Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON], діюча від себе та від неповнолітнього сина [PERSON],[INFO] звернулась до суду та просить визнати за нею та її неповнолітнім сином, за кожним, право власності по 52/900 частини житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами, загальною площею 167,6 кв.м, житловою площею 109,9 кв.м з надвірними будовами та будівлями, розташованого у місті Харкові по вул.Гутянській,57, відповідно до актуальної інформації опису обєкта у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, без урахування самочинних будов та будівель, в порядку спадкування після чоловіка та батька [PERSON], який помер 13 листопада 2012 р. у місті Харкові. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона та її неповнолітній син [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення 14.02.2013 р. до Першої ХДНК з відповідною заявою у встановленому законом порядку; оформити спадкові документи на спадщину у вигляді 104/900 частини житлового будинку №57 по вул.Гутянській у м.Харкові після смерті [PERSON], який у свою чергу прийняв спадщину після свого батька [PERSON] первісного власнику будинку, який помер 16.05.2003 р. та після своєї матері [PERSON], яка померла 18.04.2006 р., у нотаріальному порядку, - вони не можуть у звязку з відсутністю у них правовстановлюючих документів на спадкове майно, які зберігаються у відповідачів, та відмовою нотаріусу у вчиненні нотаріальної дії з приводу неможливості визначити склад спадкового майна; зазначені обставини вимусили її звернутись до суду із дійсним позовом для захисту своїх та сина прав спадкоємців. В судовому засіданні представник позивачів за довіреністю, адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі та надала пояснення відповідні вищенаведеному, у межах позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про час, місце та дату слухання справи\~\~повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Клопотання про слухання справи за їхньою відсутністю до суду не надходило. За таких підстав суд визнає за можливе розглядати справу за відсутності відповідачів на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Представник третьої особи - Першої державної нотаріальної контори міста Харкова до судового засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Треті особи [PERSON], [PERSON] до суду не зявились, у своїх заявах до суду просять слухати справу у їхньої відсутності. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення позову по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, розташований у місті Харкові по вулиці Гутянській, №57 належить за правом спільної часткової власності: [PERSON] 26/100 частини, згідно Свідоцтву про право власності, виданому 26.04.1966 р. Виконкомом Жовтневої районної ради м.Харкова, Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.10.2006 р., справа за №2-1932/2006; [PERSON] 37/100 частини, згідно Свідоцтву про право на спадщину,виданому Першою ХДНК 21.03.1994 р., р.№9-1826,згідно Рішенню Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.10.2006 р., справа за №2-1932/2006; [PERSON] 37/100 частини, згідно Свідоцтву про право на спадщину, виданому Першою ХДНК 21.03.1994 р., згідно Рішенню Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.10.2006 р., справа за №2-1932/2006. Право власності на будинок належним чином зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Власник 26/100 частини зазначеної нерухомості [PERSON] помер у місті Харкові 16 травня 2003 року. Його спадкоємцями за законом були: дружина [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON], які прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 268 ч.3 ЦК України, своєчасно свої спадкові права не оформили, від спадщини не відмовлялись. Кожний зі спадкоємців успадкував по 26/300 частини житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого у м.Харкові по вул.Гутянській, №57. 18 квітня 2006 р. у місті Харкові померла [PERSON]. Її спадкоємцями за законом є її діти: син [PERSON], дочка [PERSON] та дочка [PERSON]. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після матері та батька шляхом звернення із заявою до нотаріальної контори та отримали Свідоцтва про право на спадщину за законом, видані Першою ХДНК 02.10.2015 р.: [PERSON] отримала Свідоцтво за реєстровим №6-797 на 26/300 частини спадщини, та Свідоцтво за реєстровим №6-800 на 26/900 частини спадщини; [PERSON] отримала Свідоцтво за реєстровим №6-803 на 26/900 частини спадщини. Спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину після батьків, від неї не відмовився, але свої спадкові права своєчасно не оформив. Як вбачається з актового запису за №15047, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби ХМУЮ, 13 листопада 2012 року у місті Харкові, [PERSON] помер у віці 39 років. Заповіту він не залишив. Його спадкоємцями за законом є позивачі: дружина [PERSON], [INFO], уродженка Сумської області Великописарівського району, с.Вищевеселе, громадянка України, яка знаходилась із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 26.05.2006 р. та його син [PERSON], [INFO], уродженець [INFO]. Спадщину після чоловіка та батька [PERSON] та [PERSON] прийняли шляхом звернення 14.02.2013 р. до Першої ХДНК, з відповідною заявою, про що нотаріусом [PERSON] наданий Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №33265944 та відкрита спадкова справа за №106/2013. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 104/900 частини житлового будинку із надвірними будівлями по вул.Гутянській,57 у м.Харкові, яка складалась з 26/300 частини, отриманих ним після смерті батька [PERSON], який помер 16 травня 2003 року та 26/900 частини, отриманих після смерті матері [PERSON], яка померла 18 квітня 2006 року. Спадщину після смерті своїх батьків [PERSON] прийняв, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцями. Спадкові 26/100 частини будинку літ. «А-1» по вул.Гутянській,57 складаються з житлової кімнати приміщення 2-4, площею 18,6 кв.м та житлової кімнати приміщення 2-3, площею 26.8 кв.м, які виділені первісному власнику [PERSON] легітимним Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 03.05.2007 р., справа за №2-1733/07. Як зазначила позивачка, у цих приміщеннях однією сімєю проживали батьки її чоловіка: батько [PERSON], мати [PERSON], її чоловік [PERSON] та вона із сином [PERSON]. За домовленістю між дітьми первісного власнику [PERSON], після смерті батьків їх син [PERSON] з позивачкою залишається проживати у спадковій частині будинку та оформляє на себе спадщину. Але після смерті [PERSON] 13.11.2012 р., відповідачі порушили домовленість, оформили свої спадкові права після батьків та утримують у себе документи, необхідні для оформлення спадщини позивачкою, на письмові запити нотаріуса не реагували. Зазначена обставина є перепоною для оформлення позивачкою своїх та свого сина спадкових прав у нотаріальному порядку після смерті [PERSON] За наданою позивачем [PERSON] від 27.12.2016 р.№5089/02-31 їй також було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з приводу неможливості визначити склад спадкового майна. Нотаріус посилається на те, що у спадковій справі є дві Довідки КП «ХМБТІ», отримані за його запитами: довідка за №2071528, видана 20 серпня 2015 р. [PERSON] та довідка за №1011544, видана 21 жовтня 2016 р. [PERSON], у яких не співпадають загальні та житлові площі будинку по вул.Гутянській, 57. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого КП «ХМБТІ» 13.10.2016 р., збільшення загальної та житлової площі будинку відбулось за рахунок самочинних будівель та прибудов, які не відносяться до спадкової маси та не можуть розподілятись між спадкоємцями. Аналізуючи зазначені вище довідки КП «ХМБТІ», відомості з технічного паспорту, відомості з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.07.2017 р., суд надходить висновку, що на час смерті [PERSON] його спадкова частка, на яку претендують позивачі, не змінювалась за рахунок самочинного будівництва та складатиме 104/900 частини житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами, загальною площею 167,6 кв.м, житловою площею 109,9 кв.м з надвірними будовами та будівлями, розташованого у місті Харкові по вул.Гутянській,57. Відповідно до\~ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст.\~11,\~15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, - визнання права. Відповідно до п.3 Розяснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивачі належним чином прийняли спадщину після смерті [PERSON], якому на час смерті належали, але не були нотаріально оформлені 104/900 частини житлового будинку по вулиці Гутянській,57 у м.Харкові. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу захисту, позивачі обґрунтовано звернулись з позовом до суду за захистом свого спадкового права шляхом визнання за ними права власності. За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємці за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За приписами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За правилами ч. 1 ст. 1258, ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Порядок прийняття спадщини визначений законодавцем у ст. 1268 ЦК України. Відповідно до вказаної правової норми спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріусу за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, відповідно до ст.1297 ЦК України. Встановлені судом факти та обставини щодо успадкування позивачами спірної нерухомості підтверджуються належними доказами, які містяться у матеріалах справи. Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивачі своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка та батька [PERSON], який помер 13 листопада 2012 р. у місті Харкові, а фактично належна померлому на праві власності спадкова частина нерухомого майна не була своєчасно ним оформлена після смерті його батька [PERSON],що помер 16 травня 2003 р. та матері [PERSON]О., яка померла 18.04.2006 р., то суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved