Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач 20 січня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що 19.11.2015 року вона звернулася до відповідача з заявою про надання дозволу на реєстрацію у гуртожитку № 2 по вул. Караваєва, 3-А зі своїми малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 25.11.2015 року позивачу був виданий ордер № 22/15 на право зайняття житлової площі в гуртожитку № 2 по вул. Караваєва, 3-А в м. Дніпро, в кімнаті № 214, розміром 17,5 м2. Після оформлення даного ордеру, відповідальним працівником відповідача було заповнено картки реєстрації особи та подано документи для реєстрації позивача разом з дітьми у вказаному гуртожитку. Однак, після проведення реєстрації місця проживання, було виявлено, що до кімнати № 214 позивач з дітьми не може вселитися, оскільки в цій кімнаті проживав працівник [PERSON], який за відомостями наявними у позивача звільнив вказану кімнату, після свого звільнення з підприємства в серпні 2016 року. У звязку з чим позивачу не було надано до підписання відповідний договір найму та позивачу було повідомлено про можливість заселення до іншої кімнати даного гуртожитку, у кімнату № 108, з обовязковим оформленням договору найму, але тільки після завершення в цій кімнаті ремонтних робіт. В липні 2016 року ремонтні роботи було завершено та між сторонами був укладений договір найму житлової площі у гуртожитку № 140/9-16 від 19.07.2016 року. 20.07.2016 року оформлено та видано на ім`я позивача ордер № 26/16. Згідно з умовами даного договору позивачу у тимчасове платне користування передано кімнату № 108, розташовану у гуртожитку за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, 3-А. Після чого, позивач разом зі своїми дітьми вселилася до даної кімнати, перевезла свої особисті речі, меблі, побутову техніку. Позивач сумлінно виконувала умови договору та сплачувала кошти за користування кімнатою. Проте, 19.08.2016 року коли позивач повернулася з відпочинку не змогла потрапити до кімнати, оскільки замки в кімнаті були змінені. Жодних повідомлень про заміну замків з боку відповідача не було. В вересні 2016 року позивач від ПАТ «Дніпропетровський завод ім. І.В. Бабушкіна» отримала письмову відповідь, що ордер №26/16 від 20.07.2016 року анульовано. Позивач просила усунути перешкоди в користуванні кімнатою № 108, яка знаходиться в гуртожитку № 2 по вулиці Караваєва, 3-А в м. Дніпро, з боку Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» та вселити [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в кімнату № 108, яка знаходиться в гуртожитку № 2 по вулиці Караваєва, 3-А в м. Дніпро; стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовну заяву не визнав та просив відмовити в її задоволенні в повному обсязі. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпро ради в судовому засіданні позовну заяву підтримала та не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи Новокодацького районного відділу в м. Дніпро Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 20 липня 2016 року [PERSON] отримала ордер № 26/16 на зайняття житлової площі у гуртожитку № 2 за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, 3-А, кімната № 108, разом з дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та була зареєстрована у гуртожитку разом з доньками (а.с.13,34-36). Даний гуртожиток, на день розгляду справи в суді, належить на праві власності ПАТ «Дніпропетровський завод ім. І.В. Бабушкіна» (а.с.101). Встановлено, що 19 липня 2016 року між сторонами укладено договір найму житлової площі у гуртожитку № 140/9-16, згідно якого позивач отримала у тимчасове платне користування у гуртожитку № 2 кімнату підвищеної комфортності № 108, площею 82,04 м2, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, 3-А (а.с.11). Крім того, згідно акту прийому-передачі майна до договору найму житлової площі у гуртожитку № 140/9-16, завод передав [PERSON] покривало, простирадло, наволочки та інше майно (а.с.38). Проте, в своїх запереченнях ПАТ «Дніпропетровський завод ім. І.В. Бабушкіна» зазначає, що ними було анульовано ордер № 26/16 від 20.07.2016 року на зайняття житлової площі у гуртожитку № 2 за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, 3-А, кімната № 108, оскільки згідно проведеної інвентаризації у гуртожитку було встановлено, що кімнати № 108 не існує, що підтверджується технічним паспортом на гуртожиток по вул. Караваєва, 3-А в м. Дніпро (а.с.20). Разом з тим, вказані твердження не обґрунтовані та не ґрунтуються на законі. Представник позивача в судовому засіданні повідомила, що позивачка фактично отримала спірну кімнату та ключі від неї, був зроблений ремонт в цій кімнаті. Однак, після приїзду з відпочинку вона з дітьми не змогла потрапити до кімнати, оскільки були замінені замки. В кімнаті залишилися її речі, речі дітей, які вона не може забрати по день розгляду даної справи. Будь-якого іншого житла, крім спірного, [PERSON], [PERSON], [PERSON] не мають, оскільки згідно довідки від 24 жовтня 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] разом з доньками є переселенцями з Донецька, фактичне місце проживання/перебування яких; м. Дніпро, вул. Караваєва, 3-А кім. 108 (а.с.22). Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 ЖК України порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Згідно ст. 129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до п. 2. Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМ України № 572 від 08.10.1992 р., користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності або договором найму (оренди). Отже, суд прийшов до висновку, що позивач на даний час не може користуватися кімнатою № 108 гуртожитку по вул. Караваєва, 3-А в м. Дніпро, оскільки в кімнаті в якій вона мешкала разом з дітьми змінені замки, та представник відповідача стверджує, що кімната № 108 не житлова. Проте, суд вважає, вказані твердження неспроможними. Як встановлено судом, позивач вселилася в спірну кімнату № 108 в гуртожитку № 2 по вул. Караваєва, 3-А в м. Дніпро у передбаченому законом порядку, на підставі ордеру, уклала договір найму, зареєстрована та проживала разом з доньками за вказаною адресою, сплачувала кошти за проживання в гуртожитку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на теперішній час [PERSON] має усі законні підстави для проживання у гуртожитку і тому має бути вселена до нього разом з доньками [PERSON], [PERSON]. Чинення їм перешкод в проживанні і користуванні жилим приміщенням є прямим порушенням статті 47 Конституції України. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні кімнатою в гуртожитку та вселення є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач сплатив 640 гривень судового збору, її позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved