overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.06.2017 звернулася до суду із позовом і просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 19.12.1987 Переяслав-Хмельницьким міськвідділом ЗАГС Київської області (актовий запис № 299). Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося в зв`язку з тим, що вони мають різні характери та погляди на життя. Між ними, без причин, виникають сварки. Відповідач не розуміє її як дружину, не рахується з її думкою. Вони втратили почуття любові один до одного. З грудня 2014 року вони припинили подружні стосунки. Спільного господарства та бюджету не ведуть. Неповнолітніх дітей у даному шлюбі не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON]не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 3, 24, 55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , 15.07.2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що він 12.11.2016 року уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Заставнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом №69. Від спільного проживання в шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між ними. Не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, кожен з них живе своїм життям. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просив його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позовну заяву визнає, згідна на розірвання шлюбу. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.11.2016 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.11.2016 року (а.с.5). Від спільного проживання у сторін є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між сторонами, внаслідок чого сторони не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відомостей про бажання відповідача змінити своє прізвище після розлучення в суді не має, а тому суд не вирішує дане питання. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON], 15.08.1991 р.н, яка мешкає в с. Глибочок Подільського району Одеської області, звернулась 09.11.2016 року в суд з цим позовом та з урахуванням уточнення позову просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримування дитини: сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з 26.12.2016 року та до повноліття дитини. Підставою цьому зазначала те, що сімейні стосунки з відповідачем фактично припинились і матеріальної допомоги на утримання спільної дитини відповідач не надає. В ході розгляду справи позивачка підтримала позов у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім визнання сторонами обставин цієї справи, вони також підтверджуються наявними письмовими доказами справи Як вбачається з матеріалів справи сторони у справі є батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], який утримується матірю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551,20 грн., а на користь позивачки витрати на правову допомогу розмірі 150 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.08.2016р звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 06.09.2011р по 22.12.2015р вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі. Зазначає, що за час знаходження у зареєстрованому шлюбі вона з відповідачем придбали за сумісні кошти квартиру [ADDRESS], вартістю 40000грн, ? частку якої відповідач в добровільному порядку визнати за нею не бажає. З посиланням на ст.ст.60, 70 СК України просить визнати вищевказане сумісне майно подружжя, та визнати за нею та відповідачем по ? долі вказаної квартири. Позивач [PERSON] свій позов підтримала в повному обсязі, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який про слухання справи повідомлений належним чином в порядку ст.76 ЦПК України, в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам. Заперечення проти позовної заяви та клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надавав. Суд, з урахуванням міркування позивача, згідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Суд, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі з наступних підстав: З копії заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22.12.2015р (справа №243/18642/15-ц, провадження №2/243/7231/2015) встановлено, що між [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2011 року, шлюб розірваний. Рішення набрало законної сили 05.01.2016р. Судом встановлено, що за час шлюбу сторонами було придбано наступне майно: квартира [ADDRESS], яка зареєстрована в КП «БТІ» 05.07.2012р за реєстр. №5477-П за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, засвідченого 25.06.2012р (реєстр №1-3370) нотаріусом Першої Краматорської ДНК. У відповідності до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності до ст.63 СК України сторони мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання вищезазначеним нерухомим та рухомим майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст.65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Судом встановлено, що сторони придбали під час шлюбу майно на загальну суму 40000грн, вартість майна позивачка зазначає приблизно. У зв'язку з вищевикладеним суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та у відповідності до ст.71 ч.1 СК України виділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в натурі, по ? долі вказаної квартири.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.08.2017р звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 13 січня 2006 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі, шлюбний договір між ними не укладався. Зазначає, що від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Свій позов мотивує тим, що шлюбні відносини припинилися, у зв'язку з тим, що більше не існує поваги до індивідуальності, звичок та уподобань кожного з них, вжиті заходи щодо примирення між нею та відповідачем залишилися безрезультатними. Вказує, що вона остаточно переконалася в тому, що їй та відповідачу не вдалося побудувати сімейні відносини на почутті взаємної поваги, любові, дружби, взаємодопомоги, спільного дбання про матеріальне забезпечення сім?ї. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу прізвище залишити «[PERSON]». Позивач [PERSON] підтримала свої вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити, та надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] позов про розірвання шлюбу визнає цілком, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 13.01.2006р відділом РАЦС Краматорського МУЮ Донецької області, актовий запис №12, вбачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 січня 2006 року. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 11.07.2006р відділом РАЦС Краматорського МУЮ Донецької області, актовий запис №822). З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримала свій позов, а відповідач його повністю визнав. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі не проживають однією сім'єю, відносини не підтримують, у зв'язку з чим суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. З'ясувавши фактичні відносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, а також інтересам їх дитини. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.08.2019р звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 04.09.2010 року вона знаходиться із [PERSON] , відповідачем у справі, у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу з яким мають дочку [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені з травня 2019 року, та з цього часу вони проживають окремо. Вважає, що подальші подружні стосунки між ними неможливі. Зазначає, що на даний момент ведення між ними спільного господарства припинено, вони мешкають окремо, та, за її переконаннями, подальшого сенсу підтримувати фактичні сімейні відносини немає. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Позивачка [PERSON] свої вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] , на розірвання шлюбу згодний, та надав суду заяву, згідно до якої просить розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , складеного та виданого 04.09.2010р Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, вбачається, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 вересня 2010 року, актовий запис № 217. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.09.2011р, актовий запис №1199). З наданих до суду заяв вбачається, що позивачка підтримала свій позов, а відповідач його повністю визнав. Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі не проживають однією сім`єю з травня 2019 року, живуть окремо, відносини не підтримують, спільним побутом не пов`язані, обидва бажають розірвати шлюб, у зв`язку з чим суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. З`ясувавши фактичні відносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.09.2014 р. звернувся до суду і просить шлюб з відповідачем розірвати, посилаючись на те, що спільне життя із [PERSON] не склалося внаслідок різних поглядів на питання виховання дитини, побутові питання, різні склади характерів і різні погляди на сімейні стосунки, які привели до повного розпаду сім'ї, з 2000 р. вони припинили спільне життя, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, мають кожен свій окремий бюджет; після фактичного розриву сімейних стосунків у них не залишилося неврегульованих майнових питань, зокрема, спору про поділ спільного майна, набутого за час шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON], його представник [PERSON] підтримали вимоги позову, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечувала проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 8.08.1992 р., зазначена обставина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданому 8.08.1992 р. Відділом реєстрації запису актів громадянського стану Московського району м. Києві; від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Суд, вивчивши позовну заяву, вислухавши учасників судового розгляду, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що сторони не підтримують сімейні стосунки, не бажають їх відновлювати, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача [PERSON], відповідача [PERSON], тому шлюб може бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.09.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони вступили в зареєстрований шлюб 27.03.1991 року. Від даного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя з відповідачкою не склалося, і з 01.12.2008 року вони стали проживати окремо. На даний час відповідачка проживає з іншим чоловіком. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с.18-19), позивач зазначив, що наполягає на розірванні шлюбу без надання строку на примирення, відповідачка повідомила суд про визнання нею позову та згоду на розірвання шлюбу без надання строку на примирення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 27.03.1991 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.4). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає з 01.12.2008 року і не підтримує шлюбні стосунки, а також на те, що в подальшому сторони не мають наміру зберегти подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.09.2021 звернулася в Октябрський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що сімейне життя не склалося через несумісність характерів, втрати почуття любові і поваги один до одного. Просила розірвати зареєстрований 30.04.2010 шлюб з відповідачем [PERSON] . Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11.10.2021 позовну заяву [PERSON] передано за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16.11.2021 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в поданій до суду заяві зазначив, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 30.04.2010 перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (стаття 55 СК України). За нормами ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. З урахуванням встановлених судом обставин в справі, взаємних відносин між сторонами, а також враховуючи особливий характер сімейних відносин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах та подальше спільне життя подружжя неможливі, шлюб необхідно розірвати. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved