Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі свого представника [PERSON], який діє на підставі нотаріальної довіреності, звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 15.07.2017 року між позивачем та відповідачкою укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач надав відповідачці [PERSON] грошові кошти у розмірі 70 000 грн.. У підтвердження укладення договору позики, [PERSON] написала розписку та зобовязалася повернути грошові кошти до 01.08.2017 року. Проте відповідачка грошові кошти не повернула та фактично ухиляється від виконання свого зобовязання, на вимоги щодо поверення боргу відповідає відмовою, від домовленостей відмовляється. У звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики у розмірі 70 000 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.. Ухвалою суду від 21.02.2018 року відкрито загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження по справі. Ухвалою суду розяснено відповідачу, право подати відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.13). Ухвалою суду від 20.03.2018 року підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с.19). Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. У судове засідання сторони не зявилися. Від представника позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі нотаріальної довіреності, надійшла письмова заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов просить задовольнити у повному обсязі (а.с.30). Відповідачка [PERSON] повторно не зявилась, про причину неявки суд не повідомила, заяв або клопотань, а також відзив на позов до суду не надала. Відповідачка у судові засідання викликалася судовими викликами, які направлялися їй на адресу місця реєстрації вказану у довідці, проте до суду повернулися поштові конверти з відповідною відміткою пошти про невручення (а.с. 17,22,29). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи належним чином. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин, відзиву на позов не надав, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що 15.07.2017 року відповідачкою [PERSON] власноруч написана розписка, відповідно до якої вона отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 70 000 грн. та зобовязалася вказану грошову суму повернути до 01.08.2017 року (а.с.7). Таким чином між позивачем та відповідачкою фактично укладено договір позики. Проте відповідачка зобовязань за договором позики не виконала, грошові кошти не повернула. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики між позивачем та відповідачкою укладений відповідно до ст. 1047 ЦК України та з дотриманням умов, передбачених статтею. Так статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором позики- обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджуються наданими доказами. Крім того, згідно з квитанцією № П13511 від 16.02.2018р. позивачем було проведено оплату судового збору за звернення до суду у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с.1), тому, згідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] також підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved