Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] в березні 2016 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON], фізичної особи підприємця [PERSON], треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним звіту ФОП [PERSON] про оцінку 308/1200 частин домоволодіння 41/23 по вул.Івана Минайленка в м.Харкові від 28.10.2014 р. , а також договору дарування вказаної частини домоволодіння, укладеного між [PERSON]- матірю позивача та [PERSON] 19.11.2014 р , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріально округу [PERSON]\~На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказав, що будинок є обєктом спільної власності і позивачу належить на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 27.05.1987 р.5-ю Харківською державною нотаріальною конторою 77/1200 частин. При оформленні договору дарування, мати подарувала відповідачці частку спільного майна, яке їй не належало, а саме 308/1200 частин, хоча на той момент в провадженні суду розглядалася справа за позовом [PERSON] про визнання права власності на прибудову та перерозподіл ідеальних часток і при проведенні судової будівельно-технічної експертизи мали бути перерозподілені частки та [PERSON] замість 308/1200 частин належало б 153/100 частини, тобто мати, на думку [PERSON], подарувала частину домоволодіння, яка фактично належала позивачу, оскільки він користувався разом з матірю окремою частиною житлового будинку. Крім того, позивач вважає, що оскільки при укладенні договору було порушено законодавство про оцінку майна, яке є предметом договору, то це також є підставою для визнання договору дарування недійсним. Так , згідно звіту про оцінку майна, проведеного ФОП [PERSON] в 2014 році, ринкова вартість майна за договором дарування складає 83557 грн.,тоді як у грудні 2015 р. , при проведенні оцінки тим же оцінювачем для потреб відповідачки , вартість 308/1200 частин становила 1 млн.\~521 тис. 630 грн. Посилаючись на те, що ФОП [PERSON] порушила вимоги Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та вимоги ст. ст. 51, 53 Національного Стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. № 1440, а також з огляду на те, що [PERSON] подарувала замість 153/100 частин домоволодіння ( як зазначено позивачем) , які їй належали, 25,66/100 частин спільної власності ( за вимогами позивача) , просив визнати цей звіт і правочин недійсними. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. 3 особи- приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON] направили заяви про розгляд справи без їх присутності ( а.с. 75,76,79). [PERSON] про свою згоду на участь у справі суд не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Житловий будинок № 41/23 по вул.І. Минайленка в м. Харкові зареєстрований на праві власності за [PERSON] -308/1200 ч. на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 10.05.2012 р., [PERSON] Семеновичем-77/1200 ч. за дублікатом свідоцтва про право на спадщину, виданого, 27.05.1987 р., [PERSON]- 564/1200 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО 04.09.1998 р., [PERSON]-174/1200 ч. відповідно о свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.01.1995 р. 5-ою Харківською державною нотаріальною конторою, [PERSON]-77/1200 за дублікатом свідоцтва про право на спадщину, виданого 27.05.1987 р. За договором дарування, укладеного 19.11.2014 р. і посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] передала безкоштовно, а [PERSON] прийняла в дар 308/1200 частин домоволодіння. П. 4 договору вказана ринкова вартість відчуженої частини домоволодіння- 83 тис. 557 грн. згідно звіту про оцінку майна, виданого ФОП [PERSON] 28.10.2014 р. Відповідно до висновку, проведеного 03.12.2015 р. ФОП [PERSON] (субєкта оціночної діяльності) , на замовлення [PERSON], ринкова вартість майна, а саме 308/1200 частин житлового будинку 41/23 по вул.Минайленка в м. Харкові складає 1 млн. 521 тис. 630 грн. За правилами ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту статей 11,15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав-це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту субєктивних цивільних прав розуміють яз закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Таким чином, складений ФОП [PERSON] 03.12.2015 р., на замовлення власника частини домоволодіння [PERSON], висновок про вартість 308/1200 частки належного їй майна, не стосується прав та інтересів іншого власника [PERSON] , не встановлює будь-яких обовязків, а тому визнання його недійсним не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту прав. В судовому засіданні представник позивача так і не зміг пояснити яким чином зазначений висновок оцінювача порушує права співвласника домоволодіння [PERSON], які підлягають захисту. Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, [PERSON] отримав дозвіл та прибудував к частині житлового будинку, яку він займав з матірю, прибудову та звернувся до Жовтневого районного суду Харкова з позовом про визнання права власності та перерозподіл ідеальних часток. В процесі розгляду справи була проведена судова будівельно-технічна експертиза № 4111/8883, складена 27.09.2013 р. Харківським НДІ судових експертиз ім. Засл.проф.М.С.Бокаріуса, за висновком якої частка [PERSON], з урахуванням зроблених поліпшень та прибудов у спільному майні-житловому будинку по вул.Івана Минайленка, 41/23 в м. Харкові, які не можна відокремити , зміниться і буде складати 444/1000 замість 77/1200 ( 64/1000). Відповідно, ідеальні частки співвласників також зміняться і будуть складати: [PERSON]-153/1000 замість 308/1200 ( 257/1000), [PERSON]-38/1000 замість 77/1200 ( 64/1000), [PERSON]-249/1000 замість 564/1200( 470/1000), [PERSON]-86/1000 замість 174/1200 ( 145/1000). Таким чином, позивач вважає, що його матері належала 153/100 частка, яку вона могла подарувати [PERSON] Суд вважає необґрунтованими такі ствердження, тому як у позові [PERSON] про визнання права власності та перерозподіл ідеальних часток було відмовлено, на час укладення договору дарування за [PERSON] було зареєстровано право власності на 308/1200 частин домоволодіння, які вона подарувала, порядок користування домоволодінням співвласниками не визначався і які саме приміщення належали на 308/1200 частин не було встановлено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 5 (абзац 5) постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. \~\~\~\~\~\~\~\~ Обравши способом захисту предявлення позову про визнання договору дарування недійсним, [PERSON] в силу статті 10 ЦПК України зобовязаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог, зазначити, чим саме порушено його право. Позивач [PERSON] не є стороною оспорюваного ним договору, позов предявлено після смерті його мати [PERSON] , яка за життя скористалась своїм правом та подарувала належну їй частину домоволодіння [PERSON], доказів на підтвердження того, що дарувальник мала у власності іншу ідеальну долю, ніж ту, яку вона відчужила , позивачем не надано, а тому відсутні правові підстави вважати, що [PERSON] є заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину дарування. З огляду на викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed