Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 30 листопада 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11/1- 2006/66 від 13 липня 2006 року, згідно якого йому були надані кредитні кошти для придбання двокімнатної квартири в сумі 70000,00 гривень зі сплатою 13,5 % річних та з кінцевим терміном їх повернення 13 липня 2021 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки від 13 липня 2006 року, відповідно до якого вона несе повну солідарну відповідальність з [PERSON] за порушення виконання зобов`язання по кредитному договору. В процесі користування кредитними коштами [PERSON] порушив свої зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого станом на 04 липня 2018 року утворилась заборгованість загальним розміром 106 529,96 грн. 4 липня 2018 року між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та позивачем було укладено договір про відступлення (купівлі - продажу) права вимоги, за яким позивач набув право вимоги до відповідачів в сумі 106 410,79 грн., що складається з: 12 128,85 грн. - заборгованість за кредитними коштами відповідно до умов Кредитного договору; 4 101,80 грн. - заборгованість за процентами відповідно до умов Кредитного договору; 3 990,00 грн. - заборгованість по комісії відповідно до умов Кредитного договору; 86 190,14 грн. - нарахована пеня відповідно до умов Кредитного договору. За таких обставин позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів вказану заборгованість, а також сплачений судовий збір у сумі 1064,10 грн. 13 червня 2019 року Ковпаківським районним судом м. Суми по вказаній справі ухвалене заочне рішення, яким позов [PERSON] задоволено, стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у сумі 106 410,79 грн., стягнуто в дольовому порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі по 532,05 грн. з кожного. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2020 року вказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 20 жовтня 2020 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] частково визнав позовні вимоги [PERSON] , не заперечував щодо стягнення на користь останнього заборгованості по основному боргу кредиту, процентам та комісії. Щодо стягнення заборгованості по пені заперечував. Суду пояснив, що в 2015 році було закрите відділення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в м. Суми, працівник якого пояснював йому і він був впевнений, що зобов`язання за кредитним договором ним виконані в повному обсязі, при цьому будь-яких підтверджуючих документів з цього приводу йому надано не було. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Созонов В.П. в судовому засіданні також визнав позовні вимоги в частині сплати заборгованості по кредитним коштам, процентам та комісії. Зауважив на невідповідності розрахунків заборгованості в розрахунку заборгованості та додатку до договору про відступлення права вимоги. Крім того, заявив про застосування строків позовної давності щодо стягнення пені за кредитним договором, оскільки позивачем заявлені вказані вимоги поза строками спеціальної позовної давності, яка становить один рік. Вислухавши думку учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Частина 3 ст.12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що 13 липня 2006 року ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 11/І-2006/66, згідно якого останньому були надані кредитні кошти для придбання двокімнатної квартири в сумі 70000,00 гривень зі сплатою 13,5 % річних та з кінцевим терміном їх повернення 13 липня 2021 року (а.с.5-7). Згідно п.п. 3.2, 4.3 вказаного договору, позичальник зобов`язується щомісяця, в термін до 10 числа кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірі 389,00 грн.; сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами, нараховані за попередній календарний місяць шляхом зарахування відповідної суми на рахунок процентів. Згідно п. 4.7 договору, позичальник щомісяця сплачує комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів в розмірі 133,00 грн. Пунктом 6.1 договору передбачена відповідальність за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або оплати процентів, а саме, сплата банку пені з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 13.07.2006 року між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки, відповідно до якого [PERSON] несе повну солідарну відповідальність з [PERSON] за порушення виконання зобов`язання по Кредитному договору (а.с. 8). В процесі користування кредитними коштами [PERSON] неодноразово порушував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 04 липня 2018 року утворилась заборгованість - 106 529,96 грн., яка згідно наданого позивачем розрахунку складається з: 847,85 грн. - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 11 281,00 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 148,04грн. - сума строкової заборгованості по відсоткам; 3 953,12 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам; 133,00 грн. - сума заборгованості по щомісячній комісії; 3 857,00 - сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії; 86 309,95 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту ,відсоткам та комісії (а.с.9-13). У зв`язку із відступленням права вимоги 04 липня 2018 року між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, відповідно до умов якого Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальника, іпотекодавця, поручителя зазначених у Додатку № 1 до цього Договору (а.с. 15-18). На виконання п. 3.4. Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, згідно ст.ст. 512-514, 516 ЦК України на адресу відповідачів, [PERSON] та ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» направили лист-повідомлення про відступлення права вимоги (а.с. 14). Згідно Акту приймання та передачі до Договору Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 04 липня 2018 року, ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», а [PERSON] прийняв наступні договори та документи, права вимоги за якими відступаються від повідно до Договору: Кредитний договір № 11/І- 2006/66 від 13 липня 2006 року, Іпотечний договір та Договір поруки від 13 липня 2006 року (а.с. 19). За нормою ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею) та порукою, що передбачено ст. 546 ЦК України. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Фінанси та Кредит» та [PERSON] 13 липня 2006 року, який містить суми заборгованості по основному боргу кредиту, простроченої заборгованості по відсоткам, щомісячній комісії та пені. При цьому, як вірно вказав представник відповідача, розрахунок заборгованості в сумі 106 410,79 грн., вказаний в додатку до Договору відступлення прав вимоги, дійсно відрізняється та є меншим, ніж розрахунок загальної заборгованості по кредитному договору №11/І-2006/66, що підлягає до сплати боржником [PERSON] , доданий до позовної заяви (а.с.9-13), та становить 106 529,96 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні наполягав на своїх вимогах щодо стягнення з відповідачів заборгованості, вказаної в додатку до договору відступлення, що становить 106 410, 79 грн.; контррозрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачі суду не надали, а тому доводи представника відповідача про наявність сумнівів щодо доведеності позовних вимог суд до уваги не приймає. Відповідачами заявлено про застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення пені. Відповідно до ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Строк позовної давності в один рік підлягає застосуванню щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) за своїм характером є додатковими (похідними) вимогами щодо певного основного зобов`язання. Додатковими вимогами є вимоги, що забезпечують або обумовлюють виконання основного зобов`язання, які встановлені законом або договором. У випадку, якщо неустойкою (штрафом, пенею) забезпечується виконання зобов`язання, на яке розповсюджується загальна позовна давність, право на таке стягнення втрачається лише зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги. Таким чином, скорочена позовна давність стосовно неустойки (штрафу, пені) фактично означає можливість стягнення неустойки (штрафу, пені) за один рік, за умови, якщо не сплив строк позовної давності щодо основної вимоги. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Перебіг позовної давності згідно ч.1 ст.261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами укладений 13 липня 2006 року, строк дії визначений до 13 липня 2021 року. Строк позовної давності за кредитним договором сторонами не збільшувався. Як вбачається з розрахунків заборгованості, відповідачем останній раз вносилися кошти на погашення заборгованості 10 січня 2016 року, з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 30 листопада 2018 року, в межах трирічного строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, комісії. Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Отже строк позовної давності до вимог про стягнення пені позивачем дійсно пропущений, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідачів пені в розмірі 86309,95 грн. Щодо заявлених вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитними коштами, процентами та комісії, то суд визнає вказані вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки, отримавши кредитні кошти за вказаним кредитним договором, відповідачі мають перед [PERSON] обов`язок щодо погашення заборгованості за простроченим основним боргом кредиту в розмірі 12128,85 грн., простроченим відсоткам в розмірі 4101,80 грн. та простроченій щомісячній комісії в розмірі 3990,00 грн., та вимоги про їх стягнення ґрунтуються на приписах чинного законодавства та узгоджуються з умовами надання кредиту, знайшли підтвердження доказами, перевіреними і оціненими судом, та не заперечувалися відповідачем [PERSON] та представником [PERSON] . За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості по кредитному договору в розмірі 20220,65 грн. Позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 202,20 грн. (20220,65 грн. х 1064,10 грн. : 106410,79 грн.). На підставі викладеного, 12, 13, 76-81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: partial