Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач 16.11.2018 р. звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати договір довічного утримання, укладений 24.09.2013 року між ним та [PERSON] Позов мотивований тим, що за умовами договору довічного утримання [PERSON] передав у власність [PERSON] Ѕ частину житлового будинку №10 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: м. Херсон, вул. Червоностудентська. За умовами договору [PERSON] повинна була матеріально забезпечувати [PERSON] забезпечувати харчуванням та надавати побутові послуги. На початку 2017 року [PERSON] перестала забезпечувати позивача харчуванням і належним доглядом. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27.11.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 18.12.2018 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 29.12.2018 року від відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява в якій зазначено, що у звязку з її станом здоровя та фінансовим становищем вона не може доглядати та утримувати [PERSON]К тому просить суд розірвати договір довічного утримання. В судове засідання представник позивача позов підтримав в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Відповідач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявна заява про визнання позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. 24.09.2013 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №678 було посвідчено договір довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] за умовами якого [PERSON] (відчужувач) передає, а [PERSON] (набувач) отримує у власність Ѕ частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок №10 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Червоностудентська на земельній ділянці, площею 1159,7 кв.м., що підтверджується дублікатом договору довічного утримання виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу 26.03.2015 року за реєстровим №283 (арк. справи 6-7). Відповідно до п. 2.1 Договору довічного утримання, матеріальне забезпечення з утримання (догляду), оцінюється сторонами у суму 650,00 грн. Відповідно до п. 2.2 Договору, утримання (догляд) визначається у вигляді: а) забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній частці житлового будинку. У обох сторін є право користування житловим будинком, допоміжними приміщеннями та службами майна; забезпечення щоденним триразовим харчуванням (сніданок, обід і вечеря); б) надання побутових послуг (прання постільної білизни, прибирання у приміщенні тощо). Згідно\~ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з п.1 ч.1\~ст.755 Цивільного кодексу України\~договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. В силу ч.ч.2,3\~ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов'язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги визнання відповідачем обставин невиконання умов договору, а відтак і визнання позову, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд приходить до висновку про доведеність обставин невиконання [PERSON] умов договору довічного утримання від 24.09.2013 року, а тому пред'явлений позов про розірвання договору підлягає задоволенню. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 28 січня 2019 року. На\~ підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved