overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 вересня 2021 року звернулася до Любашівського районного суду Одеської області з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обгрунтування своїх вимог, позивач вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який до дня смерті проживав по [ADDRESS] . Після йог осмерті залишилась спадщини, а саме земельні ділянка, яка належала її батькові. Вона є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців не має. Вона звернулась до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, однак, не може оформити спадщину, так як пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач вказує, що вона в шестимісячний термін не звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, так як хворіла. Тому, просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Позивач надав до суду заяву про те, що він підтримує позов повністю та просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с. 20). Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, заперечень по справі не має (а.с. 21). Згідно з частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволеним виходячи зі слідуючого. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видно, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] видно, що позивач являється донькою [PERSON] і відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] (а.с. 8-9). З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ОД № 052545 видно, що [PERSON] являвся власником земельної ділянки площею 3.960 гектари на території Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с. 15). З листа-роз`яснення державного нотаріуса № 01-16 від 14 вересня 2021 року видно, що дійсно позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкова справа після її смерті не відкривалась (а.с. 10). Згідно ст. 1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини встановлено в шість місяців. Тобто, граничний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] . Згідно пояснень позивача причиною пропуску строку стало те, що вона хворіла, що підтверджується довідкою Кричунівського ФАП (а.с. 14). Зазначена причина є поважною. Враховуючи обставини, за яких позивач пропустив строк для прийняття спадщини, суд рахує їх поважними та вважає за необхідне поновити строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 грудня 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача Кредитної спілки «Полтава і полтавці» про стягнення заборгованості за договором внесення внеску. В своїй позовній заяві позивач посилався на те, що 11 січня 2014 року укладав з відповідачем договір про внесення внеску члена кредитної спілки та вніс на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 12230,28 грн. Вказував, що по закінченню строку договору сума коштів відповідачем в повному обсязі повернута не була. Просив суд, стягнути з Кредитної спілки «Полтава і полтавці» на його користь вклад за договором про внесення внеску члена кредитної спілки в сумі 4394,34 грн., нараховані відсотки в сумі 1847,08 грн., всього 6241,42 грн. Позивач звернувся в суд з заявою про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 11 січня 2014 року між Кредитною спілкою «Полтава і полтавці» та позивачем [PERSON] укладено договір № 7 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно з умовами договору позивач вніс на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 12230 грн., а відповідач зобов'язався повернути вклад та проценти на умовах договору. При цьому днем закінчення стоку вкладу сторони визначили 11 січня 2015 року, а процентну ставку - 21,5 % річних. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами з вказаного договору виникли відповідні правовідносини, які регулюються умовами договору та чинним законодавством. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, по закінченню терміну дії договору сума вкладу позивачу в повному обсязі повернута не була. Зокрема, згідно з довідкою № 1833 від 09 листопада 2015 року, наданою відповідачем, за договором № 7 від 11 січня 2014 року борг складає 4394,34 грн., нараховані відсотки в розмірі 1847,08 грн. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач порушив умови договору та всупереч вимог чинного цивільного законодавства кошти вкладу позивачу не повернув. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, необхідно стягнути з КС «Полтава і полтавці» на користь позивача заборгованість за договором № 7 від 11 січня 2014 року в сумі 4394,34 грн. та 1847,08 грн. нарахованих відсотків. Також з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 грудня 2016 року звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі , від якого сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає із позивачем і знаходиться на її утримані. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 179367, виданого 22 серпня 2009 року Виконкомом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 серпня 2009 року . Після реєстрації шлюбу д дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 309817, виданого 12 листопада 2009 року Виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області. Відповідно до копії довідки ТОВ « УК « ЖКС» № 499 від 21 грудня 2016 року [PERSON] мешкає за адресою: м. гірник, [ADDRESS] разом із сином [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 181 СК України, рішенням суду, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері чи батька. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має неповнолітню дитину і має змогу виплачувати аліменти на її утримання. Інших утриманців відповідач не має. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 грудня 2016 року звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дітей, в якій вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі , від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі, просить слухати справу у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 014206 , виданого 22 червня 2005 року Виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 червня 2005 року, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НО № 031797, виданого 01 грудня 2005 року Виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області. Сторони є також батьками [PERSON] , [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НО № 318250, виданого 19 лютого 2010 року Виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області. Згідно зі ст. 181 СК України, рішенням суду, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері чи батька. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має неповнолітніх дітей і має змогу виплачувати аліменти на їх утримання. Інших утриманців відповідач не має. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і позов про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 грудня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В поданій до суду заяві посилалася на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Позивач подала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 02 серпня 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 червня 2016 року. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Відповідач жодних заперечень щодо позовних вимог не надав. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. З цих підстав вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також судом враховано, що за чинним законодавством розмір аліментів в будь-якому випадку не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в сумі в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 жовтня 2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 24 квітня 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Спільне життя подружжя не склалось у зв'язку з різними поглядами на шлюб та сім'ю, нехтуванням відповідачем сімейними цінностями, постійними сварками та зловживання відповідача алкогольними напоями, а тому просить шлюб розірвати. Від шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. У судовому засіданні позивач позов підтримав посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений у визначеному законом порядку. Суд уважає, що особисті пояснення відповідача в судовому засіданні необов'язкові, справа може бути розглянута в його відсутність на підставі наявних у ній доказів. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому Ковалівською сільською радою Полтавського району, з 24 квітня 2002 року, актовий запис № 11 (а.с.5). Від шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю, нехтування відповідачем сімейними цінностями, постійними сварками та зловживання відповідачем алкогольними напоями, що призвело до припинення шлюбних відносин. Через органи РАЦС відповідач шлюб розірвати відмовився. Міри, прийняті судом для збереження сім'ї, виявились безрезультатними. Згідно ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам обох сторін. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивач є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії (а.с. 1). Як передбачено ч.2 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з відповідача стягуються судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

позивач [PERSON] 28 жовтня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 27 квітня 2006 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 02 червня 2006 року у них народився син [PERSON], а 15 жовтня 2010 року народилась донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Діти мешкають разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання дітей сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] . В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином судовими повістками, про що в справі є розписки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 27 квітня 2006 року знаходились у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до актового запису № 21 від 16 червня 2006 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 10). Батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], що підтверджується актовим записом № 25 від 22 жовтня 2010 року (а.с.9 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сімї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на своїх неповнолітніх дітей сина [PERSON] та дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача треба стягнути судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 жовтня 2020 року звернулась в суд з цим позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували 05 листопада 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського виконкому Котовської міської ради народних депутатів Одеської області, за актовим записом №364. Свої вимоги мотивувала тим, що життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. Більше шести років вони сімейні відносини не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сім`ї та примирення є не можливим. Просила залишити після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] \~». Позивачка в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу у її відсутність.. Відповідач у судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 листопада 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського виконкому Котовської міської ради народних депутатів Одеської області, за актовим записом №364. Від шлюбу\~мають неповнолітню\~дитину:\~доньку [PERSON] ,\~ [INFO] .\~ Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Згідно з ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім`ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved