Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач 18.02.2015 р. звернувся до суду з позовом про визнання права визнання права власності на спадщину. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що після смерті його дружини [PERSON], померлої [INFO] року, залишилося спадкове майно у квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Окрім нього та доньки [PERSON], [INFO], спадкоємцями першої черги є син померлої - [PERSON], [INFO] та її батько [PERSON]. В грудні 2014 року він, як опікун від імені доньки [PERSON] подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. На початку січня 2015 року він подав заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його померлої дружини. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.01.2015 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв,язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вважає, що ці документи утримує відповідач [PERSON] Просить суд: визнати за ним право власності у порядку спадкування на ? частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON], [INFO], право власності у порядку спадкування на ? частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з,явився, надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. (а.с. 59) Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та пояснили, що позивач [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину, оскільки звернувся до нотаріусу з пропущенням строку на прийняття спадщини. З приводу визнання за [PERSON] спір відсутній, оскільки позивач не позбавлений права отримати як законний представник неповнолітньої свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса. Просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Представник третьої особи - Органу опіку та піклування виконкому Селидівської міської ради Донецької області, яка діє на підставі довіреності у судовому засіданні пояснила, що вона вважає, що [PERSON] відповідно вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, тому позивач не позбавлений права отримати як законний представник неповнолітньої свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, тому підстави для задоволення позову відсутні. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 27.11.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 27.11.2007 року, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», актовий запис № 191. (а.с. 7) Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого повторно 17.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 241. (а.с. 25) На підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 31.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 139. (а.с. 62) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 15.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] померла [INFO] року, актовий запис за № 231 (а. с. 61). Згідно рішень виконавчого комітету Селидівської міської ради № № 137/1, 138 від 13.08.2014 року [PERSON], [INFO] надано статус дитини сироти; призначено [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON]; зобов,язано [PERSON] протягом 1 кварталу 2015 року оформити право [PERSON] на спадщину за законом (частка квартири за адресою: [ADDRESS]). (а.с. 63-64) На підставі договору дарування квартири від 16.02.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 256 та витягу про державну реєстрацію прав Селидівського бюро технічної інвентаризації від 19.03.2012 року та 21.03.2012 року [PERSON] належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 30,4 кв.м., жилою площею 16,0 кв. м. (а.с. 21-22, 24) Згідно довідки КП «Селидівське бюро технічної інвентаризації» № 3 від 14.01.2015 року, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 30,4 кв.м., жилою площею 16,0 кв. м. числиться за [PERSON], згідно договору дарування квартири, посвідченого Першою Селидівською державною нотаріальною конторою 16.02.2012 року за № 256. (а.с. 13) Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.01.2015 року, державний нотаріус Першої Селидівської державної нотаріальної контори Климова О. В., вивчивши заяву, яка надійшла 20.01.2015 року від [PERSON] та матеріали спадкової справи 201/2014, що була заведена 12.12.2014 року щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв,язку з не наданням оригіналу документу на спадкове майно, а також на підставі того, що заява про прийняття спадщини спадкоємцем, яка надійшла поштою вважається відповідно п. 3.23 глави 10 розділ ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України несвоєчасно поданою, так як підпис на якій не засвідчений нотаріально у відповідності до чинного законодавства України. (а.с. 15) Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON], їх представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні позовних вимог [PERSON], який діє в інтересах малолітньої [PERSON], щодо права [PERSON], [INFO], права на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, суд враховує наступне. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. На підставі ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки № 95/01-09 від 10.03.2015 року, наданої Державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року заведено спадкову справу №201/2014. Надійшли заяви про прийняття спадщини 12.12.2014 року за № 428 від [PERSON] - законного представника [PERSON], [INFO] - доньки померлої; 18.12.2014 року за № 444 від [PERSON] - батька померлої; 18.12.2014 року за № 443 від [PERSON], яка діє як опікун від імені малолітнього [PERSON], [INFO] та 13.01.2015 року за № 6 від [PERSON] - чоловіка померлої. Свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Згідно даних Спадкового реєстру від імені померлої заповітів не посвідчувалось.(а.с. 55-57) Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], донька померлої є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, до складу спадщини входе квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] не підтверджена належними доказами, а саме - відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. На підставі зазначеного, суд вважає, що вимога [PERSON], який діє в інтересах малолітньої [PERSON], щодо визнання за [PERSON], [INFO], права власності на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] не підлягає задоволенню. При вирішенні позовних вимог [PERSON], щодо визнання за ним права власності у порядку спадкування на ? частку спірної квартири, суд бере до уваги положення статті 1272 ЦК України, якою визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України Судом встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі того, що його заява про прийняття спадщини вважається несвоєчасно поданою. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] щодо визнання за ним права власності на спадкове майно - ? частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], не підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] є особою, що не прийняв спадщину в установлений законом строк. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем у справі не виконано вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався як на підставу своїх вимог. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed