Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON], жителька [ADDRESS], звернулась з позовом до відповідача [PERSON], зареєстроване місце проживання [ADDRESS], фактичне місце проживання: [INFO] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, згідно якого прохає: - шлюб між нею та [PERSON] розірвати; - стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 липня 1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач разом із дітьми проживають окремо від відповідача. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і як наслідок - до фактичного припинення шлюбних стосунків між ними. Шлюбні взаємовідносини припинились між ними з жовтня 2017 року. Жодних спільних інтересів в позивача з відповідачем немає, так само, як і наміру продовжувати шлюб чи зберегти сімю, тому вважає, що наше подальше сімейне життя неможливе і такий шлюб суперечить її інтересам. Також відповідач з жовтня 20І7 року припинив надання матеріальної допомоги на утримання спільних дітей, які постійно потребують нормального харчування, придбання одягу, лікування, витрат на навчання. Усе це потребує значних коштів, а враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, позивач сама не здатна в повній мірі цього забезпечити. Спільне господарство не ведеться з також з жовтня 2017 року, можливості зберегти сімю немає. Ухвалою суду від 11.01.2018 року вказану позовну заяву було залишено без руху. У звязку з надходженням заяви про усунення недоліків та відповіді на запит щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, ухвалою суду від 16.02.2018 року провадження було відкрито. 14.03.2018 року судове засідання відкладено у звязку з перебуванням головуючого у відрядженні. Позивач [PERSON]у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, цивільний позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, відзив подавати не буде. За правилами ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. У ч. 4 ст. 206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частина 3 ст. 211 ЦПК України передбачає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 24 липня 1999 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гадяцького районного управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON], актовий запис № 96, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно серії І-КЕ № 109563 від 15.10.2013 року. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-КЕ № 076210 від 02.11.2001 року, та копії свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 060512 від 24.12.2007 року, позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради Полтавської області № 159 від 09.01.2018 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], та має, зокрема, такий склад сімї: чоловік [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON]. Суд встановив, що сім'я розпалася через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні стосунки неможливо. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, відповідач, згідно позовної заяви, матеріальну допомогу на утримання дітей та на її утримання не надає, діти проживають з матірю та перебувають на її повному утриманні. Відповідно ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ч. 1 ст. 183 СК України зазначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім цього, позивач за вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати судових витрат, тому суд стягує їх з відповідача на користь держави в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved