Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 січня 2016 року звернувся в суд з позовом до Київської районної в м. Полтаві ради про визнання права власності на гараж, який уточнив поданій до суду 22 грудня 2016 року заяві. В поданих до суду заявах посилався на те, що він з 1998 року є власником гаража в м. Полтаві по вул. Енгельса, 27б, дозвіл на будівництво якого було надано рішенням Київської районної в м. Полтаві ради від 22 квітня 1986 року. Вказував, що гаражний кооператив «Медик», в якому розташований гараж, ліквідований, тому виникла необхідність у визнанні тієї обставини, що гараж є індивідуальний. Просив суд визнати його право на гараж за адресою м. Полтава, вул. Олеся Гончара (Енгельса), 29б, як індивідуальний. В судовому засіданні позивач повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання своїх представників не направив, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва № 498 про право особистої власності на гараж від 30 листопада 1998 року є власником гаража № 9 по вулиці Енгельса (нова адреса [PERSON]), 29-Б в м. Полтаві, свідоцтво зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. Право приватної власності позивача [PERSON] на гараж № 9 в автогаражному колективі «Медик» по вул. Енгельса, 27-Б підтверджено належними та допустимими доказами не оспорюється відповідачем Київською районною в м. Полтаві радою. Засади захисту права власності визначені в ст. 386 ЦК України, згідно з якою власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст. 392 ЦК України одним із способів захисту права власності є визнання права власності. Зокрема, згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності позивача [PERSON] не оспорюється та визнається відповідачем, правовстановлюючий документ позивачем не було втрачено. Відтак, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на гараж в порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України. Окрім того, відповідач Київська районна в м. Полтаві рада, жодних прав позивача на гараж не порушувала. Твердження позивача в поданій до суду позовній заяві про те, що саме суд наділений повноваженнями по зміні статусу гаража з такого, що знаходиться в автогаражному колективі та індивідуальний, не ґрунтується на нормах законодавства та є безпідставним. Як встановлено дослідженими в справі доказами, належний позивачу на праві власності гараж знаходиться саме в автогаражному колективі «Медик». Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначає Закон України «Про кооперацію». Згідно зі ст. 2 зазначеного Закону кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Порядок ліквідації кооперативу визначено нормами статті 29 Закону України «Про кооперацію», згідно з якою кооператив ліквідується: за рішенням загальних зборів членів кооперативу або зборів уповноважених; за рішенням суду. При цьому нормами Закону передбачено, що ліквідація кооперативу здійснюється комісією, призначеною органом, який прийняв рішення про його ліквідацію. Цим же органом визначається порядок діяльності ліквідаційної комісії. З дня призначення ліквідаційної комісії до неї переходять повноваження з управління кооперативом. Ліквідаційна комісія проводить ліквідацію кооперативу у порядку, встановленому законом. Майно кооперативу, що залишилося після задоволення вимог кредиторів кооперативу, здійснення виплат членам кооперативу паїв та виплат на паї, кооперативних виплат, оплати праці, розрахунків з кооперативним об'єднанням, членом якого він є, розподіляється між членами кооперативу у порядку, визначеному статутом. В силу норм законодавства припинення діяльності кооперативу шляхом ліквідації не є підставою для зміни статусу гаража на індивідуальний, а суд при здійсненні судочинства не наділений повноваженнями щодо зміни статусу гаража на індивідуальний, як того просить позивач в поданій до суду позовній заяві. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Оскільки позивач при звернення до суду звільнений від сплати судового збору, судові витрати за розгляд даної справи судом необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed