Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.12.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона з 20.08.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбних відносин подружжя дітей немає. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя не склалось, відсутнє взаєморозуміння. Подружнє життя припинили з березня 2018 року. Просить суд розірвати шлюб між ними та після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне «Пугачова». Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24.01.2019 року закрито підготовче судове провадження та призначено та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05.03.2019 року задоволено клопотання відповідача, сторонам надано строк для примирення терміном один місяць та зупинено провадження у справі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05.04.2019 року поновлено провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази та законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 24\~Сімейного кодексу\~України від\~10.01.2002\~року зі змінами та доповненнями (далі -СК України) «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Судом встановлено, що 20.08.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Миколаївської сільської ради Покровського району Донецької області, актовий запис № 4, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО № 440497, виданого 20.08.2016 року. Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка… Як вбачається із заяви позивача та визнання позову відповідачем зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Родина фактично розпалася і її відновлення неможливо при обставинах зазначених позивачем, їх шлюбний союз розпався, жодних клопотань щодо примирення сторони не заявляли. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви № 29381/09 та № 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім'ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов'язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Відповідно до статей 110,\~112\~СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. …Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та надала відповідну заяву з цього приводу, суд вважає причини, що спонукають позивача на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Спір про поділ майна відсутній. Статтею 113\~СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач [PERSON] у заяві зазначила, що вона бажає надалі іменуватися дошлюбним прізвищем «Пугачова», суд приходить до висновку про необхідність відновити позивачу прізвище на дошлюбне. На підставі викладеного та

Outcome: approved