Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.02.2017 року звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що згідно з договором купівлі-продажу від 10 жовтня 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кир`як С.А., їй на праві власності належить будинок [ADDRESS] . В зазначеному будинку, крім позивачки, зареєстровані її син - [PERSON] , [INFO] , та її внука [PERSON] , [INFO] , яка не проживає за вказаною адресою з грудня 2015 року, не сплачує комунальні послуги, залишається зареєстрованою за вказаною адресою, чим створює для позивачки перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, тому [PERSON] вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 03.04.2018 року заочне рішення суду від 07.06.2017 року у справі, яким було задоволено вказаний позов, скасовано і призначено судовий розгляд в загальному порядку. Заявою від 15.08.2018 року позивачкою збільшено розмір позовних вимог шляхом їх доповнення в частині визнання доньки відповідачки - малолітньої [PERSON] , [INFO] , такою, що незаконно набула право користування спірним житлом і зняття її з реєстрації. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Зімарєв В.М. підтримали заявлений позов, позивачка зазначила, що зареєструвала відповідачку у 2012 році, коли та була ще неповнолітньою, на прохання свого сина, який є третьою особою у даній справі, а відповідачка його донькою. Відповідачка з 10-тирічного віку мешкала разом із батьком; раніш родина жила у м. Дніпро, а у 2012 році придбали спірний будинок, тоді відповідачка була ще дитиною і переїхала разом із ними та деякий час жила у будинку. Коли відповідачка стала дорослою, то познайомилась з чоловіком, деякий час вони проживали у будинку, відповідачка у [INFO] народила дитину, а у кінці 2015 року разом зі своїм співмешканцем залишила будинок через поведінку свого співмешканця; вона забрала усі свої речі і пішла разом із ним; на прохання знятись з реєстрації у будинку вона не відреагувала, з грудня 2015 року у будинку не проживає. Потім через рік відповідачка приходила до будинку, її просили знятись з реєстрації, але вона не погодилась, а згодом і зареєструвала у будинку і свою дитину, [PERSON] , [INFO] Вважає, що відповідачка залишила спірний будинок без поважних причин, її ніхто не змушував, позивачка працює у Дніпрі, хоче продати належний їй будинок, але відповідачка не погоджується зніматись з реєстрації, не сплачує за комунальні послуги, що є для позивачки відповідно перешкодою у розпорядженні власністю. Позов з урахуванням уточнення та доповнення позовних вимог підтримує повністю та просить задовольнити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені позивачкою в позовній заяві, пояснив, що у відповідачки, котра є його донькою, є цивільний чоловік і дитина, їй є де жити, тому вважає, що вона має жити зі своєю новою родиною; у лютому 2018 року вже після винесення судом заочного рішення, донька просилась переночувати, він пустив її до будинку, їй сказали, що виписали її, вона пішла з будинку і бульше не приходила. Позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] , її представник [PERSON] , яка представляє її інтереси за довіреністю та допущена судом до участі у справі до постановлення ухвали про призначення розгляду справи за загальними правилами позовного провадження, у судовому засіданні позов не визнали, подали письмовий відзив на позов 16.05.2018 року. Який підтримали протягом судового розгляду. В обргутування заперечень проти позову відповідачка зазначила, що спірний будинок є єдиним місцем проживання її та її малолітньої дитини, позивачка на власний розсуд виділила їм у користування маленьку, але ізольовану кімнату, що не порушувало нічиїх прав. З приводу несплати за комунальні послуги, пояснила, що 24.11.2015 року вона тільки досягла віку повноліття, не працювала через вагітність і не мала коштів; через образи з боку батька, який вчиняв сварки, ображав її та дитину, вона у грудні 2015 року була змушена залишити будинок, побоюючись за власне здоров`я та за здоров`я новонародженої дитини; з приводу конфлікту у родині зверталась до дільничого у відділ поліції; на даний час у будинку не проживає, тому підстав сплачувати за комунальні послуги не має, крім того, здійснює догляд за дитиною, тому не працевлаштована. Представником позивачки подано до суду відповідь на відзив, яку підтримано у суді позивачкою, де зазначили, що відповідачка добровільно перейшла жити до батька своєї новонародженої дитини і мешкає там дотепер, доказів відсутності у будинку з поважних причин понад рік суду не надала. Від третіх осіб : відділ реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування адміністрації Південного району Кам`янської міської ради, Служба у справах дітей адміністрації Південного району Кам`янської міської ради, окремих заяв або клопотань до суду не надходило. Ухвалою суду від 15.08.2018 року за клопотанням представника позивачки справу призначено до розгляду за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 30.01.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про проведення врегулювання спору за участю судді через відсутність згоди на вказану процедуру всіх сторін. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що третя особа у справі [PERSON] є її колишнім співмешканцем, вони мешкають окремо з лютого 2018 року, до цього разом прожили 7 років, а зараз не спілкуються. Періодично проживали у спірному будинку його матері, на той час також там мешкала відповідачка [PERSON] , яка потім народила дитину. Свідкові відомо, що на початку грудня 2015 року [PERSON] вигнав свою доньку, її цивільного чоловіка разом з їх малолітньою дитиною з будинку; через сварку із ним вони були змушені залишити будинок. [PERSON] постійно сварився з цивільним чоловіком відповідачки, сама ж відповідачка [PERSON] хотіла помиритись, але з нею не йшли на контакт. [PERSON] неодноразово підвищував голос на доньку, яка була на той час у стані вагітності, на неслухняність реагував агресією, між ним та свідком теж у той період часто виникали сварки через особисті мотиви, через це він міг зловживати спиртним. На той час, коли справа вже розглядалась у суді, [PERSON] знав де проживає його донька. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що відповідачка [PERSON] є її подругою, тому в один із днів у грудні 2015 року їй зателефонувала відповідачка і розповіла, що напередодні ввечері через сварку з батьком була змушена залишити будинок бабусі, у якому проживала, і забрати свої речі та малолітню дитину; розповіла, що батько принижував її під час сварки, примушував готувати, прибирати будинок, інакше погрожував покаранням; при цьому вона ще не оправилась після народження дитини; з того часу і по теперішній час відповідачка мешкає на провулку Сухому в квартирі у одному будинку з батьками свого цивільного чоловіка, і її батько весь час знав де вона проживає. \~ \~ \~ \~Суд, взявши до уваги позицію сторін, вислухавши пояснення сторін та їх представників, третьої особи, свідків, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10 жовтня 2012 року (л.с. 8) позивачка [PERSON] є власником будинок [ADDRESS] . Як вбачається з довідки про склад сім`ї від 11.02.2017 року (л.с. 11) крім позивачки в зазначеному будинку зареєстровані її син - [PERSON] , [INFO] , та її внука [PERSON] , [INFO] , яка не проживає за вказаною адресою з грудня 2015 року, що підтверджується актом про непроживання від 11 лютого 2017 року (л.с. 12). Зі свідоцтва про народження малолітньої [PERSON] вбачається, що батьками є [PERSON] та [PERSON] (арк. с. 73). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (арк. с. 172). Крім нього, за вказаною адресою зареєстровані також його батьки (арк. с. 174). З висновку дільничого офіцера поліції Півленного ВП Кам`янського ВП ГУНП у Дніпропетровській області від 11.05.2018 року (арк.с. 155) вбачається, що відповідачка дійсно зверталась до органів поліції з метою вжиття заходів реагування до її батька, [PERSON] , з яким у неї склалися неприязні конфліктні стосунки, 03.04.2018 вона відвідувала спірний будинок, але батько її не пустив, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. Сам же [PERSON] опитаний дільничим не був, так як не було встановлено його місцезнаходження. Суд оцінює вказаний доказ як достовірний, з урахуванням показів допитаних у суді свідків [PERSON] , [PERSON] і власне сторін, так як ні позивачка, ні сам третя особа [PERSON] не заперечували наявності конфлікту з відповідачкою, що стало приводом для припинення її проживання у спірному будинку у грудні 2015 року. Так зазначені свідки пояснили, що між відповідачкою та третьою особою у справі на стороні позивача протягом тривалого часу існують неприязні стосунки, часто виникають конфлікти, що врешті і стало причиною залишення відповідачкою спірного будинку. Суд також приймає до уваги те, що на той час відповідачка мала дитину, якій виповнилось близько [INFO] від народження, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, очевидно знаходилась у складній життєвій ситуації, конфлікт з близькими родичами міг позначитись негативно на стані як дитини, так і самої відповідачки. На той час відповідачка рахувалась студенткою Кам`янського вищого профтехучилища, перебувала у академічній відпустці (арк.с. 175, 176). Відповідно не мала стабільного грошового доходу, який би їй дозволив сплачувати комунальні послуги, про наявність договору щодо їх сплати між нею та позивачкою, як власницею будинку, сторонами суду не повідомлено. Сторонами не надано суду доказів віснування будь-якої письмово оформленої домовленості між власником житла та відповідачкою щодо користування будинком. Під час судового розгляду встановлено, що у квітні 2018 року відповідачка намагалась відновити проживання у будинку, для чого відвідувала спірний будинок і у неї винпик конфлікт із батьком, третьою особою у справі. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут (право користування чужим майном) може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, ст. 160 Сімейного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці до 10 років є місце проживання її батьків. Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним факт непроживання у спірному будинку протягом року відповідачки через наявність поважних причин, зокрема, через неприязні та конфліктні стосунки з третьою особою у справі [PERSON] , який мешкає у вказаному будинку, суд вважає необхідним відмовити в повному обсязі у задоволенні вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Крім того, суд вважає необхідним відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог щодо визнання малолітньої особи [PERSON] , [INFO] , такою, що незаконно набула право на користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, оскільки місцем проживання фізичної особи у віці до 10 років є місце проживання її батьків. \~ \~ \~ \~Судові витрати з урахуванням обставин справи покласти на позивача; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved