Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач 30.04.2013 року звернувся до суду із позовом та просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь грошовий борг у розмірі 413 160,73 грн. та судові витрати по справі посилаючись на невиконання останнім грошових зобов`язань перед ним по поверненню грошового боргу у розмірі 413 160,73 грн. (а.с. 1-3). В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 15.04.2010 року передав відповідачу у позик грошові кошти в сумі 51839,49 дол. США, що в еквіваленті складає 413 160,73 грн., які останній зобов'язався повернути в строк до 15.05.2010 року. Проте, на день звернення до суду з позовом відповідач свої зобов'язання не виконав та кошти не повернув. В зв'язку з чим, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за договором та сплачені судові витрати. /а.с. 1-3 / 06.05.2014 року позивач подав уточнену позовну заяву у якій збільшив свої вимоги, та окрім грошового боргу та судових витрат по справі, просив також стягнути з відповідача на свою користь відсотки за прострочення платежів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року у загальному розмірі 2 000 000 грн. 00 коп. /а.с. 94-95/ 12 серпня 2014 року в судовому засіданні позивач заявив клопотання про припинення провадження по справі у частині стягнення з відповідача відсотків за прострочення платежів на суму 9802,88 грн. та просив стягнути з відповідача відсотки у розмірі 1990197,12 грн. за період часу з 01.01.2012 року по 07.06.2012 року включно. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12.09.2014 року відмова позивача від частини позовних вимог була прийнята судом. / а. с 115 / Позивач в судовому засіданні 12.08.2014 року свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставах викладениху позові. 12.09.2014 року позивач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, у письмовій заяві просив розглянути спір у його відсутності та задовольнити позов. Проти винесення заочного рішення заперечував. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, заперечень щодо позову не надав. На підставі ч.2 ст.77 ЦПК України в разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони не з'явилися в судове засідання без поважних причин, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити рішення на підставі наявних письмових доказів, які є у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 15.04.2010 року виникли правовідносини у зв'язку із укладанням письмового договору про надання позики, оформлений розпискою, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 151839,49 дол. США, що в еквіваленті складає 413 160,73 грн., а останній зобов'язався повернути останні в строк до 15.05.2010 року. Факт укладання договору позики підтверджується відповідною письмовою розпискою, копія якої залучено до матеріалів справи, а оригінал оглянутий у судовому засіданні. Свої зобов'язання за договором позики [PERSON] не виконав та в обумовлений договором строк до 15.05.2010 року і станом на теперішній час отримані кошти не повернув. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Враховуючи зазначені вище положення закону, той факт, що відповідач у визначений в договорі позики строк отримані у позику кошти не повернув, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми боргу в розмірі 413160,73 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частина 1 статті 1050 ЦК України передбачила, що позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу, яка, в свою чергу передбачає обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, як що інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розписки /а.с.21/, в разі неможливості повернути гроші в зазначений термін відповідач зобов'язувався виплачувати по 1% за кожний прострочений день від утвореної суми. З урахуванням зазначених положень закону, враховуючи, що договором позики розмір процентів за користування позикою сторонами визначений, а також факт несвоєчасного овернення відповідачем отриманих у позику коштів, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування позикою за період з 01.01.2012 року по 07.6.2012 року включно в сумі 1990197,12 грн., погоджуючись з письмовим розрахунком вказаної суми, наведеним позивачем у додатках до позову. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю та стягнути на користь останнього з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 2406798,85 грн., що складається з: суми позики - 413 160,73 грн., відсотків - 1990197,12 грн. та судових витрат - 3441 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved