Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Південбудтранс» (далі ПрАТ «Південбудтранс») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Приватного підприємства «Фаворит-М», Приватного підприємства «[PERSON] роздол», директора ПП «Фаворит М» та ПП «Веселий Роздол» [PERSON] про витребування майна з незаконного чужого володіння. Ухвалою Доманівського районного суду від 20.02.2015 р. відкрите провадження в частині позовних вимог до фізичних осіб: [PERSON], [PERSON], директора ПП «Фаворит М» та ПП «Веселий Роздол» [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем за попередньою домовленістю з директором ПП «Фаворит» [PERSON] на територію вказаного ПП, що по вул.Пастера, 33, в смт.Доманівка, на зберігання було перевезене рухоме майно, запчастини, матеріали, про що складалися відповідні акти. Частина майна на день подачі позову до суду не повернута. Відповідачі у добровільному порядку, незважаючи на предявлені до них претензії, не бажають повернути майно згідно актів. Зазначене стало підставою для звернення з позовом до суду про витребування у відповідачів у солідарному порядку з незаконного володіння майна. За вимогою позивача поверненню підлягає майно на загальну суму 141 036,90 грн., а саме: 1.Автонавантажувач 4014М - 1шт, вартістю 69600 грн. 2.Автошини та автозапчастини на суму 18 258,06 грн., в тому числі - А/Ш 30011x508 (11.00х20)И-111 «Нижньокамськ шина» 2 шт. за ціною 2313,35 грн. за штуку на суму 4626,70 грн.; - насос бачка омив. КамАЗ «Євро» (Ставрово) 4 шт. за ціною 46,70 грн. за штуку на суму 186,80 грн.; - ліхтар задній шестисекц. КамАЗ (ДК) 1 шт на 90,00 грн.; -розсіювач ліхтаря зад. «Газель» (широк) 3/Х с шир. бел. стекл. 16 шт. за ціною 32,10 грн. за штуку на суму 513,60 грн.; -генератор Г-273-В1 ([PERSON], МАЗ, 50А) 1 шт. на 746,70 грн.; - штанга реактивна з РМШ в зборі [PERSON] 1 шт. на 538,35 грн.; - циліндр зчеплення головний ([PERSON], Бичок) 1 шт. на 330,00 грн.; - дзеркало заднього виду ([PERSON]), МАЗ 1 шт. на 126,70 грн.; - електропневмоклапан (старого зразка, Россія, [PERSON]) 2 шт. за ціною 263,35 грн. за штуку на 526,70 грн.; ' -ТННД в зборі (Ярославль) 3 шт. за ціною 221,70 грн. за штуку на 665,10 грн.; -форсунка в зборі [PERSON] (Ярославль) 8 шт. за ціною 213,35 грн. за штуку на суму 1706,80 грн.; ' -елемент фільтра повітряного, високий 3 шт. за ціною 150,00 грн. за штуку на 450,00 грн.; - патрубок радіатора S-видний 495 мм МАЗ «Євро» 2 шт. за ціною 122,50 грн. за штуку на 245,00 грн.; -патрубок радіатора верхній довгий КрАЗ д. 42 L470мм 3 шт. за ціною 29,20 грн. за штуку на 87,60 грн.; -привід вентилятора «Євро МАЗ» (гідромуфта) 1 шт. на 4375,00 грн. 3. Автоінструмент до автомобілів 22 комплекти на загальну суму 53 178,84 грн., кожний вартістю 2417,22 грн., до кожного комплекту входить: -домкрат 20 тн гідравлічний 1 шт. на 468,35 грн.; -набір ключів комбінований 6x22 (12 шт.) 1 компл. на 132,50 грн.; -монтировка «КамАЗ» (850x25 мм) 1 шт. 188,35 грн.; - молоток (1 кг. професіонал) 1 шт. 115,00 грн.; -шланг для накачки шин L-12 м ] шт. і І 0,85 грн.; -манометр шинний МД-14 (3-9 атм.) 1 шт. 57,50 грн.; -ключ балонний, збірний (посилений [PERSON]) 1 шт. 205,00 грн.; -ключ ступиці задній [PERSON] Д-104 посил. 1 шт. 113,35 грн.; -ключ ступиці передній [PERSON] 55 мм посил. 1 шт. 72,50 грн.; -ключ накидний х 46 реакт. [PERSON] 1 шт. 61,70 грн.; - шприц риважільно-плунжерний V-500 куб.см. 1 шт. 188,35 грн.; -шланг паливоперекачуючий («груша») 1 шт. 61,70 грн.; -набір головок торцевих Б 10-27 (13 наймен.) 1 шт. 140,00 грн.; -плоскогубці 200 мм (Преміум-клас) 1 шт. 35,85 грн.; -переноска гаражна 10 м 1 шт. 63,35 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив про повне їх задоволення. По суті заявленого позову пояснив, що між ним і директором ПП «Фаворит» та ПП «[PERSON] роздол» [PERSON] мала місце усна домовленість про розміщення на території його підприємства майна (транспорту, запчастин), належного ПрАТ «Південбудтранс». Техніка та майно були розміщені на території колишнього комбікормового заводу в смт.Доманівка, де тепер розміщуються очолювані [PERSON] підприємства. Події відбувалися у 2011 р. Розміщення належного позивачеві майна оформлялося актами приймання-передачі, підписаними уповноваженим представником ПрАТ «Південбудтранс» головним інженером [PERSON] та відповідачами [PERSON] і [PERSON], які діяли за вказівкою [PERSON] У подальшому був складений договір зберігання, проте відповідач [PERSON] до теперішнього часу його не підписав. Майно, що було розміщене на зберігання, знаходилося всередині опломбованих транспортних засобів. Пломбування проводилося в м.Южноукраїнськ. На зберігання ставилися вже опломбовані автомобілі. Коли він звернувся до [PERSON] з проханням повернути майно, останній відмовився. На письмові претензії до [PERSON] останній частково повернув належне позивачеві майно. При цьому представник позивача посилається на те, що майно, що було повернуте, не було у тому стані, в якому передавалося на зберігання. На автомобілях та тентах були зірвані пломби, шини замінені. Про недоліки зазначалося у актах про повернення. До цього часу позивачеві не повернуте майно, що зазначене у позові. На його думку, оскільки ні [PERSON] ні [PERSON] не могли підписувати акти прийому-передачі без згоди на те директора ПП «Фаворит» та ПП «Веселий Роздол» [PERSON], повертати майно мають усі відповідачі в солідарному порядку, про що й просив суд. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, надали письмові заперечення проти позову, у письмових заявах просили справу розглядати за їх відсутності за участю їхнього представника [PERSON] У письмових запереченнях [PERSON] зазначив, що між ним та керівником ПрАТ «Південбудтранс» [PERSON] мали місце дружні стосунки. У серпні 2011 р. [PERSON] звернувся до нього з проханням на деякий час надати на території ПП «Веселий Роздол» місце для розміщення техніки ПрАТ «Південбудтранс» до вирішення спорів у судових інстанціях. Він дозволив йому поставити техніку. Про укладання будь-яких договорів зберігання чи забезпечення охорони мова не йшлася. Автотехніка була пригнана вночі. Жодного зі своїх працівників, в тому числі [PERSON] та [PERSON], на прийняття техніки на зберігання він не уповноважував ні усно ні письмово. Він лише дозволив [PERSON] та [PERSON] на прохання [PERSON] про те, що останньому необхідно якось задокументувати перебування техніки, підписувати документи, які будуть необхідні [PERSON] Що це будуть за документи, з ним не обговорювалося, їхнім складанням займався [PERSON] У подальшому за декілька етапів техніка протягом листопада-грудня 2011 р. була забрана ПрАТ «Південбудтранс», цей процес він не відслідковував. У грудні від позивача почали надходити претензії щодо неповернення майна та невідповідності комплектації забраного майна. З приводу майна, що зазначене в позові, як таке, що він має повернути, зазначив, що його місцезнаходження йому не відоме, він ним не володіє. Просив відмовити у задоволенні позову. У письмових запереченнях [PERSON] також просив відмовити у задоволенні позовних вимог через безпідставність. При цьому зазначав, що він працює головним інженером ПП «Веселий Роздол», у ПП «Фаворит» ніколи не працював. У серпні 2011 р. на території ПП «Веселий Роздол» зявилася чужа техніка. Згодом директор [PERSON] повідомив, що техніка належить ПрАТ «Південбудтранс» та деякий час знаходитиметься на території за усною домовленістю між керівництвом двох підприємств. Він відношення до техніки не мав, до свого відання не приймав. Єдине, що він один чи два рази у грудні, коли забирали техніку, підписував якісь документи, надані ПрАТ «Південбудтранс». Підписував він їх лише з тієї причини, що інших посадових осіб не було на території, йому було вказано про те, що вони носять лише формальний характер, та їх підписання узгоджене з його керівництвом. Йому було відомо про дружні стосунки керівників [PERSON] та [PERSON], і [PERSON] зазначав, що у разі необхідності він може підписувати документи, що стосуються перебування техніки ПрАТ «Південбудтранс» на території підприємства. Особисто між ним та позивачем у нього жодних відносин не було, матеріальні цінності на зберігання він не приймав, де знаходиться майно, що зазначене у позові, йому не відомо. [PERSON] у письмових запереченнях також просив про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. У запереченнях зазначив, що він працює комірником у ПП «Веселий Роздол», ніколи не працював у ПП «Фаворит». Наприкінці літа 2011 р. на території підприємства з дозволу директора [PERSON] була розміщена техніка іншого підприємства. На яких умовах вона була розміщена, йому невідомо. До зберігання техніки він не мав будь-якого відношення, жодних повноважень на це йому не надавалося. Участі у прийнятті, описі та пломбуванні техніки він не приймав. З приводу його підписів на актах пояснив, що дійсно підписував деякі документи, які надавалися представником ПрАТ «Південбудтранс». Підписання мало місце після того, як забирали техніку, йому було пояснено, що це підписання носить формальний характер та необхідно для того, щоб підтвердити, де знаходилася техніка. Особисто у нього не було ніяких відносин з позивачем. Де знаходиться майно, що просить витребувати позивач, йому невідомо. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. При цьому пояснив, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог, а саме, що він є власником спірного майна та що воно знаходиться у відповідачів. Жоден з відповідачів на зберігання його не приймав, ніколи ним не володів та не володіє на теперішній час. На його думку, також відсутні підстави для відповідальності відповідачів взагалі та солідарної зокрема. Також позов не може бути задоволений з тих підстав, що витребуванню може підлягати лише майно з індивідуально визначеними родовими ознаками, а не майно, походження та належність власнику якого не можна визначити. Підтримав пояснення відповідачів, викладені у їхніх письмових запереченнях. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] по суті позовних вимог пояснив, що він від ПрАТ «Південбудтранс» ставив на зберігання техніку на територію підприємства, керівником якого є [PERSON] Останній казав йому, що [PERSON] підпише акт. Де ставити техніку, показував [PERSON] Останній діяв за усною вказівкою [PERSON] як при прийомі, так і при поверненні техніки. Після зберігання частину техніки забрали у розкуроченому стані. Частина не повернута. [PERSON] діяв за узгодженням з [PERSON] Свідок [PERSON] начальник автоколони ПрАТ «Південбудтранс» пояснив суду, що він займався комплектацією та завантаженням техніки для перевозу до Доманівки. Машини передавалися на зберігання опломбованими. Пломбування проводилося в м.Южноукраїнськ. З машин при поверненні були зняті шини, в деяких - приймачі. Назад техніка поверталася з пошкодженими пломбами. Свідок [PERSON] водій ПрАТ «Південбудтранс», приймав участь у перегоні техніки з Южноукраїнська до Доманівки та назад. Техніка при поверненні була не в тому стані, як ставилася на зберігання: були відсутні запчастини, кабіни вскриті. Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У позовній заяві та у судовому засіданні представник позивача [PERSON] посилався на те, що між ПрАТ «Південбудтранс» та відповідачами мали місце договірні відносини з приводу зберігання майна. Доказами на підтвердження наявності таких відносин надані договір зберігання від 25.08.2011 р., підписаний лише поклажодавцем, та акт прийому-передачі транспортних та спеціальних засобів від 05.09.2011 р., підписаний уповноваженим представником ПрАТ «Південбудтранс» головним інженером [PERSON] та [PERSON] Суд вважає, що позивачем доведений факт виникнення договірних відносин щодо зберігання майна між ПрАТ «Південбудтранс» та [PERSON], що підтверджене актом прийому-передачі транспортних та спеціальних засобів від 05.09.2011 р. Наявність договірних відносин з іншими відповідачами позивачем не доведена. Такий висновок суду ґрунтується на положеннях ст.ст.11, 936, 937 ЦК України. Так, відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та правочини. Згідно ч.1 ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Положеннями ст.937 ЦК України визначено, що договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Виходячи з зазначених законодавчих норм, суд визнає акт прийому-передачі транспортних та спеціальних засобів як доказ дотримання письмової форми договору зберігання відповідно до ст.937 ЦК України. Письмові заперечення відповідача [PERSON] та усні його представника [PERSON] про відсутність виникнення договірних відносин між ПрАТ «Південбудтранс» та [PERSON] з підстав підписання з формальних мотивів акту приймання-передачі на зберігання майна не можуть бути доказом відсутності виникнення договірних відносин. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що фізична особа, дієздатність якої не обмежена, усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, тобто [PERSON], підписуючи акт прийому-передачі майна на зберігання за усною вказівкою директора [PERSON] без надання йому на те повноважень, повинен був розуміти наслідки своїх дій. Доказів того, що майно, про повернення якого просить позивач, знаходиться у відповідачів [PERSON] та [PERSON], суду не надано. На підтвердження того, що позивач є власником майна, яке просить повернути, надані рахунки-фактури, паспорт автонавантажувача, інвентарні описи товарно-матеріальних цінностей ПрАТ «Південбудтранс». Посилаючись на наявність між сторонами договірних відносин, позивач просить повернути спірне майно на підставі ст.387 ЦК України із чужого незаконного володіння. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частин 1-2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Виходячи з цих вимог, особа самостійно визначає спосіб захисту свого порушеного права, а суд вирішує спір в межах заявлених позовних вимог. Згідно ст.387 ЦК України, на яку посилається позивач, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Наявність між сторонами зобовязальних правовідносин виключає можливість предявлення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки передання майна на зберігання за договором зберігання та неповернення його базується на умовах укладеного між сторонами договору та регулюється положеннями глави 66 розділу ІІІ книги 5 ЦК України. Зважаючи на викладене, позивач не довів, що майно знаходиться у відповідачів [PERSON] та [PERSON], з якими відсутні договірні стосунки, а тому позовні вимоги до них задоволенню не підлягають. Позовні вимоги до відповідача [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки майно, належне ПрАТ «Південбудтранс», передане йому на зберігання за договором, тобто вибуло за волею позивача, а не всупереч їй, тобто законно. З урахуванням вищезазначеного підстави, з яких позивач просить задовольнити позов, відсутні, а тому позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed