Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 21.09.2007 р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 950. Подружжя спільних дітей не має. Спільне життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Відповідач не бажає розривати шлюб в органах державної реєстрації актів цивільного стану, внаслідок чого позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 24.02.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 27.05.2020 року відповідачем подано відзив на позов, в якому зазначила, що позов не визнає, згідно з кредитним договором № 201/143/2007 від 24.12.2007 року сторони отримали кредитні кошти під заставу квартири, на отримані кошти придбали авто. В даному кредитному договорі відповідач є майновим поручителем, отже розірвання шлюбу можливе після зміни поручителя позивачем. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначив, що має дитину від іншої жінки, просив шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, зазначила про наявність кредитного договору, та згоду на розірвання шлюбу після її виключення з числа поручителів. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 21 вересня 2007 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 950, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16.01.2020 року. Сумісне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини припинені. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є втрата почуття любові, а також відсутність взаєморозуміння. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно зі ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Враховуючи, що шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть сумісного господарства, позивач не бажає зберегти шлюб та сім`ю, предметом розгляду справи є саме розірвання шлюбу, посилання відповідача на існування кредитного договору не приймається судом до уваги, оскільки спори майнового характеру сторони можуть вирішувати в окремому порядку, тому суд вважає за можливе позов задовольнити, шлюб розірвати, що не суперечить ст.110, 112 СК України.

Outcome: approved