Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

позивач [PERSON] 24.05.2021 р. звернувся в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] завдану моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та понесені ним судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] 20 лютого 2020 р. о 10.15 год. на перехресті вулиць Литовська-Тиверська у м.Львові, керуючи автомобілем марки «Dacia Logan», р.н. [NUMBER] , на перехресті рівнозначних доріг проявив неуважність та не надав перевагу в русі автомобілю марки «Opel Vivaro», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , здійснивши з ним зіткнення та завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.16.12, 2.3 «б» ПДР. Оскільки він є потерпілим у даній дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок вищевказаних дій відповідача, йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що пошкоджений автомобіль марки «Opel Vivaro», р.н. [NUMBER] , який є засобом для пересування сім`ї, на даний час є досі не відремонтованим. Він є батьком трьох малолітніх дітей, тобто є постійна потреба брати із собою візки, а відсутність транспорту робить неможливим його пересування із сім`єю. Все це призвело до втрати ним душевного спокою, він відчуває постійні переживання, порушено звичний уклад його життя та життя його сім`ї. Відповідачем не вчинено жодних дій щодо відшкодування завданої шкоди добровільно, а відтак звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Позивач у судове засідання не з`явився, 21.07.2021 р. звернувся в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивачки щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, приниженні честі та гідності, а також ділової репутації. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 вказаної Постанови при визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди суд визначає обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та враховує інші обставини. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно із постановою Сихівського районного суду м.Львова від 27.03.2020 р. у справі №464/1110/20 визнано винним відповідача [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у тому, що він 20 лютого 2020 р. о 10.15 год. на перехресті вулиць Литовська-Тиверська у м.Львові, керуючи автомобілем марки «Dacia Logan», р.н. [NUMBER] , на перехресті рівнозначних доріг проявив неуважність та не надав перевагу в русі автомобілю марки «Opel Vivaro», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , здійснивши з ним зіткнення та завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.16.12, 2.3 «б» ПДР. Позивач вказує, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 20 000 грн. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Разом з тим, позивачем не доведено обставин, які б підтвердили факт завдання йому моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не надано жодних доказів щодо характеру, розміру (глибини) понесених страждань внаслідок протиправних дій відповідача. Окрім цього, позивачем не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] не довів факт заподіяння йому відповідачем втрат немайнового характеру (моральної шкоди), відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Щодо відшкодування судових витрат, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, слід вказати таке. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 статті 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи наведені норми, у зв`язку з тим, що підстави для задоволення позову відсутні, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід відмовити позивачу і щодо стягнення з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Outcome: dismissed