Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 травня 2014 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання договору дарування. В позовній заяві посилається на те, що відповідач по справі - його дружина, з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 11 травня 2007 року. На даний час у квартирі [ADDRESS] він проживає один, оскільки подружні відносини з відповідачем припинені через вбивство відповідачем його сина від першого шлюбу, який проживав разом з ними у вищевказаній квартирі. Відповідач визнає свою вину. Проти неї відкрито кримінальне провадження про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України. У зв'язку з вищевказаними обставинами він звернувся до Луцького міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Крім того, вважає за необхідне розірвати договір дарування частки своєї квартири [ADDRESS], яку він подарував відповідачу 29 серпня 2008 року на її вимогу. Спірна квартира належала йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого комітетом по майну комунальної власності міста Луцька згідно з розпорядженням №7-р від 13 квітня 1993 року, зареєстрованого у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації 14 квітня 1993 року та записана в реєстрову книгу за № 7292, та на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2007 року по справі № 2-5257/07 та від 16 травня 2008 року по справі № 2-2976/2008 року. За договором дарування від 29 серпня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON], та зареєстрованим в реєстрі за №55,та зареєстрованим КП «Волинське БТІ» в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно № 21650387 16 вересня 2008року, відповідачу передана у дар ? /три четвертих/ належних йому частки квартири [ADDRESS]. Інша 1/4 частка вказаної квартири належала на праві власності в порядку спадкування після смерті матері, його першої дружини, його синові - [PERSON], якого відповідач по справі 16 лютого 2014 року вбила. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд договір дарування від 29 серпня 2008 року 3/4 частки квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON], та зареєстрований комунальним підприємством «Волинське бюро технічної інвентаризації» в електронному реєстрі прав власності нерухомого майна за №21650387, за яким [PERSON] подарував [PERSON] 3/4 частки вищевказаної квартири розірвати . В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та просив його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача не визнала позову, мотивуючи тим, що відповідач на даний час житлом не забезпечена, вбивство скоїла не навмисно. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 29.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування будинку, за умовами якого [PERSON] подарував [PERSON] 3/4 частки квартири [ADDRESS].(а.с.4) Згідно з ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. З матеріалів справи вбачається, що вироком Луцького міськрайонного суду від 04 липня 2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, призначивши покарання у виді п'яти років позбавлення волі. Строк відбуття покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту її затримання. Стягнуто з обвинуваченої [PERSON] в користь потерпілого [PERSON] 30000грн. спричиненої моральної шкоди. З цього ж вироку слідує, що відповідач вчинила умисний і тяжкий злочин проти життя і здоров'я дитини позивача, що потягнуло тяжкі наслідки, а саме: смерть сина позивача - [PERSON] Вироком апеляційного суду Волинської області від 05 вересня 2014 року вирок Луцького міськрайонного суду в частині призначення покарання скасовано, призначено [PERSON] покарання за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді п'яти років позбавлення волі. Залишити запобіжний захід [PERSON] у виді домашнього арешту до приведення вироку до виконання. Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання. У решті вирок суду залишено без змін. Відповідно до ст.727 ЦК України, дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини /чоловіка/ або дітей. Приймаючи до уваги, що відповідач вчинила злочин проти життя і здоров'я сина позивача, [PERSON], тому вищевказаний договір дарування з наведених підстав слід розірвати . Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, слід стягнути з відповідача в користь позивача 910грн. (дев'ятсот десять гривень) понесених останнім судових витрат по справі.

Outcome: approved