Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач 21.11.2013 року звернувся до відповідачів з зазначеним позовом посилаючись на те, що між сторонами 22.10.2007 року було укладено договір «Автопакет» №0256/АП/2007-840 (далі Кредитний договір) за умовами якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 7795 доларів США терміном до 19.10.2014 року зі сплатою 13,9% річних. Також в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки. В подальшому до вказаного кредитного договору укладалися додаткові угоди у 2010 році та в 2013 році. В зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань за вказаним договором у відповідача виникла заборгованість перед банком станом на 15.10.2013 року в розмірі 3357,48 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 26836,35 грн. яка складається з пені за порушення строків платежів по кредиту за п. 5.1 Додаткової угоди №1 від 13.10.2010 року в сумі 210 доларів США (1684,77 грн.), пені за порушення строків платежів по відсоткам за п. 5.1 Додаткової угоди №1 від 13.10.2010 року в розмірі 5,99 доларів США (47,87 грн.), заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 54,68 доларів США (437,08 грн.) та заборгованості по кредиту в розмірі 3086,03 долари США (24666,64 грн.). Позивач просив стягнути з відповідачів солідарно вказану заборгованість в загальному розмірі 3357,48 доларів США, а також пропорційно витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, заявою підтримав позовні вимоги, просив справу розглядати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, про слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні погодилася з наявністю у відповідачів перед банком боргових зобов'язань. Пояснила, що вони з чоловіком здійснюють погашення кредиту згідно графіку до додаткової угоди 2013 року. Співробітники позивача повідомляли їм про суми які необхідно було вносити у якості платежів по кредиту та відсоткам і вказані суми фактично сплачувались. Якщо станом на 15.10.2013 року або на час подачі позову 21.11.2013 року у них і існувала прострочена заборгованість по кредиту позивач не повідомив їх про наявність такої заборгованості і вони згодні погасити її за першою вимогою. Просила відмовити у задоволенні позову та дати відповідачам можливість здійснити погашення заборгованості згідно графіку погодженого між позивачем та відповідачами у додатковій угоді 2013 року. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Між позивачем та відповідачем [PERSON] як позичальником і відповідачкою [PERSON] як поручителем було укладено Договір «Автопакет» №0256/АП/2007-840 від 22.10.2007 року. За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 7795 доларів США (п. 1.1) під 13,9% річних (п. 1.1.3.1) строком до 19.10.2012 року (п. 1.1.4). У договорі визначені і інші умови кредитування. В подальшому Додатковою угодою №1 від 13.10.2010 року та Додатковою угодою №2 від 13.10.2010 року до умов вищевказаного кредитного договору були внесені зміни. Зокрема, у п. 5.1 Додаткової угоди (на який посилався позивач нараховуючи відповідачам пеню) у випадку невиконання позичальником зобов'язань щодо строків та повноти сплати кредиту та процентів відповідно до умов цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення. Сплата неустойки (пені) здійснюється позичальником шляхом зарахування коштів на відповідні рахунки кредитора в розмірі нарахованому кредитором відповідно до п. 5.1 цього Договору одночасно з погашенням відповідних сум заборгованості. Крім того, Додатковим договором №1 від 19.03.2013 року сторони також внесли зміни до Договору «Автопакет» №0256/АП/2007-840 від 22.10.2007 року. Зокрема, на період з 20.04.2013 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором встановили процентну ставку 13,9% річних (п. 1.1.3.1). Розрахунок боргових зобов'язань здійснюється у валюті кредиту та фіксується в графіку платежів, який є невід'ємною частиною цього додаткового договору (Додаток №1) (п. 2.1.3). Повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у графіку платежів, який є невід'ємною частиною цього додаткового договору (Додаток №1) (п. 2.1.4.1). У випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань понад 31 календарний день чи невиконання позичальником інших умов кредитного договору сторони домовились, що позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору в зв'язку з чим зобов'язаний погасити боргові зобов'язання в повному розмірі та в строки відповідно до п. 2.1.5.2 цього договору (п. 2.1.5.1). Незважаючи на інші положення цього Додаткового договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за кредитним договором. При цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги (п. 2.1.5.2). У випадку виконання позичальником вимоги у встановлений цим додатковим договором строк, вимога вважається відізваною банком, у зв'язку з чим боргові зобов'язання підлягають виконанню позичальником в розмірі, порядку та строки, що визначені кредитним договором з усіма наступними змінами та доповненнями (п. 2.1.5.3). Сторони також збільшили строк кредитування та встановили дату остаточного повернення кредиту 19.10.2014 року (п. 4.11). З Додатку №1 до Додаткового договору №1 від 19.03.2013 року до Договору «Автопакет» №0256/АП/2007-840 від 22.10.2007 року вбачається, що сторонами був погоджений графік платежів за кредитом. Вказаним графіком позичальнику встановлена щомісячна сума мінімально необхідного платежу в сумі 259,84 долари США. Відповідно до ст. 627 ЦК України (в редакції яка діяла на час укладення кредитного договору), відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторони скористалися правом внести зміни у кредитний договір шляхом укладення додаткових угод. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд вважає, що на час звернення до суду з вказаним позовом відповідачі не допустили таких порушень умов кредитного договору та додаткових угод до нього які б давали право банку вимагати дострокового повернення суми кредиту. При цьому суд виходить з наступного. Відповідно до останнього абзацу п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. З доданого до матеріалів позову розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем відповідачам була нарахована пеня за порушення строків платежів по кредиту в загальному розмірі 210,78 доларів США. За періодами з 20.04.2013 року по 09.06.2013 року, з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року та з 13.08.2013 року по 15.10.2013 року. Також позивачем зазначено, що у відповідачів існує заборгованість з відсотків за користування кредитом в розмірі 54,68 доларів США. З графіку платежів по кредиту до Додаткового договору №1 від 19.03.2013 року вбачається, що відповідачі мали вносити банку щомісячно 20 числа платіж в розмірі 259,84 долари США. З квитанцій наданих суду відповідачкою [PERSON] вбачається, що відповідні платежі протягом квітня-жовтня 2013 року позичальником вносилися. Зокрема, 22.04.2013 року 260 доларів США, 22.05.2013 року 260 доларів США, 21.06.2013 року 260 доларів США, 24.07.2013 року 220 доларів США, 27.08.2013 року 220 доларів США, 20.09.2013 року 349 доларів США, 05.11.2013 року 260 доларів США, 20.11.2013 року 260 доларів США, 18.12.2013 року 265 доларів США, 20.01.2014 року 260 доларів США. Таким чином суд не може прийняти до уваги розрахунок наданий позивачем станом на 15.10.2013 року оскільки він суперечить первинним документам наданим відповідачкою. При цьому суд також враховує суперечність вказаного розрахунку іншим розрахункам витребуваним судом станом на 21.11.2013 року (дата надходження позову до суду) та 23.01.2014 року в частині розміру заборгованості по процентам та сумам нарахованої пені. Також суд звертає увагу на той факт, що у розрахунках наданих суду банком є невідповідність розміру нарахованих процентів відомостям, що містяться у графіку погашення заборгованості за кредитом узгодженим сторонами до додаткової угоди 2013 року. Крім того, згідно графіку погашення платежів по кредиту до Додаткового договору №1 від 19.03.2013 року вбачається, що станом на 15.10.2013 року відповідачі мали сплатити банку кошти на загальну суму 1559,04 долари США (259,84 х 6 міс.). Фактично згідно квитанцій за вказаний період з квітня по жовтень 2013 року було сплачено (260 х 3 +220 х 2 + 349) = 1569 доларів США. Переплата складає 9,96 доларів США. Таким чином з підстав невідповідності відомостей викладених у них первинним розрахунковим документам, суперечність іншим розрахункам витребуваним судом, суд не може прийняти до уваги і вимоги про стягнення кредитних коштів направлені відповідачам банком. При цьому суд зауважує, що позивачем не долучено до матеріалів позову документи на підтвердження їх відправлення, а також відсутність на вказаних документах необхідних реквізитів, зокрема, дати. Таким чином, оскільки позивачем у порядку передбаченому умовами кредитного договору та додаткових угод до нього, а також передбаченому Законом України «Про захист прав споживачів» не доведено до відома відповідачів інформацію про дійсний розмір заборгованості з пені, відсотків, що дало б можливість відповідачам усунути вказані порушення, суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для дострокового стягнення з відповідачів на користь позивача суми кредиту. Суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю. При цьому суд також враховує передбачені ст. 3 ЦК України засади справедливості, добросовісності та розумності. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed