Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 листопада 2019 року звернулась в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнення утримання на користь дружини до досягнення дитиною трьох років. Позовна заява обґрунтована тим, що 14 лютого 2017 року з відповідачем зареєстрували шлюб, мають дитину [PERSON] , [INFO] . З відповідачем не проживають, добровільно домовитися про виплату коштів на утримання дитини не вдалося. В поданій до суду позовній заяві просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно та стягнути з відповідача на її користь утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду. Відповідач [PERSON] 10 грудня 2019 року подав до суду заяву відзив на позовну заяву, який обґрунтовував тим, що з вересня місяця 2019 року на підставі усної домовленості з позивачем сплачував кошти позивачу в розмірі 1/3 частини всіх видів свого утримання. В подальшому виявив бажання сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів на утримання дитини та в розмірі 1/10 частини на утримання дружини, але вирішити питання в позасудовому порядку не вийшло. Просив визначити розмір утримання на користь дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, клопотань до суду не подавав. Суд, заслухавши позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 14 лютого 2017 року зареєстрували шлюб. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2019 в справі № 552/5108/19, яке на час розгляду даної справи не вступило в законну силу, шлюб між сторонами розірвано. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Статтею 183 СК України передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як вбачається з наданого до суду відповідачем відзиву на позовну заяву, [PERSON] є працездатною особою та має стабільний заробіток. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та одержувача, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. При вирішенні справи судом враховується та обставина, що відповідач [PERSON] до звернення позивача до суду з позовом в добровільному порядку за власною ініціативою сплачував аліменти на утримання сина, але оскільки в подальшому згода між батьками щодо розміру таких аліментів досягнута не була, їх розмір підлягає визначенню судом. Відповідно до норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частинами 2-4 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Малолітній [PERSON] , 2018 року народження, проживає разом з матір`ю [PERSON] . В добровільному порядку [PERSON] надавав матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитина, але сторонами в справі не досягнуто згоди щодо розміру такої допомоги. Можливість надання відповідачем матеріальної допомоги не оспорюється ним в поданому до суду відзиву на позовну заяву. Норми ст. 84 СК України передбачають право на утримання дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. При визначенні розміру утримання на користь дружини, з якою проживає дитина, судом враховується матеріальне становище відповідача [PERSON] , який має стабільний заробіток, а також обов`язок відповідача утримувати непрацездатних батьків. Судом враховується та обставина, що розмір утримання має бути необхідним та достатнім. Тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною 3-х років. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині вимог про стягнення утримання до досягнення дитиною трьох років підлягають частковому задоволенню. Позивач при зверненні до суду судовий збір не сплачувала, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1536,80 грн, враховуючи заявлені дві позовні вимоги. Твердження відповідача в поданому до суду відзиву на позовну заяву про те, що є особою, яка звільнена від сплати судового збору, не може бути прийняте судом до уваги, оскільки згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Дана справа не пов`язана з порушенням прав відповідача як учасника бойових дій.

Outcome: partial