Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 червня 2019 року звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У будинку крім неї зареєстрований, зокрема, відповідач [PERSON] . З часу реєстрації відповідач у будинку не проживала, та не проживає на даний час, особистих речей немає. Реєстрація відповідача створює перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг. Позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явилась. Судові повістки направлялися за адресою місця реєстрації. Крім того, згідно положень ч.11 ст.128 ЦПК України, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 27 листопада 2018 року приватним нотаріусом Подільського міського нотаріального округу Одеської області, зареєстровано в реєстрі за №2067. Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у вказаній квартирі з 22.12.1997 року. Факт того, що відповідач у вказаній квартирі не проживає підтверджується довідкою голови квартального комітету №22 від 20.08.2019 року, відповідно до якої [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але ніколи за вказаною адресою не проживала та не проживає. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов`язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру її фактичного проживання в цій квартирі. Відповідно вона втратила право на користування цією квартирою, оскільки добровільно припинила користування вказаною квартирою та переселилась на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як судом встановлено, що відповідач в спірному жилому приміщенні ніколи не проживала без поважних на те причин, спільним побутом з позивачем не пов`язана, домовленості між нею та позивачем, як власником житла, щодо порядку використання квартирою відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Рішення суду про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved