Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 березня 2015 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням, який уточнила в поданій до суду 12 березня 2015 року заяві. Посилалася на те, що в 1994 році їй, як працівнику заводу ПАТ «Полтавамаш» було надано квартиру (секцію) [ADDRESS] на склад сім'ї, до якої входив відповідач [PERSON], з яким перебувала в зареєстрованому шлюбі. Вказувала, що шлюб з відповідачем було розірвано 28 травня 2002 року, з цього часу [PERSON] житловим приміщенням не користується, місце знаходження його не відомо. Посилаючись на відсутність відповідача в спірному житловому приміщенні понад встановлені строки без поважних причин, просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в гуртожитку в [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом оголошення в засобах масової інформації. Про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання до суду від відповідача не надходили. Інші особи в судове засідання своїх представників не направили, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України, для відкладення розгляду справи, та, з урахуванням вимог ст. 157 ЦПК України щодо строків розгляду справи, вважає за можливе провести розгляд справи без участі осіб, які не з'явилися. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 26 вересня 1983 року по час вирішення справи судом працює на ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» на посаді прибиральника виробничих приміщень механо-складального цеху. Полтавським виробничим об'єднанням «Полтавамаш» в 1994 році позивачу [PERSON] було надано кімнату № 823 житловою площею 16 кв.м. В подальшому, з метою покращення житлових умов, 10 січня 1996 року позивачу [PERSON] було надано для проживання також кімнату № 824 площею 12 кв.м. Відповідач [PERSON], з яким позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі, зареєстрував своє постійне місце проживання в гуртожитку по [ADDRESS] та знаходиться зареєстрованим за вказаною адресою станом на час вирішення справи судом, але не проживає. Також встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 208 від 28 травня 2002 року. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач або член його сім'ї може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зокрема, за умови, що не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. Обов'язковою умовою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є відсутність особи без поважних на те причин. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] зареєстрований в гуртожитку по [ADDRESS], але не проживає понад 10 років. Поважність причин відсутності відповідача за даною адресою не знайшла підтверджень, тому суд вважає за необхідне визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в гуртожитку по [ADDRESS]. Позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved