Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] в квітні 2019 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на свою користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 200 Євро, що становить 6044,00 грн. за курсом Нацбанку України на день подачі позову до суду, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліментів на своє утримання в розмірі 50 Євро щомісяця, що становить 1511,00 грн. за курсом Нацбанку України на день подачі позову до суду, до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 21 липня 2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб між собою, який був зареєстрований реєстраційним відділом району Даугавпліс, Латвійська Республіка. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . З 19.10.2018 року сторони проживають окремо. Спільна дочка сторін проживає разом з матір`ю в Україні та знаходиться на повному її утримання, відповідач допомоги на утримання дитини не надає, в зв`язку з чим, позивач була вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Посилаючись на ст.ст. 150, 155, 180, 181, 182, 184 СК України, просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м.Києва від 15 травня 2019 р. відкрито провадження по справі. 20.01.2020 р. відповідачем надано відзив на заявлені позовні вимоги позивача в якому він посилаючись на те, що не має доходу який надасть йому змогу сплачувати аліменти саме в розмірі про які просить позивач, не заперечував щодо стянення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 890 грн. - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та 500 грн. на утримання дружини. 24.01.2020 р. позивачем поано до суду відповідь на відзив, з запереченнями щодо обставин викладених відповідачем в відзиві. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 31.01.2020 р. закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи, вказувала суду на те, що відвідач приїздив на Україну лише тоді, коли народилась донька, однак з пологового будинку їх не забирав, допомогу на утримання доньки надає лише періодично і в розмірі якого недостатньо для утримння дитини, вона з урахуванням віку дитини працювати змоги немає, тому просила стягнути аліменти з відповідача і на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку саме в розмірі зазначеному в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому є можливим розгляд справи в його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала щодо розміру аліментів які просить стягнути позивач, посилаючись недостовірну інформацію викладену позивачем в матеріалах справи. До суду представником позивача було надано відзив від 17.01.2020 р., в якому відповідач посилається на те, що на його утримання знаходяться двоє дітей від попереднього шлюбу, та вказуючи, що добросовісно виконує батьківський обов`язок щодо матеріального утримання доньки від шлюбу з позивачем, постійно надає кошти на утримання дитини. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до таких висновків Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, 21 липня 2018 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюбу, який був зареєстрований реєстраційним відділом району Даугавпліс, Латвійська Республіка, про що свідчить свідоцтво про шлюб № [NUMBER] , запис у реєстрі №057731.2018 (а.с.8) Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Святошинським районним в м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 20.02.2019 р. (а.с. 13) Шлюб між позивачем та відповідачем на час розгляду даної справи не розірвано. Спільна дитина сторін проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою відповідно до ч.1 ст. 141 СК України. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має утриманні ще двох дітей від попереднього шлюбу, які наразі хоча і є повнолітніми однак продовжують навчання, в зв`язку з чим, відповідно до діючого законодавства Латвійської Республіки, відповідач здійснює утримання дітей та зобов`язаний утримувати їх до досягнення ними 24 років, крім того відповідач є інвалідом 2 групи з втратою працезданості 60-79 %.та отримує пенсію по інвалідності 412.76 євро. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, правила конвенції декларують, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст.3). Враховуючи те, що відповідач тимчасово не працює, але як батько зобов`язаний утримувати доньку, та в судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти сплати відповідачем аліментів на утримання дитини, ому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Таким чином, суд вбачає за можливе задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки, у розмірі еквівалентному 100,00 євро по офіційному курсу НБУ щомісячно, починаючи з 12 квітня 2019 року до моменту досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач не надав переконливих доказів того, що він не здатний утримувати доньку у вказаному розмірі. Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, слід зазначити наступне. Згідно ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 цієї ж статті, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.6 ст.84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ст.80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що позивач, з якою проживає дитина віком до трьох років, потребує матеріальної допомоги від чоловіка - батька дитини, а відповідач спроможний виплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, а тому суд вважає можливим стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 20 Євро щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, а саме до [INFO] . Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп На підставі ст.ст. 12,13, 81, 206, 259, 263-265, 430 ЦПКУкраїни,ст.ст. 80,84, 180,182,188,191,192 СК України суд, -

Outcome: partial