Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач 12.01.2018 року звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики від 11.03.2017 року в сумі 71977,80 грн., та судовий збір. Позов мотивований тим, що 11.03.2017 року відповідач [PERSON] позичив у нього під розписку гроші у розмірі 55000,00 грн., строком до 12 березня 2017 року. Станом на день звернення до суду відповідач грошові кошти не повернув, внаслідок чого змушений звернутись до суду з позовом. Провадження у справі відкрито 05.02.2018 року суддею Херсонського міського суду Херсонської області Гавриловим Д.В. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 24.072018 року у зв`язку з тим, що суддя Гаврилов Д.В. не може продовжувати розгляд справи, у зв`язку із закінченням строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/685/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2018 р., головуючим у справі визначена суддя Хайдарова І.О. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарової І.О. від 25.07.2018р. справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 19.02.2019 року у зв`язку з тим, що суддя Хайдарова І.О. не може продовжувати розгляд справи, у зв`язку із закінченням строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/685/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.02.2019 року справу прийнято до провадження судді Ус О.В. в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Позивач в судове засідання не з`явився, його представником подана заява про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суду не повідомив, відзив не подано. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає необхідним провести заочний розгляд справи, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. 11 березня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за яким останній отримав грошові кошти в розмірі 55000,00 грн., строком повернення до 12.03.2017 року (арк. справи 5). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язаннями є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що відповідач у встановлений договором позики №б/н від 11.03.2017 року грошові кошти не повернув. У відповідності ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свої зобов`язання і на підставі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №б/н від 11.03.2017 року в сумі 55000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, підлягають задоволенню вимоги про стягнення 3% річних. Розрахунок за договором позики №б/н від 11.03.2017 року: строк виконання обов`язку 12.03.2017 року, тому кількість днів прострочення зобов`язання 946 днів (з 13.03.2017 р. до 15.10.2019 р.), сума боргу 55000,00грн., відповідно 3% річних 3887,67 грн. (50000,00 * 3%/100%/365 *946), що дорівнює 3887,67 грн. Інфляційні втрати суд розраховує за формулою: відсоток інфляційних втрат помножений на суму боргу за відрахуванням суми боргу. При цьому, загальний відсоток інфляції розраховує шляхом помноження усіх індексів інфляції за період прострочення платежу. Розрахунок інфляційних втрат за договором позики №б/н від 11.03.2017 року: загальний відсоток інфляції, за період з березня 2017 року по вересень 2019 року становить 1,26. Тому інфляційні втрати становлять 14300,00 грн. (55000,00 * 1,26 - 55000,00). Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 55000,00 грн. борг за договором позики від 11.03.2017 року та 3887,67 грн. 3 % річних; 14300,00 грн. інфляційні втрати. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 719,79 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 15 жовтня 2019 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved