Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.01.2014 р. звернувся до суду із вимогами до відповідача про визнання недійсними нарахування заборгованості в розмірі 7 447,20 грн., здійсненого центром розрахунків структурного відокремленого підрозділу «Київські електричні мережі» публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО», та відображеного у попередженні №180/2014 від 6.01.2014 р., посилаючись на те, що зазначене попередження виявив у дверній щілині своєї квартири, при цьому під текстом попередження відсутній підпис виконання (відповідальної особи), що підтверджує його незаконність, зазначене попередження ставить під сумнів легітимність всіх документів, які було йому вручено для підтвердження наявності порушень Правил користування електричною енергією, з метою безпідставного стягнення з нього грошей в рахунок погашення видуманої заборгованості. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON], посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» Завада Л.А. заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], посилаючись на їх необґрунтованість. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до п.3.7 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України №1357 від 26.07.1999 р., споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з типовим договором про користування електричною енергією. Надані представником відповідача Завада Л.А. пояснення, документи, зокрема витяг із загальної картки, свідчать про те, що споживач за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER]) впродовж 2003-2005 рр. не розраховувався за спожиту електричну енергію в повному обсязі, а з 2005 р. по 2014 р. розраховувався не стабільно, що й призвело до виникнення та накопичення боргу в розмірі 7 447,20 грн. станом на січень 2014 р. Встановлено, що споживача за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER]) відповідно до п.27 Правил користування електричною енергією для населення попередженням №180/2014 від 6.01.2014 р. повідомлено про заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 7 447,20 грн., попереджено про припинення постачання електроенергії у випадку несплати; для проведення звірення розрахунків за спожиту електроенергію споживачу запропоновано звернутися в центр обслуговування клієнтів публічного акціонерного товариства. Із пояснень представника відповідача Завада Л.А. вбачається, що споживач електричної енергії за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER]) станом на час розгляду справи не звертався до товариства ані для звіряння розрахунків, ані для складання графіка погашення заборгованості, або відстрочення терміну оплати. Позивач [PERSON], звертаючись до суду за захистом своїх прав, просить визнати недійсним зазначене нарахування заборгованості, й представник позивача [PERSON] наполягав в судовому засіданні на визнанні недійсним саме попередження. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Частина 2 даної статті ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частина 2 ст.16 ЦК України, яка містить перелік способів захисту цивільних прав та інтересі, крім іншого передбачає право суб'єкта цивільно-правових відносин звернутись о суд з позовом про визнання правочину недійсним. Проте оспорюване позивачем попередження за своєю юридичною природою є документом, що констатує певний факт, попереджає споживача щодо небажаних наслідків, та не має ознак правочину. Таким чином, з огляду на обраний позивачем спосіб захисту, позовні вимоги про визнання недійсним нарахування заборгованості не підлягають задоволенню як такі, що не ґрунтуються на нормах закону. На підставі ст.55 Конституції України, ст.ст.25-27 Закону України «Про електроенергетику», п.п.35,41 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України №1357 від 26.07.1999 р., ст.ст.3,4,10,11,60,88,209, 212-215 ЦПК України,

Outcome: dismissed