Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивач 30 березня 2018 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» гіпермаркет «Епіцентр К» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому вказує, що відповідно до наказу від 16.10.2006 року № 35п його було прийнято на роботу в посаді продавця непродовольчих товарів відділу «Вироби з дерева» гіпермаркету «Епіцентр К» у м. Полтава. У 2008 році він вже обіймав посаду завідуючого секцією-відділу. 03.03.2014 року позивача переведено, відповідно до наказу № 23 п, на посаду начальника відділу «Вироби з дерева» гіпермаркету «Епіцентр К» смт. Слобожанський Дніпропетровської області. 12 травня 2017 року, коли він був вихідний, дирекція гіпермаркету провела загальні збори працівників відділу на яких було розглянуто питання відсторонення його від посади і дирекція представила нового начальника відділу. [PERSON] вказує, що таким чином його фактично в незаконний спосіб відсторонили від роботи, проте він продовжував виходити на робоче місце. Наказами від 16.05.2017 року №81-к, від 18.05.2017 року № 83-к, від19.05.2017 року № 84-к, від 23.05.2017 року № 29-к позивачу було оголошено догани. 22.06.2017 року позивач вказує, що він був змушений написати заяву про звільнення за згодою сторін. Менеджер з персоналу оформив наказ з яким його ознайомив. Наказом директора гіпермаркета «Епіцентр К» м. Дніпро ТОВ «Епіцентр» від 22.06.2017 року № 113-к [PERSON], начальника відділу «Будівельні матеріали», 26.06.2017 року звільнено за угодою сторін, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Позивач не згоден зі своїм звільненням, вказує, що на нього постійно чинився тиск, його практично змушували звільнитися, у звязку з чим він був змушений написати заяву про звільнення, хоча вважає своє звільнення незаконним і тому просить суд, визнати незаконним наказ директора гіпермаркету «Епіцентр К» м.Дніпро ТОВ «Епіцентр» від 22.06.2017 року №113-к про звільнення [PERSON], начальника відділу «Будівельні матеріали», 26.06.2017 року за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України. Стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.06.2017 року по день поновлення на роботі. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти позову в повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні з підстав викладених в відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовне підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] в ТОВ «Епіцентр К» працював з 16.10.2006 року по 22.06.2017 року. 22.06.2017 року позивач звернувся до відділу по роботі з персоналом невідокремленого структурного підрозділу ТОВ Епіцентр К Гіпермаркету Епіцентр К м. Дніпро із письмовою заявою щодо його звільнення із займаної посади за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України з 26.06.2017р. Згідно виявленого бажання [PERSON] та його наданої письмової заяви (а.с.69) було досягнуто домовленість між працівником та підприємством про припинення трудового договору за угодою сторін з 26.06.2017р. за п. 1 ст. 36 КЗпП України. 22.06.2017 року було видано відповідний наказ за № 113-к про звільнення [PERSON] за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КзпП України з 26.06.2017р. [PERSON]. було ознайомлено під підпис з даним наказом. Копія наказу з підписом [PERSON]. міститься в матеріалах справи(а.с.70). 26.06.2017р. [PERSON] відпрацював останній робочий день, отримав особисто на руки трудову книжку, про що свідчить його підпис в акті приймання-передачі трудової книжки від 26.06.2017 р. (а.с.71). Бухгалтерією з [PERSON] було проведено повний розрахунок за відпрацьований час з 01.06.2017р. по 26.06.2017р. та невикористану частину щорічної основної відпустки. Кошти в повному обсязі перераховано на банківську зарплатну картку [PERSON] [PERSON] зазначає в позовній заяві, що саме починаючи з 01.08.2016 р. на нього почали чинити тиск, який став причиною його подальшого звільнення. Але не зрозуміло який саме тиск на нього чинили протягом 11 місяців. Окрім того, позивач не заявляв клопотання про виклик в судове засідання свідків, які б могли підтвердити факти тиску. Будь-яких конкретних фактів тиску чи настання негативних наслідків (в чому вони проявлялись) у зв'язку з виконанням посадових обов'язків [PERSON] не наводить, а описує звичайний робочий процес та функціональні обовязки начальника відділу. Тому розцінювати виконання начальником відділу його посадових обов'язків як тиск на нього з боку керівництва є необґрунтованим. Відповідно до статті 81 ЦПК України Обовязок доказування і подання доказів кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В позовній заяві [PERSON] не надано жодних конкретних фактів та доказів тиску на нього чи примушування до звільнення, не доведено жодних обставин чи причин такого тиску, позивач самостійно виявив бажання припинити трудову угоду. Відповідно до статті 233 КзпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. [PERSON] самостійно виявив бажання припинити трудовий договір, написав заяву (а.с.69), ознайомився з наказом про розірвання трудового договору з 26.06.2017р., про що свідчить його підпис (а.с.70), отримав трудову книжку згідно акту приймання передачі(а.с.71) та розрахунок під час звільнення, а отже підстави для поновлення строку позовної давності в даному випадку відсутні. Звернення до будь-яких органів не обмежує працівника у зверненні до суду для захисту своїх порушених прав. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що припинення трудового договору з [PERSON] згідно до1 ст. 36 КЗпП було здійснено за його власним бажанням та подальшої досягнутої домовленості між підприємством та працівником. Факт наявності будь-якого тиску чи примусу з боку керівництва ТОВ Епіцентр К щодо припинення трудового договору на [PERSON] судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити у звязку з безпідставністю. На підставівикладеного,

Outcome: dismissed