Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач 26 січня 2015 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У 2007 році за вказаною адресою був зареєстрований [PERSON], який був чоловіком доньки позивача [PERSON], яка померла [INFO] року. Після її смерті відповідач у березні 2008 року зібрав сувої речі та покинув житло. Позивач просилавизнати [PERSON]таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстраціного обліку за вказаною адресою. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я», про причини неявки не повідомив, письмових заяв не надходило. Третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 21/200 частина будинку [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину, видане 03.12.2009 року Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 3-3977 (а.с.10). Встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання: [PERSON], що підтверджується записами домової книги (а.с.4-8). Однак, судом встановлено, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає, в ньому відсутні його особисті речі, про що свідчить акт про не проживання за місцем реєстрації за підписом голови квартального комітету (а.с.3). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Отже, оскільки відповідач вже на протязі тривалого часу не проживає у спірному будинку то суд вважає, що є всі підстави визнати [PERSON]таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], що є підставою для зняття його з реєстрації за вказаною адресою. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у належному позивачу житловому будинку порушує її право як власника, і тому вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, і

Outcome: approved