер 11.02.2010 року. Після смерті [PERSON] до складу спадкової маси увійшло домоволодіння №220 в с.Гуменець та чотири земельні ділянки для ведення с/г виробництва, з яких дві вище згадані та успадковані після смерті [PERSON], а дві інші площею 0,3311га та площею 0,7994 га, які належали спадкодавцю на праві власності. Вона постійно проживала разом зі своїм батьком [PERSON] , в т.ч. на час відкриття спадщини і не відмовлялась від спадщини, тому вважає себе такою, яка фактично прийняла спадщину на вказані домоволодіння та земельні ділянки, але не в змозі оформити за собою право власності в порядку спадкування через нотаріуса, так як втрачені оригінали державних актів на право власності на згадані земельні ділянки, а право власності на домоволодіння за спадкодавцем тільки значиться в погосподарських книгах. З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Представник відповідача - Гуменецької сільської ради та 3-я особа [PERSON], в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та зазначили, що не заперечують проти задоволення позову. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі даних і доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.05.2009 року померла мати позивачки- Сеник [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІСГ №168313, яка являлась власником двох земельних ділянок для ведення товарного с/г виробництва: площею 0,3311 га , кадастровий номер 4623682200:04:001:0267 , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №003338 від 18.03.2004р. та площею 1,6425 га, кадастровий номер 4623682200:03:001:0139 , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №003445 від 18.03.2004р. Як значиться у свідоцтві про одруження серії 1-УР №217908, [PERSON] та [PERSON] одружилися 09.09.1961р. [PERSON] постійно проживав зі своєю дружиною [PERSON] на час відкриття спадщини, і після її смерті не відмовлявся від спадщини, тому вважається таким, який фактично прийняв спадщину на вказані дві земельні ділянки, але за життя не оформив за собою право власності на них в порядку спадкування, що підтверджується довідкою Гуменецької сільської ради №194 від 20.03.2017р. 11.02.2010р. помер батько позивачки [PERSON], який своєю власністю на випадок смерті не розпорядився, тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкування після його смерті відбувається за законом почергово. У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як стверджується свідоцтвом про народження серії 1-АГ№1108680 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-СГ №339675 від 31.01.1987 року, позивач [PERSON] [PERSON] народилася 04.08.1967 року, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] , та яка у звязку з реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище Сеник на прізвище чоловіка [PERSON]. Як вбачається з довідки №195 від 20.03.2017 року, [PERSON] до дня смерті - 11.02.2010 року, проживав та був зареєстрований в будинку №220 с.Гуменець, який згідно погосподарських книг даного села, на день смерті [PERSON] рахувався за ним. Разом з [PERSON] на день його смерті за вказаною адресою проживала його дочка [PERSON], яка доглядала за батьком та управляла майном після його смерті. З технічного паспорту на житловий будинок №220 с.Гуменець, складеного 06.10.2017 року слідує, що за даною адресою знаходиться збудований у 1964 житловий будинок загальною площею 56,8кв.м, житловою - 33кв.м, який складається з А-1-житлового будинку, а-сходи, Б-сарай, ПГпогріб, В- вбиральня, №1-ворота, № 2,3,4 огорожа, К колодязь. Згідно наявних в матеріалах справи копій Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №003339 та серії ЛВ №003446 від 18.03.2004р., [PERSON] являвся власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею, відповідно: 0,3107 га, кадастровий номер 4623682200:04:001:0268, та 0,7994 га, кадастровий номер 4623682200:03:001:0140. Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] проживав у [INFO] та являвся власником житлового будинку №220 з приналежними до нього господарськими будівлями, а також 2-х успадкованих земельних ділянок, який при житті не оформив за собою права власності на дане нерухоме майно. Крім того, [PERSON] являвся власником 2-х інших земельних ділянок, оригінали правовстановлюючих документів на які втрачені. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. [PERSON], дочка померлого [PERSON], яка входить в число спадкоємців першої черги за законом, з 2010 року не зверталася з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, та на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, тому вважається такою, що не прийняла спадщину. Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом майна померлого [PERSON], яка прийняла в порядку спадкування належний померлому житловий будинок з господарськими будівлями та 4-рі земельні ділянки, тобто набула права власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за відсутності правовстановлюючих документів на таке. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З врахуванням наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved