Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач 21.03.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказав, що 05.02.2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 15 000 грн. строком до 04.02.2011 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 05.02.2008 року між банком та [PERSON] був укладений відповідний договір поруки. Відповідач [PERSON] належним чином зобов'язання за договором не виконала. Заборгованість станом на 19.03.2014 року складає 18 316,89 грн., з яких: загальна заборгованість за кредитом - 12 117,25 грн.; відсотки за користування кредитом - 3 948,67 грн.; штраф - 2 250,97 грн. Просив суд стягнути з відповідачів солідарно кредитну заборгованість у розмірі 18 316,89 грн. Сторони у судове засідання не з'явились, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, надали заяви, відповідно до яких просили суд розглянути справу за їх відсутності. Крім того, представник позивача у своїй заяві підтримав позов, а представник відповідачів - позов не визнав та просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.02.2008 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 54/2008/Б, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 15 000 грн. під 24 % річних строком до 04.02.2011 року. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні з'ясовано, що відповідач [PERSON] належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого за розрахунками банку заборгованість за кредитним договором станом на 19.03.2014 року складає 18 316,89 грн., з яких: загальна заборгованість за кредитом - 12 117,25 грн.; відсотки за користування кредитом - 3 948,67 грн.; штраф - 2 250,97 грн. Останній платіж відповідачем проведений 23.06.2010 року (а.с.3). В свою чергу, позивач звернувся до суду із даним позовом 21.03.2014 року. Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Частиною 4 ст. 631 ЦК України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору, однак при цьому слід враховувати строки позовної давності, що передбачені ст. ст. 257, 258, 259 ЦК України. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Доказів про вчинення боржником в межах позовної давності будь-яких дій, що свідчать про визнання свого боргу (сплата будь-якого платежу, надання банку письмової заяви про визнання боргу тощо), як і доказів на підтвердження поважності пропущення строку позовної давності, позивачем не надано, а тому відсутні підстави для переривання перебігу позовної давності та визнання поважними причин її пропущення відповідно до ст.ст.264, 267 ЦК України. Судом також встановлено, що 05.02.2008 року між банком та відповідачами був укладений договір поруки № 54/2008/Б/П-1, за яким [PERSON] поручилась перед банком солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань за вказаним вище кредитним договором. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання зебезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З договору поруки від 05.02.2008 року, укладеного між сторонами, вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» згідно частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З огляду на викладені обставини, суд дійшов до висновку, що зобов'язання за договором поруки припинилися, а тому відсутні і підстави для солідарного стягнення з відповідачів кредитної заборгованості. Разом з тим, відсутні і підстави для стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] в силу спливу строків позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed