Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач 16.11.2015 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, [INFO] року померла [PERSON] - баба позивача. У склад спадщини після смерті баби увійшло право власності на: земельну ділянку площею 0, 2040 га розташовану на території Миколаївської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № [NUMBER], що стверджується копією державного акту серії [NUMBER] від 09.09.2004 року, виданого на підставі розпорядження Пустомитівської РДА від 27.08.2003 року № [NUMBER]; земельну ділянку площею 1, 7259 га розташовану на території Миколаївської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № [NUMBER], що стверджується копією державного акту серії [NUMBER] від 05.10.2004 року, виданого на підставі розпорядження Пустомитівської РДА від 27.08.2003 року № [NUMBER]. За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядилася, тому у відповідності до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після її смерті відбувалося за законом почергово. До спадкоємців першої черги спадкування, після смерті [PERSON] належить її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON], яка вважається такою що не прийняла спадщину після смерті матері оскільки не проживала разом із нею на момент її смерті та не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, проте за життя не встиг переоформити на своє ім'я правовстановлюючі документи на право приватної власності на спадкове майно так як [INFO] року помер. Позивач вказує, що з 2008 року, проживала разом із своєю бабою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] (спадкодавцем), оскільки останній був особою похилого віку та потребував постійного догляду, тому після смерті баби особисто здійснювала догляд за ним як членом сім»ї, допомагала йому у побуті, купувала ліки, здійснювала його поховання. Вважає що вона, в силу положень ст. 1264 ЦК України, належить до четвертої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], оскільки проживали із ним однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, та являється такою, що прийняла спадщину, так як не відмовилася від неї. Але не може оформити право власності на спадкове майно за собою, так як спадкодавець за життя не зареєстрував право власності на успадковане ним після смерті дружини майно на своє ім'я, та ним були втрачені оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки, що значаться за ним. Крім того, перешкодою в оформленні права власності також являється відсутність документів, що підтверджують факт спільного проживання із спадкодавцем однією сім'єю протягом не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Позивач в судове засідання не явилася, подала заяву про те, що позов підтримує та просить справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не явився, подав заяву про визнання позову справу просить слухати у його відсутність. З»ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, з врахуванням вимог цивільного судочинства, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому на підставі ст.174 ЦПК України приймає таке визнання та ухвалює рішення про задоволення позову. Таке рішення суд приймає з врахуванням наявних у справі доказів. Встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] р., яка у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище на «[PERSON]», її матір'ю значаться [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 01.07.2009 року, [PERSON] померла [INFO] року, яка 10.08.1947 р. зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 12.11.1996 року. Згідно копії державного акту серії [NUMBER] від 09.09.2004 року, виданого на підставі розпорядження Пустомитівської РДА від 27.08.2003 року № [NUMBER] [PERSON] являлася власником земельної ділянки площею 0, 2040 г, що розташована на території Миколаївської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № [NUMBER]. Згідно копії державного акту серії [NUMBER] від 05.10.2004 року, виданого на підставі розпорядження Пустомитівської РДА від 27.08.2003 року № [NUMBER] [PERSON] являлася власником земельної ділянки площею 1, 7259 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № [NUMBER] За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядилася, тому у відповідності до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після її смерті відбувалося за законом почергово. На день смерті [PERSON] разом з нею проживав її чоловік [PERSON], який вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON]. Проте, за життя [PERSON] не встиг переоформити на своє ім'я правовстановлюючі документи на право приватної власності на спадкове майно, оскільки помер [INFO] р., що стверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року. Дочка [PERSON] [PERSON], факт родинних відносин першої лінії споріднення стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] не проживала разом із нею на момент її смерті та не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому вважається такою що не прийняла спадщину після смерті матері. За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядився, тому у відповідності до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після його смерті відбувалося за законом почергово. Згідно копії державного акту серії [NUMBER] від 09.09.2004 року, виданого на підставі розпорядження Пустомитівської РДА від 27.08.2003 року № [NUMBER], слідує, що [PERSON] являвся власником земельної ділянки площею 0, 2040 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № [NUMBER] Згідно копії державного акту [NUMBER] від 05.10..2004 року, виданого на підставі розпорядження Пустомитівської РДА від 27.08.2003 року № [NUMBER], слідує що [PERSON] являвся власником земельної ділянки площею 1, 0795 га, розташованої на території Миколаївської сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № [NUMBER] Як слідує з довідки Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 605 від 30.09.2015 року № 605, [PERSON] постійно проживала з своєю бабою [PERSON] та її чоловіком [PERSON], допомагала їм по господарству, здійснювала за ними догляд, займалася їх похованням та користується їх спадковим майном. Як вказується позивачем та не заперечується відповідачем, після смерті своєї баби [PERSON], проживала із [PERSON] (спадкодавцем), оскільки останній був самотнім чоловіком, за яким здійснювала постійний догляд як за членом сім'ї, допомагала йому у побуті, купувала йому ліки, [PERSON] вважав та ставився до позивача, як до своєї онуки. Той факт, що позивач проживала однією сім'єю зі спадкодавцем, підтверджуються письмовими поясненнями свідка [PERSON] Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як роз'яснено в листі ВССУ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім'єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. « Про судову практику у справах про спадкування» ( пункт 2) роз»яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов»язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З цих підстав суд вважає, що зазначені позовні вимоги про визнання права власності та встановлення факту проживання однією с імєю, повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження. Статтями 256, 259 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У рішення суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом та мету його встановлення. З встановлених в судовому засіданні обставин слідує, що позивач [PERSON] не менш як п'ять років проживала разом із [PERSON] однією сімє»ю на інших засадах, як фактичні шлюбні відносини, здійснювала постійний догляд за ним, як за членом сім'ї, допомагала йому у побуті, останній вважав її своєю онукою. У зв'язку з чим, у позивача виникло право на спадкове майно відповідно до ст. 1264 ЦК України, як спадкоємця четвертої черги спадкування за законом. Враховуючи наведене [PERSON], є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON]. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст.328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Судом встановлено, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом, який у визначений законом термін фактично прийняв в порядку спадкування успадковане майно, тобто набув права власності на дане майно. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. А ст.3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З рахуванням встановлено суд вважає, що позивач потребує захисту невизнаного його права власності на успадковане майно, і факти , які мають юридичне значення та можуть вплинути на спадкові права та обов»язки позивача , підлягають встановленню. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось.

Outcome: approved