Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач 21 квітня 2017 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що 19 січня 2013 року року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, шо спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок безпідставного ставлення відповідача до сімї та батьківських обовязків, зловживання алкогольними напоями. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо з серпня 2016 року. За таких обставин [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; судові витрати позивач просила покласти на неї. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі, просила змінити прізвище на дошлюбне: «Дворянкіна». Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу між сторонами, посилався на те, що даний шлюб можна врятувати, а все, викладене позивачем у позовній заяві не є правдою. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 19 січня 2013 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 23. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось, сімейно-шлюбні стосунки припинені, спільного господарства не ведеться, проживають окремо з серпня 2016 року. Наданий судом сторонам двомісячний строк на примирення не приніс позитивного для шлюбу наслідків: позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу між сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 25 СК України\~визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з вимогами ч. 2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2\~ст. 112 СК України унормовано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Аналізуючи правовідносини, що існують між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем висловлене чітке рішення про бажання розірвання шлюбу та неможливості подальшого спільного проживання у поданих до суду документах при пред'явленні позову та розгляді справи і це не спростовано відповідачем. Натомість відповідач не навів жодного аргументу та не надав жодного доказу на підтвердження своїх заперечень проти розірвання даного шлюбу. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що шлюб не може бути поновлено, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. Крім того, ураховуючи бажання позивача змінити на дошлюбне її прізвище, яке було змінено після реєстрації шлюбу, а також положення ч. 1 ст. 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе змінити позивачу прізвище на «Дворянкіна».

Outcome: approved