Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

позивач [PERSON] 19.03.2021 р. звернувся в суд із позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає до виконання, виконавчий напис, вчинений 18.12.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем за реєстровим №13376 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 549320 від 17.12.2018 р. на загальну суму 12 246,00 грн. Окрім цього, просив стягнути із відповідача на його користь судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1 362 грн. та 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис №13376 про стягнення із нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал») заборгованості за кредитним договором №549320 від 17.12.2018 р., укладеним між ним та ТзОВ «Мілоан» у сумі 11 334 грн., а також стягнуто плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 930 грн., а всього 12 264 грн. 16.02.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком Володимиром Ігоровичем за заявою ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» відкрито виконавче провадження ВП №64526113 по примусовому виконанню вказаного виконавчого напису. Вважає, що даний виконавчий напис не відповідає нормам чинного законодавства України, оскільки здійснений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів, а тому не підлягає виконанню. Зокрема, зазначає, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не перевірено безспірності заборгованості перед стягувачем, що суперечить ст.88 Закону України «Про нотаріат», а також п.п.3.1, 3.2, 3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. №296/5 (далі - Порядок, Порядок вчинення нотаріальних дій). Також зазначає, що приватним нотаріусом було порушено п.п.2.3 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, оскільки стягувачем взагалі не було надіслано боржнику письмову вимогу про усунення порушень, відповідно приватний нотаріус не вчинив виконавчий напис після спливу 30-денного строку з моменту надіслання банком письмової вимоги до боржника. Окрім цього, зазначає, що приватний нотаріус не вправі був вчиняти виконавчий напис на підставі договору, що встановлює основне зобов`язання (кредитний договір), який не посвідчений нотаріально, оскільки п.2 Переліку не був чинним на момент вчинення виконавчого напису. На момент вчинення виконавчого напису постанова КМУ №662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» була визнана нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили. Також позивач зазначає, що він ні із ТзОВ «Мілоан», ні із ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» не укладав та жодних коштів від зазначених товариств не отримував, у кредитному договору відсутній його підпис, зазначено у такому не його номер мобільного телефону та не його електронну скриньку. Після ознайомлення із кредитним договором, він зрозумів, що хтось скористався його персональними даними та в мережі Інтернет злочинним способом оформив кредитний договір. З цього приводу він звернувся до Сектору дізнання відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення злочину і 24.02.2021 р. внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021142070000106. Ухвалою від 22.03.2021 р. задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №64526113, відкритому 16.02.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком Володимиром Ігоровичем на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича №13376 від 18.12.2020 р. про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 549320 від 17.12.2018 р. на загальну суму 12 246,00 грн. Ухвалою від 22.03.2021 р. прийнято до розгляду позов та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 15.04.2021 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» Злобіна В.І., у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке. 17 грудня 2018 року між ТзОВ «Мілоан» з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони, було укладено Кредитний договір № 549320, відповідно до якого позивачу були надані кредитні кошти на таких умовах: сума кредиту - 5 000 грн.; дата повернення кредиту - 04.01.2019 р.; проценти за користування кредитом: 9,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. ТзОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед позивачем виконав в повному обсязі, надавши йому, відповідно до п 1.1. Кредитного договору кредитні кошти, в свою чергу позичальник свої зобов`язання перед позикодавцем не виконав та не повернув кредитні кошти. 15.03.2019 року між ТзОВ «Мілоан» та відповідачем, відповідно до чинного законодавства України, було укладено Договір відступлення прав вимоги № 26-MЛ, відповідного до умов якого відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «Мілоан», в тому числі і до позивача за кредитним договором. З дотриманням усіх умов п.п. 2.1 п. 2 глави 16 Порядку, відповідачем 07.12.2020 року, вих. № 18656080/2 була подана заява на вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баршацькому І.В. Вказує, що заперечення позивача про те, що він не укладав кредитний договір, не заслуговують на увагу, оскільки укладаючи кредитний договір, позивач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст.11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», позивач підписав кредитний договір, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. В подальшому, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінету позивача, якому і були перераховані кредитні кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника. Також зазначає, що відповідачем 13.11.2020 р. було направлено позивачу письмову претензію про погашення кредитної заборгованості №18656080/1, що спростовує твердження позивача про протилежне. При поданні заяви на вчинення виконавчого напису нотаріуса стягувачем було подано Виписку з особового рахунку за Кредитним договором №549320 від 17.12.2018 року виключно щодо грошових сум простроченої заборгованості та заборгованості за процентами, оскільки ці платежі є обов`язковими та мають безспірний характер. Зазначив, що сума та розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором було передано відповідачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги № 26-MЛ від 15.03.2019 р., тобто після отримання права вимоги до позивача. Відповідачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Станом на 07.12.2020 року сума заборгованості позивача становить 11 334, 00 грн., з яких: прострочене тіло кредиту - 5 000 грн., прострочені проценти - 3 834 грн. Відтак зазначає, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, існувало на момент звернення, заборгованість є безспірною, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Також зазначає, що відповідач вважає необґрунтованою позивачем вимогу про стягнення на його користь витрат на професійне правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, оскільки позивачем не надано достатніх доказів, які б підтверджували понесені витрати та їх розмір. Окрім цього, вказує, що позивачем не підтверджено належними фінансовими документами понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. 11.06.2021 р. від позивача [PERSON] надійшли заперечення на відзив відповідача на позовну заяву. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, 05.07.2021 р. від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позов підтримують, просять такий задовольнити. Представник відповідача ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук В.І. в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17 грудня 2018 року між ТзОВ «Мілоан» з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони, було укладено Кредитний договір № 549320, відповідно до якого позивачу були надані кредитні кошти на таких умовах: сума кредиту - 5 000 грн.; дата повернення кредиту - 04.01.2019 р.; проценти за користування кредитом: 9,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.16-20). 15.03.2019 між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 26-MЛ, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «Мілоан» (а.с.74-78). Згідно із реєстром боржників до вказаного договору, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги і до [PERSON] за кредитним договором №549320 від 17.12.2018 р. (а.с.79). Згідно із випискою з особового рахунку за кредитним договором №549320 від 17.12.2018 р., сума заборгованості боржника [PERSON] становить 11 334 грн. (а.с.84). Відповідно до заяви №18656080/2 від 07.12.2020 р.,ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. про вчинення виконавчого напису для стягнення заборгованості з [PERSON] у розмірі 11 334,00 грн. (а.с.80). Відповідно до виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. від 18.12.2020 р. та зареєстрованого в реєстрі за №13376, звернуто стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №549320 від 17.12.2018 р., укладеним з ТзОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №549320 від 17.12.2018 р. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.03.2019 р. по 23.11.2020 р. Сума заборгованості становить 11 334,00 грн. Загальна заборгованість боржника становить 12 264,00 грн. (а.с.15). Згідно із постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука В.І., відкрито виконавче провадження ВП № 64526113 від 16.02.2021 р. на підставі вищевказаного виконавчого напису (а.с.22-23). До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Закону України «Про нотаріат», Цивільного кодексу України, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно із підпунктом 3.2. пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Виходячи з наведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Як вбачається із матеріалів справи, 24.02.2021 р. внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12021142070000106 за заявою [PERSON] про те, що 17.12.2018 р. невідома особа, заволодівши персональними даними останнього, шляхом довіри, уклала кредитний договір з ТзОВ «Мілоан», внаслідок чого заволоділа грошовими коштами у сумі 5 000 грн., чим завдала матеріальної шкоди (а.с.24). Згідно із позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином враховуючи усі вищенаведені обставини, судом встановлено, що між сторонами наявний спір з приводу правомірності вимог стягувача, суми стягнення коштів, тому нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Кредитний договір, укладений між [PERSON] та ТзОВ «Мілоан» через мережу Інтернет, підписаний електронними підписами і не посвідчений нотаріусом, відтак приватному нотаріусу не було надано оригіналу кредитного договору, що суперечить позиції ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази одержання боржником письмової вимоги про виконання зобов`язання за кредитним договором, а наявні лише підтвердження направлення, відтак, сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором не є безспірною, у зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У матеріалах справи наявні квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 908 грн. за подання до суду позову, а також квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 454 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову. Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору, а саме 1 362 грн. (908 грн.+454 грн.).

Outcome: approved