Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач 17 лютого 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2010 року. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з жовтня 2014 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день і час проведення слухання справи сповіщалася належним чином, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу на підставі поданих доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає не задоволенню по наступних підставах. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2010 року. Шлюб зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за № 889 /а.с.4/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно з вимогами ч.2 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач мотивує свої вимоги відсутністю порозуміння з відповідачем, та втратою почуття поваги та кохання. Будь-яких посилань у позові на вчинення одним із подружжя протиправної поведінки, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини не міститься, докази на підтвердження таких обставин суду також не надані. Таким чином, з огляду на викладені обставини та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги ту обставину, що сторони мають малолітню дитину, яка на час ухвалення рішення по справі не досягла однорічного віку, позивачем не доведено суду обставин вчинення відповідачем протиправної поведінки, яка містить ознаки злочину, щодо неї або до дитини, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що у зв'язку із відмовою в задоволенні позову такі витрати у вигляді судового збору слід віднести на рахунок позивача у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed