Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії. До початку розгляду по суті, [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсним договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії та іпотечного договору, який ухвалою суду від 14 вересня 2015 року обєднано в одне провадження з первинним позовом. Позивач за первинним позовом посилається на те, що 18.09.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого виступає АТ «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 1582pv21-07. У відповідності до п. 2.1 Кредитного договору, Позивач відкриває Відповідачу відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості поворотності, строковості, платності в розмірі 99000 доларів США, з оплатою за процентною ставкою 14,5 % річних. Відповідно до додаткової угоди до Кредитного договору № 1 від 29.04.2008 року процентну ставку за Кредитним договором збільшено до 16 % річних. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.11.2009 року у справі № 2-1603 змінено умови Кредитного договору та змінено проценту ставку за кредитом встановлено ставку в розмірі 10,5 % річних. Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору Відповідач зобовязався повністю повернути кредитні ресурси до 17.09.2022 року. Пунктом 4.3. Кредитного договору передбачено обовязок Відповідача сплачувати проценти щомісяця, у термін до 10 числа кожного місяця. Відповідно до п. 3.4. Кредитного договору, Позивач має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки, у випадку якщо Відповідач у період дії цього договору несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати відсотків, комісій Відповідач сплачує Позивачу пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. АТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконав свої зобовязання за Кредитним договором в повному обсязі. Відповідач у порушення умов договору свої зобов'язання в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконує. 23.07.2015 року Позивачем направлено Відповідачу лист-вимогу про усунення порушень за Кредитним договором у термін 10 банківських днів з моменту отримання даного листа-вимоги (отримано відповідачем 24.07.2015 року), однак заборгованість не погашена. З огляду на неналежне виконання умов Кредитного договору, станом на 23.06.2015 року загальна заборгованість Відповідача становить 1302975,63 грн., з яких сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту 50551,24 долари США (1100434,78 грн.); сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 2965 доларів США (64544,20 грн.); сума строкової заборгованості по процентах 359 доларів США (7814,96 грн.); сума простроченої заборгованості по процентах 2359,38 доларів США (51360,64 грн.); пеня за простроченими кредитними коштами за період з 23.06.2014 року по 23.06.2015 року 78821,05 грн. Гривневий еквівалент наведено по курсу НБУ 2176,87 грн. за 100 доларів США станом на 23.06.2015 року. Просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 1582pv21-07 від 18.09.2007 року у розмірі 1302975,63 грн., з яких: строкова заборгованість по основному боргу кредиту 50551,24 долари США (1100434,78 грн.); прострочена заборгованість по основному боргу кредиту 2965 доларів США (64544,20 грн.); строкова заборгованість по процентах 359 доларів США (7814,96 грн.); прострочена заборгованість по процентах 2359,38 доларів США (51360,64 грн.); пеня за простроченими кредитними коштами 78821,05 грн. та стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в своїй заяві посилалася на те, що між ним та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого виступає АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 18.09.2007 року укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 1582pv21-07, в розмірі 99 000 доларів США з оплатою 14,5 % процентів річних, що забезпечений Іпотечним договором №1582pv21-07 від 18.09.2007 року. Станом 23.06.2015 року з огляду на неналежне виконання ним умов Кредитного договору утворилась заборгованість 1302 975,63 грн., які позивач просить з нього стягнути. Позов про стягнення заборгованості не визнає в цілому, вважає його безпідставними та необґрунтованим, а отже і таким, що не підлягає до задоволення, тому він вимушений звернутись до суду із зустрічним позовом для захисту своїх законних прав. Відповідно до додаткової угоди №1 від 29.04.2008 року процентну ставку збільшено до 16 % процентів річних для споживчих цілей (п.2.1 Кредитного договору). Рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці від 24.11.2009 року у справі №2-1603 процентну ставку зменшено до 10,5 % процентів річних. Відповідно до іпотечного договору, предметом іпотеки є житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці загальною площею 0,0680 га, що знаходяться за адресою: м. Чернівці, другий провулок Стрийський, 17. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Отже, з умов Кредитного договору (п.2.1) вбачається, що кошти були наданні в споживчих цілях. Таким чином, оспорюваний кредитний договір являється договором споживчого кредиту. Відповідно до ст.11 ч. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч.4 в кредитному договорі повинно зазначатися - сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. З п.3.2. розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року, вбачається, що кредитний договір має містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користуванням кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. У графіку платежів також має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Згідно п. 3.4 розділу З Правил, Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках. З Кредитного договору вбачається, що у ньому не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, не має умов, які п.п.3.2, 3.4 розділу З Правил, визнані обов'язковими. Також банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. Отже, в порушення п.2 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач не надав йому, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів укладених із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Відповідно до п. 3.6 постанови НБУ № 168 від 10.07.2007 р. «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» банки не мають право встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). З умов кредитного договору (п.3.4) вбачається, що Позичальник сплачує Банку, за обслуговування кредиту, крім процентів неустойку (штраф, пеня), (п.5.1.) зобов'язаний протягом дії кредитного договору, крім предмета застави можуть укладатися інші договори, (п.6.1.) сплачує банку пеню 1% від суми кредиту за кожний день прострочення платежів передбачених п.п.3.2., 3.4., 4.3., 4.4., 4.6. цього Договору, (п.6.2.) сплачує штраф 10% від суми отриманих Кредитних ресурсів за неподання документів на вимогу банка та неповідомлення про факти, зазначені в п.5.3. цього Договору, вимагали укладення додаткової угоди до договору іпотеки, щодо земельної ділянки. Таким чином, Банк, Кредитним договором та Додатковим договором, включив положення які відповідно до ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими, так як містять умови про зміни у витратах, а враховуючи додаткові нарахування, відсоток за користування кредитними коштами збільшився. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», права споживача вважаються в будь-якому розі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, внесення змін до нього, страхування майна на користь Банку, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину. Так, на виконання умов Кредитного договору він отримав 99 000 тисяч доларів США. Відповідно до ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. У разі задоволення позову про визнання недійсним кредитного договору, слід також визнати недійсними договір іпотеки, оскільки цей договір є похідним від основного договору. Просить визнати недійсним Договором про відкриття відновлюваної кредитної лінії №1582pv21-07 від 18.09.2007 року, укладений між ним, [PERSON], та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого виступає АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Визнати недійсним Іпотечним договір №1582pv21-07 від 18.09.2007 року, укладений між ним, [PERSON], та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого виступає АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Стягнути з ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого виступає АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь 9436 доларів США. В задоволенні первинного позову просив відмовити. В судовому засіданні представник позивача за первинним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві та просила позов задовольнити. Просила застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] просив відмовити в задоволенні первинного позову. Зустрічну позовну заяву в первинній редакції (а.с. 36-40) підтримав та просив задовольнити посилаючись на обставини, викладені в заяві. Також пояснив, що зустрічну позовну заяву в новій редакції (а.с.122-123) він просить залишити без розгляду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що первинний позов є обґрунтованим, та такими, що підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наведених нижче підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 1582pv21-07 від 18.09.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 999000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,5 % річних, строком до 17.09.2022 року, що підтверджується копією договору та копією додатку № 1 до договору (а.с. 6-9). Згідно п. 4.3. Кредитного договору, Позичальник сплачує проценти щомісяця, у термін до 10 числа кожного місяця. Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати відсотків, комісій Відповідач сплачує Позивачу пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до додаткової угоди до Кредитного договору № 1 від 29.04.2008 року процентну ставку за Кредитним договором збільшено до 16 % річних (а.с. 10). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.11.2009 року у справі № 2-1603 змінено умови Кредитного договору та змінено проценту ставку за кредитом встановлено ставку в розмірі 10,5 % річних (а.с. 11-12). З метою забезпечення виконання зобовязання Відповідача за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 1582pv21-07 від 18.09.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 18.09.2007 року укладено договір іпотеки № 1582pv21-07, відповідно до умов якого Відповідач передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами загальною площею 176,70 кв. м., житловою площею 62,00 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Чернівці, 2-й пров. Стрийський, 17 (а.с. 45-47). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договорам належним чином не виконав. Станом на 23.06.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 1302975,63 грн., з яких сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту 50551,24 долари США (1100434,78 грн.); сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 2965 доларів США (64544,20 грн.); сума строкової заборгованості по процентах 359 доларів США (7814,96 грн.); сума простроченої заборгованості по процентах 2359,38 доларів США (51360,64 грн.); пеня за простроченими кредитними коштами за період з 23.06.2014 року по 23.06.2015 року 78821,05 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та довідкою про курс валют (а.с.14-19). Відповідно до п. 3.4. Кредитного договору, Позивач має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки, у випадку якщо Відповідач у період дії цього договору несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором. АТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконав свої зобовязання за Кредитним договором в повному обсязі. Відповідач, у порушення умов договору свої зобов'язання в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконує, тому у відповідності до п. 3.4 Кредитного договору у Банку виникло право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, процентів та пені. 23.07.2015 року Позивачем направлено Відповідачу лист-вимогу про усунення порушень за Кредитним договором у термін 10 банківських днів з моменту отримання даного листа-вимоги (отримано відповідачем 24.07.2015 року), однак заборгованість не погашена (а.с. 13). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить визнати недійсними Договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії №1582pv21-07 від 18.09.2007 року та іпотечний договір №1582pv21-07 від 18.09.2007 року, укладений між ним, [PERSON], та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого виступає АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 267 ч. 4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. З врахуванням передбаченого законом трирічного строку позовної давності, позовна давність за зустрічним позовом сплила 19 вересня 2010 року. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом лише у вересні 2015 року. Приймаючи до уваги, що представник Банку заявив клопотання про застосування стоку позовної давності, тому відповідно до вимог ст. 267 ч.4 ЦК України в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач за первинним позовом [PERSON] взяті на себе перед позивачем зобовязання, встановлені договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 1582pv21-07 від 18.09.2007 року добровільно не виконує і кредит не повертає, то з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість в розмірі у розмірі 1302975,63 грн., з яких: строкова заборгованість по основному боргу кредиту 50551,24 долари США (1100434,78 грн.); прострочена заборгованість по основному боргу кредиту 2965 доларів США (64544,20 грн.); строкова заборгованість по процентах 359 доларів США (7814,96 грн.); прострочена заборгованість по процентах 2359,38 доларів США (51360,64 грн.); пеня за простроченими кредитними коштами 78821,05 грн. та стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсними договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 1582pv21-07 від 18.09.2007 року та іпотечного договору № 1582pv21-07 від 18.09.2007 року, слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved