Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач 18 жовтня 2017 року звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що відповідач по справі є батьком їх повнолітнього сина [PERSON] [INFO]. 16 липня 2012 року позивач розірвала шлюб з відповідачем по справі, і з того часу вона з сином проживають від батька дитини окремо. На утримання сина до його повноліття відповідач не сплачував аліменти, бо вони уклали нотаріально посвідчений договір, за яким відповідач передав за певну плату належну йому частину квартири, а вона, позивач, не зверталася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання сина до виповнення йому 18 років. З 01 вересня 2015 року по теперішній час син навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Оріхівського коледжу ТДАТУ» на денному відділенні, і оскільки відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, просила стягнути з [PERSON] на її, позивача, користь аліменти на утримання сина щомісячно по 1/4 частині зі всіх видів його заробітку на період навчання дитини в зазначеному учбовому закладі. Вона, позивач, працює, але її доходу не вистачає для повноцінного утримання сина, який продовжує навчання. Син не може працювати, бо навчається за денною формою навчання. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Суду пояснила, що син навчається в іншому місті, тому проживає на квартирі у м.Оріхів, за що вони щомісячно платять по 300 грн. Крім того, потрібно купувати продукти харчування, підручники, канцелярські товари, для чого теж потрібні кошти. Син стипендію не отримує, не працює. Вона нової родини не створила, виховує сина сама. Вона працює економістом у Пологівському відділенні АТ «Ощадбанк», зарплата становить приблизно 4 тис. грн. на місяць. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. При цьому суду пояснив, що він наразі одружений, виховує дочку віком 4 роки. Дружина його працює неофіційно, отримує зарплату. Він працює на постійному місці роботи, отримує приблизно на місяць 4,5 тис. грн. Він має земельну частку (пай), яка перебуває в оренді і за яку він отримує натуральну оплату сільськогосподарською продукцією. Заслухав пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. З копії свідоцтва про народження судом встановлено, що сторони у справі є батьками повнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.7). З позовної заяви, довідки про склад сімї позивача, копії судового рішення про розірвання шлюбу встановлено, що шлюб між сторонами у справі розірваний, батько проживає окремо від повнолітньої дитини і її матері. Згідно довідки органу місцевого самоврядування від 10 листопада 2017 року до складу сімї позивача входять вона і її син [PERSON] (а.с.18). З копії довідки навчального закладу від 29 вересня 2017 року №342 встановлено, що [PERSON] є студентом ІІI курсу Відокремленого структурного підрозділу «Оріхівського коледжу ТДАТУ». Форма навчання денна за рахунок держбюджету без отримання стипендії. Дата вступу 01 вересня 2015 року, строк закінчення навчання 30 червня 2019 року (а.с.8). З довідки на а.с.21 судом встановлено, що [PERSON] має постійне місце роботи, де систематично отримує заробітну плату. Оригінали документів, копії яких долучені до справи, судом оглянуті під час дослідження письмових доказів. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обовязків і не звільняє від обовязків щодо дитини. Положеннями п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено у судовому засіданні, що син сторін у справі потребує матеріальної допомоги на період навчання, оскільки навчається в іншому місті і несе витрати на проїзд додому і звідти до навчального закладу, на оплату проживання, харчування, купівлю підручників тощо. Судом також встановлено, що сторони у справі працюють. Відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання сина-студента на період навчання у тому розмірі, про який просить позивач у позові. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави суд стягує 640 грн. судового збору.

Outcome: approved