Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.06.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], який неодноразово уточнювала (а.с.1-2,17-18,35-36,49-50,55,66-67) та остаточно просила: стягнути з [PERSON] суму авансу в розмірі 51928 грн., що дорівнює 2000,00 доларів США, у відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 50000 грн. 00 коп. та сплачені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на наступні обставини. 01.06.2013 року вона, [PERSON] та відповідач по справі - [PERSON] за участю ріелтора агентства «Профоцінка» [PERSON] домовилися про купівлю будинку № 35 по вул. Степова в с. Менжинське Нікопольського району Дніпропетровської області за 6000,00 доларів США. Відповідачка поставила вимогу про суму авансу (завдатку) за продаж будинку в сумі 2000 доларів США (в перерахунку за курсом НБУ на 01.06.2013 року 100 доларів США дорівнювало 799 грн., 2000 доларів США дорівнювало 15980 грн. відповідно) в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі - продажу будинку, який вони з чоловіком мали укласти в майбутньому. Вони передали зазначену суму авансу в присутності ріелтора [PERSON] [PERSON] написала розписку на ім'я [PERSON] про отримання вказаної суми і вказала в розписці, що зобов'язується укласти договір купівлі-продажу до 01.07.2013 року. Вказані авансові кошти були їх спільними заощадженнями. Після отримання суми авансу відповідачка стала ховатися від них, не відповідала на телефонні дзвінки, змінила номер мобільного телефону. Коли вони її знаходили, то відповідала, що документи на оформлення будинку не готові, знаходяться у нотаріуса [PERSON] Потім відповідачка зовсім перестала відповідати на телефонні дзвінки. У нотаріальній конторі [PERSON] їм повідомили, що відповідачка до них не зверталася. Угода купівлі-продажу вказаного будинку не оформлена. Передані ними відповідачці гроші є авансом. Врегулювати спір мирним шляхом не можливо, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. На час подачі уточненої позовної заяви, тобто на 18.07.2017 року 2000 доларів США в перерахунку за курсом НБУ дорівнюють 51928 грн. 00 коп. (100 доларів - 25964 грн., 2000 доларів - 51928 грн.). Крім того, зазначила , що їй було спричинено моральні страждання, які полягають в тому, що в результаті дій відповідача у неї порушився нормальний життєвий уклад через перенесений стрес, з'явився головний біль, роздратованість, вона є пенсіонерами, сума, передана відповідачці, є великою для сімейного бюджету. Моральну шкоду оцінила в 50000 грн. 00 коп. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.11.2016 року залучено до участі у справі третьою особою - [PERSON] (а.с.16). Третя особа [PERSON] заявив самостійні вимоги, 01.09.2017 року подав до суду позов до [PERSON] та просив стягнути з [PERSON] суму авансу в розмірі 51928 грн., що дорівнює 2000,00 доларів США, та сплачені ним судові витрати (а.с.66-67). В обґрунтування своїх вимог третя особа, яка заявила самостійні вимоги [PERSON] посилається на наступні обставини. 01.06.2013 року він, [PERSON] та відповідач по справі - [PERSON] за участю ріелтора агентства «Профоцінка» [PERSON] домовилися про купівлю будинку № 35 по вул. Степова в с. Менжинське Нікопольського району Дніпропетровської області за 6000,00 доларів США. Відповідачка поставила вимогу про суму авансу (завдатку) за продаж будинку в сумі 2000 доларів США (в перерахунку за курсом НБУ на 01.06.2013 року 100 доларів США дорівнювало 799 грн., 2000 доларів США дорівнювало 15980 грн. відповідно) в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі - продажу будинку, який вони мали укласти в майбутньому. Вони передали зазначену суму авансу в присутності ріелтора [PERSON] [PERSON] написала розписку на його ім'я про отримання вказаної суми і вказала в розписці, що зобов'язується укласти договір купівлі-продажу до 01.07.2013 року. Вказані авансові кошти були їх спільними заощадженнями. Після отримання вказаної суми авансу відповідачка стала ховатися від них, не відповідала на телефонні дзвінки, змінила номер мобільного телефону. Коли вони її знаходили, то відповідала, що документи на оформлення будинку не готові, знаходяться у нотаріуса [PERSON] Потім відповідачка зовсім перестала відповідати на телефонні дзвінки. У нотаріальній конторі [PERSON] їм повідомили, що відповідачка до них не зверталася. Угода купівлі-продажу вказаного будинку не оформлена. Передані ними відповідачці гроші є авансом. Так як врегулювати спір мирним шляхом не можливо, він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. На час подачі уточненої позовної заяви, тобто на 18.07.2017 року 2000 доларів США в перерахунку за курсом НБУ дорівнюють 51928 грн. 00 коп. (100 доларів - 25964 грн., 2000 доларів - 51928 грн.). 15.12.2017 року набув чинності Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Згідно п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Позивач викладені в позовній заяві обставини підтвердила. Пояснила, що вона з чоловіком шукали будинок для купівлі. За оголошенням в газеті знайшли, що продається будинок [ADDRESS] Вказаний будинок їм показувала відповідач, з нею вони домовились про його купівлю за 6000 доларів США. У червні місяці 2013 року в рахунок вартості будинку за розпискою на ім'я її чоловіка [PERSON], так як у неї - [PERSON] не було з собою паспорта, вони передали [PERSON] суму авансу в розмірі 2000 доларів США, які позичили у знайомих. Розписку відповідач писала в присутності ріелтора [PERSON] Після чого відповідач їм повідомила, що про укладення угоди домовилась у нотаріуса [PERSON], що вона сплатила комунальні платежі, але згодом перестала відповідати на їх телефоні дзвінки. Як з'ясувалося згодом, відповідач комунальні платежі не сплатила, з нотаріусом про укладання договору купівлі-продажу не домовлялась. Їх звернення до правоохоронних органів результату не дали. До теперішнього часу відповідач отримані гроші в якості авансу не повернула. Послалась також на те, що їй протиправними діями відповідача спричинені моральні страждання, які виявися у зміні способу життя, вона мала вирішувати ситуацію, що склалася, що викликало хвилювання. У судовому засіданні третя особа, яка заявила самостійні вимоги - [PERSON] обставини викладені в позові та заявлені ним позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Суду пояснив, що відповідач власноруч у присутності ріелтора [PERSON] написала розписку про отримання суми задатку (авансу) в розмірі 2000 доларів США в рахунок сплати за будинок [ADDRESS] вартістю 6000 доларів США. Розписку писала на його ім'я. До теперішнього часу відповідач отримані гроші в якості авансу не повернула. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином за місцем проживання, який зазначила в своїх запереченнях на первісний позов [PERSON] (а.с.42-43). Після цього про зміну місця проживання, у відповідності до норм ЦПК України, суд не повідомляла. До суду повернувся конверт з судовою повісткою про виклик на 23.01.2018 року о 08.20 год., як не вручений у зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с.74). Судова повістка у відповідності до п.2 ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається врученою. У матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача проти первісного позову [PERSON] (а.с.42-43), в яких відповідач посилається на те, що 10.01.2013 року [PERSON] було видано на її ім'я довіреність, якою він уповноважив її - [PERSON] оформити спадкове майно на його ім'я, яке складається з земельної ділянки та будинку [ADDRESS] Вона виставила вказаний будинок на продаж через газету «Сила», намір купити вказаний будинок виявила [PERSON] Було прийняте сумісне рішення про передачу їй, як представнику, авансу в сумі 2000 доларів США. Суму авансу було витрачено на оформлення спадщини [PERSON], на його лікування та харчування. Договір купівлі-продажу вказаного будинку неможливо було укласти у строк вказаній у розписці. Їй зателефонувала [PERSON] та виразила намір відмовитися від купівлі спірного будинку, мотивуючи тим, що вона знайшла будинок вартістю 4000 доларів США та поставила умову зниження ціни спірного будинку до 4000 доларів США. За вказівкою власників будинку вона відмовила [PERSON] у зниженні ціни будинку. [PERSON] дзвонила їй та вимагала повернути кошти авансу, проте кошти вона фактично передала [PERSON], який помер. Вважає, що вона є неналежним відповідачем по справі. На уточнений позов [PERSON] та позов третьої особи, яка заявила самостійні вимоги [PERSON] заперечень від відповідача до суду не надходило. Враховуючи викладене, справу розглянуто заочно у відповідності до ст.280 ЦПК України. Вислухавши позивача, третю особу, яка заявила самостійні вимоги, допитавши свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. У ч.1 ст. 533 ЦК України закріплено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Частина 2 цієї статті зазначає, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.09.1976 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.23). Як вбачається з оригіналу розписки, пред'явленої суду [PERSON] (а.с.34), 01.06.2013 року [PERSON] було написано розписку про те, що вона-[PERSON], 1978 року народження, проживає по [ADDRESS], паспорт [NUMBER], виданий Нікопольським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 28 грудня 2005 року, отримала від [PERSON] паспорт [NUMBER] у якості завдатку 2000 доларів США за об'єкт нерухомості (житловий будинок) в с. Менжинське за адресою: будинку [ADDRESS]. Згідно цієї розписки загальна сума угоди купівлі-продажу вказаного будинку становить 6000 доларів США. [PERSON] в розписці зазначила, що зобов'язується укласти договір купівлі-продажу будинку - до 01.07.2013 року. [PERSON] отримала від [PERSON] суму авансу в розмірі 2000 доларів США в рахунок укладення у майбутньому договору купівлі-продажу житлового будинку, але договір купівлі-продажу спірного будинку укладений не був, що підтвердилося в судовому засіданні вказаною розпискою (а.с.34), поясненнями позивача, третьої особи, яка заявила самостійні вимоги та знайшло своє підтвердження у письмових запереченнях відповідача на первісний позов. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 04.10.2017 року суду пояснив, що в 2013 році до нього зверталась відповідач [PERSON], яка діяла за довіреністю, за оцінкою нерухомого майна. На прохання [PERSON] в його офісі остання писала розписку про суму завдатку, якісь кошти їй було передано жінкою [PERSON], яку саме суму було передано йому невідомо. Про що була розписка він не пам'ятає. Проте розписку [PERSON] писала власноруч, а він їй допомагав викласти зміст. Після цього позивач [PERSON] приходила до нього та шукала [PERSON] Він при зустрічі з [PERSON] пропонував їй повернути кошти, на що та відповіла що подружжя [PERSON] самі відмовилися від угоди. Як вбачається з відповіді № 341 від 04.08.2016 року наданої Приміською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.32), станом на 26.02.2004 року будинок за адресою [ADDRESS] рахувався за [PERSON], яка померла [INFO]. На час видачі довідки домоволодіння не зареєстроване. Відповідачем до заперечень на первісний позов було надано ксерокопію довіреності від 10.01.2013 року, зареєстровано в реєстрі за № 24 (а.с.44), згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] на оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO], з правом подальшого продажу земельної ділянки та будинку [ADDRESS] в с. Менжинське Нікопольського району Дніпропетровської області. Відповідачем не було представлено суду доказів щодо оформлення нею спадкових прав [PERSON] на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO] щодо житлового будинку [ADDRESS] в с. Менжинське Нікопольського району Дніпропетровської області. Не представлено відповідачем доказів відмови подружжя [PERSON] від укладення угоди купівлі-продажу. Тому, посилання відповідача на те, що угода купівлі-продажу житлового будинку не відбулася з причини відмови позивача, суд вважає недоведеними та безпідставними. Окрім того, оскільки, у відповідності до ст. 570 ЦК України, завдатком забезпечуються основне зобов'язання, яке виникає з договору, а у даному випадку основним зобов'язанням є договір про купівлю-продаж будинку, який згідно ст. 657 ЦК України, підлягає обов'язковому нотаріальному засвідченню, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 2 ст.570 ЦК України, суму 2000,00 доларів США, яку передав [PERSON] відповідачу [PERSON], необхідно вважати не завдатком, а авансом (а.с.34). У зазначений у розписці строк до 01.07.2013 року договір купівлі-продажу спірного будинку укладено не було. Відповідачем не представлено суду доказів того, що нею було передано [PERSON] отриману нею суму авансу в розмірі 2000 доларів США. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що суму авансу повинна повернути саме відповідач. Тому суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що вона є неналежним відповідачем. Добровільно повернути авансові кошти відповідач не бажає. Враховуючи викладене, беручі до уваги те, що сума передана відповідачу є авансом, суд вважає, що з відповідача в примусовому порядку слід стягнути суму авансу отриману нею в розмірі 2000,00 доларів США в гривневому еквіваленті в розмірі 51928 грн. (в межах заявлених вимог), що буде відповідати положенням ч.1 ст.13 ЦПК України ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України. Так як, згідно розписки від 01.06.2013 року, суму авансу в розмірі 2000,00 доларів США [PERSON] отримала від [PERSON], то саме він і має право вимоги щодо стягнення суми авансу. Враховуючи викладене, те, що договір купівлі-продажу вказаного вище житлового будинку в строки встановлені розпискою - 01.07.2013 року не був укладений, добровільно повернути суму авансу відповідач відмовляється, то з відповідача слід стягнути суму авансу за розпискою від 01.06.2013 року на користь третьої особи, яка заявила самостійні вимоги - [PERSON] в межах заявлених ним вимог в розмірі 51928 грн. (2000 доларів США в перерахунку за курсом НБУ станом на 18.07.2017 року дорівнює 51928 грн. 00 коп.). У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні позивачем [PERSON] не було доведено належними та допустимими доказами обставин викладених нею в позові в обґрунтування її позовних вимог, щодо того, що нею було передано відповідачу суму авансу в рахунок майбутнього укладення договору купівлі-продажу житлового будинку. Як з'ясувалося в судовому засіданні, розписку відповідач писала [PERSON] та згідно розписки, відповідач отримала суму авансу від [PERSON] Тому, на думку суду, позивач не наділена правом вимоги до відповідача щодо повернення суми авансу за розпискою від 01.06.2013 року. Позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача на її користь суми авансу є недоведеними та безпідставними, тому у задоволенні цих вимог слід відмовити. Так як в цих вимогах [PERSON] відмовлено, то не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення моральної шкоди, які тісно пов'язані з вимогами в яких відмовлено. У задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю. Так як позивачу у задоволенні позову відмовлено повністю, то не підлягає стягненню з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір, що відповідає положенням ч.1 ст.141 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь третьої особи, яка заявила самостійні вимоги - [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., сплачений останнім під час звернення до суду з позовом (а.с.65).

Outcome: approved