Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.03.2014 р. звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про усунення порушень права власності на землю та повернення самовільно захопленої земельної ділянки. Після уточнення позовних вимог 25.03. та 08.04.2015 р. просив усунути порушення його права власності на земельну ділянку для ведення ОСГ площею 0,1654 га, яка розташована в урочищі «Біля Березівського» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, зобов'язавши відповідачів повернути йому самовільно захоплені частини земельної ділянки, а саме: [PERSON] - повернути самовільно захоплену частину земельної ділянки довжиною 23,07 м шириною 3,36 м, яка знаходиться на [ADDRESS], [PERSON] - повернути самовільно захоплену частину земельної ділянки довжиною 28,47 м шириною 3,41 м, яка знаходиться на [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] знести самовільно збудований для розмежування з його земельною ділянкою фундамент довжиною 28,47 м та встановлену на ньому металеву огорожу, які знаходяться на [ADDRESS] Тисменицького району Івано-Франківської області. Заявлений позов обґрунтовував тим, що він на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.01.1998 р. після смерті батька [PERSON] успадкував дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,4154 га в урочищі «Біля Березівського» на території Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області. Його право власності на успадковані земельні ділянки, одна з яких під № 1 площею 0,3654 га, друга під № 2 площею 0,05 га, посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19.07.2002 р., зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. Згідно договору купівлі-продажу від 22.04.2004 р. він продав відповідачці [PERSON] та [PERSON] частину земельної ділянки під № 1 площею 0,20 га у рівних частинах кожному по 0,10 га, у його власності залишилась частина земельної ділянки під № 1 площею 0,1654 га (0,3654 - 0,20). Рішенням Угринівської сільської ради від 13.04.2007 р. [PERSON] та [PERSON] було змінено цільове призначення придбаних земельних ділянок з ведення ОСГ на будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно договору купівлі-продажу від 12.09.2008 р. [PERSON] відчужив належну йому присадибну земельну ділянку площею 0,10 га відповідачці [PERSON] У зв'язку із забудовою житлового масиву «Березівський» та розширенням дороги відповідачі змістили межі своїх земельних ділянок на 3 м на його земельну ділянку, захопивши частину його земельної ділянки. Оскільки він не користувався своєю земельною ділянкою, дозволивши користуватись нею [PERSON], про захоплення частини земельної ділянки йому стало відомо влітку 2013 р., коли чоловік [PERSON] повідомив йому, що хоче зводити огорожу. Тоді ж влітку 2013 р. [PERSON] на захопленій у нього частині земельної ділянки звела бетонний фундамент, на якому встановила металеву огорожу, розмежувавши свою присадибну земельну ділянку від його ділянки. [PERSON], яка також мала намір звести огорожу на захопленій у нього частині земельної ділянки, зважила на попередження землевпорядника про незаконність такого будівництва і огорожу не побудувала. Факт самовільного захоплення частини належної йому земельної ділянки підтверджується актом комісії з питань земельних відносин Угринівської сільської ради від 12.07.2013 р. Позивач та його представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що після придбання у квітні 2004 р. земельної ділянки площею 0,10 га для ведення ОСГ у позивача вона 30.08.2004 р. отримала державний акт на право власності на цю земельну ділянку; рішенням Угринівської сільської ради від 30.12.2004 р. їй надано дозвіл на складання проекту зміни цільового призначення із земельної ділянки для ведення ОСГ на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, вона виготовила проект зміни цільового призначення земельної ділянки у ПП «Азимут», не знала, що акт про встановлення та узгодження меж земельної ділянки необхідно погоджувати із суміжними землекористувачами. Після цього на підставі рішення сільської ради від 13.04.2007 р. про затвердження проекту зміни цільового призначення земельної ділянки вона 27.04.2007 р. отримала державний акт на право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,10 га в урочищі «Біля Березівського» в с. Угринів. У 2007 р. вона і [PERSON] встановили бокові огорожі на своїх земельних ділянках, бокова огорожа на її земельній ділянці не заходить на земельну ділянку позивача; [PERSON], яка купила земельну ділянку у [PERSON], у серпні 2013 р. встановила огорожу на межі із земельною ділянкою позивача. Просила у позові відмовити. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що 12.09.2008 р. [PERSON] продав належну йому земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в урочищі «Біля Березівського» в с. Угринів Тисменицького району згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу [PERSON], яка отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, що був виданий на ім'я [PERSON], з відміткою нотаріуса про перехід до неї права власності на земельну ділянку. Право власності [PERSON] на цю земельну ділянку 08.04.2014 р. зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом. Коли [PERSON] придбала земельну ділянку, на ній вже були встановлені дві бокові огорожі; [PERSON] лише встановила огорожу на межі із земельною ділянкою позивача, відгородивши свою присадибну земельну ділянку; при цьому встановила огорожу відповідно до плану забудови земельної ділянки згідно розробленого [PERSON] проекту зміни цільового призначення земельної ділянки. Акт комісії сільської ради, на який посилається позивач на підтвердження факту самовільного захоплення частини належної йому земельної ділянки, носить рекомендаційний характер. У зв'язку з відсутністю підстав для задоволення позову просив у позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що сторони у справі - позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] є власниками суміжних земельних ділянок в урочищі «Біля Березівського» в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області. Право власності позивача на успадковану після смерті батька земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства під № 1 площею 0,3654 га посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19.07.2002 р., зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] (а.с.7), оригінал якого оглянутий судом у судовому засіданні. Позивач на підставі договору купівлі-продажу від 22.04.2004 р. (а.с.6) відчужив відповідачці [PERSON] та [PERSON] частину належної йому земельної ділянки площею 0,20 га у рівних частинах кожному, а саме по 0,10 га, після чого у власності позивача залишилась земельна ділянка площею 0,1654 га, що підтверджується наявною у його державному акті належно засвідченою відміткою нотаріуса про зміни у межах і розмірах земельної ділянки. Рішеннями Угринівської сільської ради від 13.04.2007 р. [PERSON] та [PERSON] затверджено проекти зміни цільового призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку із земельної ділянки для ведення ОСГ. На підставі вказаних рішень [PERSON] і [PERSON] 27.04.2007 р. отримали державні акти на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га кожен (а.с.35, 59-60). При цьому суд зазначає, що згідно інформації Угринівської сільської ради (а.с.72) у протоколі 9 сесії 5 скликання Угринівської сільської ради від 13.04.2007 р. відсутні рішення про зміну цільового призначення земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] Останній згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.09.2008 р. (а.с.55-56) відчужив належну йому присадибну земельну ділянку площею 0,10 га відповідачці [PERSON], яка отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, що був виданий на ім'я [PERSON], з відміткою нотаріуса про перехід до неї права власності на земельну ділянку (а.с.59-60). Право власності [PERSON] на цю земельну ділянку 08.04.2014 р. зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом (а.с.61-62). Як пояснив у судовому засіданні свідок [PERSON] - землевпорядник Угринівської сільської ради, масив «Біля Березівського» в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області був розподілений на земельні ділянки для ведення ОСГ, ширина дороги становила 4 м; у 2005 р. були внесені зміни до генплану забудови с. Угринів, згідно яких цей масив був виділений під будівництво; сільська рада розробила проект детального планування масиву забудови в урочищі «Березівський» (а.с.92), ширина дороги встановлена 10 м; кожен з власників земельних ділянок при зміні цільового призначення повинен був у нотаріальному порядку відмовитись від права власності на частину своєї земельної ділянки для розширення дороги, однак, відповідачі цього не зробили; а коли частина їх земельних ділянок відійшла під дорогу, вони просто змістили свої земельні ділянки на земельну ділянку позивача. Свідок [PERSON] - інженер-землевпорядник Івано-Франківського інституту землеустрою також підтвердив у судовому засіданні, що при зміні цільового призначення земельних ділянок відповідачі мали віддати по 3 м на розширення дороги згідно проекту детального планування масиву «Біля Березівського», але не зробили цього, а коли частина їх земельних ділянок відійшла під дорогу, вони змістили межі своїх земельних ділянок на земельну ділянку позивача. Вказані обставини підтверджуються також актом комісії з питань земельних відносин, використання та захисту земельних ресурсів Угринівської сільської ради від 12.07.2013 р. (а.с.8), затвердженим рішенням сільської ради від 18.07.2013 р. (а.с.10), згідно якого зобов'язано позивача виготовити технічну документацію і винести межі своєї земельної ділянки в натурі по координатах, а відповідачів - перед початком будівництва огорожі звернутись в проектну організацію для винесення меж земельних ділянок в натуру та будувати огорожу по винесених межових знаках. На виконання ухвали суду про проведення обміру суміжних земельних ділянок сторін ДП «Івано-Франківський інститут землеустрою» надав суду технічний звіт по горизонтальній зйомці вказаних земельних ділянок з планом земельних ділянок, у якому встановлено загальну накладку меж земельних ділянок площею 0,0174 га, та актом встановлення меж земельних ділянок в натурі згідно фактичного використання від 14.11.2014 р. (а.с.109-110). Відповідно до наданого інститутом уточненого плану земельних ділянок (а.с.117) визначено накладку меж земельних ділянок [PERSON] і [PERSON], площа якої складає 0,0096 м, згідно якої земельна ділянка відповідачки зміщена на земельну ділянку позивача довжиною 28,47 м шириною 3,41 м, та встановлено накладку меж земельних ділянок [PERSON] і [PERSON], площа якої складає 0,0078 м, згідно якої земельна ділянка відповідачки заходить на земельну ділянку позивача довжиною 23,07 м шириною 3,36 м. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі змістили межі своїх присадибних земельних ділянок на земельну ділянку позивача, самовільно зайнявши частину його земельної ділянки, зокрема, [PERSON] - частину земельної ділянки довжиною 23,07 м шириною 3,36 м, а [PERSON] - частину земельної ділянки довжиною 28,47 м шириною 3,41 м. На самовільно зайнятій частині земельної ділянки позивача [PERSON] побудувала фундамент довжиною 28,47 м, на якому встановила металеву огорожу, розмежувавши свою присадибну земельну ділянку від ділянки позивача (а.с.138). Суд вважає необґрунтованим посилання сторони відповідача на ст.79-1 ЗК України щодо формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав, якою кодекс доповнений у липні 2011 р. Позивач набув права власності на земельну ділянку задовго до цього, для присвоєння своїй земельній ділянці кадастрового номера та відповідної її реєстрації у Державному земельному кадастрі позивачем розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка буде завершена після вирішення даного спору (а.с.75). Крім того, суд зазначає, що відповідачі також не мають відповідної технічної документації на свої присадибні земельні ділянки. У [PERSON] взагалі відсутня будь-яка технічна документація, а розроблений [PERSON] проект зміни цільового призначення земельної ділянки підлягає критичній оцінці з огляду на неналежність акту обстеження земельної ділянки, який не підписаний головою і всіма членами комісії та не завірений всіма печатками (а.с.45), та неналежність акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі, що не погоджений із суміжними землекористувачами, підписи яких в акті відсутні (а.с.47). Вказані обставини, які свідчать про відсутність належного встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок відповідачів, що підтверджується актом комісії з питань земельних відносин, використання та захисту земельних ресурсів Угринівської сільської ради від 14.05.2014 р. (а.с.40), спростовують заперечення сторони відповідача. Відповідно до вимог ст.ст. 152, 153 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на земельну ділянку і відшкодування завданих збитків; власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У відповідності з вимогами ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, які підлягають до задоволення. З відповідачів слід стягнути у користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 2804,80 грн., що складаються з 243,60 грн. сплаченого судового збору (а.с.1), 1000 грн. витрат на правову допомогу (а.с.139), 1561,20 грн. за проведення обміру земельних ділянок (а.с.140). На підставі наведеного, у відповідності до вимог ст.ст. 81, 152, 153, 212 ЗК України,

Outcome: approved