Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «[PERSON] банк «ПриватБанк» звернулося\~до суду із позовом до [PERSON], в якому просив стягнути заборгованість яка виникла відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 12.12.2012 року у сумі 19599,91 гривень, яка складається з наступного: 6773,05 гривень заборгованість за кредитом; 2629,73 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом; 8127,60 гривень заборгованість за пенею та комісією; штраф 2069,53 гривень відповідно до п.2.2. Генеральної угоди; судові витрати у розмірі 1600,00 гривень зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт від 12.12.2012 року, [PERSON] 12.12.2012 року отримав від ПриватБанку кредит у розмірі 7085,34 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами. Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил додаються до позовної заяви (з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами ПАТ КБ «ПриватБанк» можна ознайомитись на сайті http://privatbank.ua/rules. У порушення ст.526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідач зобовязань не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 09.08.2018 року встановлено правила продовження розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача [PERSON] надав клопотання про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав заяву про визнання позову, розгляд справи у свою відсутність. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт від 12.12.2012 року, [PERSON] 12.12.2012 року отримав від ПриватБанку кредит у розмірі 7085,34 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами. Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил додаються до позовної заяви (з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами ПАТ КБ «ПриватБанк» можна ознайомитись на сайті http://privatbank.ua/rules. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед банком. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що мас відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.. У звязку з порушеннями відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, останній станом на 23.04.2017 року, має заборгованість (згідно розрахунку позивача) в розмірі 19599,91 гривень, яка складається з наступного: 6773,05 гривень заборгованість за кредитом; 2629,73 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом; 8127,60 гривень заборгованість за пенею та комісією; штраф 2069,53 гривень відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або од\-ностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Коде\-ксу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.. Суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 9402,78 гривень, яка складається з наступного: - 6773,05 гривень заборгованість за кредитом; - 2629,73 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом. Щодо нарахованої позивачем пені у розмірі 8127,60 гривень, яка відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, то з огляду на вимоги ч.3 ст.551 ЦК України, де зазначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені (неустойки) в даному випадку до розміру заборгованості за кредитом 6773,05 гривень. Згідно ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За одне й теж порушення, а саме: за порушення строків сплати щомісячних платежів, кредитним договором передбачені два види стягнення: штраф і пеня, що є неприпустимим. За таких\~обставин,\~суд вважає,\~що не\~підлягають задоволенню\~вимоги про\~стягнення \~ штрафу\~в розмірі\~2069,53\~гривні відповідно\~до п.2.2. Генеральної угоди. Так, сума заборгованості за договором, яка підлягає задоволенню становить 16175,83 гривень, з яких: 6773,05 гривень заборгованість за кредитом; 2629,73 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом; 6773,05 гривень заборгованість за пенею та комісією; Оцінюючи належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв'язок\~доказів у\~їх сукупності,\~суд визнає\~їх належними,\~допустимими,\~достовірними,\~а позов\~таким,\~що підлягає\~частковому задоволенню,\~оскільки достовірно встановлено, що відповідач-позичальник не належним чином виконував договірні зобов'язання. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі мінімальної ставки судового збору (встановленої на час звернення до суду з вказаним позовом) 1600,00 гривень.

Outcome: partial