Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.06.2020 року звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 13.09.2013 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №687. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 13.09.2013 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу в сторін неповнолітніх дітей не має, однак відповідач у добровільному поряду не бажає розірвати шлюб. Згоди на розірвання шлюбу між ними не досягнуто, а томоу у відповідност ідо вимог ст. 110 ЦК України вона звертається з відповідною заявою до суду. Одруженння у них виявилось невдалим, останнім часом між ними постійно виникають сварки, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Заходи щодо примирення, передбачені ст. 111 СК України не змінять відносин між позивачем та відповідачем, оскільки спроби на примирення не принесли жодних результатів. Позивач вважає, що збереження та подальше існування шлюбних відноси вважає неможливим, оскільки подальше спільне життя їх подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою суду від 13.07.2020 року прийнято до розгляду цивільну справу та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного. Від позивача надійшла до суду письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить позовні вимоги задовольнити. Від відповідача надійшла до суду письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 13 вересня 2013 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №687 (а.с. 5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено, спільне господарство не ведуть. Між ними постійно виникають сварки у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач - не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що шлюб між подружжям існує лише формально, зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, оскільки це суперечитиме їх інтересам, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне ухвалити рішення із задоволенням позовних вимог [PERSON] та розірванням шлюбу, зареєстрованого між нею та [PERSON] Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №687. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб слідує, що під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке суд враховуючи відсутність заяви позивача про зміну або залишення прізвища суд вважає за необхідне залишити дійсне прізвище позивача [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 420,40 грн., а інші 50% (420,40 грн. відповідно) - повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved