Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.09.2014 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. [INFO] року померла його мати - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Він є спадкоємцем майна померлої за заповітом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині Градизька держнотконтора відмовила йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом померлої [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Пронозівської сільської ради, представники третіх осіб - Глобинської районної державної адміністрації, відділу Держземагенства в Глобинському районі, Градизької держнотконтори, Глобинського РУЮ в особі реєстраційної служби, в судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Юридичні особи направили заяви про розгляд справи у відсутності їх представників. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] року померла [PERSON]. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. За життя - 2 липня 2013 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Пронозівської сільської ради [PERSON] за реєстровим № 38, згідно якого усе належне їй майно, крім приватизованої земельної ділянки розміром 2.87 га, заповіла сину [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 46/2014, заведеної Градизькою державною нотаріальною конторою, позивач в установлений строк прийняв спадщину після померлої [PERSON] Осіб, які б мали право на обов»язкову частку у спадщині, немає. Градизька держнотконтора 27.08.2014 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А», сарай літ. «В» було побудовано у 1964 році, навіс літ. «Вн» - у 1965 році, сарай літ. «Г» - у 1968 році, житлову прибудову літ. «А1», погріб з шийкою літ. «ап», прибудову літ. «а», ганок літ. «аг» - у 1975 році, гараж-літню кухню літ. «Б» - у 1981 році, сарай літ. «Д», сарай літ. «Е» - в 1990 році, вбиральню-літній душ літ. «в», ворота та хвіртку № 1, огорожу № 2 - в 2012 році. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарських книгах Пронозівської сільської ради [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] і проживала у ньому до смерті. З 1964 року за нею, останнім часом під № 0129-1 значилося належне на праві приватної власності нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], на неприватизованій земельній ділянці площею 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 01.09.2014 року № 238/02-04, житловий будинок літ. «А», житлова прибудова літ. «А1», прибудова літ. «а», погріб з шийкою літ. «ап», гараж-літня кухня літ. «Б», вбиральня-літній душ літ. «в», сарай літ. «В», навіс літ. «Вн», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», ганок літ. «аг», колонка питна літ. «К», ворота та хвіртка № 1, огорожа № 2, які розташовані в [ADDRESS] збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що позивач, як спадкоємець, який в установлений строк прийняв спадщину, має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved