Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.08.2019 року звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] . Інша Ѕ частина зазначеної квартири належить на праві власності [PERSON] Загальна площа квартири становить 69, 4 кв.м., житлова - 39,1 кв.м. Вказана квартира складається з 3-х ізольованих житлових кімнат, а саме: кімната №4 площею 17,3 кв.м, кімната №6 площею 9,2 кв.м., кімната №9 площею 12,6 кв.м. Також, у квартирі наявні такі приміщення: кухня №3 площею 11,4 кв.м, коридор №1 площею 10,4 кв.м., ванна №7 площею 2,6 кв.м., туалет №8 площею 1кв.м., балкон №І площею 2 кв.м., балкон №II площею 1,9 кв.м., кладовка площею 0,6 кв.м., кладовка площею 0,4 кв.м. На частку кожного із співвласників припадає по 19,55 кв.м. житлової площі у квартирі. Після фактичного припинення шлюбно-сімейних стосунків та розлучення з відповідачкою, позивач був змушений тимчасово виїхати з належної йому житлової площі у вказаній квартирі. За період часу з 2014 року по теперішній час позивач неодноразово намагався домовитись з відповідачкою щодо порядку користування житловими приміщеннями. Проте, [PERSON] не погодилась. На пропозиції [PERSON] продати квартиру та поділити грошові кошти, щоб кожен міг придбати собі окреме майно, відповідачка також не реагує. 11.06.2019 року позивачем на ім`я відповідача був направлений лист-пропозиція про визначення порядку користування спірною квартирою або придбання в позивача належну йому частину квартири. Зазначений лист був залишений відповідачем без відповіді. 27.07.2019 року [PERSON] повторно звернувся до відповідача з письмовою пропозицією визначити між ними порядок користування житловими приміщеннями в спірній квартирі в позасудовому порядку та вимогою надати можливість вселитись позивачу у спірну квартиру. Проте жодної відповіді [PERSON] не надала та до квартири позивача не впустила. Іншого власного житла, окрім спірної частини квартири, позивач не має. Сторони не змогли дійти згоди щодо користування спільною квартирою, а внаслідок неправомірних дій [PERSON] , позивач не має можливості реалізувати своє право власності та користування спірною квартирою. У зв`язку з цим, позивач просить встановити порядок користування квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS] , виділивши у користування: [PERSON] житлову кімнату площею 17,3 кв.м., балкон, площа якого складає 2,0 кв.м.; [PERSON] житлову кімнату площею 9,2 кв.м., житлову кімнату площею 12,6 кв.м., балкон, площа якого складає 1,9 кв.м. У спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] залишити кухню площею 11,4 кв.м., коридор площею 10,4 кв.м., ванну площею 2,6 кв.м., туалет площею 1 кв.м., кладовку площею 0,6 кв.м., кладовку площею 0,4 кв.м. Вселити [PERSON] , [INFO] , ІН: [NUMBER] , в квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.12.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Позивач в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові. Вимог щодо стягнення судових витрат не має. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що визнає позов, обставини, зазначені позивачем в позовній заяві, сторона відповідача не спростовувались. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 19.03.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено. Поділено між [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28067367 від 14.10.2014 року, [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності Ѕ частина квартири [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту станом на 31.08.2015 року, загальна площа квартири [ADDRESS] становить 69,4 кв.м., житлова - 39,1 кв.м. Вказана квартира складається з 3-х ізольованих житлових кімнат, а саме: кімната №1 площею 17,3 кв.м, кімната №2 площею 9,2 кв.м., кімната №3 площею 12,6 кв.м. Також, у квартирі наявні такі приміщення: кухня площею 11,4 кв.м, коридор площею 10,4 кв.м., ванна площею 2,6 кв.м., туалет площею 1 кв.м., балкон №І площею 2 кв.м., балкон №II площею 1,9 кв.м., кладовка площею 0,6 кв.м., кладовка площею 0,4 кв.м. 11.06.2019 року позивач на адресу відповідача направляв лист-пропозицію щодо встановлення користування належною їм квартирою, а також пропозицію щодо викупу відповідачем належної позивачу Ѕ частини квартири. Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Здійснення права спільної часткової власності передбачено положеннями ст.358 ЦК України, за якими право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно із ч.1 ст.364 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст.150 ЖК України, ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживанню членів своєї сім`ї, інших осіб, розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи, які досліджені доказами, та визнання відповідачем позову, суд прийшов до висновку про повне задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення у квартиру в зв`язку з тим, що позивач є власником 1/2 частини квартири на підставі права приватної часткової власності, зареєстрований у вищевказаній квартирі, та має право безперешкодно користуватися та проживати в зазначеній квартирі, а тому суд вважає за доцільне встановити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved