Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач 26 червня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 3-6). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 березня 2011 року між ФОП [PERSON] та позивачем підписано заяву про відкриття поточного рахунку, на підставі якої сторони уклали договір №б/н від 23.03.2011 року, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок №26005060244484 в сумі 22\~000, 00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 29 вересня 2014 року між сторонами укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.03.2011 року строком на 24 місяці починаючи з 29.09.2014 року по 30.09.2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на умовах передбачених договором. У зв'язку із порушеннями вимокання умов договору, станом на 08.06.2016 року [PERSON] має заборгованість перед банком в сумі 11\~574,73 грн., з якої: заборгованість за кредитом 7\~574,84 грн.; заборгованість по процентам 1\~272,98 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2\~726,91 грн. Оскільки відповідач здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором не бажає, позивач вимушений був звернутись до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь суму заборгованості в сумі 11\~574,73 грн. та судові витрати по справі. Позивач в особі свого представника в судове засідання не зявився. Про час, місце та день судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. У змісті позовних вимог просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує (з.а.с.6). Відповідач у судове засідання не зявився. Про день, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату (а.с.36). Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надавав. У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 23 березня 2011 року [PERSON] звернувся до установи банку ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою на відкриття поточного рахунку задля отримання кредиту (а.с. 12). На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг між сторонами було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань за кредитним договором №б/н від 23.03.2011 року, відповідно до умов якої, банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 15\~079,34 грн., строком на 24 місяці з 29.09.2014 року по 30.09.2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 15\~079,34 грн., в обмін на зобовязання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначені в заяві та умовах і правилах строках (а.с. 11). Із довідки про розміри встановлених кредитних лімітів від 21.07.2016 року вбачається, що позичальнику [PERSON] неодноразово змінювався кредитний ліміт, який станом на 19.03.2014 року становить 8\~000,00 грн. (а.с. 28). Відповідно до п.п. 1.1, 1.1.1 Угоди, сторони домовились зменшити розмір заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 0,00 грн., комісію на 0,00 грн., пеню на 53,34 грн., штраф на 0,00 грн., заборгованість по кредиту з дати підписання Генеральної угоди становить 8\~712,08 грн., з датою кінцевого погашення 30.09.2016 року (а.с. 11). Позичальник в свою чергу порушив умови укладеного договору № б/н від 29.09.2014 року, в частині своєчасного погашення платежів, передбачених умовами кредитного договору, у звязку з чим, станом на 08.06.2016 року має заборгованість у розмірі 11\~574,73 грн., з якої: заборгованість за кредитом 7\~574,84 грн.; заборгованість по процентам 1\~272,98 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2\~726,91 грн. (а.с. 29). Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №\~б/н від 29.09.2014 в сумі 11\~574,73 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати по справі, а саме: судовий збір у сумі 1\~378,00\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved