Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.07.2017 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 27 серпня 2016 року в с. Вільне Великописарівського району Сумської області у віці 85 років помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,047 га, розташована на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області, яку він успадкував після смерті 29 грудня 2010 року своєї дружини [PERSON] /матері позивача/ шляхом спільного проживання з нею за однією адресою на час відкриття спадщини, але юридично не оформив. Після смерті спадкодавця вона є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 24.11.2011 Вільненською сільською радою, реєстровий номер 200, який не змінювався та не відмінявся. Вона звернулася до державного нотаріуса з питання оформлення спадщини на земельну ділянку, проте їй письмово було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку. Частину спадкового майна після смерті батька вона оформила в судовому порядку. Тому визнати право власності за нею на це спадкове майно можливо лише у судовому порядку. 25.07.2017 позивач подала додаткову позовну заяву, в якій доповнила свої позовні, мотивуючи їх тим, що 16 грудня 2006 року померла [PERSON] у віці 80 років в с. Їздецьке Великописарівського району Сумської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2, 047 га, що розташована на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Вона є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 05.08.1987 Вільненською сільською радою Великописарівського району, реєстровий номер 40, який не змінювався та не відмінявся. Державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. Отримати його дублікат на померлу особу є неможливим. Тому прохає визнати за нею право власності на спадкове майно в судовому порядку /а.с 28-29/. Позивач у судове засідання надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує /а.с.3, 29 /. Представник відповідача в судове засідання надав письмові заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі /а.с.24, 46/. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 29 грудня 2010 року у віці 83 років в с. Їздецьке Великописарівського району Сумської області, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.5/. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2, 047 га, що розташована в межах території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що належить померлій згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 101347, зареєстрованого за № 104 від 30.02.2004, вартість земельної ділянки становить 24\~560 грн /а.с.7, 25-26/. Відповідно довідки Вільненської сільської ради від 27.01.2017 за №\~107 [PERSON], померла 29.12.2010 була постійною мешканкою с. Їздецьке Великописарівського району Сумської області, вул. Ліщинник, 5, на момент її смерті з нею проживав та був зареєстрований її чоловік [PERSON], [INFO]. Заповіт від її імені сільською радою не посвідчувався /а.с.13/. [PERSON] помер 27 серпня 2016 року в с. Вільне Великописарівського району Сумської області у віці 85 років, що підтверджено свідоцтвом про його смерть /а.с.6/. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки розміром 2,047 га, розташованої в межах території Вільненської сільської ради для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що належить померлій дружині [PERSON], яку він фактично успадкував, але юридично не оформив. Позивач після смерті [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 24.11.2011 Вільненською сільською радою Великописарівського району Сумської області, реєстровий номер 200, який не змінювався та не відмінявся та спадкоємцем за законом першої черги як рідна донька померлого, родинні відносини підтверджені /а.с.10-11/. Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 04.05.2017 за позивачем визнано право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] /а.с. 8-9/. 03.07.2017 державний нотаріус [PERSON] відмовив позивачу у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що належить [PERSON]А, померлій 29.12.2010 в звязку з тим, що відсутній оригінал державного акту /а.с.14/. Оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 101347 виданий [PERSON] втрачений, про що зроблене відповідне оголошення у місцевій газеті /а.с.27/. Відповідно до витягу із Спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON] відсутній, спадкова справа після її смерті не реєструвалася /а.с.22-23/. [PERSON] померла 16 грудня 2006 року у віці 80 років, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.31/. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2, 047 га, що розташована в межах території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що належить померлій згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 101364, зареєстрованого за № 138 від 20.02.2004, вартість земельної ділянки становить 24\~600 грн /а.с.7, 32-34/. Позивач після смерті [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 05.08.1987 Вільненською сільською радою Великописарівського району Сумської області, реєстровий номер 40, який не змінювався та не відмінявся /а.с.35/. Відповідно довідки Вільненської сільської ради від 20.07.2017 за №\~814 [PERSON], померла 16.12.2006 була постійною мешканкою с. Їздецьке Великописарівського району Сумської області, вул. 1 Травня, 10, на момент смерті була зареєстрована та проживала одна. Заповіт, посвідчений від її імені Вільненською сільською радою 05.08.1987, реєстровий № 40 не змінювався та не відмінявся /а.с.36/. 06.07.2017 державний нотаріус [PERSON] відмовив позивачу у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що належить [PERSON], померлій 16.12.2006, в звязку з тим, що відсутній оригінал державного акту /а.с.38/. Оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 101364 виданий [PERSON] втрачений, про що зроблене відповідне оголошення у місцевій газеті /а.с.37/. Відповідно до витягу із Спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON] зареєстрований за № 40 від 05.08.1987 Вільненською сільською радою є чинним, спадкова справа після її смерті не реєструвалася /а.с.43-45/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлого 27.08.2016, та [PERSON], померлої 16.12.2006, позивач є спадкоємцем за заповітами, але отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Тому право власності за спадкоємцем на спадкове майно визнається лише у судовому порядку.

Outcome: approved