overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач 16 серпня 2021 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2002 року. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивач просить розірвати шлюб. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності сторін, які надали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності; позивач позовні вимоги підтримав, відповідачка позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про одруження, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 вересня 2002 року, актовий запис №90. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом, подружні відносини остаточно припинені, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання сторін відновлювати подружні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. За бажанням відповідачки суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач 16 січня 2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05.01.2007 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На час звернення до суду шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинено, спільне господарство не ведеться. Родина розпалась з причини того, що сторони не знаходили взаєморозуміння між собою, на теперішній час вони мешкають окремо. Вона прийшла до висновку, що шлюб зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з*явилась, надала до суду заяву, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві,прізвище після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]», просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд приймає рішення про задоволення позову, оскільки це не суперечить нічиїм правам та законним інтересам. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем, який зареєстровано 05.01.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №071169, яке видане та зареєстроване 05.01.2007 року за №4 відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м.Донецька, зберегти неможливо з причини того, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння у різноманітних сферах подружнього життя, що свідчить про те, що подальше спільне життя суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач 16 січня 2018 року звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2018 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 03 березня 2018 року [PERSON] подав до канцелярії суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до частини п'ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Частиною шостою статті 279 ЦПК України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у зв'язку з тим, що сума заборгованості становить 61 222 гривень 37 копійок, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також характер спірних правовідносин та предмет доказування є таким, що не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та об'єктивного встановлення обставин справи. Протилежне також не вбачається з поданого представником позивача клопотання про виклик учасників справи в судове засідання.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач 16 травня 2014 року звернулась до Малинського районного суду з позовом до відповідача. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн. щомісячно. В судовому засіданні з уточненням позовних вимог просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно. Пояснила, що під час перебування у шлюбі з відповідачем народилась дитина [PERSON] [INFO]. Позивач в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненню 3 років. [PERSON] будь - якої допомоги по утриманню дитини не надає, проживає окремо від сім'ї. Відповідач офіційно не працевлаштований, однак є працездатним та в змозі сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився , надіслав до суду заперечення по суті позову. Відповідно до заперечень вимоги позивача визнав в розмірі 500 грн. Зазначив, що в даний час він навчається, офіційно не працевлаштований. Суд, вислухавши позивача, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Копією свідоцтва про народження дитини підтверджується, що її батьком є відповідач. ( арк.с. 4). Дитина проживає з позивачем. ( арк.с.5 ). Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено , що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина , інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не працює перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач офіційно не працює , має мінливі заробітки. Тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі є обґрунтованими. Інших дітей , непрацездатних дружини , батьків на утриманні [PERSON] не має. Обставин які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти на утримання дитини в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач 16 травня 2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що 24.02.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. З вересня минулого року відповідач почав виділяти на дитину 300 грн. у місяць, але даних коштів не вистачає. За підрахунками на утримання дитини потрібно не менше 1500 грн. у місяць. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява в якій просить розглядати справу у її відсутність та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 заробітної плати. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій позовні вимоги в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку визнає та просить розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 24 лютого 2007 року зареєстрували шлюб (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] на даний час проживає разом зі своєю матір'ю, [PERSON], та знаходиться на її повному утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Часиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, з врахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач 16 травня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON] 26 січня 2007 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №33. Від шлюбу вони мають доньку: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стало те, що протягом тривалого часу в сім»ї не було взаєморозуміння, виникали сварки, суперечки, конфлікти з різних причин. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]».. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 26 січня 2007 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №33 (а.с.5). Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Встановлено також, що з січня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач 16 травня 2014 року звернулася до суду з позовом про визнання іпотечного договору від 13 грудня 2006 року недійсним, посилаючись на те, що вона хворіла психічними розладами та на момент вчинення правочину не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, посилаючись на безпідставність заявлених вимог та просив провести розгляд справи за його відсутності. Третя особа у судове засідання не з'явилась. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитними договорами за № 11090967000 від 13 грудня 2006 року та за № 11091100000 від 13 грудня 2006 року, між позивачем [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено іпотечний договір, посвідчений 13 грудня 2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 6982, відповідно до умов якого іпотекодавець [PERSON] для своєчасного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором заставляє іпотекодержателю квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2949, відповідно до умов якого АТ «УкрСиббанк» відступило, а ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі, за кредитними договорами: за № 11090967000 від 13 грудня 2006 року, за № 11091100000 від 13 грудня 2006 року та за іпотечним договором від 13 грудня 2006 року. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно з актом комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» за № 431 від 13 серпня 2014 року, [PERSON], [INFO], на момент укладення іпотечного договору 13 грудня 2006 року про передачу в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» квартиру [ADDRESS], психічними хворобами не хворіла, усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. Доводи позивача, що вона хворіла психічними розладами та 13 грудня 2006 року, на момент вчинення правочину, не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження. Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач 16 травня 2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що 28 серпня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. В грудні 2015 року відповідач пішов до іншої жінки з того часу він не приймає участі у вихованні сина, але інколи надавав фінансову допомогу в зовсім незначній сумі, але в подальшому припинив надавати матеріальну допомогу. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі 3500 грн. на місяць, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] мають сина: [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Часиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки в судове засідання відповідачем не надано жодного доказу, який суд міг би врахувати при визначенні розміру аліментів, тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази, крім тих, що є в матеріалах цивільної справи. Частиною 1 ст. 79 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Такою датою є 16 травня 2016 року, відповідно до вхідного номеру на першій сторінці позовної заяви (а.с.1). Враховуючи те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач 16 травня 2016 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з 2015 року, причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя не сумісні характери, внаслідок чого відсутне взаєморозуміння. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, справу просить розглядати у її відсутність. Після розірвання шлюбу просить залишити дошлюбне прізвище - Селіна. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що з позовом згоден. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за можливе позов задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.06.2004 року /а.с.4/, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя не сумісні характери, внаслідок чого відсутне взаєморозуміння. Як слідує із заяви позивача, сімейно-шлюбні відносини припинені з 2015 року. Спору про поділ майна подружжя між сторонами немає. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач 16 травня 2016 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені наприкинці 2015 року, причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя різні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого відсутне взаєморозуміння. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, справу просить розглядати у її відсутність. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що з позовом згоден. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за можливе позов задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2014 року /а.с.7/, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя різні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого відсутне взаєморозуміння. Як слідує із заяви позивача, сімейно-шлюбні відносини припинені наприкинці 2015 року. Спору про поділ майна подружжя між сторонами немає. Визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved