Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Кулеба І.І., звернувся до суду із позовною заявою до Підволочиської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 78,80 кв.м, житловою площею 58,40 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того просить встановити той факт, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що у відповідності до заповіту, посвідченого27 лютого 2006 року, [PERSON] є спадкоємцем щодо усього належного [PERSON] майна, інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовилися. Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Крім того також виявлено, що у документах, які підтверджують родинні зв`язки між померлим та спадкоємцем, допущені помилки, зокрема у свідоцтві про смерть померлий значиться як [PERSON] , а у свідоцтві про народження заявника в графі батько - [PERSON] . Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що правовстановлюючий документ втрачено, в позасудовому порядку захистити свої права позивач не має можливості,- просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача - Підволочиської об`єднаної територіальної громади (Підволочиської селищної ради) Підволочиського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно інформаційної довідки, виданої Підволочиським БТІ 02 листопада 2020 року № 25 та технічного паспорта на будинок садибного типу, виготовленого 02 листопада 2020 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 78,80 кв.м, житловою площею 58,40 кв.м по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , свідоцтво про право власності від 24 жовтня 2020 року видане Підволочиською селищною радою згідно рішення № 443 від 21 жовтня 2002 року, рік побудови житлового будинку - 1969. Факт належності на праві приватної власності [PERSON] житлового будинку по [ADDRESS] стверджується також витягом з рішення виконавчого комітету Підволочиської селищної ради № 443 від 21 жовтня 2002 року та копією свідоцтва про право власності, виданого Підволочиською селищною радою 21 жовтня 2002 року. Як убачається з відмітки в газеті Гомін Волі від [INFO] [NUMBER] свідоцтво про право власності на будинковолодіння, видане Підволочиською селищною радою на ім`я [PERSON] на підставі рішення виконкому від 21 жовтня 2002 року № 443 та записане в реєстрову книгу під № 1447 - втрачено. Із заповіту, посвідченого державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори Коломійчуком О.І. 27 лютого 2006 року № 700, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , заповів все належне йому майно - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області. З довідки, відданої Підволочиською селищною радою № 997 від 12 червня 2019 року убачається, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та шість місяців потому разом з ним в житловому будинку [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , 1942 р.н., [PERSON] , 1964 р.н. [PERSON] , та [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відмовились, щодо прийняття спадщини за заповітом [PERSON] , [INFO] не заперечили, що стверджується заявами, підписами ними власноруч. Згідно роз`яснення приватного нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори від 22 грудня 2020 року № 56/01-16 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заведено спадкову справу № 87/2020. З заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] . В подальшому встановлено, що втрачено правові документи, які б підтверджували право власності померлого [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , а тому у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно свідоцтво про право власності на спадкове майно видати неможливо. Таким чином судом встановлено, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 78,80 кв.м, житловою площею 58,40 кв.м по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, оскільки у визначений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому відмовлено у зв`язку відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкового майна спадкодавцеві. Крім того судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] батьком заявника [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , а у свідоцтві про смерть, заповіті та в інших наявних у матеріалах справи документах ім`я спадкодавця зазначено « [PERSON] ». Зазначена розбіжність у документах ставить під сумнів родинні відносини спадкодавця із спадкоємцем та, в свою чергу, породжує юридичні наслідки, зокрема можливість прийняття спадщини як членом сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення. Разом з тим, згідно письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] судом встановлено, що вони є сусідами заявника, ствердили, що [PERSON] , є сином [PERSON] , якого сусіди завжди кликали « [PERSON] », у зв`язку з чим і виникали помилки у документах. Твердження свідків не суперечать одне одному, підтверджуються дослідженими судом письмовими матеріалами справи. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, показання свідків не суперечать іншим зібраним у справі доказам, які суд у відповідності із ст. 77, 78 ЦПК України вважає їх належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку , а тому враховуються при ухваленні судового рішення. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч.1 ст. 315 ЦК України суд розглядає заяви про встановлення факту родинних відносин. В п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» значиться, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1 та 2 ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Враховуючи наведене, а також те, що встановлення факт, у який просить встановити заявник, відповідає його інтересам, має юридичне значення та породжує юридичні наслідки, зокрема право на звільнення від сплати податку при отриманні спадщини, іншого порядку його встановлення законом не передбачено, а тому суд приходить до переконання, що заяву про встановлення факту слід задовольнити. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.ст. 1233,1234,1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності на спадщину, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved