Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»\~(надалі ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулись до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 347\~351, 15 гривень та суми судового збору сплаченої при зверненні з позовом до суду в розмірі 3\~473, 51 гривень. Представник позивача [PERSON] направив заяву про розгляд справи у його відсутність, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав застосування строку позовної давності, так як позивач пропустив строк звернення до суду. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (надалі Відповідач) 22.05.2007 року уклали кредитний договір № KRКRАN20150119 (надалі - Договір) що згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати Відповідачу кредит у розмірі 50721,35 грн. на термін до 21.05.2012 р., а Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати. Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № KRКRАN20150119. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526. 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним Договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 06.03.2015 року має заборгованість 347 351, 15 грн., яка складається з наступного: 45 132, 48 грн. - заборгованість за кредитом; 54 286, 56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 195, 45 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 244 736, 66 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.11.2014 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення предмета застави та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення зайво сплачених коштів відмовлено (а.с. 48-61). Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає у повному обсязі. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вимоги позивача, щодо стягнення заборгованості обґрунтовано наявністю простроченої кредитної заборгованості за кредитним договором № KRКRАN20150119 від 22.05.2007р. укладеного між відповідачем та позивачем. Прострочена заборгованість за вказаним договором виникла у відповідача [PERSON] у липні 2008 року, коли відповідач не змогла своєчасно здійснити черговий платіж за вищезгаданим кредитним договором. 22.09. 2008 р. відповідачем було передано до банку предмет застави за кредитним договором - автомобіль ВАЗ 21114. Передача предмету застави відбулась як наслідок порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору. Позивач 22.09.2008 р. усвідомлював, що є порушення кредитних зобовязань з боку відповідача. Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу 30.03.2015 року (вх. № 7029), з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, тоді як прострочення (порушення умов кредитного договору) виникло у липні 2008 р., отже з моменту коли позивач дізнався про порушення його прав до моменту предявлення позову минуло 7 років. Представником відповідача надано до суду заяву про застосування строку позовної давності, позивачем ніяких пояснень до суду не надано. Позивач не скористався своїм правом подати суду усі наявні у них докази, брати участь у справі, відповідно до ст. 27, 31, 60 ЦПК України. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, наголошує на тому, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України, визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду поза межами трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі наведеного суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, судові втрати необхідно віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed