Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до територіальної громади с. Звенячин Заставнівського району Чернівецької області, третя особа територіальна громада с. Ржавинці про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Посилається на те, що 25.04.2005 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Партизанській, 25 в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області; право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Насінницьке господарство «Хрещатик» в с. Звенячин розміром 2,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та грошовий вклад з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігається у філії Заставнівського відділення Ощадного банку №6795/010 по рахунку за №91551328. Заповіту померлий [PERSON] не залишив. Позивач [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON], які є його доньками є спадкоємцями за законом першої черги майна померлого. Проте [PERSON] та [PERSON] подали нотаріусу заяви про те, що вони спадщину після смерті батька не прийняли, на неї не претендують та ставити питання про продовження строку на її прийняття в судовому порядку не будуть. Вказує на те, що спадщину після смерті [PERSON] позивач вчасно прийняла, користується всім спадковим майном, звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на частину спадщини, а саме на згадані право на земельну частку (пай) та грошовий вклад отримала свідоцтво, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку по вул. Партизанській, 25 в с. Ржавинці нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на нього спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Звенячин Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та проханням розглянути справу в його відсутності. Представник третьої особи територіальної громади с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, врахувавши заяви сторін вважає, що визнання представником відповідача територіальної громади с. Звенячин Заставнівського району Чернівецької області позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 25.04.2005 року в с. Звенячин Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №001671 від 25.04.2005 року (а.с. 9). Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання - с. Звенячин вул. Шевченка, 6/2 Заставнівського району Чернівецької області відкрилась спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить: -право на земльну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Насінницьке господарство «Хрещатик» с. Звенячин Заставнівського району Чернівецької області, розміром 2,35 без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому на підставі сертифікату ЧВ №0183479 від 14.09.1998 року; -грошовий вклад з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігається у філії Заставнівського відділення Ощадного банку №6795/010 по рахунку за №91551328, належний померлому на підставі ощадної книжки; -житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Партизанській, 25 в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області. Вказане вбачається із матеріалів спадкової справи №41 до майна померлого 25.04.2005 року [PERSON], що досліджена судом. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповіт померлий [PERSON] не вчиняв. Спадкоємцями першої черги його майна за законом є позивач [PERSON], яка є його дружиною та діти [PERSON] та [PERSON] Вказане підтверджується довідкою Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №738 від 14.03.2016 року (а.с. 23). Відповідно ч. 1 ст. 1268, ст. 1269, ч. 1 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що позивач [PERSON] вчасно прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], оскільки постійно проживала із ним на час відкриття спадщини, що видно із довідки сільської ради (а.с. 18 спадкової справи), 26.01.2007 року звернулася до Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 27; а.с. 3 спадкової справи). Вказане підтверджується також витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №8197776 від 26.01.2007 року (а.с. 29) та змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №379/02-31 від 12.04.2016 року (а.с. 28). Судом також встановлено, що доньки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] подали Заставнівській державній нотаріальній конторі заяви про те, що вони спадщину після смерті батька не прийняли, на неї не претендують та ставити питання про продовження строку на її прийняття в судовому порядку не будуть (а.с. 8, 9 спадкової справи), що досліджені судом. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України 26.01.2007 року позивач звернулася до Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом і 30.01.2007 року року їй було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Насінницьке господарство «Хрещатик» с. Звенячин Заставнівського району Чернівецької області, розміром 2,35 без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому на підставі сертифікату ЧВ №0183479 від 14.09.1998 року та грошовий вклад з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігається у філії Заставнівського відділення Ощадного банку №6795/010 по рахунку за №91551328, належний померлому на підставі ощадної книжки (а.с. 21; а.с. 15 спадкової справи). 12.04.2016 року позивач [PERSON] звернулася до Заставнівської державної нотаріальної контори із додатковою заявою про видачу на її імя свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку, розташованого по вул. Партизанській, 25 в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області, проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, у звязку з тим що відсутній правовстановлюючий документ, який мав би підтвердити право власності померлого на цей будинок, що вбачається із заяви (а.с. 19 спадкової справи) та постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №379/02-31 від 12.04.2016 року (а.с. 28, а.с. 20 спадкової справи). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Партизанській, 25 в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON], що вбачається із довідки виконавчого комітету Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 14.03.2016 року №737, в якій вказується, що згідно запису по господарської книги Ржавинецької сільської ради за №15 особовим рахунком 0703-02 значиться житловий будинок з господарськими спорулами і будівлями по вул. Партизанській, 25 в с. Ржавинці який належав [PERSON], який помер 25.04.2005 року. Документи на право власності на будинок сільська рада не видавала, вказане домогосподарство збудоване за власні кошти. Померлий [PERSON] був належним землекористувачем. Земельної ділянки 0,27 га в в тому числі 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,02 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 22); витягу із протоколу №9 засідання виконкому Ржавинецької сільської ради депутатів трудящих від 11.06.1962 року згідно якого [PERSON] дозволено оформити технічну документацію на будівництво житлового будинку на ділянці розміром 0,25 га (а.с. 19); свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР (а.с. 17-18). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що оскільки спадкодавець [PERSON] побудував житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований по вул. Партизанській, 25 в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області на відведеній ділянці, сільська рада зареєструвала його у по господарській книзі, то [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте не оформив право власності на нього належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємицею майна померлого [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (а.с. 11 зворот). Згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд (а.с. 12), а також довідки характеристики Заставнівського РБТІ №71 від 01.04.2015 року (а.с.30) згаданий житловий будинок побудований у 1960 році, а господарські споруди та будівлі до нього у 1962 році, їх вартість становить 44901 (сорок чотири тисячі девятсот одну) гривню 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1258, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved