overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника позивача [PERSON] , 14.04.2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що він 18.10.2015 року уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Малокучурівської сільської ради, за актовим записом №06. Від спільного проживання в шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає біля відповідача. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між ними. Не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, кожен з них живе своїм життям. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просив його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у її відсутності. Крім цього зазначила, що після розірвання шлюбу бажає змінити своє прізвище на [PERSON] . Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.10.2015 [INFO] , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.10.2015 року (а.с.10). Від спільного проживання у сторін є неповнолітня донька: [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між сторонами, внаслідок чого сторони не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір відповідач, прізвище останньої слід змінити на [PERSON] . На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджено копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.12.2007 року. У зазначеному вище житловому будинку зареєстроване місце проживання відповідача по справі - [PERSON] . Позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом, оскільки відповідач більше року в даному житловому будинку не проживає. Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05.10.2020 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче судове засідання на 05.11.2020 р., з призначенням справи до розгляду по суті на 24.12.2020 року. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з`явилися, в заяві поданій до суду просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити. У разі неявки відповідача, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Виходячи з вимог статті 280 ЦПК України суд знаходить можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів та визнає причину неявки позивача поважною. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджено копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.12.2007 року (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Громадяни, які мають у приватній власності квартиру, мають право користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд, що закріплено у ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] у вказаному будинку не проживає більше одного року. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 64, 150 ЖК України, ст.ст.316-321 ЦК України ст.ст. 4, 81, 83, 223, 263-265, 273, 280-289 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника позивача [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, посилаючись на те, що 20 серпня 2007 року позивач набула право власності на 47/100 ідеальних часток житлового будинку, що знаходиться за адресою с.Годилів вул.Чернівецькій, 2-б, Сторожинецького району Чернівецької області, (яка в подальшому рішенням Великокучурівської сільської ради була перейменована на вулицю Глібова, 2-б). Після смерті [PERSON] вона також успадкувала ще 53/100 ідеальних часток цього житлового будинку та стала єдиним власником зазначеного житлового будинку. У цьому житловому будинку зареєстроване місце проживання [PERSON]. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, що по вул.Глібова, 2-б в с.Годилів, Сторожинецького району, Чернівецької області, посилаючись на те, що він не проживає у будинку більше року, та у добровільному порядку не виписується з будинку. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не зявилися, однак направили на адресу суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, просили позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, виходячи з чого суд знаходить можливим розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що позивач являється власником будинку, який знаходиться в с.Годилів Сторожинецького району по вул.Глібова, 2-б, Чернівецької області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.03.2015 року (а.с.11). За вказаною адресою зареєстрований [PERSON], згідно довідки виконкому Великокучурівської сільської ради, виданої 01 липня 2015 року за №2343 (а.с.15). Згідно акту обстеження проживання в житловому будинку від 19.08.2015 р. встановлено що [PERSON] проживає більше десяти років за межами України. Згідно статті 405 ч.2 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що відповідач змінив місце проживання вибувши з житлового будинку, власником якого є позивач і більше 10 років в цьому житлі не проживає, а позивач згідно ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.64 ЖК України, ст.ст.391, 405 ЦК України ст.ст. 10, 57, 60, 212, 213, 215, 224-233 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника позивача - адвоката Ніколюк Олени Леонідівни звернулася до суду з заявою про забезпечення позову у справі провадження № 2/756/3724/19, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зокрема: ?накласти арешт на транспортний засіб автомобіль (легковий універсал) марки BMW Х6, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова: [NUMBER], 2012 року випуску, який зареєстрований на праві власності за [PERSON] ([INFO], ІПН: [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]); ?заборонити виїзд за межі території України та виїзд на окуповану територію Автономної Республіки Крим, окуповані території Луганської та Донецької областей України транспортного засобу автомобіля (легковий універсал) марки BMW Х6, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова: [NUMBER], 2012 року випуску, який зареєстрований на праві власності за [PERSON] ([INFO], ІПН: [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]). Оскільки є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд, дослідивши матеріали позову та заяву про забезпечення позову, вважає, що вказану заяву необхідно задовольнити. Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі свого представника [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в належному йому житловому будинку №20 по вулиці Чайковського в м. Люботині, в звязку не проживанням в ньому понад встановленого законом часу без поважних причин. В обґрунтування позову позивач вказував, що йому на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: м. Люботин, вул. Чайковського, 20, в якому зареєстрований відповідач [PERSON], який в свою чергу з 09 січня 2008 року та на теперішній час не проживає в ньому. А тому в звязку із тим, що відповідач зареєстрований в житловому будинку та не мешкає в ньому, позивач не може в повному обсязі розпоряджатися своєю власністю, тому [PERSON] був змушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позовних вимог, а також зазначала, що в разі неявки відповідача в судове засідання вона не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення та публікації оголошення про виклик у суд на веб-порталі судової влади України, але відзив на позов до суду він не подавав. Судом встановлене наступне. Позивач [PERSON] є власником квартири житлового будинку, що розташований за адресою: м. Люботин, вул. Чайковського, 20, на підставі заочного рішення Люботинського міського суду Харківської області від 02 жовтня 2017 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №104218622 від 17 листопада 2017 року. Відповідно до повідомлень відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання від 27 листопада 2017 року та від 15 грудня 2017 року вбачається, що [PERSON] з 09 січня 2008 року зареєстрований за адресою [INFO]. Проте, як зазначено в акті, виданому комісією квартального комітету від 27 листопада 2017 року громадянин [PERSON] з 09 січня 2008 року фактично не мешкає за адресою: м. Люботин, вул. Чайковського, 20. Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] за попередніх власників мав право на проживання в житловому будинку, що належить позивачу, але відповідач втратив це право, оскільки не проживає в житловому будинку без поважних на то причин більше одного року, а тому суд вважає, що [PERSON] втратив право користування житловою площею у вказаному житлову будинку. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що 24.06.2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований міським відділом РАЦС Херсонського обласного управління юстиції за актовим записом №390. Шлюбні відносини не склалися, стосунки припинили. Просить розірвати шлюб. Представник позивача в судовому засіданні не з»явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, просив позов задовольнити, справу розглядати без його участі. Відповідач в судовому засіданні не з»явився, однак подав до суду заяву про визнання позову, не заперечувала щодо його задоволення, просив справу розглянути у його відсутності. Суд вважає можливим у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв»язку із неявкою сторін судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 24.06.2006 року міським відділом РАЦС Херсонського обласного управління юстиції за актовим записом №390. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спору майнового характеру не мають. Спільне господарство не ведуть. Шлюбні відносини припинені. На примирення сторони не згодні. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, родина фактично розпалася і існує формально. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач, [PERSON], в особі свого представника [PERSON], звернулася до суду з позовом,в якому просить визнати відповідача, [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 20 по вул. Лассаля в м. Люботин Харківської області. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що вона є власником житлового будинку № 20 по вул. Лассаля в м. Люботин, в якому з 2001 року зареєстрований відповідач [PERSON] Але з 2012 року і до теперішнього часу відповідач в її будинку не проживає, що перешкоджає їй оформити субсидію. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, але її представник [PERSON] подав суду заяву про підтримання позовних вимог і про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання не сповістив, тому суд виходить з того, що неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи відповідач до суду не подавав. Суд, зі згоди позивачки, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні. Третя особа, Люботинський міський сектор ГУ ДМС України в Харківській області, в судове засідання не з'явилась, але її представник подав суду заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Позивач, [PERSON], є власником житлового будинку № 20 по вул. Лассаля в м. Люботин на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27 січня 1999 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу за реєстровим № 87, що підтверджується довідкою Люботинського БТІ від 08 травня 2015 року. Відповідач [PERSON], [INFO], є членом сім'ї позивача та зареєстрований в спірному будинку з 06 липня 2001 року. Той факт, що відповідач в житловому будинку не проживає з 2012 року без поважних причин підтверджується актом комісії квартального комітету № 42 м. Люботин за місцем знаходження будинку. Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке відповідач має право займати, визначається його власником. Члени сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено двомовністю між ним і власником житла або законом. Відповідач як член сімї власника мав право на проживання в спірному житловому будинку, але він втратив це право, оскільки не проживає в ньому без поважних на то причин з 2012 року, тобто більше року, а тому суд вважає, що він втратив право користування житловою площею в спірному житловому будинку.. З урахуванням наведеного ,суд задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі свого представника\~адвоката адвоката [PERSON], яка діє на підставі письмового доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області 18.07.2017 року з позовною заявою до відповідача\~ [PERSON] в якій просить суд: стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх заробітків відповідача, однак не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину певного віку, починаючи з часу звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В судове засідання сторони не зявились, позивач та представник позивача надали заяви в яких позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити, відповідач також надав заяву в якій позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків: Згідно ч.8 ст.7 СК України визначено,\~що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, з урахуванням вищевикладеного, а також того, що вимоги позивача визнаються відповідачем, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд, з урахуванням вимог п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та ч.3 ст.88 ЦПК України вважає за необхідним стягнути з відповідача, на користь держави, розмір судового збору, який становить 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved