Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач 15.01.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та права власності ( а. с. 2 - 5 ), посилаючись на те, що 25.05.1999 року він купив у [PERSON] на підставі біржових торгів, на Українській Універсальній Біржі м. Полтави згідно договору № Н-471 купівлі-продажу нерухомого майна - житловий будинок та земельну ділянки розміром 0,25 га. в [ADDRESS]. Відповідно до п.4.1. вищевказаного договору, він як покупець сплатив продавцю вартість нерухомого майна, а саме : жилого будинку із господарськими будівлями, яке складається з : «А-1» - жилий будинок, «Б» - гараж, «В» - сарай, № 1 - огорожа, земельної ділянки розміром 0,25 га. в сумі 15 433,60 грн. Продавець звільнив, виписався та передав у його власність нерухоме майно, що вказано в п.2.1., та складається із : житлового будинку «А-1», «Б» - гаражу, «В» - сараю, № 1 огорожі, земельної ділянки розміром 0,25 га., що підтверджує договором купівлі-продажу від 25.05.1999 року. Відповідно до п.6.5. даного договору він зареєстрований на УУБ та на підставі ст.15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу», не підлягає нотаріальному посвідченню. За здійснення даної угоди сплачено державне мито. Сторонами даного договору виконані всі істотні умови договору, та він є власником даного будинку та земельної ділянки. Ним на підставі даного договору купівлі-продажду був отриманий державний акт на право приватної власності на землю розміром 0,25 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджує державним актом [NUMBER] від 13.04.2000 року. Право власності на житловий будинок зареєстровано в Полтавському БТІ за № 306 02.07.1999 року та в Тростянецькій сільській раді 10.06.1999 року. На підставі даного договору купівлі-продажу, 02.07.1999 року були внесені відповідні зміни до технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] в с. В. Тростянець Полтавського району, де власником даного будинку зазначено [PERSON], що підтверджує технічним паспортом. Згідно довідки В. Тростянецької сільської ради № 453 від 15.05.2014 року, він постійно проживає та зареєстрований на території сільської ради в [ADDRESS] В грудні 2014 року він вирішив здійснити відчуження даного майна та звернувся до нотаріальної контори, де після вивчення даного договору купівлі-продажу житлового будинку та господарських споруд йому повідомили про те, що даний вид угод підлягає оформленню в нотаріальному порядку, а оформлена угода Українською Універсальною Біржою є недійсною, а тому, для підтвердження свого права власності йому необхідно звернутися до суду. Ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] в с. В. Тростнець Полтавського району згідно висновку № 1 експертного будівельно-технвічного дослідження від 12.01.2015 року складає 21 600 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним ( ч. 3 ст. 334 ЦК України ). Оскільки цивільні відносини між сторонами виникли до набрання чинності ЦК України, тому до даних правовідносин слід застосовувати норми ЦК УРСР ( від 1963 року ). Відповідно до ст.224 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року, який діяв на час укладення договору ) за договором купівлі-продажу продавець зобов»язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов»язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.227 ЦК УРСР ( від 1963 року ), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору ( ст. 47 цього Кодексу ). Але, в ч. 3 ст. 15 Закону України від 10.12.1991 р. № 1956-ХІІ «Про товарну біржу» зазначено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Ст. 47 ЦК УРСР ( від 1963 року ) передбачає, що нотаріальне посвідчення угод обов»язкове лише у випадках, зазначених у законі, а у випадку, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Він як покупець, виконав всі взяті відповідно до договору зобов»язання, але відповідач скористався своїм правом та оформив правочин ( договір купівлі- продажу житлового будинку ) на Українській Універсальній Біржі відповідно до вимог ст. 15 Закону України від 10.12.1991 р. № 1956-ХІІ «Про товарну біржу», тобто альтернативним шляхом, встановленим приписами ст. 227 ЦК УРСР ( від 1963 року ), у зв»язку з чим ухилився від нотаріального посвідчення договору. В подальшому відмовляється від його реєстрації в нотаріальній конторі, мотивуючи це тим, що має похилий вік та поганий стан здоров»я. В зв»язку з тим, що він не знав про незаконність посвідчення угоди на Українській Універсальній Біржі і про те, що даний договір укладений всупереч закону дізнався у грудні 2014 року, прохає продовжити строк позовної давності для пред»явлення даного позову до суду. Прохав продовжити строк позовної давності для пред»явлення позовної заяви до суду. Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна за № Н-471 від 25 травня 1999 року за адресою в с. Великий Тростянець Полтавського району, [ADDRESS], а саме : житлового будинку літ. «А-1», гаражу літ «Б», сараю літ. «В», огорожі № 1, укладений на Українській Універсальній Біржі в м. Полтава між [PERSON] та [PERSON]. Визнати за ним - [PERSON] право власності на жилий будинок літ. «А-1» , який складається з : «1»-тамбур пл. 4,0 кв.м.; «2»-сіни пл. 7,1 кв.м.; «3»- кухня пл. 8,9 кв.м.; «4»-кімната пл.12,2 кв.м.; «5»- кімната пл. 15,6, кв.м., тамбур 2,2кв.м., «Б»-гараж, «В»-сарай, №1-огорожа, який розташований в [ADDRESS] В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Де, позивач позов підтримав, прохав задовольнити, надавши суду можливі докази на підтвердження своїх вимог ( а. с. 54 ). Відповідач та представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Українсбкої Універсальної Біржі не висловили заперечень щодо позову ( а. с. 48, 55 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини, на які посилається в позові позивач та вони доводяться матеріалами справи на а. с. 6 - 30. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 220 ч. 2 ЦК України, так як, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Що і відбулося між сторонами та позивач довів вказані обставини, а відповідач та представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог підтвердили вчинення договору. Крім цього, відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Строк давності звернення до суду позивачу необхідно продовжити на підставі ст. 267 ч. 5 ЦК України, так як він пропущений ним з поважним причин та інші сторони не мали заперечень щодо даної вимоги.

Outcome: approved