Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.06.2015р. звернувся до Березанського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що він народився і постійно проживає в [INFO] разом зі своєю матірю [PERSON]. Відповідач є його батьком, який з листопада 2001р. з ними не проживає . Із березня 2000р. батько сплачував аліменти на його утримання. 28.02.2015р. йому виповнилось 18 років, але він не може працювати та заробляти кошти на своє утримання, так як із січня 2015р. йому по 01.02.2016р. встановлена інвалідність другої групи. Враховуючи те, що коштів на лікування він не має і заробити їх за станом здоровя не може, відповідач аліменти не сплачує, добровільної допомоги на лікування не надає, його повністю утримує мати, яка є державним службовцем і отримує невелику заробітну плату, підсобного господарства та земельного паю вони не мають, відповідач офіційно не працює, але працює по найму, в звязку з чим має можливість надавати йому допомогу на лікування, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду. В подальшому позивач 14.07.2015р. надав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просив стягнути з відповідача аліменти на його користь у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи стягувати від дня предявлення позову. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснивши, що вона розлучилася з відповідачем у 2000р., до лютого 2015р. він сплачував аліменти на утримання сина, але нерегулярно, звідки у нього взялася переплата по сплаті аліментів вона не знає. Син почав хворіти у 2011р. на шизофренію, причину хвороби вона не знає, хвороба є невиліковною. В 2012-2013р.р. син отримував допомогу в сумі 949грн., в січні 2015р. йому далі інвалідність, в звязку з чим отримує пенсію в сумі 949,00 грн.. Вона отримує допомогу по догляду за сином в розмірі 1200,00 грн.. Ій відомо, що відповідач працює по найму, виконуючи будівельні роботи, але доказів цього вона надати не може. Оскільки коштів, які отримує вона як працюючий держслужбовець, та допомоги на сина недостатньо для його лікування, а відповідач має змогу надавати сину матеріальну допомогу, просила позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надавши письмові заперечення відповідача на позов, в яких відповідач, посилаючись на те, що з 13.04.2004р. по теперішній час він не працює, знаходиться на утриманні матері [PERSON], [INFO] та дружини [PERSON], яка отримує допомогу на утримання 2-х малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], що він добровільно надає матеріальну допомогу синові, завжди сумлінно сплачував аліменти навіть більше ніж було призначено судом, переплативши 2064,25 грн., але не мав можливості забрати сина до себе, просив в задоволенні позову відмовити. На підтвердження заперечення відповідачем надані свідоцтва про народження дітей, розрахунок заборгованості по аліментам та довідки про дохід його дружини та матері. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що відповідач доходів не має, ніде не працює, після операції по видаленню вен на нозі з літа 2014р. не працює, т.я. займатися будівельними роботами не взмозі, його 2-є малолітніх дітей постійно хворіють і потребують лікування, має ряд захворювань і його дружина, що зазначено в медичних документах, а його мати по віку потребує стороннього догляду, який здійснює відповідач, тому він не має змоги утримувати сина, який знаходиться в кращому матеріальному становищі ніж його діти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження I-ФП №052497 виданого Березанським районним відділом РАЦС Миколаївської області 20.03.1997р., батьками [PERSON], [INFO] є представник позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.4). 01.11.2001р. шлюб між батьками позивача розірвано (а.с.5). З 28.02.2000р. і до повноліття позивача відповідач сплачував аліменти на його утримання (а.с.66), заборгованості по аліментам не має, рахується переплата в сумі 2064,25 грн., що зазначено в розрахунку ВДВС Малиновського ВДВС Одеського МУЮ (а.с.55). Згідно довідки серія 10 ААВ № 362050 виданої спеціалізованою психіатричною МСЕК м. Миколаєва в січні 2015р., [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства, інвалідність встановлена на строк до 01.02.2016р., дата чергового переогляду в січні 2016р. (а.с.6). [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Березанської селищної ради (а.с.8). Як інвалід 2 групи позивач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Березанської РДА та отримує щомісячну допомогу до 01.02.2016р. в сумів 949,00 грн., що підтверджено довідкою УСЗН Березанського району (а.с.64). [PERSON], як особі, яка проживає разом з інвалідом 2 групи, управлінням соціального захисту населення Березанської РДА призначена щомісячна грошова допомога в сумі 1218,00 грн., що підтверджується довідкою УСЗН Березанського району (а.с.63). Згідно зі ст.198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №6-14352св13 від 24.07.2013р. аналіз змісту вказаної статті дає підстави для висновку, що для виникнення обовязку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сину). При встановленні потреби непрацездатної дочки, сина у матеріальній допомозі необхідно брати за основу прожитковий мінімум і вирішувати справу з урахуванням всієї сукупності фактичних обставин (залежно від ступеня непрацездатності, місця проживання, інших умов життя особи). У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя і матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обовязок доказування і подання доказів на доведення своїх вимог та заперечень покладається на кожну сторону. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінюючи матеріальний стан позивача, суд враховує, що він отримує державну соціальну допомогу по інвалідності в розмірі 949,00 грн. та його матері призначена допомога, як особі, яка проживає разом з інвалідом в сумі 1218,00 грн.. Крім того, мати позивача, яка також зобовязана утримувати свого повнолітнього непрацюючого сина, який потребує матеріальної допомоги, отримала, згідно довідки Березанської РДА за 6 місяців 2015р. заробітну плату в сумі 17784,52 грн. (а.с.62). Таким чином, його матеріальний стан відповідає прожитковому мінімуму, установленому Законом України Про державний бюджет на 2015 рік , який для осіб, які втратили працездатність, становить 949,00 грн.. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід непрацездатного не забезпечує йому підтримання нормальної життєдіяльності, яка і є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Разом з тим, з наданих відповідачем доказів вбачається, що він не працевлаштований, що підтверджується як записами в трудовій книжці відповідача (а.с.57) так і даними довідки про його склад сімї (а.с.40), має на утриманні 2-х малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.53,54), які хворіють, що підтверджено витягами з історії хвороби дітей (а.с.42-43); разом з ним проживає його похилого віку мати [PERSON], [INFO] (а.с.40,58), яка також хворіє, що вбачається з виписки із медичного карти амбулаторного хворого (а.с.41), має ряд захворювань і дружина відповідача (а.с.44). Дохід сімї відповідача складає щомісячна допомога, яку отримує дружина відповідача [PERSON] при народженні дитини в сумі 1012,50 грн. (а.с.59) і пенсія матері в сумі 1185,68 грн. (а.с.60) та як зазначено в довідці управдома №1 (а.с.40) інші доходи у сімї відповідача відсутні. Враховуючи сукупний дохід позивача та відповідача, що доказів того, що відповідач має здатність надавати матеріальну допомогу позивачу, ні позивачем ні його представником не надано, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed