Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач 28 листопада 2016 року звернулася до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Корольчук Ольга Сергіївна, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, в якому просила визнати за нею право власності на 4/100 частини квартири під номером 2 (два) кімнати номер [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Спадковим майном є 4/100 частини квартири під номером 2 (два) кімнати номер [ADDRESS], що належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації 15.11.2006 року (розпорядження № 37665). Вона є спадкоємцем першої черги за законом як дочка померлого. 03 листопада 2016 року з метою належного оформлення спадщини, позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С., проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.11.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на зазначене майно, а тому, позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 13 грудня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON] (а.с. 95). Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі та участі позивача, відповідно до якої представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, хоча відповідача належним чином було повідомлено про день, час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду від Київської міської ради надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник просить на підставі поданих позивачем доказів прийняти рішення стосовно визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на 4/100 частини квартири [ADDRESS], згідно норм чинного законодавства, а справу розглянути у відсутності представника Київської міської ради. Крім цього, просить відмовити позивачу в частині стягнення з Київської міської ради судових витрат (а.с.а.с. 36-38). Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Корольчук Ольга Сергіївна в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Через канцелярію суду від третьої особи надійшло клопотання, відповідно до якого приватний нотаріус не заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить розглядати справу за її відсутності (а.с.а.с. 28, 53). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог від третьої особи до суду не надійшло. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в ред. від 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Врахувавши заяву представника позивача про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 748, що підтверджується даними свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 14 квітня 2016 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 7) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, у тому числі і на 4/100 частини квартири під номером 2 (два) кімнати номер [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С. заведено спадкову справу №06/2016 до майна померлого (а.с.а.с. 53-81). З інформаційної довідки КВ-2-16 № 34323 від 27.09.2016 року Київського міського бюро технічної інвентаризації Київської міської ради вбачається, що згідно з даними Бюро 4/100 частини [ADDRESS] на праві власності зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації 15.11.2006 року (розпорядження № 37665) (а.с. 8). Після смерті [PERSON] у встановлений законом строк позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С. із заявою про прийняття спадщини після померлого батька (а.с. 9). Крім того, з матеріалів спадкової справи вбачається, що крім позивача до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С. із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулася колишня дружина померлого - [PERSON] (а.с. 54). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 листопада 2016 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С. відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 4/100 частини квартири під [ADDRESS] після смерті її батька [PERSON], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на зазначене майно (а.с. 10). Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно ст. 16 Цивільного кодексу України засобом захисту свого права є визнання права. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого і визнання права власності. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч.3 ст.1223 ЦК України). Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 2 статті 1223 ЦК України регламентовано, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи те, що позивач не має можливості оформити спадщину після смерті батька - [PERSON] на майно, а саме на 4/100 частини квартири під номером 2 (два) кімнати номер [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, що належало померлому на підставі свідоцтва Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації 15.11.2006 року (розпорядження № 37665), у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, то суд вважає за можливе визнати за нею право власності на зазначену частину квартири у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON], оскільки факт належності частини спірної квартири померлому знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, відсутність оригіналу правовстановлюючого документу не є підставою для відмови позивачу у визнанні права власності, а тому позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з Київської міської ради суми сплаченого судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., то суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В даному випадку належним відповідачем в даній справі є Київська міська рада виключно у зв'язку з тим, що Київська міська рада як державний орган виступає від імені держави і у разі відсутності спадкоємців або не прийняття спадщини вказаний державний орган виступає стороною в таких правовідносинах від імені держави. Тобто Київську міську раду не можна вважати відповідальною за бездіяльність спадкодавця щодо не проведення державної реєстрації права власності в установленому законом порядку на спірне спадкове майно і відповідно виникнення даного спору, а тому в даному спірному випадку не вбачається ніяких правових підстав для стягнення сплаченого судового збору з відповідача. Судовий збір в справах, за якими особа набуває у власність нерухоме майно, є фактично платою державі за набуття права власності на нерухоме майно у вигляді судового збору або державного мита при отриманні нотаріального свідоцтва про право на спадщину, а тому суд в даному випадку не вбачає правових підстав для стягнення судового збору з відповідача, який є державним органом та виступає від імені держави в спірних правовідносинах. Крім того, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду двічі було сплачено судовий збір, а саме у розмірі 551,21 грн., згідно квитанції №338 від 13.01.2017 року, та у розмірі 551,21 грн., згідно квитанції №111 від 05.12.2016 року, які зараховано до Державного бюджету України. Позивач звернулася до суду із заявою про повернення надміру сплачених коштів, а саме у розмірі у розмірі 551,21 грн., згідно квитанції №111 від 05.12.2016 року, які зараховано до Державного бюджету України. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); 5) закриття провадження у справі. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Таким чином, суд вважає за необхідне повернути позивачу зайво сплачений судовий збір у розмірі 551,21 грн., згідно квитанції №111 від 05.12.2016 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial