Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач 29.12.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником двокімнатної квартири [ADDRESS]. Відповідач ж є власниками квартири №14 цього ж будинку, яка знаходиться над квартирою позивача. 23 жовтня 2014 року відповідачем було залито гарячою водою квартиру позивача. З даного приводу позивач звернувся із заявою до КП «Ремонтно-експлуатаційна організація - 2». Комісією КП «Ремонтно-експлуатаційна організація - 2» було складено Акт №293 від 23.10.2014 року обстеження квартири №10 в житловому будинку №5 по вулиці Кільцева дорога в м. Києві, на предмет залиття, що сталося 23.10.2014 року, в якому зазначено, що причиною залиття став порив в системі центрального опалення в квартирі №14, після самовільного відгалуження труб від центрального опалення та самовільної заміни радіаторів центрального опалення з металево-штампованих пластин на чавунні батареї, де саме і стався порив. 24 жовтня 2014 року сталося повторне залиття квартири позивача з системи гарячого водопостачання квартири №14, яка знаходиться поверхом вище. Позивач з приводу повторного залиття її квартири знову звернувся до із заявою до КП «Ремонтно-експлуатаційна організація - 2». Комісією КП «Ремонтно-експлуатаційна організація - 2» було складено Акт №299 від 20.11.2014 року обстеження квартири №10 в житловому будинку №5 по вулиці Кільцева дорога в м. Києві, на предмет залиття, що сталося 24.10.2014 року, в якому зазначено, що причиною залиття став порив в системі центрального опалення в квартирі №14, після самовільного відгалуження труб від центрального опалення та самовільної заміни радіаторів центрального опалення з металево-штампованих пластин на чавунні батареї, де саме і стався порив. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження №24/11-2014 від 24.11.2014 року, яке проведено ТОВ «Експертно-оціночна компанія «Система», вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, які утворились внаслідок залиття приміщень квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] складає 20191 грн. Окрім того, позивачем сплачено за виконання експертного будівельно-технічного дослідження 2700,00 грн. Також, внаслідок залиття квартири позивачу завдано морально шкоду, котра виразилась у фізичних та душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв'язку з діями відповідача та знищенням свого майна, яку позивач оцінив у розмірі 12000,00 грн. В процесі розгляду справи, ухвалою суду від 07.04.2015 року було задоволено клопотання відповідача [PERSON] про призначення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: КП «Ремонтно-експлуатаційна організація - 2» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири (а.с. 132-133). Разом з тим, 24.12.2015 року до суду надійшов лист з експертної установи про неможливість проведення судової експертизи, оскільки особа, яка заявила клопотання про призначення експертизи не внесла попередньої плати за її проведення (а.с. 165). Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Ухвалою суду від 28.12.2015 року провадження по вищезгаданій справі - відновлено (а.с. 168). У судовому засіданні 08.02.2016 року позивач позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та її представник [PERSON] у судовому засіданні 08.02.2016 року заперечували проти позову, зазначивши, що порив стався не з вини відповідача, а з вини КП «Ремонтно-експлуатаційна організація - 2», яке є балансоутримувачем даного будинку. Представник третьої особи: КП «Ремонтно-експлуатаційна організація - 2» у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, та подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без участі їхнього представника (а.с. 108). Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідач ж є власниками квартири №14 цього ж будинку, яка знаходиться над квартирою позивача. Відповідно до Актів КП «Ремонтно-експлуатаційна організація - 2» від 23.10.2014 року №293, та від 20.11.2014 року №299, обстеження квартири №10 в житловому будинку №5 по вулиці Кільцева дорога в м. Києві, на предмет залиття, що сталося 23.10.2014 року та 24.10.2014 року, в яких зазначено, що причиною залиття став порив в системі центрального опалення в квартирі №14, після самовільного відгалуження труб від центрального опалення та самовільної заміни радіаторів центрального опалення з металево-штампованих пластин на чавунні батареї, де саме і стався порив (а.с. 9-12). Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження №24/11-2014 від 24.11.2014 року, яке проведено ТОВ «Експертно-оціночна компанія «Система», вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, які утворились внаслідок залиття приміщень квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] складає 20191 грн. (а.с. 13-29). Окрім того, позивачем сплачено за виконання експертного будівельно-технічного дослідження 2700,00 грн. (а.с. 49). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Законодавець встановлює застереження, за яким власник наділяється таким правом лише за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов'язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить. Відповідно до ст. 151 ЖК Української РСР, громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно ст. 323 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки квартира №14, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 5, належить на праві власності відповідачу - [PERSON], то саме вона, як законний власник повинна нести відповідальність за свою власність, а також вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання виникнення ситуацій з негативними наслідками, у даному випадку - залиття. Таким чином, вимоги позивача в частині позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири є законними та обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню. Також позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 12000,00 грн., посилаючись на те, що у зв'язку з пошкодженням його майна, йому спричинено душевні хвилювання. Згідно з ч. 1, ч.3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Як вбачається із матеріалів справи, внаслідок дворазового залиття своєї квартири позивача отримав душевні страждання. Враховуючи суть позовних вимог, характер заподіяної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, завданих позивачу у зв'язку з пошкодженням його майна, їх глибину та тривалість, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини відповідача, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 348,91 грн., сплачена позивачем згідно квитанції від 16.12.2014 року (а.с. 4), а також витрати понесені за оплату вартості проведення звіту у розмірі 2700,00 грн. (а.с. 49). На підставі викладеного,

Outcome: partial