Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] \~18.03.2021\~рокузвернулася до суду з вказаною позовною заявою. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що в березні 2021 року позивач, з усної інформації з блокування її карткового зарплатного рахунку від обслуговуючого банку АТ КБ «Приватбанк», дізналася про те. що державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Василенком О.В. при здійсненні виконавчого провадження №64681555 від 03.03.2021 року накладено арешт на грошові кошти позивача в АТ КБ «Приватбанк» постановою від 03.03.2021 року про арешт коштів боржника. Після отримання від обслуговуючого банку вказаної інформації, позивач через свого представника ознайомилася із матеріалами виконавчого провадження №64681555 від 03.03.2021 року та отримала копії документів з виконавчого провадження. З тексту оскаржуваного виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. від 29.01.2020 року за реєстровим номером 8342, позивач дізналась, що ним на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 стягнуто з [PERSON] (прізвище позивача « [PERSON] » змінено [INFO] на « [PERSON] » в зв`язку зі шлюбом, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . яка додається до позовної заяви) [INFO] , що зареєстрована за адресою [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] на користь відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вул. Стельмаха будинок 9А, офіс 203, код ЄДРПОУ 35017877, якому товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014 відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20182407-1/2 від 24.07.2018 року, якому в свою чергу Акціонерним товариством «Укрсиббанк», код ЄДРПОУ 09807750 на підставі Договору факторингу №24 від 27 серпня 2015 року, відступлено право вимоги за Картковим рахунком № [NUMBER] від 27 серпня 2013 року, укладеного між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] (прізвище позивача після одруження - [PERSON] ) заборгованість за період з 26.08.2015 року по 20.01.2020 року включно в загальній сумі 11 815,82 грн., в тому числі: 6452,09 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5213,73 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією, 150,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Стягнення відповідачем заборгованості за оскаржувальним виконавчим написом від 29.01.2020 року за період з 26.08.2015 року по 20.01.2020 року ( за 4 роки та 5 місяців), що значно перевищує трирічний строк, встановлений ст.88 ЗУ «Про нотаріат», є незаконним. В будь-якому випадку, станом на дату видачі оскаржуваного виконавчого напису - 29 січня 2020 року минуло вже 6 років та 5 місяців від дати, вказаної в виконавчому написі як дата укладення карткового рахунку № [NUMBER] - 27 серпня 2013 року, тобто з дня виникнення права вимоги. У доданій до виконавчого напису виписці за картковим рахунком № [NUMBER] від 27.08.2013 року за період з 26.08.2015 року по 20.01.2020 року не зазначено даних про видачу будь-яких кредитних коштів позивачу взагалі, не додано жодних обопільних кредитних зобов`язань (договору тощо), що унеможливлює висновок про безспірність вимог відповідача, що є обов`язковою вимогою для видачі виконавчого напису встановленою ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». До оскаржуваного виконавчого напису від 29 січня 2020 року за реєстровим №8342 не додано жодного розрахунку стягнутої заборгованості. Таким чином, стягнення за оскаржуваним виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О М. від 29 січня 2020 року сум заборгованості за картковим рахунком № [NUMBER] від 27.08.2013 року за межами позовної давності та з порушенням строків вимоги, передбачених ст.88 ЗУ «Про нотаріат» не може бути стягненням безспірної заборгованості, а тому виконавчий напис від 29 січня 2020 року є незаконним та не підлягає виконанню. У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за реєстровим номером 8342, відповідного до якого стягнуто з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» грошові кошти в сумі 11815,82 грн. в погашення заборгованості за картковим рахунком № [NUMBER] від 27.08.2013 року. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору при поданні позовної заяви та заяви про забезпечення позову відповідно в розмірі 908 грн та 454 грн, та витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. Кінцевий розрахунок судових витрат із відповідними доказами буде наданий суду у строки, передбачені ч.8 ст.141 ЦПК України. Ухвалою суду від 22.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 18.05.2021 року представник відповідача надав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, в якому просив судові засідання слухати у відсутність представника відповідача; відмовити позивачу у компенсації витрат на правову допомогу; зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами з 3000,00 грн. до 1025,00 грн. 18.05.2021\~року представник\~відповідача надав\~до суду\~заяву про\~визнання позовних\~вимог,\~в якій\~зазначив,\~що ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» визнає позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Гуревічовим О.М.,\~зареєстрованого за\~№10124,\~виданого 30.01.2020\~року таким,\~що не\~підлягає виконанню\~та стягнення\~з ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» судового збору за подання позовної зави в розмірі 454,00 грн., а також судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 277,00 грн. (інші 50% судового збору повертається позивачу з державного бюджету в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України), інші вимоги позивача такі як стягнення орієнтовних судових витрат в розмірі 3000 грн. не визнаються. Втім, вимогу позивача в частині стягнення з ТОВ «Фінансова\~компанія «Управління\~активами» судових\~витрат в\~розмірі 3000\~грн.\~слід залишити\~без задоволення,\~оскільки розподіляючи\~судові витрати\~між сторонами\~у справі\~необхідно врахувати\~дії сторони,\~щодо досудового\~вирішення спору\~та щодо\~врегулювання спору\~мирним шляхом\~під час\~розгляд у\~справи.\~ \~ Ухвалою суду від 24.05.2021 року здійснено перехід розгляду вказаної цивільної справи зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін у спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути понесені судові витрати в частині стягнення судового збору та витрат на правову допомогу. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив справу розглядати у його відсутність, вимоги визнав частково, а саме в частині\~визнання виконавчого\~написутаким,\~що не\~підлягає виконанню\~та стягнення судового збору за подання позовної зави в розмірі 454,00 грн., а також судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 277,00 грн. В решті вимог відмовити. Представник третьої особи - Київського державного нотаріального архіву в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Третя особа - старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Василенко О.В. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно актового запису про шлюб №388, складеного 21.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції, 21.09.2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». 29.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. був вчинений виконавчий напис 29.01.2020 року, зареєстрований у реєстрі за №8342, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вул. Стельмаха будинок 9А, офіс 203, код ЄДРПОУ 35017877, якому товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20182407-1/2 від 24.07.2018 року, якому в свою чергу Акціонерним товариством «Укрсиббанк», код ЄДРПОУ 09807750 на підставі Договору факторингу №24 від 27 серпня 2015 року, відступлено право вимоги за Картковим рахунком № [NUMBER] від 27 серпня 2013 року, укладеного між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] заборгованість за період з 26.08.2015 року по 20.01.2020 року включно в загальній сумі 11 815,82 грн., в тому числі: 6452,09 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5213,73 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією, 150,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. 03.03.2021 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Василенко О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64681555 з виконання виконавчого напису №8342 від 29.01.2019 року. 03.03.2021 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Василенко О.В. винесено постанову про арешт коштів боржника. 03.03.2021 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Василенко О.В. винесено постанову про арешт майна боржника. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор повинен надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. З огляду на викладене, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Незважаючи на це, приватний нотаріус Гуревічов О.М. вчинив спірний виконавчий напис, який нотаріально не посвідчений. Окрім того, як зазначалось вище, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19). Наявність на час вчинення виконавчого напису спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором не свідчить про безспірність такої заборгованості (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 755/1960/18 (провадження № 61-46254св18). Як встановлено судом, приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. будь-яких дій щодо отримання достовірних даних на підтвердження безспірності заборгованості вчинено не було. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не було перевірено безспірність розміру заборгованості, нотаріус не впевнився в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Отже, вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а відтак позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами», який згідно поданої заяви від 18.05.2021 позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. При цьому судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання щодо стягнення судового збору суд вирішує наступним чином. При поданні позовної заяви та заяви про забезпечення позову позивачем сплачено судовий збір відповідно в розмірі 908 грн та 454 грн, що підтверджується квитанціями з Інтернет-банку «Приват24» від 18.03.2021 року №0.0.2056736351.2 та від 18.03.2021 року №0.0.2056738324.2. Частиною 1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В зв`язку з наведеним та враховуючи прийняття судом визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позовної заяви, що складає 454 грн, та 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову, що складає 227 грн. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача решту понесених судових витрат по сплаті судового збору в загальному розмірі 681 грн (454 грн + 227 грн).

Outcome: approved