Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 червня 2020 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та просила суд стягнути з відповідача на її користь, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття, аліменти у розмір 4500 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 05.07.2018 року по 18.06.2019 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . На теперішній час донька проживає з позивачем та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач має можливість спілкування з донькою та приймати участь у її вихованні, проте вихованням доньки не цікавиться та участь в утриманні дитини належним чином зараз не приймає. Так, останні два місяці відповідач взагалі не цікавиться утриманням дитини та такого утримання не надає. До цього часу відповідач добровільно надавав допомогу на утримання дитини у розмірі 3500 гривень щомісячно. У зв`язку з тим, що позивачу складно самій утримувати дитину вона звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 15 липня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 07 серпня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому останній зазначив, що він належним чином виконує свої обов`язки щодо утримання доньки, він щомісячно сплачує аліменти, у визначеному сторонами розмірі, а саме в сумі 3000 грн., на підтвердження чого долучив до матеріалів справи дублікати квитанцій за період з травня 2019 року по липень 2020 року. Крім того, відповідач зазначив, що він заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 4500 гривень, оскільки він отримує мінімальну заробітну плату, як директор ТОВ «АВТО ГРУП ТРЕЙДІНГ» , в розмірі 4300 грн., а тому на його думку аліменти, які він щомісячно сплачує в розмірі 3000 грн., є достатніми для забезпечення життя їхньої доньки. 13 серпня 2020 року поза межами судового засідання від позивача по справі [PERSON] до суду надійшла заява, в якій остання зазначила, що позов підтримує частково, а саме просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн., розгляд справи просила проводити без її участі та без застосування засобів технічної фіксації. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні присутній не був, однак, 13 серпня 2020 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла заява, в якій остання просила суд проводити розгляд справи без участі відповідача та його представника. Крім того, представник відповідача зазначила, що [PERSON] сплачує аліменти в розмірі 3000 грн. кожного місяця, в тому числі червень, липень 2020 року та не заперечує та згоден сплачувати 3000 грн. кожного місяця на користь [PERSON] на утримання доньки. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 05 липня 2008 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №245 було розірвано. (а.с.8) Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину: [PERSON] , яка народилася [INFO] , про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 30 березня 2010 року зроблено відповідний запис № 179, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 березня 2010 року (а.с. 9) Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Неповнолітня [PERSON] мешкає разом з позивачем по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою управителем ОСББ «Надія КР» Антюшин С.О. від 19.06.2020 року (а.с. 10). Як зазначено в позовній заяві, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач - фізично здорова людина, працездатний, та може надавати допомогу на утримання дитини до її повноліття. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомомго майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1-3 зазначеної статті СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначена вимога покладається на суд лише в порядку наказного провадження (ч. 3 ст. 184 СК України). Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства. Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На момент ухвалення судом рішення неповнолітній дочці [PERSON] , [INFO] , виповнилось 10 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» 50% прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 1109 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою неповнолітньої дитини сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки, у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Днем звернення позивача до суду є 24 червня 2020 р., оскільки саме цим днем датована позовна заява та подана до суду . Відповідно ч.3ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За таких обставин, враховуючи те, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, приймаючи до уваги установлену практику, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення і стягує аліменти на утримання дитини у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial