Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач 28 листопада 2018 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26 червня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» (правонаступником якого за договором факторингу F0110/1 від 01.10.2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив») та [PERSON] укладено кредитний договір F 2799704711/014274, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 2 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 2% за кожен день, строком користування до 26.07.2018 року. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовFязання належним чином не виконав, у звFязку із чим, станом на 01.10.2018 року має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 9 427,40 грн., з якої: заборгованість за кредитом F 2 000,00 грн., заборгованість за відсотками F 3407,40 грн.; пеня F 4020,00 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором F 2799704711/014274 від 26.06.2018 року в сумі 9 427,40 грн. та судові витрати по справі в сумі 1 762,00 грн. Ухвалою суду від 02 січня 2019 року провадження у справ відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримали, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачам, оскільки надсилались за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зFясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обFєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 26 червня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] укладено кредитний договір F 2799704711/014274, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 2 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 2% за кожен день, строком користування до 26.07.2018 року (а.с.13-19). 01 жовтня 20148 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу F0110/1, відповідно до вимог якого позивач набув право вимоги за кредитним договором F 2799704711/014274 від 26.06.2018 року укладеним між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] (а.с.10-11,12). Відповідно до ст.. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ст.. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит F будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог F відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовFязковим для виконання сторонами. Всупереч вищевикладеним положенням, [PERSON] свої зобовFязання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором F 2799704711/014274 від 26.06.2018 року, яка відповідно до розрахунку станом на 01.10.2018 року становить 9 427,40 грн., з якої: заборгованість за кредитом F 2 000,00 грн., заборгованість за відсотками F 3407,40 грн.; пеня F 4020,00 грн.(а.с.21-24). Отже, з урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 427,40 грн. Відповідач всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. Таким чином, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved