Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника Семенка Б.М. звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальних збитків у розмірі 14 136,37 грн., моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. та судових витрат у розмірі 17 040,80 грн. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 27.05.2019 року о 12 год. 50 хв. по Русанівській набережній, 8/2 відповідач, керуючи автомобілем Хундай, н.з. [NUMBER] , не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Мерседес-Бенц, н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, яка рухалась попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями відповідач [PERSON] порушила пункт 13.1 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2019 р., яка набрала законної сили, [PERSON] була визнана винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. Автомобіль відповідача застраховано в ПрАТ «Європейський страховий альянс» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів АК № 7973719. Згідно наданої інформації ПрАТ «Європейський страховий альянс» від 16.10.19 на заяву [PERSON] від 08.10.19, сума страхового відшкодування складає 11 656,90 грн. (23 717,29 грн. (вартість ремонту) - 7 329,01 грн. (фізичний знос) - 2731,38 грн. (ПДВ) - 2000 грн. (франшиза)). Позивачем понесені витрати на ремонт пошкодженого автомобіля в сумі 24 685 грн. Також для визначення розміру завданих збитків позивач звернулась до суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON] , яким складено звіт № 4178 від 27.05.2019 р. про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Мерседес-Бенц, н. з[NUMBER] , відповідно якого встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 27 793,27 грн. Позивач зазначає, що через неправомірні дії відповідача та порушення останньою ПДР України, як під час дорожньо-транспортної пригоди, так і потім їй було завдано моральних та душевних страждань, а також членам її сім`ї котрі знаходились в її автомобілі, оскільки хвилювання змінили нормальний життєвий уклад, також певний час вона втратила можливість користуватися транспортним засобом, який необхідний був для роботи, що додатково створювало дискомфорт для її повноцінного життя. З посиланням на ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 14 136,37 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., понесені витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн., на визначення вартості матеріального збитку у розмірі 1 200 грн. та судовий збір (а.с. 71-78). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.10.2020 року позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позову протягом п`яти днів з дня отримання ухвали (а.с. 65, 66). Ухвалою суду від 10.11.2020 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та представника третьої особи в судове засідання (а.с. 123, 124). 05.02.2021 року від третьої особи ПрАТ «Європейський страховий альянс» в особі представника Білогуб Ю.С. до суду надійшли пояснення на позов, у яких вказано, що 21.02.2019 р. між третьою особою та відповідачем укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів серії АК № 7973719 терміном дії з 22.02.2019 р. по 21.02.2020 р. На підставі поданої заяви позивача щодо виплати страхового відшкодування від 25.07.2019 р., ТОВ «Європейський страховий альянс» 22.10.2019 р. була здійснена вказана виплата у розмірі 11 656,90 грн. (а.с. 133-137). В судовому засіданні представник позивача Семенко Б.М. просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення, викладені у позовній заяві. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відзив на позов відповідач не подала. Відповідно до норми ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, у відповідності до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27 травня 2019 року о 12 год. 50 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем Хундай, н.з. [NUMBER] , по Русанівській набережній, 8/2, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Мерседес-Бенц, н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, яка рухалась попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2019 року у справі № 755/9409/19 відповідача [PERSON] , яка порушила пункт 13.1 Правил дорожнього руху, було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 119-121). Згідно положень частини 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як убачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач є власником автомобіля Мерседес-Бенц, н.з. [NUMBER] (а.с. 55, 154 зв.). На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди (27.05.2019) цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Хундай, н.з. [NUMBER] , була забезпечена відповідно Полісу № АК/7973719 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між відповідачем [PERSON] , та ПрАТ «Європейський страховий альянс», строк дії якого з 22.02.2019 р. до 21.02.2020 р. (а.с. 140). 24.07.2019 р. позивач подавала заяву до ПрАТ «Європейський страховий альянс» про виплату суми страхового відшкодування по страховій справі 1307/19, визначену відповідно до умов ст. ст. 29, 30, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі розрахунку страховика, у якій вказувала, що на проведенні оцінки, експертизи не наполягає, суму страхового відшкодування погоджує, та повідомляла свої банківські реквізити для перерахування коштів (а.с. 157). На звернення позивача від 08.10.2019 р. ПрАТ «Європейський страховий альянс» надало відповідь від 16.10.2019 р. з інформацією про те, що вартість матеріального збитку транспортного засобу Мерседес-Бенц, н.з. [NUMBER] , визначено відповідно до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 202-19 від 17.07.2019 р. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, без урахування ПДВ, яка складає 13 656,90 грн., розмір франшизи 2 000 грн. (а.с. 93, 158). У вказаній відповіді ПрАТ «Європейський страховий альянс» просило вважати цей лист підтвердженням прийнятого рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 11 656,90 грн., яке буде перераховане за повідомленими позивачем реквізитами. Третя особа ПрАТ «Європейський страховий альянс» (в особі ТОВ «Європейський альянс» на підставі п. 2.1 Договору доручення № 3-09П від 16.01.2009 р.) позивачу [PERSON] перерахувало страхове відшкодування у розмірі 11 656 грн. 90 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 2944 від 22.10.2019 р. (а.с. 159-164, 165). На підтвердження позовних вимог позивачем надано Звіт № 4178 від 27.05.2019 р. про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складений суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] , за висновком якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Мерседес-Бенц, н. з[NUMBER] , становить у розмірі 27 793,27 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить у розмірі 20 464,27 грн. (а.с. 98-112). При цьому у позові зазначено, що підтверджено представником позивача, фактично позивачем понесені витрати на ремонт пошкодженого автомобіля у розмірі 24 685 грн., на підтвердження чого надано рахунок-фактуру № 0118 від 22.06.2019 р. складену ФОП [PERSON] (а.с. 96). При цьому суд враховує наступні обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). За правилами частини 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За вимогами ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 23.12.2015 року у справі № 6-2587цс15, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Зі змісту вищевказаного полісу № АК/7973719 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.02.2019 р., укладеного між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та [PERSON] , убачається, що страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн., франшиза визначена у розмірі 2 000 грн. (а.с. 140). Судом встановлено, що страхове відшкодування ПрАТ «Європейський страховий альянс» позивачу виплачувалось на підставі звіту № 202_19_ЕSА про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 17.07.2019 р. складеного ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка», за висновком якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Мерседес-Бенц, н.з. [NUMBER] , з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали становить у розмірі 23 717,29 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить у розмірі 16 388,28 грн. (а.с. 141-156). З вказаною оцінкою позивач погодилась, отримавши страхове відшкодування у розмірі 11 656,90 грн. За нормою ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Розмір завданої позивачу шкоди в сумі 24 685 грн. не перевищує розмір визначеної договором страхування страхової суми (100 000 грн.). Представник позивача суду пояснив, що позивач не зверталась до ПрАТ «Європейський страховий альянс» і до суду із заявами стосовно незгоди із розміром виплаченого страхового відшкодування та стягненням коштів, також не подавала третій особі документів про оплату проведеного ремонту автомобіля для виплати страховиком суми податку на додану вартість. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 зі змінами). Визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ регламентовано розділом VIII цієї Методики. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. З урахуванням наведеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму фізичного зносу 7 329,01 грн., розмір якого визначений звітом ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка» (23 717,29 - 16 388,28 грн.) та франшизу у розмірі 2 000 грн., а всього у відшкодування майнової шкоди суму 9 329,01 грн., яка відповідно норм чинного законодавства відшкодовується саме винною особою, а не страховиком. Відповідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У межах спірних правовідносин у страховика ПрАТ «Європейський страховий альянс» виник обов`язок з відшкодування майнової шкоди позивачу, що не перевищує суми сто тисяч гривень, за виключенням виплати вартості розміру щодо фізичного зносу пошкоджених вузлів і деталей транспортного засобу, відповідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та франшизи; також на страховика згідно ст. 36 вказаного закону покладено обов`язок щодо виплати суми податку на додану вартість при отриманні документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. В частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. слід зазначити наступне. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Дослідивши матеріали справи, враховуючи суть позовних вимог, характер і тривалість моральних страждань позивача, неможливість у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою користуватися транспортним засобом за призначенням через необхідність відновлення автомобіля, що призвело вимушених змін у житті позивача, а також те, що через небажання відповідача у добровільному порядку врегулювати спір позивач змушена була хвилюватися та перебувати в стані напруженого чекання, звертатися до страхової компанії, до суду за захистом порушених прав, чим заподіяно позивачу моральну шкоду. З огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем - 10 000 грн., є завищеним. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року «Білуха проти України», - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. Отже, вимоги у цій частині позову підлягають задоволенню частково. За нормою частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За складання звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, позивачем сплачено оцінювачу СПД [PERSON] кошти у розмірі 1 200 грн., що підтверджується квитанцією № 4178 від 30.07.2019 р. (а.с. 94). У зв`язку з цим суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені [PERSON] витрати по оплаті проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 200 грн. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. У позовній заяві позивач вказала попередній розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Надання суду таких документів є базовою та необхідною умовою для розподілу витрат на правову допомогу, а їх задоволення залежить від рівня деталізації та обґрунтованості. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу до позову додано: Договір про надання правничої допомоги від 15.05.2020 р., укладений між адвокатом Семенко Б.М. та позивачем, пунктами 8.1, 8.2 якого сторонами визначено обсяг робіт адвоката та вартість 1 години роботи адвоката - 1000 грн., загальна вартість договору складає 15 000 грн.;Акт приймання-передачу наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 05.06.2020 р. та квитанція № 11 від 05.06.2020 року адвоката Семенко Б.М. про отримання від [PERSON] гонорару у розмірі 15 000 грн. (а.с. 85-91). Позивачем до стягнення була заявлена ціна позову у розмірі 24 136,37 грн. При цьому судом частково задоволено позовні вимоги на загальну суму 12 329,01 грн. (9 329,01 + 3 000), що становить 51,08 % ціни позову. За таких обставин з відповідача на користь відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 7 662 грн. (15 000 : 100 х 51,08). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 840,80 грн. (а.с. 7).

Outcome: partial