Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач 23.02.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою, згідно якої просив визнати припиненою поруку [PERSON] за договором поруки № 183548 від 28 лютого 2008 року, укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (після зміни найменування АТ «УкрСиббанк) та [PERSON]. В обґрунтування позову вказано що згідно ч. 1 ст. 559 ЦК їни порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. 28 лютого 2008 року між Відповідачем 2 та Позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту від 28.02.2008 року, згідно якої було передбачено можливість: - встановлення подвійної процентної ставки у випадках, передбачених підпунктами «а», «б» пункту 5.2. Договору; - збільшення процентної ставки не більше ніж на 5% для кредитів в іноземній валюті у випадках, передбачених підпунктом «в» пункту 5.2. Договору. Таким чином, було збільшено відповідальність поручителями, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом. Справа на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями надійшла до провадження судді Кравчук Т.С. Ухвалою суду від 26.02.2018 року позов [PERSON] було залишено без руху. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 11.04.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. До суду 08.05.2018 року надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що додатковою угодою не було збільшено обсяг відповідальності, а встановлено санкцію за невиконання зобов'язання. На підставі розпорядження керівника апарату суду №2992/18 від 04.05.2018 року по справі проведено повторний автоматизований розподіл, в результаті якого справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. Ухвалою суду від 10.05.2018 року справа прийнята до провадження судді та призначена до судового розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 07.06.2018 року. Підготовче засідання, що відбулося 07.06.2018 року було відкладено на 27.07.2018 року, у зв'язку з неявкою відповідачів. Підготовче засідання, призначене на 27.07.2018 року не відбулося, у зв'язку з отриманням повідомлення про замінування будівлі суду та терміновою евакуацією всіх співробітників і відвідувачів суду, тому розгляд справи було відкладено на 23.10.2018 року. Протокольною ухвалою суду від 23.10.2018 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 17.01.2019 року. До суду 15.01.2019 року надійшли письмові пояснення по справі від [PERSON], яка зазначила, що банком було піднята відсоткова ставка удвічі до 22,40% річних починаючи з 28.04.2010 року. Заперечення на письмові пояснення [PERSON] надійшли від ПАТ «Дельта Банк» 17.01.2019 року, згідно яких банк відзначає, що процента ставка не змінилася, а [PERSON] свої твердження жодним чином не доказала. У судовому засіданні 17.01.2019 року представник позивача - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 02.05.2018 року) позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази, приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 28.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11306561000. 28.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11306561000 від 28.02.2008 року, згідно якої пункт 5.2 доповнено новим абзацом наступного змісту: У випадках настання обставин: передбачених підпунктам «а», «б» пункту 5.2 Договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно п. 1.3.1 Договору. Для забезпечення виконання зобов'язання між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] 28.02.2008 року було укладено договір поруки №183548. Права вимоги за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту №11306561000 ПАТ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року. Згідно п. 2.1 Договору поруки №183548 від 28.02.2008 року кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Таким чином, додаткова угода була укладена в один день з Договором про надання споживчого кредиту та Договором поруки. Варто відзначити, що пунктом 5.2 Договору про надання споживчого кредиту передбачено право банку проводити перевірку цільового використання кредиту Позичальником. В свою чергу, пунктом 5.3. закріплене право банку вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів за а) погіршення фінансового стану Позичальника; б) порушення проти Позичальника кримінальної справи. Зміна відсоткової ставки за користування кредитом як вбачається з Додаткової угоди №1 не змінювалася. Варто погодитися з твердженням відповідача ПАТ «Дельта Банк», що кредитор має право збільшити відсоткову ставку в якості санкції у разі подій, що впливають на здатність або бажання Позичальника виконувати зобов'язання за договором. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). За змістом частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зміна договору - це трансформація будь-якої або декількох умов, які складають зміст договору. Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Доказів про те, що [PERSON] не знав про умови додаткової угоди №1 до договору про надання споживчого кредиту, враховуючи, що додаткова угода укладена в один день з основним договором та договором поруки, матеріали справи не містять. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-70цс14 від 10 вересня 2014 року установлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього. Таким чином, зміна обсягу відповідальності поручителя не відбулася, адже додатковою угодою передбачено додаткове право кредитора, а не реальна зміна відсоткової ставки за невиконання умов договору про надання споживчого кредиту. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, повно, об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, про відсутність факту зміни обсягу відповідальності поручителя - [PERSON], а значити позовні вимоги є необґрунтованими, тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed