Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач 31 липня 2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Уточнивши позовні вимоги, позивач посилалася на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05 листопада 1994 року по 22 січня 2013 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивача. В період сумісного шлюбу за спільні кошти сторони придбали автомобіль MERCEDES BENZ 312D, 1997 року випуску, н/з [NUMBER], вартістю 68980 грн.; автомобіль ВАЗ 21213, 1996 року випуску, н/з [NUMBER], вартістю 28940 грн. та причіп КРАЗ 8138, 1997 року випуску, н/з [NUMBER], вартістю 4647,52 грн. Позивач має право на 1/2 частину зазначеного майна. В зв'язку з тим, що на утриманні позивача перебувають діти, вона просить збільшити її частку в спільному сумісному майні подружжя, визнати та виділити їй автомобіль MERCEDES BENZ 312D, 1997 року випуску, н/з [NUMBER], вартістю 68980 грн. Позивач, уточнивши позовні вимоги, просила суд розділити між нею та відповідачем спільне сумісне майно подружжя; визнати за позивачем право власності на автомобіль MERCEDES BENZ 312D, 1997 року випуску, н/з [NUMBER], вартістю 68980 грн.; автомобіль ВАЗ 21213, 1996 року випуску, н/з [NUMBER], вартістю 28940 грн. та причіп КРАЗ 8138, 1997 року випуску, н/з [NUMBER], вартістю 4647,52 грн. виділити відповідачу. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та представлені докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 05 листопада 1994 року Світлогірською сільською Радою Кобеляцького району Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Від сумісного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 10, 11). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 14). В період сумісного шлюбу сторони придбали автомобіль MERCEDES BENZ 312D, 1997 року випуску, номерний знак [NUMBER]; автомобіль ВАЗ 21213, 1996 року випуску, номерний знак [NUMBER], та причіп КРАЗ 8138, 1997 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Згідно відповіді УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 26 лютого 2014 року № 14/1186 автомобіль ВАЗ 21213, 1996 року випуску, жовтого кольору, номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 29 серпня 1996 року, було зареєстровано за [PERSON], автомобіль знято з обліку 12 вересня 1996 року; причіп КРАЗ 8138, 1997 року випуску, номерний знак [NUMBER], номер шасі [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 05 серпня 1997 року, зареєстровано за [PERSON], але вказаний транспортний засіб виведено з оперативного обліку в зв'язку з не проходженням державного технічного огляду більше 6 років (а.с. 87). Автомобіль MERCEDES BENZ 312D, 1997 року випуску, номерний знак [NUMBER], зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 27 грудня 2003 року (а.с. 57). Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1 статті 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином, автомобіль ВАЗ 21213, 1996 року випуску, номерний знак [NUMBER], та причіп КРАЗ 8138, 1997 року випуску, номерний знак [NUMBER], не є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя, оскільки зазначені автомобіль та причіп зняті з обліку в період сумісного шлюбу сторін. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю сторін. Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. На підставі ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. На підставі ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. У п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. В судовому засіданні як [PERSON], так і [PERSON] відмовились від отримання грошової компенсації за частину автомобілю MERCEDES BENZ 312D, 1997 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Також сторонами не було заявлено позовних вимог, передбачених ст. 365 ЦК України. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, а саме: на 1/2 частину автомобілю MERCEDES BENZ 312D, 1997 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial