Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.10.2014 р. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що діти перебувають на її утриманні, відповідач не надає допомоги на утримання дітей. Відповідач їздить на заробітки до Росії, має нерегулярний дохід, відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність та заперечення проти позову, в яких зазначив, матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі, який зазначила позивач. З червня 2014 р. перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON], [INFO]. Не заперечував сплачувати аліменти по 100 грн. на дитину щомісяця до повноліття дітей. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають трьох дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 30.09.2013 р. шлюб між сторонами було розірвано. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи це тим, що діти мешкають з нею, відповідач не надає допомоги на утримання дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач від другого шлюбу має доньку [PERSON], [INFO], не працює, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Аналізуючи матеріали справи та пояснення сторін щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітніх дітей, враховуючи, те що відповідач не працює, має на утриманні малолітню доньку, суд враховує вік дітей та їх потреби в існуванні (їжа, одяг, користування житлово-комунальними та медичними послугами) та потреби в реалізації соціального та духовного розвитку, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] на кожну дитину в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки, як встановлено судом, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. В свою чергу, суд звертає увагу на те, що у випадку зміни обставин, що мають істотне значення, зацікавлена сторона може звернутися до суду з вимогою про зміну розміру аліментів. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судовий збір в сумі 243,6 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст.367 ЦПК України.

Outcome: partial