Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач 14.08.2017 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та уточнивши позовні вимоги заявою від 05.02.2020 року просила: відшкодувати матеріальну шкоду внаслідок залиття нежитлового приміщення [ADDRESS] у розмірі 43314,00 грн., що складає вартість виконання ремонтно-будівельних робіт та понесених судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] [NUMBER] : м [ADDRESS] . Над приміщення позивач розташований салон краси «Image Studio Shine» власником якого є відповідач. 19.05.2015 року сталося перше залиття приміщення позивача. В двадцятих числах травня 2017 року відповідач вдруге затопила приміщення позивача. Позивач використовує приміщення як офіс та внаслідок залиття були пошкоджені також меблі, техніка та знижені документи. Відповідач визнає, що залиття сталося внаслідок недбалого ставлення до сантехніки, втім добровільно відшкодовувати шкоду відмовляється. Справа надійшла до провадження судді Свяченої Ю.Б. та ухвалою від 15.08.2017 року провадження у справі було відкрите. На підставі розпорядження керівника апарату суду №812/18 від 16.02.2018 року по справі було проведено повторний автоматизований розподіл в результаті якого справа надійшла до провадження судді Кравчук Т.С., ухвалою якої від 19.02.2018 року справа прийнята до провадження. На підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду №3717/18 від 16.05.2018 року по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями в результаті якого справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. Ухвалою від 21.05.2018 року справу прийнято до провадження судді Бондаря В.Я. та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 11.07.2018 року. У підготовчому засіданні 11.07.2018 року розгляд справи було відкладено на 05.10.2018 року. У підготовчому засіданні 05.10.2018 року було закрито підготовче провадження справу призначено до розгляду по суті на 12.12.2018 року. Ухвалою суду від 12.12.2018 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. До суду 02.08.2019 року надійшло повідомлення судового експерта Мазурової І.С. про неможливість надання висновку, у зв`язку з чим, ухвалою від 06.08.2019 року провадження у справі було поновлено, судове засідання призначене на 19.09.2019 року. У судове засідання 19.09.2019 року учасники справи не з`явилися, розгляд справи відкладено на 12.11.2019 року. У судовому засіданні 12.11.2019 року представник позивача [PERSON] просив відкласти розгляд справи, клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено на 09.12.2019 року. У судовому засіданні 09.12.2019 року розгляд справи було відкладено до 23.01.2020 року у зв`язку з тим, що представник позивача самостійно звернувся до експерта з метою проведення експертизи, втім експертизу ще не закінчено. У судове засідання 23.01.2020 року учасники справи не з`явилися. Наступне судове засідання призначено на 05.02.2020 року. У судовому засіданні 05.02.2020 року було прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог від 05.02.2020 року та заяву від 05.02.2020 року про відшкодування суми судових витрат, розгляд справи відкладено на 25.02.2020 року. У судове засідання 25.02.2020 року сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення підвалу № [NUMBER] , що розташований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав №30023074 Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 20.05.2011 року. Актом майстра дільниці №10 та сантехніка дільниці №10 Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» від 29.04.2015 року встановлено залиття нежитлового приміщення [ADDRESS] . Також в акті вказано, що намокання виникло з квартири [ADDRESS] , яка розміщена поверхом вище та використовується як перукарня, через не належне ставлення до сантехніки [PERSON] . Актом майстра дільниці №7 та сантехніка Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» від 26.05.2017 року підтверджується, що у приміщенні, що належить позивачу, у першій кімнаті наявні сліди залиття та стелі та стінах по всьому периметру кімнати; через постійне залиття стеля у приміщення провисає; перекриття між приміщенням позивача та квартирою [ADDRESS] прийшло в непридатний стан; у другій кімнаті, площею 4 кв.м. наявні сліди залиття на стелі та стінах; через постійне залиття електрична проводка у приміщенні зіпсована та не придатна для використання; у коридорі внаслідок залиття частина стелі обвалилася. В акті встановлено, що залив відбувається з вище розміщеної квартири [ADDRESS] , яку власниця [PERSON] використовує не за призначенням через не належне ставлення до сантехніки. З інформаційної довідки №91707311 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . З висновку експерта [PERSON] №027/2019 судової будівельно-технічної експертизи від 13.01.2020 року встановлено, що нежитлове приміщення [ADDRESS] дійсно постраждало від залиття від 29.04.2015 року та 26.05.2017 року. Причиною залиття приміщення є халатне ставлення з сантехнічними приладами в квартирі [ADDRESS] . Вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень в нежитловому приміщення № [NUMBER] , яке постраждало внаслідок залиття становить 43\~314 грн. Згідно ст.22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, судом незаперечно встановлено, що заподіяння матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири позивачу сталося внаслідок халатного ставлення до сантехнічного обладнання у квартирі відповідачки [ADDRESS] . Ураховуючи, що у правовідносинах із відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, а також беручи до уваги, що відповідачка відсутність своєї вини, що є її процесуальним обов`язком згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України і ст.1166 ЦК України, не довела, доказів, які б підтверджували це не подала, суд дійшов висновку, що відповідальність за завдану шкоду має нести саме відповідачка. За таких обставин, суд покладає на відповідачку відповідальність за матеріальний збиток, завданий залиттям квартири, який стягує з відповідачки на користь позивачки. При цьому, суд погоджується із розміром збитків, завданих залиттям, який визначено у висновку, який відповідачкою не спростований. Заявою про відшкодування суми судових витрат від 05.02.2020 року представник [PERSON] [PERSON] просив стягнути з відповідачки судові витрати у розмірі 21\~840,80 грн., що складаються з судового збору (840,80 грн.), витрати на правову допомогу (17\~000 грн.) та витрати на проведення експертизи (4000 грн.). Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1000 грн., про що свідчить квитанція №N1A0443973 від 31.07.2017 року. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то сума сплаченого судового збору, заявлена представником позивача у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача. З Договору №23 про надання правової допомоги, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ВІ ЛЕКС ГРУП» в особі директора Возіян А.А. від 26.06.2017 року встановлено, що замовник ( [PERSON] ) зобов`язалася після винесення кінцевого рішення судом першої інстанції у справі здійснити розрахунки з виконавцем ( [PERSON] ), шляхом сплати грошових коштів у розмірі 17\~000 грн. (п.4.1 Договору). Вартість експертних робіт становить 4000 грн., про що свідчить Договір №019 від 21.12.2019 року, укладений між судовим експертом [PERSON] та [PERSON] та розрахункової квитанцією від 08.01.2020 року. Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову суд покладає на відповідачку судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у повному обсязі.

Outcome: approved