Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Шпакова А.О. звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] та обгрунтовує його тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2016 року у справі № 591/1827/16-ц за заявою відповідачки позивача, батька заявниці, було визнано померлим. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 вересня 2019 року у справі № 591/5638/19 було задоволено заяву позивача та скасовано рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2016 року у справі № 591/1827/16-ц. Проте, за час, коли позивач вважався померлим, відповідачка звернулася до Сумської міської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 21 жовтня 2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину, на підставі якого здійснила реєстрацію права власності на житловий будинок з прибудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також відповідачка 21 грудня 2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину та здійснила реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0615 га. Посилаючись на те, що позивач був визнаний померлим помилково, то відповідачка не мала права на отримання свідоцтва про право на спадщину та набуття права власності на майно позивача, просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 3-2124, від 21 жовтня 2017 року, виданого державним нотаріусом Першої Сумської державної нотаріальної контори, на підставі якого у [PERSON] виникло право власності на житловий будинок з прибудовами (житловий будинок «А-1» з прибудовами, загальна площа (кв.м): 59,2, житлова площа (кв.м): 40,5, опис: прибудова «а», тамбур «а1», погріб «пг», ганок «а2», сарай «Б», сарай «В», убиральня «Г», сарай «Е», сарай «Ж», огорожа, №1-4)), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 3-1913, від 21 грудня 2018 року, виданого Сумською міською державною нотаріальною конторою, на підставі якого у [PERSON] виникло право власності на земельну ділянку, площею 0,0615 га, кадастровий номер 5910136300:08:034:0002. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху та позивачу запропоновано усунути зазначені в ухвалі недоліки. 13 грудня 2019 року представником позивача на виконання ухвали суду про залишення позову без руху надано уточнену позовну заяву та ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 грудня 2019 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 03 березня 2020 року о 09 год. 00 хв. 03 березня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладене до 07 травня 2020 року о 09 год. 00 хв. в зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачки та відсутністю відомостей про її належне сповіщення. В зазначене підготовче засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце засідання повідомлені належним чином. Від представника позивача та відповідачки надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково, виходячи з наступного. Під час судового розгляду встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 вересня 2019 року скасовано рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2016 року про визнання [PERSON] , [INFO] , померлим (а.с. 8). За відомостями наявними в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок «А-1» з прибудовами за адресою [ADDRESS] (а.с. 9-11). Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину, серія та номер№ 3-2124, видане 21 жовтня 2017 року державним нотаріусом Першої Сумської державної нотаріальної контори . Також згідно відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5910136300:08:034:002, площею 0.0615 га. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину, серія та номер№ 3-1913, видане 21 грудня 2018 року державним нотаріусом Сумської державної нотаріальної контори (а.с. 12-14). Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи те, що свідоцтва про право на спадщину відповідачці [PERSON] видані на підставі рішення суду про визнання позивача померлим, яке скасоване, наявні підстави для визнання таких недійсними. В той же час позивачем не наведено підстав для задоволення позовних вимог у виді скасування свідоцтв про право на спадщину та, оскільки суд прийшов до висновку про необхідність визнання їх недійсними, відсутні правові підстави для скасування, з огляду на те, що задоволення позовних вимог в такий спосіб в достатній мірі відновить права позивача щодо його власності у виді нерухомого майна. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial