Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач 13.11.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи Одеської міської ради та просив: - витребувати у [PERSON] нежитлове приміщення підвалу, що розташоване за адресою: [ADDRESS] на користь територіальної громади м. Одеси; - усунути перешкоди у користуванні шляхом виселення [PERSON] з нежитлового приміщення підвалу; - скасувати запис про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на нежитлове приміщення підвалу, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; В обґрунтування позовних вимог відзначено, що нежитлове приміщення підвалу, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 97,8 кв.м. належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, управління яким здійснює Департамент комунальної власності Одеської міської ради на підстав рішення від 25.11.1991 року «Про розмежування державного майна між власністю обласної Ради, міст обласного підпорядкування і районів області». Територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, на вищевказане нежитлове приміщення було видано свідоцтво про право власності № [NUMBER] , серія [NUMBER] від 24.12.2014 року. У ході проведення покладених на Департамент функцій та завдань, було встановлено, що нежитлові приміщення підвалу незаконно вибули з комунальної власності на підставі свідоцтва про право власності№ [NUMBER] від 16.10.2003 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради про що 09.08.2018 року в державному реєстрі було зроблено запис державним реєстратором. Втім, таке свідоцтво виконавчим комітетом ОМР не видавалося. Ухвалою суду від 19.11.2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 18.12.2018 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 18.02.2019 року. Розгляд справи у підготовчому засіданні 18.02.2019 року було відкладено на 04.04.2019 року, у зв`язку з неявкою відповідача та з метою його повторного сповіщення про дату, час та місце розгляду справи. У підготовчому засіданні 04.04.2019 року розгляд справи було відкладено, у зв`язку з задоволенням відповідним клопотанням представника позивача з метою підготовки клопотання про витребування доказів, на 18.06.2019 року. Протокольною ухвалою від 18.06.2019 року було витребувано реєстраційну справу. Розгляд справи відкладено на 31.07.2019 року з метою отримання витребуваних документів. В результаті проведених підготовчих дій, протокольною ухвалою 31.07.2019 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 16.09.2019 року. У судовому засіданні 16.09.2019 року протокольно ухвалено продовжити розгляд справи в заочному провадження, наступне судове засідання призначено на 06.11.2019 року. У судове засідання 06.11.2019 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку. Розгляд справи відкладено на 09.12.2019 року. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання 09.12.2019 року розгляд справи відкладено на 03.02.2020 року. Ухвалою суду від 03.02.2020 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. Ухвала залишена без виконання, у зв`язку з несплатою вартості проведення експертизи та ненаданням додаткових матеріалів. Ухвалою суду від 19.08.2020 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду у судовому засіданні 07.09.2020 року. У судове засідання 07.09.2020 року учасник справи не з`явилися, розгляд справи відкладено на 03.11.2020 року. У судовому засіданні 03.11.2020 року було задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначене на 01.12.2020 року. У судове засідання 01.12.2020 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, виходячи з наступного. Судом встановлено, що нежитлове приміщенні підвалу № [NUMBER] , загальною площею 97,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належало на праві комунальної власності територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради, про що свідчить інформаційна довідка №142249077 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10-11). Свідоцтво про право власності на нежитлове приміщенні підвалу № [NUMBER] , загальною площею 97,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] видане 24.12.2014 року (а.с.14). 09.08.2018 року за [PERSON] було зареєстроване право приватної власності на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 98,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності серії та номер [NUMBER] , видане 16.10.2003 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради про що свідчить інформаційна довідка №142249401 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12-13). З листа Департаменту архівної справи та діловодства №315-11.1-29 від 30.01.2019 року вбачається, що свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 16.10.2003 року на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 98,5 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , на зберігання до Департаменту не передавалося. В перевірених документах Одеської міської ради та її виконавчого комітету за 2002-2003рр. та Приморської районної адміністрації за 2002-2003рр. рішення (розпорядження) про оформлення свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , не знайдено (а.с.61). В свою чергу з копії реєстраційної справи №1621332451101, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що 09.08.2018 року [PERSON] звернувся до Одеської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» з заявою про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення підвалу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.81-82, 86-87). Матеріали реєстраційної справи містять копію свідоцтва № [NUMBER] від 04.11.2003 року про право власності [PERSON] на нежилі приміщення підвалу, загальною площею 98,50 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво видане на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №539 від 16.10.2003 року (а.с.94). Реєстрація права власності проведена державним реєстратором Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Іскровим Олегом Вікторовичем. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 23.11.2018 року при розгляді справи №522/16035/18 накладено арешт на ряд нерухомого майна, серед якого і будинок [ADDRESS] , в ході досудового розслідування обставин неналежного виконання службових обов`язків державним реєстратором Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» [PERSON] , за попередньою змовою з групою осіб, з метою отримання неправомірної вигоди, під час реєстрації права власності на нерухоме майно, з порушенням процедури визначеної Законом, а саме збільшення площі нерухомого майна без сплати пайової участі у розвитку інфраструктури міста, захоплення земельних ділянок, відчуження комунальної власності на користь інших осіб, що спричинило тяжкі наслідки (а.с.118-119). Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради листом за №5122-12/187 від 25.11.2020 року повідомило заступника директора начальника юридичного управління департаменту комунальної власності Одеської міської ради про те, що приміщення загальною площею 98,5 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , є тотожним приміщення підвалу загальною площею 97,8 кв.м., оскільки інших підвальних приміщень схожої площі у фасадному флігелі немає. Відповідно до Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради основним завданням Департаменту є реалізація місцевої політики у сфері управління комунальною власністю. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 327 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном та можливість використовувати ці права на свій розсуд. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді, а управління цим майном здійснює безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Враховуючи те, що Одеська міська рада є колегіальним органом, органом місцевого самоврядування, вона діє лише через створені нею виконавчі органи місцевого самоврядування, виконавчий комітет, відділ, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виключний перелік вказаний органів міститься в Законі України «Про місцеве самоврядування». Департамент комунальної власності Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради і здійснює облік, контроль та управління комунальним майном відповідно до Положення про департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.02.2013 року № 2752-VI. Отже, вказаний Департамент виступає у даній справі як виконавчий орган Одеської міської ради, наділений повноваженнями бути позивачем у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу, якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. Із вказаних приписів вбачається, що рішення щодо відчуження комунального майна приймається виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, однак враховуючи те, що Одеською міською радою рішень щодо відчуження спірного приміщення не приймалось, приміщення вибуло з комунальної власності поза волею територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. Незаконне вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Одеси нежитлового приміщення підвалу порушує економічні основи місцевого самоврядування, економічні права територіальної громади м. Одеси. Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику у справах про захисту права власності та інших речових прав»: Спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України. Відповідно до ч. 5ст. 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Згідно зі ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна. Таким чином, позовні вимоги щодо віндикації та усунення перешкод у користування спірним майном шляхом виселення підлягають задоволенню на користь позивача як первинного власника спірного об`єкту як нежитлового приміщення. Таким чином, вимога про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення є похідною вимогою про витребування майна, оскільки це є одним зі шляхів реалізації вимог про витребування майна. Саме таке формулювання позовної вимоги надає можливість виконати судове рішення в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» без будь-яких затягувань цього процесу і необхідності звернення до суду з заявами про роз`яснення порядку та способу виконання судового рішення. З урахуванням викладеного, суд зазначає, що реєстрація запису про державну реєстрацію права приватної власності з відповідача - підлягає скасуванню. Згідно ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, за викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та вважає за можливе задовольнити їх у повному обсязі. Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5286,00 грн., про що свідчить платіжне доручення №679 від 06.11.2018 року. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, то і судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved