Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON], 13.07.2015 року звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] Біржа про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що 01.08.1997 року [PERSON], [PERSON], та позивач [PERSON], уклали договір купівлі продажу №810/97 на [PERSON] Новій Біржі з [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно якого придбали у останніх [ADDRESS]. Згідно п. 3 ч. 11 вище зазначеного договору передбачено, що подальшого його нотаріального посвідчення не потрібно. Вказаний пункт було включено до договору відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», яким передбачено, що угоди зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Однак після смерті [PERSON], позивач звернувся до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори, з приводу оформлення права власності на нерухоме майно, а саме на [ADDRESS], однак йому було відмовлено, в зв'язку з тим, що договір купівлі продажу №810/97 від 01.08.1997 року, укладено представником та в інтересах неповнолітнього на момент вчинення правочину позивача та рекомендовано звернутися до суду. В зв'язку з вище наведеним позивач просить суд, визнати дійсним договір купівлі продажу [ADDRESS] укладений на [PERSON] Новій Біржі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву згідно якої підтримав заявлені позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, повідомлялись судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Представник третьої особи [PERSON] Нової Біржі в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про дату час та місце судового засідання своєчасно та належним чином. У звязку з неявкою відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, зі згоди представника позивача, суд ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подану заяву, надавши оцінку поданим доказам, вислухавши учасників процесу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні, встановлено, що згідно до договору купівлі продажу №810/97, укладеного 01.08.1997 року на [PERSON] Новій Біржі між [PERSON], [PERSON], та від імені [PERSON], що діяла в інтересах неповнолітнього [PERSON] та [PERSON], [PERSON] і [PERSON], згідно умов зазначеного договору [PERSON], [PERSON] та [PERSON] придбали у приватну власність в рівних частинах [ADDRESS]. Відповідно до п. 11 зазначено, що договір зареєстрований відповідно до встановлених правил відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на [PERSON] Новій Біржі в «Журналі реєстрації договорів купівлі продажу нерухомості», реєстраційний №810/97 від 01.1997 року. Договір подальшого нотаріального посвідчення не потребує. Право власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS], на підставі договору купівлі продажу №810/97 від 01.08.1997 року, зареєстровано 01.08.1997 року, [PERSON] міським бюро технічної інвитеризації в кн. 228 пр. стр.43 р №99. Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та прописку) №158 від 23.02.2015 року, посвідченої печаткою дільниці №7 КП ЖКС «Хмельницький» в [ADDRESS], зареєстровані та проживають позивач [PERSON] з 1999 року, та його мати [PERSON] з 1997 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №401122, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, вбачається що [PERSON], помер 17.01.2015 року. Згідно до листа №218/2015/02-14 від 10.06.2015 року, Другої [PERSON] державної нотаріальної контори, вбачається, що [PERSON] було повідомлено, що його право на квартиру може підтверджено договором купівлі продажу, зареєстрованого на біржі укладеним відповідно до вимог законодавства. У доповненні до спадкової справи, до майна померлого 17.01.2015 року [PERSON], позивачем до нотаріальної контори було надано копію прововстановлючого документу на [ADDRESS], а саме договір №218/2015/02-14 від 10.06.2015 року, купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрованого [PERSON] Новою Біржею від 01.08.1997 року, укладеного представником від імені та в інтересах неповнолітнього, який не міг бути членом біржі. Тобто зазначений договір укладено та зареєстровано з порушенням вимого Закону України «Про товарну біржу». Цим же листом позивачу було рекомендовано звернутися до суду для визнання вище зазначеного договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Пунктом 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року встановлено, що він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року. Враховуючи, що спірний договір купівлі-продажу був укладений в 1999 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України в редакції 1963 року. Згідно ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обовязковою. За ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. При аналізі спірного договору та наявних у справі доказів, судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] виконали умови договору купівлі продажу нерухомого майна №810/97 від 01.08.1997 року, передали відповідачам оплату за майно, вселилися разом із сином на разі позивачем [PERSON] у квартиру [ADDRESS], утримували її. А відповідачі, в свою чергу, отримали грошові кошти за продаж квартири відповідно до договору та виселилися з неї. Оскільки згода щодо істотних умов договору між його сторонами була досягнута, суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України в редакції 1963 року, договір купівлі-продажу купівлі продажу нерухомого майна №810/97 від 01.08.1997 року, зареєстрована на [PERSON] Новій Біржі, за яким [PERSON] та [PERSON] яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], придбала у відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вище зазначену квартиру, може бути визнана судом дійсною.

Outcome: approved