Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS]) звернулася до суду з позовом до [PERSON], [INFO] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проживає за адресою: [ADDRESS]), [PERSON], [INFO] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS], проживає за адресою: [ADDRESS]), яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проживає за адресою: [ADDRESS]), третя особа Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Сибірцева, 190) в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 квітня 1990 року, вона отримала, відповідно ордера № 9, від комунального підприємства «Бахмутська житлова управляюча компанія» №5 «Промстрой», квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На момент отримання ордеру склад моєї сім'ї мав дві особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач є основним наймачем даної квартири. Квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] - знаходиться у комунальній власності на балансі комунального підприємства «Бахмутська житлова управляюча компанія» №5 «Промстрой». З 17.08.2011 року в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у якості члена сім'ї, зареєстрована невістка позивача [PERSON], [INFO], яка деякий час проживала разом з ними. Також з 17.08.2011 року в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у якості члена сім'ї зареєстрований онук [PERSON], [INFO], який деякий час проживав разом з нами. Тобто, з березня 2015 року, вже більше трьох років [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у спірній квартирі не проживають без поважних причин, оскільки виїхали до Донецької області в місто Амвросіївка , де мають намір постійно проживати [ADDRESS]. Ніякої участі у витратах по оплаті комунальних послуг та утриманню житла родичі не приймають. Крім того, факт реєстрації відповідачів у квартирі перешкоджає позивачу оформити житлову субсидію, що у свою чергу негативно може вплинути на її майновий стан, тобто у даному випадку йдеться про порушення її прав як наймача. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. В судове засідання також не з'явилися відповідачі, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Також у судове засідання не з'явилася представник третьої особи Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Донецької області Підгайна В.В., про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Згідно ордеру № 9 на житлове приміщення в гуртожитку, виданого 20 квітня 1990 року Артемівським будівельним управлінням №5, [PERSON] надано право на зайняття з родиною з двох осіб житлової площі в гуртожитку по [ADDRESS] житловою прощею 12 кв.м. Ордер виданий на підставі спільного рішення адміністрації та профсоюзного комітету від 20 квітня 1990 року (а.с.12). Згідно договору найму жилого приміщення №15 від 09 жовтня 2017 року, Комунальне підприємство «Бахмутська житлова управляюча компанія» надає [PERSON], 1954 року народження, на підставі ордеру №9 Артемівського будівельного управління №5 від 20.04.1990 року, у користування квартиру за адресою [ADDRESS], загальною площею 24,10 кв.м., що складається з 1 кімнати. Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 09 жовтня 2020 року (а.с.15-16). Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб №648 виданої 20.07.2018 року ПП «Житловик», [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], має наступний склад сім'ї: невістка - [PERSON], [INFO], онук - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] (а.с.14). Згідно акту про не проживання, складеного 22 липня 2018 року комісією у складі майстра дільниці ПП «Житловик» [PERSON], паспортиста [PERSON], в квартирі [ADDRESS] згідно показів свідків [PERSON], [PERSON] з березня 2015 року не проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.13). Відповідно до положень ст. ст. 64, 65 Житлового кодексу Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно зі ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положення статі 71 Житлового кодексу України, регулюють правовідносини користування жилими приміщенням в будинках державного та громадського житлового фонду. Відтак у суду відсутні докази поважності причин відсутності відповідачів [PERSON], [PERSON] понад встановлені строки у спірній квартирі. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідачів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню. Стосовно позовної вимоги про визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, суд звертає увагу на наступне. У відповідності до ч.2 ст.2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї. За ч.1 ст.3 цієї Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ст.27 Конвенції про права дитини). У відповідності до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», охороною дитинства є система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Частиною 2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Однак, суду не представлено доказів наявності у батьків дитини житла, придатного для проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], забезпечення дитини належними умовами проживання. У суду на час розгляду справи, відсутні відомості де дитина перебуває та проживає. Оскільки наявність у неповнолітнього [PERSON] іншого місця постійного проживання ніж те, у якому він зареєстрований на підставі ордеру як член сім'ї наймача житла, не підтверджена, позбавлення дитини права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], суперечитиме принципу найкращого забезпечення його інтересів щодо права на житло. Відтак у задоволенні позову у цій частині слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 гривень по 352,40 грн. з кожного.

Outcome: partial