Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 10.09.1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 1325 від 10.09.1998 року. Спільних дітей не мають. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, протягом шістнадцяти років вони не проживаю разом, не ведуть спільного господарства. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Примирення між ними неможливе, майнового спору між ними немає. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. 29 серпня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 08 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження по цивільній справі №711/6366/19 та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] надала заяву про слухання справи без її участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить шлюб між ними розірвати після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не подавав. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Встановлено, що 10 вересня 1998 року, згідно свідоцтва про одруження (Серія [NUMBER] ), сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, про що складено актовий запис № 1325. Спільних дітей сторони не мають. Також, спору про поділ спільного майна, що є спільною власністю подружжя між сторонами немає. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають, як сім`я з 2003 року. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved