Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 березня 2018 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 02 лютого 1995 року померла її мати, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: Київська область, Володарський район, с. Завадівка, вул. Шевченка, 62. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначений спадковий житловий будинок, після смерті [PERSON], яка померла 02 лютого 1995 року. Позивач в позовних вимогах просила суд розглядати справу без її участі. Відповідачі подали до суду заяву, в якій вказали, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують та просили суд розглядати справу без їхньої участі. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. По справі встановлено, що 02 лютого 1995 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-БК № 335840 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: Київська область, Володарський район, с. Завадівка, вул. Шевченка, 62 (а.с.20-26). Позивач [PERSON], [INFO], є дочкою померлої [PERSON], що стверджено письмовими доказами, тож є спадкоємцем першої черги (а.с.10,11). Відповідачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є онуками померлої [PERSON], що стверджено письмовими доказами та дітьми позивача [PERSON] (а.с.14,15,19). Держаний нотаріус [PERSON] надала до суду спадкову справу після померлої 02 лютого 1995 року [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що свідоцтво про право власності на спадковий житловий будинок не видавалось. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок було втрачено, тож приватним нотаріусом [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 05.03.2018 року, на будинок, що розташований за адресою: Київська область, Володарський район, с. Завадівка, вул. Шевченка, 62, право власності не зареєстровано. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved