Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.01.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Товарна біржа «Українська», про визнання біржового договору купівлі-продажу нерухомості дійсним та визнання права власності на нерухомість, вказавши на підтвердження своїх вимог, що 26.05.1999 року вони, як покупець [PERSON] та відповідач у якості продавця [PERSON], були прийняті в члени товарної біржі згідно з п. 2.1 Статуту та п. 15 ЗУ «Про товарну біржу» відповідно до рішення № 44591, де між ними було укладено Договір купівлі-продажу нерухомості, а саме продавець продав, а покупець придбав однокімнатну квартиру, житловою площею 36,5 кв.м. за № 15 в будинку № 4 на м-ні «лазурний» в м.Красноармійську Донецької області, за що покупець сплатив продавцю 7000,00 грн. Згідно з умовами Договору відповідач прийняв ці кошти, передав позивачці правовстановлюючі документи та ключі від квартири. Істотні умови договору були виконані сторонами в повному обсязі. Однак відповідач від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу відмовився, оскільки була можливість оформити договір на біржі. З часу придбання квартири ніяких претензій зі сторони продавця не поступало. Під час укладання Біржового договору купівлі-продажу нерухомості від 26.05.1999 року, вона не знала про те, що договір купвлі-продажу нерухомості необхідно укладати саме в нотаріальній формі. Співробітниками Універсальної товарної біржі позивачці не були роз»яснені наслідки укладання Біржового договору купівлі-продажу нерухомості без його нотаріального посвідчення. Під час укладання зазначеного біржового договору, і в подальшому, позивачка була впевнена в правильності та законності укладання угоди купівлі-продажу вказаної квартири, як і продавець (відповідач). 01.06.1999 року відповідно до умов договору та діючого законодавства позивачка зареєструвала право власності на квартиру, яка розташована за адресою м.Красноармійськ, м-н «Лазурний», 4/15 в Державному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації», про що отримала посвідчення на своє ім.»я, про що було зроблено запис до реєстраційної книги під № 23 та реєстровим № 4. Коли позивачка дізналась про те, що всі угоди відносно об»єктів нерухомості підлягають нотаріальному посвідченню, позивачка намагалась звернутися до Відповідача з наміром оформити угоду купівлі-продажу відповідно до вимог чинного законодавства України, але відповідач ніяким чином не реагує на її прохання, у зв»язку з чим вона позбавлена можливості у досудовому порядку оформити своє право власності на вказаний об»єкт нерухомості. Позивачка просить визнати дійсним Біржовий договір купівлі-продажу нерухомості № 44591 від 26.05.1999 року, адже вона як покупець, під час укладання договору купівлі-продажу виконала умови передбачені даним договором, відповідач не оспорював умови договору, не ставив під сумнів дійсність договору. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні заявлених вимог наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлений належним чином, у справі є розписки, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Товарної біржі «Українська» у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 26.05.1999 року [PERSON] як покупець та відповідач у якості продавця [PERSON], були прийняті в члени товарної біржі згідно з п. 2.1 Статуту та п. 15 ЗУ «Про товарну біржу» відповідно до рішення № 44591, де між ними було укладено Договір купівлі-продажу нерухомості (а.с.9), а саме продавець продав, а покупець придбав однокімнатну квартиру, житловою площею 36,5 кв.м. за № 15 в будинку № 4 на м-ні «лазурний» в м.Красноармійську Донецької області, за що покупець сплатив продавцю 7000,00 грн. Згідно з умовами Договору відповідач прийняв ці кошти, передав позивачці правовстановлюючі документи та ключі від квартири. Істотні умови договору були виконані сторонами в повному обсязі. Однак відповідач від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу відмовився, оскільки була можливість оформити договір на біржі. З часу придбання квартири ніяких претензій зі сторони продавця не поступало. Під час укладання Біржового договору купівлі-продажу нерухомості від 26.05.1999 року, вона не знала про те, що договір купвлі-продажу нерухомості необхідно укладати саме в нотаріальній формі. Співробітниками Універсальної товарної біржі позивачці не були роз»яснені наслідки укладання Біржового договору купівлі-продажу нерухомості без його нотаріального посвідчення. Під час укладання зазначеного біржового договору, і в подальшому, позивачка була впевнена в правильності та законності укладання угоди купівлі-продажу вказаної квартири, як і продавець (відповідач). 01.06.1999 року відповідно до умов договору та діючого законодавства позивачка зареєструвала право власності на квартиру, яка розташована за адресою м.Красноармійськ, м-н «Лазурний», 4/15 в Державному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації», про що отримала посвідчення на своє ім.»я, про що було зроблено запис до реєстраційної книги під № 23 та реєстровим № 4 (а.с.10). Коли позивачка дізналась про те, що всі угоди відносно об»єктів нерухомості підлягають нотаріальному посвідченню, позивачка намагалась звернутися до Відповідача з наміром оформити угоду купівлі-продажу відповідно до вимог чинного законодавства України, але відповідач ніяким чином не реагує на її прохання, у зв»язку з чим вона позбавлена можливості у досудовому порядку оформити своє право власності на вказаний об»єкт нерухомості. Позивачка просить визнати дійсним Біржовий договір купівлі-продажу нерухомості № 44591 від 26.05.1999 року, адже вона як покупець, під час укладання договору купівлі-продажу виконала умови передбачені даним договором, відповідач не оспорював умови договору, не ставив під сумнів дійсність договору. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України. якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.. 15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угоді, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі. Згідно ст.. 47 ЦК України від 18.07.1963 року № 1540-VI (який був чинний на момент виникнення правовідносин) нотаріальне посвідчення угод обов»язкове лише у випадках зазначених в законі. Ст. 128 ЦК України від 18.07.1963 року № 1540-VI (який був чинний на момент виникнення правовідносин) передбачала, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Таким чином, судом встановлено, що вимоги [PERSON] обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved