Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач 14 серпня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-5). В обґрунтування позовних вимог вказав, що 27 липня 2006 року між Відкритим\~акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] укладено кредитний договір №8/2006-840К/1145-А, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 8\~940,59 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 10% річних, строком користування кредитом до 20.07.2011 року. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, [PERSON] поручилась перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають із кредитного договору №8/2006-840К/1145-А від 27.07.2006 року. Позивач зазначив, що в порушення взятих на себе зобовязань [PERSON] не виконує умови кредитного договору щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, у звязку із чим, станом на 27.07.2015 року має заборгованість в сумі 9\~063,08 доларів США, та 887\~924,12 грн., з якої: заборгованість за сумою кредиту 5\~485,88 доларів США; заборгованість по процентам 3\~577,20 доларів США; заборгованість по сплаті комісії 37\~852,78 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості 830\~336,29 грн.; штраф за порушення умов договору 19\~735,05 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №8/2006-840К/1145-А від 27.07.2006 року розмірі 9\~063,08 доларів США та 887\~924,12 грн. Заочним рішенням суду від 30 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» задоволено у повному обсязі (а.с.60-62). Не погодившись із заочним розглядом справи відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про перегляд заочного рішення (а.с.77-79). Ухвалою суду від 17 лютого 2016 року заочне рішення суду від 30.11.2015 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с.87-88). Позивач, в особі свого представника за довіреністю [PERSON], в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.32). Відповідачка - [PERSON] в особі свого представника за договором адвоката [PERSON], в судове засідання не зявилася. Про день, час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. Представник до суду надав письмову заяву, в якій просив застосувати строки позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості із поручителя (а.с.103). Співвідповідач - [PERSON], в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надсилав. Крім того, до суду повернувся конверт з відправленням, що направлявся відповідачу із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання», в матеріалах справи (а.с.34-59,84-101). Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. За змістом ст. 14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 27 липня 2006 року між Відкритим\~акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір №8/2006-840К/1145-А, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 8\~940,59 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 10% річних, строком користування до 20.07.2011 року, на придбання автотранспортного засобу (а.с.13-14). 27 липня 2006 року між ПАТ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки №1145-А/1, відповідно до умов якого остання поручилась перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають із даного кредитного договору. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, кредит позичальнику надав, про що свідчить заява на видачу готівки №111 від 27.07.2006 року (а.с.16). Але, в порушення умов кредитного договору №8/2006-840К/1145-А від 27.07.2006 року за [PERSON] утворилась заборгованість, яка станом на 27.07.2015 року становить 9\~063,08 доларів США, та 887\~924,12 грн., з якої: заборгованість за сумою кредиту 5\~485,88 доларів США; заборгованість по процентам 3\~577,20 доларів США; заборгованість по сплаті комісії 37\~852,78 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості 830\~336,29 грн.; штраф за порушення умов договору 19\~735,05 грн. (а.с. 9-10). У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання. У відповідності до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно із п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598\~ЦК). Так, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, відповідно до частини четвертої статті 559\~ЦК\~порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Суд, враховуючи клопотання представника відповідачки [PERSON], про застосування строків позовної давності, вважає що порука [PERSON] припинена, у зв'язку із пропуском позивачем строків позовної давності щодо вимоги про стягнення із заборгованості за кредитним договором як поручителя. Заяв про поновлення строку позовної давності позивачем не заявлено. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, законними, доведеними з його боку та підлягають частковому задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №8/2006/840-К/1145-А від 27.07.2006 року в сумі 9\~063,08 доларів США та 887\~924,12 грн. Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно статті 88 ЦПК України, суд враховуючи, що на момент подачі позову позивач був звільнений від оплати судового збору, та те, що Законом України «Про судовий збір» (в редакції на момент ухвалення рішення) ставка судового збору за подання позову майнового характеру юридичною особою становить 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, а тому із [PERSON] належить стягнути на користь держави судовий збір у сумі 16\~565,90 грн. (із розрахунку: 887\~924,12 грн. + 9\~063,08 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.11.2015 року становить 216\~468,5481 грн. = 1\~104\~392,6681 грн. * 1,5% = 16\~565,90 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial