Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.04.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадщину, вказавши на підтвердження своїх вимог, що 18 серпня 2014 року помер [PERSON], про що 19 серпня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 816 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-НО № 795729. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло його право власності на 50/100 часток квартири [ADDRESS], що належали йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 березня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Девятої Донецької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-331. Право на спадкування 50/100 частин цієї квартири [PERSON] одержав після смерті [PERSON], з якою перебував у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] V-HO № 338485 та, яка померла 06 серпня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-НО № 568937. Інші 50/100 частин вказаної квартири належать позивачці на підставі договору дарування 50/100 частин квартири від 16 червня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 934. На випадок своєї смерті [PERSON] 31 травня 2013 року склав заповіт щодо усієї спадщини, призначивши позивачку своїм спадкоємцем. Заповіт за номером у Спадковому реєстрі 54551075 посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій № 934 і зберігається у приватного нотаріуса за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 38252537 від 01.09.2014 року (сторінки 3 і 4). 01 вересня 2014 року позивачка подала нотаріусу Третьої Донецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON], у звязку з чим до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи номер 56477832 та номер у нотаріуса 398/2014, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 38252611 виданим 01.09.2014 року. Крім неї, спадкоємцем після смерті [PERSON] є також [PERSON], [INFO], дочка спадкодавця і мати позивачки, у якої на момент відкриття спадщини виникло право на обовязкову частку у спадщині. Той факт, що спадкодавець був батьком [PERSON] підтверджується свідоцтвом про її народження [PERSON] ІV-УР № 1924725, з якого вбачається, що [PERSON] записаний батьком [PERSON] [INFO], яка змінила своє дошлюбне прізвище на Петрік у звязку з реєстрацією шлюбу з [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00009021863 сформованим 11 травня 2011 року. Згідно зі свідоцтвом про народження позивачки [PERSON] ІІ-НО № 337141 [PERSON] є її матірю, а своє дошлюбне прізвище Петрік вона змінила на прізвище [PERSON] у звязку з укладенням шлюбу з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] І-НО № 299140. Втім, мати позивачки відмовилася від прийняття спадщини за законом, подавши 20 вересня 2014 року нотаріусу Третьої Донецької державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки, зазначивши в заяві про своє бажання щодо оформлення усього спадкового майна нею. Заяву зареєстровано в реєстрі за № 1-2650. Отже, викладені обставини свідчать про те, що позивачка прийняла спадщину, а інших спадкоємців, крім неї, немає. У звязку з цим вона звернулася до Першої Красноармійської державної нотаріальної контори з заявою щодо можливості отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у видачі якого їй було відмовлено. Таким чином, оскільки у позивачки відсутні умови для одержання в нотаріальній свідоцтва про право на спадщину, вона вважаю, що її право на оформлення спадщини, з урахуванням наведених вище обставин, є порушеним та підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права власності на спадщину. Іншої обєктивної можливості оформити своє право на спадщину позивачка не має. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення вимог позивачки не заперечує. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 18 серпня 2014 року помер [PERSON], про що 19 серпня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 816 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-НО № 795729. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло його право власності на 50/100 часток квартири [ADDRESS], що належали йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 березня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Девятої Донецької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-331. Право на спадкування 50/100 частин цієї квартири [PERSON] одержав після смерті [PERSON], з якою перебував у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] V-HO № 338485 та, яка померла 06 серпня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-НО № 568937. Інші 50/100 частин вказаної квартири належать позивачці на підставі договору дарування 50/100 частин квартири від 16 червня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 934. На випадок своєї смерті [PERSON] 31 травня 2013 року склав заповіт щодо усієї спадщини, призначивши позивачку своїм спадкоємцем. Заповіт за номером у Спадковому реєстрі 54551075 посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій № 934 і зберігається у приватного нотаріуса за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 38252537 від 01.09.2014 року (сторінки 3 і 4). 01 вересня 2014 року позивачка подала нотаріусу Третьої Донецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON], у звязку з чим до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи номер 56477832 та номер у нотаріуса 398/2014, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 38252611 виданим 01.09.2014 року. Крім неї, спадкоємцем після смерті [PERSON] є також [PERSON], [INFO], дочка спадкодавця і мати позивачки, у якої на момент відкриття спадщини виникло право на обовязкову частку у спадщині. Той факт, що спадкодавець був батьком [PERSON] підтверджується свідоцтвом про її народження [PERSON] ІV-УР № 1924725, з якого вбачається, що [PERSON] записаний батьком [PERSON] [INFO], яка змінила своє дошлюбне прізвище на Петрік у звязку з реєстрацією шлюбу з [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00009021863 сформованим 11 травня 2011 року. Згідно зі свідоцтвом про народження позивачки [PERSON] ІІ-НО № 337141 [PERSON] є її матірю, а своє дошлюбне прізвище Петрік вона змінила на прізвище [PERSON] у звязку з укладенням шлюбу з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] І-НО № 299140. Втім, мати позивачки відмовилася від прийняття спадщини за законом, подавши 20 вересня 2014 року нотаріусу Третьої Донецької державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки, зазначивши в заяві про своє бажання щодо оформлення усього спадкового майна нею. Заяву зареєстровано в реєстрі за № 1-2650. Отже, викладені обставини свідчать про те, що позивачка прийняла спадщину, а інших спадкоємців, крім неї, немає. У звязку з цим вона звернулася до Першої Красноармійської державної нотаріальної контори з заявою щодо можливості отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у видачі якого їй було відмовлено. Таким чином, оскільки у позивачки відсутні умови для одержання в нотаріальній свідоцтва про право на спадщину, вона вважаю, що її право на оформлення спадщини, з урахуванням наведених вище обставин, є порушеним та підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права власності на спадщину. Іншої обєктивної можливості оформити своє право на спадщину позивачка не має. Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Проте, Наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово припинено доступ користувачів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Спадкового реєстру та Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів до закінчення антитерористичної операції на сході України на території окремих районів та міст Донецької області, у тому числі й на території міста Донецька з 04.11.2014 року згідно з Наказом Міністерства юстиції України № 1801/5 від 29.10.2014 р. (абзац третій підпункту 1 пункту 1). Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 таке рішення РНБО уведено в дію. Указ № 405/2014 набрав чинності 14 квітня 2014 року. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII (далі Закон № 1669-VII) передбачено, що час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України є періодом проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону № 1669-VII територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. На виконання Закону № 1669-VII Кабінет Міністрів України розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого також включено місто Донецьк (підпункт 1 пункту 1). До теперішнього часу проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не завершено, оскільки відповідний Указ Президента України не набрав чинності. Пунктом 2 Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» встановлено, що нотаріальні дії та державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, яке розташоване на території Луганської та Донецької областей, у тому числі на території міста Донецька, здійснюють відповідно державні реєстратори речових прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав і приватні та державні нотаріуси інших районів цих областей відповідно до законодавства. Згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV однією з підстав проведення державної реєстрації прав є рішення судів, що набрали законної сили. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, судом встановлено, що вимоги [PERSON] обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved