Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач 27.10.2017року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , а [INFO] померла мати [PERSON] , які були одружені з 16.07.1966року та за час шлюбу набули житловий будинок в [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,1362 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства, розташовану за вищевказаною адресою. Вказує, що після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина на Ѕ частину зазначеного житлового будинку та земельної ділянки, яку прийняла вона (позивач [PERSON] ) та її мати [PERSON] , оскільки постійно проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем на час смерті. Стверджує, що її брат [PERSON] (відповідач у справі) зареєструвався та почав проживати у спірному будинку з 14.08.2013року, із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька до нотаріуса не звертався, шестимісячний строк для прийняття спадщини пропустив. В свою чергу, вона (позивач) через відсутність у неї оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначені житловий будинок та земельну ділянку, не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв`язку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом. Зазначає, що після смерті її матері [PERSON] відкрилась спадщина на іншу Ѕ частину вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки, які остання заповіла своєму сину [PERSON] , а відтак спадкування даної частини спірного житлового будинку та земельної ділянки, яка належала її матері, буде відбуватися за заповітом. Також зазначає, що спірний житловий будинок є єдиним її (позивача) житлом, в якому вона проживає з народження разом із своїми дітьми, здійснює оплату комунальних послуг, поточний ремонт будинку, несе витрати по утриманню будинку та догляду за прибудинковою територією. З огляду на наведене, просить суд визнати за нею ( [PERSON] ) право власності на ј частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] , та ј частку земельної ділянки площею 0,1362 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства, розташовану за вищевказаною адресою, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 07.12.2017року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою суду від 18.02.2019року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В ході розгляду справи, а саме: 02.05.2019року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі, в якій зазначає, що повністю визнає предмет, підстави та зміст позову та просить суд визнати за позивачем [PERSON] право власності на ј частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] , та ј частку земельної ділянки площею 0,1362 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства, розташовану за вищевказаною адресою, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Яцуляк Т.Р. підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] адвокат Малерик Я.І. в судовому засіданні позов визнав та підтримав заяву відповідача про визнання позову в повному обсязі. Представник третьої особи Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , а також земельна ділянка площею 0,1362 га, що розташована за вказаною адресою, передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 18.11.1997року, були набуті подружжям [PERSON] та [PERSON] у період зареєстрованого шлюбу між ними, отже відповідно до положень ст.22 КпШС України та ст. 60 СК України дане майно було об`єктом права їх спільної сумісної власності та частка кожного з них як співвласника складала відповідно по 1/2 ідеальній частині такого. 20.07.20188року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] , до складу якої входить вищевказана Ѕ частина спірного житлового будинку та земельної ділянки, що належала йому як співвласнику у спільній сумісній власності подружжя. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №265/2014, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом на час відкриття спадщини були дружина померлого [PERSON] та його дочка [PERSON] (позивач у справі), які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України обоє вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживали разом із ним на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявили про відмову від спадщини. Крім них, спадкоємцем за законом першої черги спадкування є також син померлого [PERSON] (відповідач у справі), який спадщину після смерті батька у встановлений законом строк та порядок не прийняв. Судом також встановлено, що [INFO] [PERSON] померла. Із матеріалів спадкової справи №615/2017, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С., відомо, що за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 03.12.2013року, яким усе своє майно заповіла сину [PERSON] (відповідачу у справі), який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із нею на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку спадщині після смерті [PERSON] немає. В той же час, через відсутність у позивача [PERSON] правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок та земельну ділянку, остання не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права після смерті батька [PERSON] та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно (його частку), у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами визнаються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] (а.с.10); копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та позивачем [PERSON] (а.с.10); копією довідки Самбірського МБТІ №585 від 10.04.2017року (а.с.14); копією витягу з Державного реєстру акті цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 14.07.2017року (а.с.15); копією листа Мостиської державної нотаріальної контори вих..№01-16/638 від 25.09.2017року (а.с.16); копією свідоцтва про смерть спадкодавців [PERSON] (а.с.17) та [PERSON] (а.с.18); копією державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 18.11.1997року (а.с.22,23); копією будинкової книги для прописки громадян в спірному будинку (а.с.24-29); копією спадкової справи №265/2014, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] ; копією спадкової справи №615/2017, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. після смерті [PERSON] ; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців [PERSON] та [PERSON] та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст. 60 СК України, ст.22 КпШС України \~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові \~на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі позивачу [PERSON] свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок та земельну ділянку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно (його частку) за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності з ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.\~16\~цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 925,47 гривень.

Outcome: approved