Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 31.07.2018 року звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 10 жовтня 2009 року уклала шлюб з відповідачем, мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить його розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі . Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалою від 06 серпня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано час позивачу для усунення недоліків. Ухвалою від 12 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 03 грудня 2018 року о 08 год.40 хв. 03 грудня 2018 року підготовче судове засідання відкладено на 04.02.2019 року о 09 год.00 хв. в зв'язку з перебуванням головуючого на лікарняному. Судом встановлено, що 10 жовтня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №1699, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.47). Сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати у розмірі сплаченого судовго збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 352 грн. 40 необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved