Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

позивач [PERSON] 17.10.2019 р. звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь половину вартості додаткових витрат на дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , а саме грошові кошти в сумі 22\~698 грн. 98 коп. В обґрунтування позову покликається на те, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . 01.04.2015 р. Сихівським районним судом м.Львова ухвалено рішення про розірвання шлюбу, а також стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідач добровільно не бере участі в додаткових витратах на утримання дітей, як це передбачено ст. 185 СК України. Рішенням суду від 26.09.2017 р. було ухвалено рішення про часткове задоволення позову про стягнення додаткових витрат на дітей та вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 16\~838 грн. 16 коп. Однак, станом на сьогоднішній день нею понесені інші додаткові витрати, які полягали у такому: загальні витрати на лікування доньки [PERSON] за 2017-2019 роки 20\~132 грн.; загальні витрати на лікування сина [PERSON] за 2017-2019 роки 10\~856 грн. 96 коп.; загальні витрати на оздоровлення доньки [PERSON] за 2017-2019 роки 7\~760 грн.; загальні витрати на додаткові заняття з метою розвитку особливих здібностей [PERSON] за період 2017-2019 роки 6\~651 грн. Загальна вартість додаткових витрат на дітей, відпочинок, лікування та оздоровлення за 2017-2019 роки складає 45\~399 грн. 97 коп., відтак із відповідача підлягає стягненню половина таких витрат. Ухвалою суду від 01.11.2019 р. прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала із підстав, що наведені в такому, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити у його задоволенні. Надав пояснення про те, що він сплачує аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів щомісячно на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 01.04.2015 р. Окрім цього, заперечив щодо стягнення додаткових витрат, оскільки він не має матеріальної можливості сплатити такі, зазначив, що є інвалідом третьої групи загального захворювання. Щодо витрат на лікування дітей вказав, що позивач звертається лише у приватні медичні заклади для лікування дітей, ігноруючи державні комунальні заклади, відтак розмір лікування міг бути значно меншим. Також зазначив, що сплатив додаткові витрати на дітей, які були стягнені з нього в користь позивачки на підставі рішення суду від 26.09.2017 р. в сумі 16\~838,16 грн. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9 копії свідоцтв про народження). Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 01.04.2015 року вирішено стягувати із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 лютого 2015 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.11-12). Згідно\~із ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року\~до передбаченої\~ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26.09.2017 р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей задоволено частково; вирішено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати, пов`язані з лікуванням дітей, в розмірі 16 838 гривень 16 копійок (а.с.13-14). Як вбачається з позовних вимог, позивач [PERSON] до додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей відносить витрати на лікування [PERSON] , а саме: ущільнення у молочній залозі, міопія середнього ступеня, мейболіт верхньої повіки ока, ГРВІ, гастроентероколіт, колота рана правого стегна, бронхіт, тріщина V-плоскої кістки, лікування акне, себорейний дерматит, гострий фарингіт, консультації терапевта, випадіння волосся, дифузний зоб І-ІІ ступеня, лікування в стоматолога; на лікування [PERSON] ентероколіт, ГРВІ, фарингіт, сколіоз, лікування вродженої вади серця, стоматит, лікування у стоматолога. Розмір вказаних понесених додаткових витрат на лікування дітей обґрунтовані відповідними медичними документами, загальний розмір додаткових витрат на лікування дітей становить 30\~988 грн. 97 коп. (а.с. 17-54). Таким чином, витрати, понесені позивачкою на лікування дітей протягом 2017-2019 років, повинні бути відшкодовані відповідачем в розмірі 50% від загальної суми, що становить 15\~494, 49 грн. (30988,97:2). Разом з тим, позивач [PERSON] до додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки також відносить загальні витрати на оздоровлення [PERSON] виправлення осанки, лікувальна фізкультура в спортивно-оздоровчому комплексі «Спорт Лайф» та перебування в оздоровчому таборі від громадської організації «Оксіджен Україна», а також загальні витрати на додаткові заняття з метою розвитку особливих її здібностей навчання у гімназії «Евшан». Проте, дані витрати не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки такі не викликані особливими обставинами та охоплюються аліментами на утримання дітей. Окрім цього, такі витрати здійснювались позивачкою на власний розсуд, без погодження із відповідачем. Із врахуванням наведеного, у даній частині позовних вимог слід відмовити. Оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: partial