Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач 30 січня 2018 року звернувся до суду з позовною заявою. В судовому засіданні позов підтримав повністю. Пояснив, що з 17 червня 2000 року перебував у шлюбі з відповідачем, який розірвано відповідно до рішення Малинського районного суду від 28 грудня 2016 року. В період шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Після розірвання шлюбу, [INFO] року, відповідачка народила дитину - [PERSON], батьком якого у відповідності до ч.2 ст.122 СК України в актовому записі про народження вказано позивача. З свідоцтвом про народження дитини позивач ознайомився лише 19 січня 2018 року при розгляді справи про поділ майна подружжя. Разом з тим, виходячи з дати народження дитини, можливо зробити висновок, що часом його зачаття є червень - липень 2016 року, однак протягом даного часу сторони не проживали разом та не вели спільне господарство. В даний період позивач знаходився за межами України , що підтверджується копією його закордонного паспорту зокрема - 28 лютого 2016 року виїзд з України, 20 листопада 2016 року в'їзд в Україну. Відповідач в судове засідання жодного разу не з'явилася, належним чином повідомлялась судом про час та місце розгляду справи. В підготовчому судовому засіданні представник відповідача заперечив по суті позову. Відзиву на позовну заяву та відповідних доказів суду не надав. Представник третьої особи Малинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стануГоловного територіального управління юстиції у Житомирській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 17 червня 2000 року перебував у шлюбі з відповідачем, який розірвано відповідно до рішення Малинського районного суду від 28 грудня 2016 року. ( а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 березня 2017 року, актовий запис № 10 від 23 березня 2017 року, виданого Малинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, батьками [PERSON] [INFO] у свідоцтві зазначені сторони по справі. ( а.с. 10). Відповідно до ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Як вбачається з п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів » (далі Постанова), оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Обґрунтовуючи заявлений позов [PERSON] пояснив, що він не є біологічним батьком дитини [PERSON], оскільки в період її зачаття знаходився за межами України та на підтвердження даного надав суду закордонний паспорт в якому маються відмітки, зокрема - 28 лютого 2016 року виїзд з України , 20 листопада 2016 року в'їзд в Україну. ( а.с. 11). Відповідачем не спростовувані вищезазначений доказ. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п.8 Постанови, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Згідно з ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу для з'ясування обставин, що мають значення для справи, якщо необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про призначення судово-генетичної експертизи. Ухвалою суду від 05 березня 2018 року за клопотанням позивача було призначено судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: Чи є [PERSON], біологічним батьком [PERSON] [INFO] ? Проведення експертизи доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово - медичної експертизи . ( а.с. 25). Вказана експертиза з вини відповідача проведена не була, оскільки остання двічі за викликом експерта не з'явилась на проведення експертизи . Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. За таких обставин суд вважає, що заявлений позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved