Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач 18 березня 2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому згідно уточнень зазначив, що 07 квітня 2011 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю за № 45911/799. Відповідно до п. 1 договору, вказаний договір є безстроковим трудовим договором. Згідно п.п. 2-3, працівник зобовязався виконувати роботу мийника транспортних засобів, а фізична особа зобовязувалася оплачувати працю працівника. 07 квітня 2011 року Ленінським районним центром зайнятості міста Дніпропетровська було зареєстровано вказаний договір. [PERSON] був відсутній на роботі з 10 по 30 червня 2011 року, з 01 липня по 31 липня 2011 року. З 13 серпня 2011 року залишив роботу без попередження та без поважних причин. Позивач неодноразово надсилав листи з повідомленням [PERSON], за місцем його проживання з проханням розірвати трудовий договір, однак відповідач не зявляється до Ленінського районного центру зайнятості міста Дніпропетровська. Позивач просив розірвати трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю за № 45911/799 від 07 квітня 2011 року, укладеного між фізичною особою підприємцем [PERSON] і працівником [PERSON] та припинити трудові відносини. Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпровя», письмових заяв не надходило. Третя особа у судове засідання не зявилася, про день і час проведення слухання справи сповіщалася належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступних підставах. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести ті обставини, \~на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, \~встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Матеріалами справи встановлено, що 07 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON], укладено трудовий договір № 45911/799 між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, згідно якого працівник зобовязаний виконувати роботу мийника транспортних засобів, договір є безстроковим (а.с.4-5). Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом (ст.43 Конституції України). Відповідно до ч.1 ст.21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно до ст.24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Згідно зі ст. 29 КЗпП України при укладанні працівником трудового договору(контракту) власник або уповноважений ним орган доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш, як за два місяці до їх запровадження або зміни. Згідно п. 4 ст. 40 КЗпПУ роботодавцем може бути розірвано трудовий договір з працівником у разі вчинення працівником прогулу без поважних причин. Разом з тим, матеріали справ не містять належних доказів, підтвердження прогулу працівника, зокрема актів, які фіксують порушення трудової дисципліни, відсутній наказ про звільнення. Стаття 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню ні повністю, ні в частині. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed