Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.08.2019 року звернувся до суду із позовом до Родинської міської ради Донецької області про визнання недійсним державного акту на право власності на землю, посилаючись на те, що він являється власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Родинською міською радою 06.08.2008 року, зареєстрованого в Красноармійському БТІ 06.08.2008 року за реєстраційним № 24260580. Свідоцтво видано на підставі рішення виконавчого комітету Родинської міської ради від 22.05.2008 року № 82 «Про затвердження акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію приватного будинку по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Родинської міської ради від 24.04.1997 року № 62 позивачу була передана у власність земельна ділянка площею 0,1000 га по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та видано Державний акт на право власності на землю серії ДН, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 0218 від 05.06.1997 року. 05.06.2019 року він подав до Державного кадастрового реєстратора відділу у Покровському районі Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді ГУ Держгеокадастру у Донецькій області заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо його земельної ділянки. До заяви додав технічну документацію із землеустрою. Рішенням державного кадастрового реєстратора від 13.06.2019 року № РВ-1400535572019 позивачу було відмовлено у внесені відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з тим, що інформація, що міститься в електронному документі та у технічній документації із землеустрою, не відповідають даним щодо меж та площі земельної ділянки, які зазначені у державному акті на право приватної власності на землю ДН від 05.06.1997 року. Так згідно державного акту позивач являється власницею 0,1000 га коли як фактично розмір земельної ділянки складає 0,0950 га. За цих підстав позивач змушений звернутися до суду та в судовому порядку визнати недійсним правовстановлюючий документ, для можливості в подальшому внести відомості до Державного земельного кадастру. 16 серпня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 19 серпня 2019 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено підготовче засідання на 19 вересня 2019 року. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Інших клопотань від сторін не надійшло, справу призначено до судового розгляду на 03 жовтня 2019 року. 03 жовтня 2019 року розгляд справи було відкладено на 15 жовтня 2019 року за клопотанням відповідача, Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача Родинської міської ради Донецької області про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Родинською міською радою 06.08.2008 року, зареєстрованого в Красноармійському БТІ 06.08.2008 року за реєстраційним № 24260580 позивач [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.6). Рішенням виконавчого комітету Родинської міської ради від 24.04.1997 року № 62 позивачу була передана у власність земельна ділянка площею 0,1000 га по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та видано Державний акт на право власності на землю серії ДН, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 0218 від 05.06.1997 року (а.с.9). Відповідно Рішення державного кадастрового реєстратора від 13.06.2019 року № РВ-1400535572019 позивачу було відмовлено у внесені відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з тим, що інформація, що міститься в електронному документі та у технічній документації із землеустрою, не відповідають даним щодо меж та площі земельної ділянки, які зазначені у державному акті на право приватної власності на землю ДН від 05.06.1997 року. Так згідно державного акту позивач являється власницею 0,1000 га коли як фактично розмір земельної ділянки складає 0,0950 га (а.с.13). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до роз`яснень, викладених у абзаці 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 ГПК України судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 362/884/16-ц зроблено висновок, що «визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, ефективним та окремим способом захисту та поновлення порушених прав у судовому порядку. Вказана правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України, зокрема у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15 та у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-319цс15. Так, у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15 зроблено висновок, що «оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку». Пунктом 2 розділу VІІ Закону України «Про землеустрій» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номеру. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрації здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів0 земельної ділянки державної чи комунальної власності. Ведення державного реєстру земель запроваджено Тимчасовим порядком ведення державного реєстру землі, затвердженого Наказом Держкомзему України по земельним ресурсах від 02.07.2003 року № 174, зареєстрованого в Мінюсті 25.07.2003 року № 641/7962. Згідно п. 4 абз. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про держаний земельний кадастр» у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначені площі та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної в Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок. Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 N 174, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 р. за N 641/7962 було затверджено Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель та запроваджено ведення Державного реєстру земель, який являється складовою частиною державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК(Автоматизована система державного земельного кадастру) (ведення кадастрових номерів земельних ділянок). Зазначений порядок набув чинності 15.08.2003 року. Відповідно до п. 9.1.1. Тимчасового порядку для отримання державного акта на право власності на земельну ділянку та здійснення його державної реєстрації власник або належним чином уповноважена ним особа повинна пред`явити оператору (реєстратору) документ, що посвідчує особу (та її повноваження - у разі наявності), та надати копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера власнику органами Державної податкової адміністрації України та копію документа про сплату послуг за внесення записів до державного реєстру земель. В свою чергу п. 14.1. Тимчасового порядку, визначено, що для внесення до Поземельної книги відомостей про земельну ділянку, на яку було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі до введення в дію цього Порядку, оператор (реєстратор) звертається з письмовим запитом про отримання відомостей про земельну ділянку до територіальних органів земельних ресурсів. Таким чином, реєстрація земельної ділянки в Державному реєстрі земель, право власності на яку виникло до набрання чинності Тимчасовим порядком можлива в разі звернення власника такої земельної ділянки до реєстратора. Таким чином, вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved