Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 3.08.2015р. звернулась до суду з позовом, зазначивши, що вона 14 листопада придбала у власність квартиру [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі: її діти [PERSON]та [PERSON], також зять [PERSON] та онук [PERSON] Однак відповідач [PERSON] у вказаній квартирі не проживає з 1990 року, а інші відповідачі - з 1993 року. Вони постійно проживають в Канаді, не несуть витрати по утриманню спірної квартири, комунальні послуги сплачує тільки вона, їх реєстрація порушує її права власника. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила викладені у позовній заяві обставини та зазначила, що речей відповідачів у квартирі немає, відповідачі не мають наміру повертатися до України на постійне проживання. Вона несе всі витрати по утриманню житла. Просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень суду не надали, позивач та її представник не заперечували проти винесення заочного рішення, у зв'язку з чим у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідачів, постановляючи заочне рішення. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 -ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4, №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст..383 ЦК України та ст..150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд. Відповідно до ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, позивач по справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого Другою Львівською державною нотаріальною конторою 14 листопада 1968 року у реєстрі №11990. Згідно до довідки ЛКП «Сигнівка» від 01.07.2015 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як вбачається з акту від 11.11.2015 року, складеного комісією ЛКП «Сигнівка», відповідачі зареєстровані, однак не проживають у спірній квартирі. Зазначене підтверджується і наданими позивачем копіями заяв відповідачів від 1.03.2007 року до компетентних органів, засвідченими Генеральним консульством України в Торонто, про зняття їх з місця їх реєстрації за адресою [ADDRESS]. Оскільки реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу у реалізації права власності, суд вважає, що позов слід задовольнити .

Outcome: approved