Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 липня 2016 року звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він працює у ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» на посаді токаря. Боржником грубо порушуються вимоги ст. 115 КЗпП, а саме йому не виплачується у встановлені строки заробітна плата, зокрема заборгованість із виплати заробітної плати на час подання цієї заяви становить більше року, керівництво боржника ухиляється від виконання своїх обов'язків, чим порушує його права на своєчасне одержання винагороди за працю, передбачене ст.46 Конституції України. Його усні звернення про негайну виплату зарплати проігноровані, а письмова вимога про негайне погашення заборгованості з виплати зарплати та про надання йому довідки про розмір заборгованості по зарплаті залишена без задоволення, а тому точний розмір заборгованості йому невідомий. Оскільки відповідач повинен виплачувати заробітну плату не рідше двох разів на місяць, але грубо порушує дану вимогу, тому такому разі ПАТ «ДЗАК» зобов'язане сплатити позивачу компенсацію частини втрати доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати, згідно ЗУ «Про компенсацію громадянам частини втрати доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати». Також відповідач, згідно ст.237-1 КЗпП, повинен виплатити компенсацію за заподіяну моральну шкоду, яка полягає в тому, що відповідач грубо та цинічно порушив його конституційне право на одержання винагороди за працю, ігнорує вимоги про сплату заборгованості по зарплаті, а тому позивач змушений вжити в умовах невпевненості за завтрашній день, у зв'язку з чим переносить значні моральні страждання. Розмір завданої моральної шкоди він оцінює в 1000 грн., яку просить стягнути з відповідача. У судове засідання позивач надіслав заяву про слухання справи у його відсутності, частково змінив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача 7129,67 грн. заборгованості по заробітній платі та 500 грн. моральної шкоди. Представник відповідача, також, надав заяву про слухання справи у його відсутності, з позовними вимогами згідний, не заперечує проти їх задоволення. Заслухавши думку осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наданої довідки Публічним акціонерним товариством «Дрогобицький завод автомобільних кранів» року нараховано до виплати з урахуванням утриманих податків заробітна плата в розмірі 7129,67 грн. За правилами ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плати виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. Відповідно до вимог п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Крім того, позивач просив суд стягнути компенсацію моральної шкоди, завданої йому затриманням виплати заробітної плати, яка на його погляд полягає в душевних стражданнях через ігнорування відповідачем його законних прав на належну оплату праці і своєчасність розрахунку при звільненні з роботи. Так як ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником завданої моральної шкоди при порушенні Законних прав, він з урахування поданої заяви про збільшення розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у сумі 500,00 гривень. За ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням часу затримки виплати, яка склала на даний час майже два місяці, наступних моральних страждань позивача через неотримання належної йому суми заробітку як джерела до існування і забезпечення власних потреб життєдіяльності а також лікування, суд постановляє про обґрунтованість вимог позивача про заподіяння моральної шкоди за спричинення моральних страждань від позбавлення права розпорядження належними грошовими коштами зарплатні і визначає розміром відшкодування 500,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved