Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач 17.10.2017 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. 13.11.2017 року позивач надала уточнену позовну заяву відповідно до якої просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. З позовної заяви та уточненої позовної заяви вбачається, що 16.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від цього шлюбу в сторін є спільна дитина [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків стосовно своєї дитини, а також не надає матеріальної допомоги, необхідної для його забезпечення. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, однак надала заяву, відповідно до якої зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, а також просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу Кілійського районного суду Одеської області надійшла заява про те, що він позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 16.02.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 19, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [INFO] року в шлюбі народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], про що в складено відповідний актовий запис № 162, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.05.2016. Згідно довідки № 576 від 13.10.2017 року, виданої виконавчим комітетом Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, [PERSON], [INFO], має наступний склад родини: чоловік - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст. 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. В ст. 79 ЦПК України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанція звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищезазначене суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], [INFO], судовий збір в розмірі 640 гривень в дохід держави.

Outcome: approved