Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач 25 листопада 2020 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України, в особі Філії «Дніпропетровська дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушення строків її виплати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 06.12.2017 року перебуває в трудових відносинах з Відповідачем. З травня 2019 по вересень 2020 року Позивачу була нарахована але не виплачена заробітна плата у розмірі 54 872,95 грн. Враховуючи зазначене, просить стягнути з Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі Філії «Дніпропетровська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на його корить заборгованість по заробітній платі у розмірі 54 872,95 грн., а також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у розмірі 946,66 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 25 листопада 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 06.12.2017 року перебуває у трудових відносинах з Філії «Дніпропетровська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Відповідно до довідки № ДЕД00000065 від 23.10.2020 року, виданої Дніпропетровська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», заборгованість по заробітній платі позивача становить 69 632,94 грн. (з них утримання 14 759,99 грн.). Також на підтвердження факту заборгованості по виплаті заробітної плати з травня 2019 по вересень 2020 року свідчить виписка по надходженням на банківський рахунок Позивача грошових коштів, видана АТ «Комерційний банк «Приватбанк». Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати відповідно до довідки № ДЕД00000065 від 23.10.2020 року в розмірі 54 872,95 грн.. Крім того, відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). В зв`язку з тим, що у Відповідача є заборгованість перед Позивачем з виплати заробітної плати, правомірним є нарахування та стягнення на користь Позивача компенсації втрати частини заробітної плати у розмірі 946,66 грн. (дев`ятсот сорок шість гривень 66 копійок), відповідно до наданого Позивачем розрахунку. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі;. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на зазначене, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved