Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Позов обґрунтовують тим, що йому належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS] . За адресою: будинок [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , але насправді за цією адресою не проживає з 2003 року, не сплачує комунальні платежі, не приймає участі в утриманні будинку. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, у зв`язку з тривалою, понад рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, тому і просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про надходження позовної заяви та відкриття провадження у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву не надав. Враховуючи, що від позивача не надходила заяви про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи та розгляд справи в спрощеному порядку без виклику сторін, суд вирішив розглянути справу в спрощеному порядку без винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 13 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 30.08.2002, посвідченого державним нотаріусом Глухівської міської державної нотаріальної контори, є власником будинку [ADDRESS] . (а.с. 4). З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1390196 від 03.09.2003 вбачається, що власником 1/1 частки будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.5). Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] власником [ADDRESS] частки будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.5). З будинкової книги для реєстрації громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] , вбачається, що у будинку [ADDRESS] дійсно зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-9). З довідки, виданої головою квартального комітету № 22 від 20.09.2019 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] , але фактично не проживає з 2003 (а.с.10). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно із частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини першої статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно статті 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Відповідно до\~статті 72 Житлового Кодексу України (далі - ЖК України), визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до роз`яснень п. 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім`ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.\~\~ Із пояснень позивача, зазначених ним у позові, та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше року. Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у будинку порушує права позивача як власника, так як позивач обмежений у своєму праві розпорядження власністю, а крім того відповідач в будинку не проживає, витрат по утриманню житла не несе. За таких обставин суд приходить до висновку про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] , відповідно позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved