Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач 19.04.2016 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 16.02.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При укладанні цього договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно п.1.1.2.7 Договору власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.Овердрафт (п. 1.1.1.52 Договору) - це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. У порушення ст.ст. 526,527,530,1054 ЦК України та умов Договору відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконав та станом на 31.01.2016 року заборгованість відповідача за Договором склала 15 931 грн. 45 коп., яка складається з наступного: - 6 608,42 грн. - заборгованість за кредитом; - 7 088,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1 000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; А також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 734, 83 грн. - штраф (процентна ставка). Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором у розмірі 15 931 грн. 45 коп. та понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 13.06.2016 року відкрито провадження у даній справі (а.с.13.06.2016). 25.10.2016 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на позовну заяву про стягнення з неї заборгованості (а.с. 45-48), згідно яких просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне. В лютому 2012 року вона дійсно звернулася до відділення позивача з метою відкриття рахунку та пенсійної картки для отримання пенсії в разі втрати годувальника. Мети відкрити кредитний рахунок вона не мала, тому жодних кредитних відносин між нею та позивачем немає. Сама анкета -заява від 16.02.2012 року не є кредитним договором, жодного доказу отримання нею кредитної картки, відкриття кредитного рахунку, встановлення кредитного ліміту у розмірі 8 000 грн. та її обізнаність про вказаний ліміт позивачем не надано. В анкеті заяві відсутні умови щодо розміру кредиту (8 000,00 грн.) , строків та умов повернення кредиту, терміну дії договору. Немає також доказів того, що підписуючи анкету - заяву від 16.02.2012 року вона була ознайомлена та погодилася саме з тими Умовами та Правилами, які позивач додає до позову. Крім того зазначає, що 23.01.2015 року невідомою особою шахрайським шляхом було перераховано з її кредитної картки суму коштів у розмірі 6 570,00 грн., про що було одразу нею повідомлено на гарячу лінію Банку, але жодних дій для зупинення незаконного перерахунку коштів та їх повернення. Зазначає, що картку, номер картки, залишок по ній, ПІН-код та будь-яку іншу інформацію, що дала б можливості третім особам скористатися коштами на картці нікому не передавала, в мережі інтернет не розміщувала. Вона зверталася до Нікопольського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з відповідною заявою про кримінальне правопорушення, 24.01.2015 року вказане правопорушення було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015040340000229 за ознаками ст. 185 ч. 1 КК України, на даний час рішення по даному кримінальному провадженню не прийнято. Враховуючи відсутність між нею та Банком договірних відносин та факт викрадення грошових коштів вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Ухвалою суду від 25.10.2016 року зупинено провадження по даній справі до прийняття рішення по кримінальному провадженню № 12015040340000229 за фактом шахрайського заволодіння коштами позивача. Відповідно до пункту 9 частини першої Розділу ХІII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Отже після набрання чинності Законом № 2147-VІІІ справа розглядається за правилами Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII. Рішенням Вищої ради правосуддя № 1817/0/15/-19 від 09.07.2019 року суддю [PERSON] було звільнено з посади у зв`язку з поданням ним заяви про відставку. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Нікопольського міськрайонного суду від 23.09.2019 року цивільну справу № 182/2086/16-а передано судді Рунчевій О. В. Ухвалою суду від 12.02.2020 року відновлено провадження по даній справі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] просила суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, матеріалами справи підтверджено, що 16.02.2012 року відповідач [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначені прізвище, ім`я та по батькові відповідача, дата народження, місце проживання, паспортні дані, телефони, підпис особи. Також, в заяві зазначено, що відповідач виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна», пенсійну картку та депозит. Бажаний кредитний ліміт по картці Універсальна зазначено як 1 000 грн. Крім того, у заяві зазначено, що ця заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, правилами та умовами обслуговування та кредитування, зазначеними в рекламному буклеті, складають між особою та банком договір про надання банківських послуг (а.с.5). З розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем до позову, видно, що відповідач користувалася кредитними коштами, частково погашала заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних сумах (а.с.4), отже, наданий відповідачем розрахунок заборгованості підтверджує отримання відповідачем грошових коштів, а також підтверджує, що відповідач частково, неодноразово погашала наявну у нього заборгованість, тобто встановлення між сторонами кредитних правовідносин. Таким чином, позивач, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту виконав свої зобов`язання за Договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами та частково, повертаючи банку кредитні кошти, неналежним чином не виконував свої зобов`язання за договором кредиту перед позивачем у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість. Заборгованість станом на 31.01.2016 року визначена позивачем у розмірі 15 931,45 грн.та складається з: заборгованості за кредитом - 6 608,42 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 7 088,20 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1 000,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.76 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксований штраф, 734,83 грн. - процента складова. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк, відповідач погодилась з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає укладений між ним та Банком договір про надання банківських послуг. В статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Надані позивачем докази: анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 16.02.2012 року (а.с.5), розрахунок заборгованості (а.с.4), довідка умови кредитування ( а.с. 6-7) в цілому підтверджують наявність між сторонами кредитних правовідносин і вказують на те, що відповідач за неналежне виконання зобов`язань повинен нести перед позивачем цивільно-правову відповідальність. Між тим, позивач в обґрунтування позову посилався, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Статтями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договору приєднання розроблені ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у теперішній час АТ КБ «ПРИВАТБАНК», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за Кредитним договором від 16 лютого 2012 року на загальну суму 15 931,45 грн, просив суд стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованості за кредитом - 6 608,42 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 7 088,20 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1 000,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.76 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксований штраф, 734,83 грн. - процента складова. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 16 лютого 2012 року та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті:https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті:https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, 12 місяців з моменту підписання, пунктом 1.1.7.12 згаданих Умов, та зазначено про автоматичне пролонгації дії договору на той же строк ,якщо протягом вказаного строку одні зі сторін не проінформує іншу про припинення дії Договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті:https://privatbank.ua/terms/розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними підписуючи Заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин, 16 лютого 2012 року, до моменту звернення до суду із вказаним позовом 19 квітня 2016 року, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, щонайбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для застосування до правовідносин сторін Умов та Правил банківських послуг. В той же час суд зазначає, що той факт, що [PERSON] невідкладно звернулася до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення, за якою триває досудове розслідування кримінального провадження, не впливає на вирішення даного цивільного спору, адже наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину щодо [PERSON] до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язання. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь Банку підлягає заборгованість за кредитом у розмірі 6608,42 грн., в іншій частині вимоги не можуть бути задоволені з огляду на правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 571,60 грн. сплаченого судового збору, який у зв`язку з частковим задоволенням позову розраховується наступним чином: 6608,42/15931,45 х 1378,00 = 571,60 грн.

Outcome: partial