Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за договором позики грошей від 22 липня 2016 року в розмірі 85698,30 грн. та понесені судові витрати по справі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив на позов не подав, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, 22 липня 2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошей. Згідно п.1 договору позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] прийняв у власність грошові кошти в сумі 75000 грн. Передачу грошей було здійснено до підписання цього договору. Згідно п.3 договору, зазначену вище суму грошей позичальник зобовязується повернути позикодавцю готівкою в строк до 22 липня 2017 року. Відповідно до п.8 договору, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% відсотки річних від простроченої суми. Статтею 525\~Цивільного\~кодексу\~України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1046\~Цивільного кодексу\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Однак, відповідач [PERSON] неналежним чином поставився до виконання ним своїх зобовязань, грошові кошти в строк зазначений в договорі позики грошей не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.ч.1,2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. 28 листопада 2017 року позивачем [PERSON] було надіслано претензію-вимогу на адресу відповідача [PERSON] про повернення позики із врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми боргу. Відповідно до ч. 1,2 ст. 625 ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов'язання.\~Боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов'язання,\~на вимогу\~кредитора зобов'язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або\~законом. \~ \~ \~ \~Згідно розрахунку здійсненого позивачем 29 жовтня 2018 року, загальний розмір 3% річних від простроченої суми боргу за період з 22 липня 2017 року по 22 жовтня 2018 року становить 2823,30 грн., загальний розмір інфляційних втрат складає 7875 грн. Оскільки відповідач [PERSON] порушив взяте на себе зобовязання, з останнього підлягає до стягнення на користь позивача [PERSON] борг за договором позики грошей від 22 липня 2017 року, з урахуванням\~встановленого індексу\~інфляції за\~весь час\~прострочення,\~а також\~3%\~річних від\~простроченої суми в загальному розмірі 85698,30 грн. Згідно ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності . Відповідач [PERSON] не надав суду доказів на спростування заявлених [PERSON] позовних вимог. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 856,99 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved