Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач 29 травня 2015 року звернувся до Малинського районного суду з вимогами до відповідачів. З підстав, передбачених ст.391 Цивільного Кодексу України просить позов задовольнити. В судовому засіданні позов підтримав повністю. Пояснив, що 25 жовтня 2013 року між [PERSON] та відповідачами по справі , а також [PERSON] був укладений договір купівлі продажу відповідно до якого до [PERSON] перейшло право власності на квартиру [ADDRESS]. Після укладення договору відповідачі переїхали на інше місце проживання за адресою: [ADDRESS]. За місцем попереднього проживання з реєстрації знялась лише [PERSON], а відповідачі залишились зареєстрованими у квартирі. Оскільки реєстрація відповідачів створює позивачу перешкоди у користуванні власністю, тому просить визнати останніх такими , що втратили право користування квартирою. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, будь яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляли. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 25 жовтня 2013 року укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони ( продавці за договором) та [PERSON] з другої сторони ( покупець за договором) , останній набув право власності на квартиру [ADDRESS]. Право власності на квартиру зареєстровано за позивачем відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. ( а.с.6-8) В зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Дана обставина підтверджується довідками державної реєстраційної служби. З довідки, виданої депутатом Малинської міської ради Гавриленком В.М. від 25 травня 2015 року видно, що відповідачі з моменту продажу в спірній квартирі не проживають. ( а.с.10). [PERSON] , [PERSON], [PERSON] та [PERSON] після укладення договору купівлі - продажу квартири втратили право власності, оскільки саме вони були власником цієї квартири і\~\~не є членами сімї нового власника квартири, а відтак і не набули право користування цією квартирою після укладення ними договору\~\~купівлі-продажу. З врахуванням викладеного суд вважає, що поданий позивачем позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в дольовому порядку по 60,90 грн. з кожного.

Outcome: approved