Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.01.2019 року звернувся у суд в інтересах дітей - [PERSON] та [PERSON] з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідача. Ухвалою судді від 08.02.2019 року, після отримання у встановленому порядку судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, яка не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою підготовчого судового засідання у справі від 18.03.2019 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Розгляд справи по суті відбувся у судових засіданнях 09.07.2019 року та 25.11.2019 року, за участі позивача та його представника, а також представника третьої особи на стороні позивача. Крім того, у судовому засіданні 09.07.2019 року була з`ясована думка неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки судом вирішувалося питання, що стосується їх життя. Позов обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що відповідач як мати записана у свідоцтві про народження двох їх синів, але свого материнського обов`язку не виконує, не цікавиться життям та здоров`ям дітей, діти не спілкуються та не проживають з матір`ю. Згідно з характеристикою Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 26.12.2018 року № 3295 відповідач не працює, не одружена, не спокійна, не врівноважена, не ввічлива у спілкуванні, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Службою у справах дітей Славської селищної ради Сколівського району Львівської області рекомендовано позбавити батьківських прав відповідача. Аналогічного висновку дійшла й Служба у справах дітей Сколівської РДА Львівської області, прийнявши відповідне рішення про рекомендування позбавити відповідача батьківських прав. На даний час обоє синів сторін проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні. Тому позивач просить на підставі ст. 164 СК України позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до її двох неповнолітніх дітей. Щодо аліментів на дітей, то такі стягуються з відповідача на підставі відповідного судового рішення, однак відповідач допустила істотну заборгованість по аліментах, що, на переконання позивача, додатково свідчить про вкрай безтурботне та зневажливе ставлення відповідача як матері до двох своїх синів. Позивач та його уповноважений представник - адвокат Горох В.В. у підготовчому засіданні та у ході судового розгляду справи по суті позов підтримали повністю, просили його задовольнити з підстав, наведених у ньому, а також додаткових поясненнях з приводу поданого позову. Уповноважена представник третьої особи на стороні позивача Служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації Львівської області - начальник служби Микитин О.Ю. у підготовочму зщасіданні та у ході судового розгляду справи по суті позов, пред`явлений [PERSON] в інтересах двох його неповнолітніх дітей, підтримала повністю, вважає його підставним та обґрунтованим. Надала суду належно засвідчену копію справи за розглядом заяви [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав, разом із документами за результатами відповідної перевірки. Третя особа на стороні позивача - Служба у справах дітей Славської селищної ради Сколівського району Львівської області явку уповноваженого представника у підготовче засідання та судові засідання щодо розгляду справи по суті не забезпечила, однак надіслала на адресу суду клопотання вх. № ЕП-333 від 08.07.2019 року про розгляд справи у відсутності такого представника. Щодо позовних вимог [PERSON] , пред`явлених в інтересах двох його неповнолітніх дітей, то такі зазначеною третьою особою вважаються обґрунтованими, а при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Відповідач у підготовче засідання та у судові засідання щодо розгляду справи по суті жодного разу не з`явилася та не забезпечила явки свого уповноваженого представника - адвоката Лемехи Р.І., відзиву на позовну заяву у запропоновані судом строки та порядку не подавала. Разом з тим, зазначеним представником відповідача надіслані суду письмові пояснення на позовну заяву вх. № 3745 від 19.08.2019 року, у котрих останній висловив позицію про заперечення проти позову та необхідності відмови в його задоволенні у зв`язку із ненаведенням у позові жодних конкретних обставин та фактів ухилення його довірителькою від виконання її батьківських обов`язків, як і ненаданням жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин. Зокрема зазначено, що позивач сам чинить перешкоди у спілкуванні матері з дітьми, будь-якими діями намагається налаштувати дітей проти матері, відтак фактичною підставою для позову, на переконання представника відповідача, стали неприязні стосунки між сторонами, наявність інших судових спорів, а заручниками цих обставин є діти. Представник відповідача стверджує, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, а також зазначає і про те, що висновки Служби у справах дітей Сколівської РДА Львівської області є необґрунтованим та неповним, ґрунтується тільки на заяві самого позивача і наданих ним документах, які у цьому висновку не вказані, без перевірки фактичних обставин. Крім того, на переконання зазначеного представника, такий висновок не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Відтак, зважаючи на судову практику, а саме рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хант проти України», постанови Верховного суду у справі № 199/5032/16-ц від 16.01.2019 року та у справі № 725/434/17 від 05.06.2019 року, беручи до уваги ст. ст. 19, 166 СК України, на переконання сторони відповідача, позов задоволенню не підлягає. Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутніх учасників справи, врахувавши думку неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , при вирішенні питання щодо позбавлення їх матері батьківських прав, а також щодо їх проживання з одним із батьків, давши належу оцінку письмовим доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що сторони у справі є батьками двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих Сколівським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області 19.05.2005 року та повторно 21.03.2017 року відповідно (копії містяться у справі, а. с. 6, 7). Як вбачається з довідки Славської селищної ради Сколівського району Львівської області про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб від 07.11.2018 року за вих. № 2877 (копія міститься у справі, а. с. 11), неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , фактично проживають разом із позивачем як батьком за зареєстрованим у встановленому порядку його місцем проживання - у [ADDRESS] , а починаючи з 02.01.2019 року мають ще й зареєстроване місце проживання за згаданою адресою, що стверджується довідками Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 25.07.2019 року за вих. № 1642 та 1643 про реєстрацію місця проживання особи (а. с. 62, 83). Судом встановлено, що відповідачка у справі протягом тривалого часу не проживає разом із позивачем та їх двома неповнолітніми дітьми, а проживає у будинку за іншою адресою [ADDRESS] , разом із своїм співмешканцем [PERSON] , [INFO] , та має зареєстроване місце проживання ще за іншою адресою у [ADDRESS] . Судом встановлено й те, що у грудні 2018 року обоє неповнолітніх синів сторін у справі, у присутності практичного психолога [PERSON] у письмовій формі повідомили компетентні служби про те, що мати про них не піклується, не готує їм їсти, не одягає та не займається з ними навчанням, а тому вони прийняли рішення проживати разом із батьком (копії містяться у справі, а. с. 15, 16). Як вбачається з листа Служби у справах дітей Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 27.12.2018 року за вих. № 02-18/1759 (копія міститься у справі, а. с. 10), служба на підставі вивчення заяви позивача від 11.12.2018 року за вх. № 41 та долучених де неї документів, а також за результатами проведення перевірки викладених у цій заяві обставин вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно двох її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Сколівської районної державної адміністрації Львівської області № 2 від 27.12.2018 року «Про позбавлення батьківських прав» (копія міститься у справі, а. с. 4) доцільно позбавляти [PERSON] , жительку [ADDRESS] , батьківських прав відносно двох її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , оскільки сини більше двох років проживають разом з батьком, а мати не займається їх вихованням та утриманням. Прийняттю Комісією з питань захисту прав дитини Сколівської районної державної адміністрації Львівської області вищевказаного рішення сприяв висновок Служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації Львівської області від 27.12.2018 року за вих. № 03/16-1091 (копія міститься у справі, а. с. 5), котрим на підставі вивчення заяви позивача від 11.12.2018 року за вх. № 41 та долучених де неї документів, а також за результатами проведення перевірки викладених у цій заяві обставин, рекомендовано позбавити відповідачку батьківських прав відносно двох її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням голови Сколівської районної державної адміністрації Львівської області від 08.01.2019 року за № 04 «Про позбавлення батьківських прав» (копія міститься у справі, а. с. 3), надано згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», п. 49 рішення у справі «Хант проти України»). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і, до того ж, є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (п. 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами чинного Сімейного кодексу України (ст. ст. 164 - 167 СК України). Зокрема, відповідно до положень ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснюється у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Допитаний в якості свідка позивач у справі, про що він надав суду відповідну згоду, під присягою надав показання, згідно з котрими відповідачка як мати двох їх спільних неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уже тривалий час систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться ними, жодним чином не забезпечує їх матеріально та не сприяє їх духовному розвитку. Зазначив й про те, що два роки діти з відповідачкою не проживають і не хочуть з нею проживати, оскільки та до них погано відноситься. Сама ж відповідачка проживає разом із своїм співжителем, де часто зловживає спиртними напоями та веде не цілком пристойний спосіб життя. Тому, на переконання позивача, двоє їх з відповідачкою синів не можуь брати приклад з такої матері. Також у судовому засіданні неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у присутності представника Служби у справах дітей Сколівської РДА Львівської області, висловили свою думку щодо позбавлення їх матері відносно них батьківських прав, зокрема така думка кожного із синів виразилась у негативному ставленні до матері, втраті відсутності будь-яких соціальних та духовних зав`язків з нею, а також у намірі проживати з батьком до досягнення повноліття. Суд звертає увагу також на те, що відповідачка у справі вкрай негативно характеризується за місцем проживання. Так, згідно наявної у матеріалах справи характеристики на відповідачку від 26.12.2018 року за вих. № 3295 (а. с. 12), остання ніде не працює, по характеру не спокійна, неврівноважена та неввічлива, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, нецензурно виражається, притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. Наведені вище характеризуючі дані відповідачки знайшли своє підтвердження під час комісійного обстеження працівниками компетентних служб її сім`ї та побутових умов, що, зокрема, відображено в актах обстеження сім`ї від 20.12.2018 року та від 29.01.2019 року (копії містяться у справі, а. с. 65, 138, 139), формою витягу з адмінпрактики Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області (а. с. 142). Крім того, відносно відповідачки у справі у травні 2018 року Стрийською місцевою прокуратурою Львівської області скеровано до Сколівського районного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12018140300000247 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України (а. с. 147-148), розгляд кримінальної справи № 453/556/18, провадження № 1-кп/453/10/19, судом станом на дату ухвалення даного судового рішення не завершено. Судом встановлено, що на підставі судового наказу, виданого суддею Сколівського районного суду Львівської області 03.12.2018 року у справі № 453/1355/18, провадження № 2-н/453/29/18 (копія міститься у справі, а. с. 58), з відповідачки на користь позивача стягуються аліменти на двох неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у частці від її заробітку - у розмірі 1/3 частин, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Як вбачається з довідки-розрахунку Сколівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області (а. с. 146), станом на 01.07.2019 року відповідачка у справі має заборгованість по сплаті аліментів на двох її синів у загальному розмірі 29 612 грн. 64 коп., оскільки взагалі не сплачує присуджені за судовим рішенням аліменти. Таким чином, у судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідачка як мати протягом тривалого часу (понад два роки) не спілкується із своїми двома неповнолітніми синами, матеріально їх не утримує, заходів до спілкування та турботи не приймає, а вихованням та утриманням цих двох дітей займається їх батько. З огляду на вказане, наведені у письмових поясненнях твердження представника відповідачки про те, що компетентні служби (у даному конктертному випадку дві Служби у справах дітей, а також Комісія з питань захисту прав дитини) у своїх висновках та рішенні не навели однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, не є об`єктивно спроможними та не грунтуються на конкретних доказах, а, відтак, судом до уваги не беруться. Більше того, відповідачка жодного разу не спромоглася з`явитися у судові засідання по даній справі, хоча суд шість разів здійснював її виклик у підготовче та у судові засідання, з метою отримання від неї пояснень по справі, а також забезпечння їй права на належне обгрунтування своєї позиції на підтвердження заперчень проти позову. Суд переконаний, що така поведінка відповідачки, яка без вагомих причин жодного разу не знайшла часу для явки до суду, де вирішується таке важливе питання як позбавлення батьківських прав, аж ніяк не свідчить про її бажання мати та виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до двох непвонолітніх синів. Проте, суд враховує й те, що держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (п. 52 згаданого вище рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Разом з тим, як уже йшлося вище, у судовому засіданні не встановлено наявності у відповідачки реальних і об`єктивних перешкод для спілкування з двома неповнолітніми дітьми при її бажанні. Навпаки встановлено те, що відповідачка не вживала заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з цими дітьми, не зверталася у правоохоронні органи для встановлення їх місця проживання, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення порядку такого спілкування. Відповідач також не звертався до позивача з пропозицією надання дітям матеріальної допомоги, а, навпаки, допустила істотну заборгованість по сплаті аліментів, взагалі ігноруючи їх сплату. Такі обставини свідчать про небажання відповідачки брати участь у вихованні двох своїх неповнолітніх синів. При цьому, наявність наведених обставин аж ніяк не може виправдовуватися неприязними стосунками між сторонами та наявністю між ними майнового спору, на чому знову ж-таки наполягає представник відповідача.. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх у сукупності суд вважає, що відповідачку, яка без поважних на те причин не виявляє щодо власних дітей батьківського піклування, свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не цікавиться їхнім розвитком, здоров`ям, життям та потребами, слід позбавити батьківських прав. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за подання позову до суду у розмірі 768 грн. 40 коп. (квитанція № 99 від 16.01.2019 року).

Outcome: approved