Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач 29 березня 2019 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням [ADDRESS] ; зобов`язати Новокодацьку районну у м. Дніпрі раду зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні (кімнати) [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона, починаючи із 2014 року орендує житлову кімнату у гуртожитку по [ADDRESS] , що належить до власності територіальній громаді м. Дніпро і закріплена за КП «Жилсервіс-5» на праві оперативного управління. Відповідно до договору відповідального зберігання від 15.11.2018 року КП «Жилсервіс-5» (депонент) передає, а [PERSON] (виконавець) приймає у відповідальне зберігання житлове приміщення [ADDRESS] . [PERSON] декілька років не проживає за вказаною адресою, не сплачує комунальні послуги. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, натомість її представник - адвокат Григор`єва О.І. письмово просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Представник відповідача Новокодацької районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Представник КП «Жилсервіс-5» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що гуртожиток по [ADDRESS] перебуває у комунальній власності міста та знаходиться на балансі та обслуговуванні Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради. В кімнаті [ADDRESS] вказаного гуртожитку з 04.04.2012 року значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] . Посилаючись на те, що вказана кімната на підставі договору з балансоутримувачем від 15.11.2018 року (а.с. 9) була передана їй на відповідальне зберігання та наявність реєстрації в кімнаті відповідача унеможливлює видачу ордеру на вселення позивача, а також факт не проживання відповідача за вказаною адресою на протязі більше шести місяців, позивач у відповідності до ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Відповідно до п. п. 9, 10 «Примірного положення про гуртожитки», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР № 208 від 03.06.1986 року та ч. 2 ст. 128 ЖК УРСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до п. 15 «Примірного положення про гуртожитки» жила площа в гуртожитку не підлягає обміну, розділу, бронюванню і здачі в піднайом. Згідно ст. 31 ЖК УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством, цим Кодексом та іншими актами законодавства. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Разом з тим, позивач має реєстрацію у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Доказів щодо перебування позивача на обліку, як особи, що потребує поліпшення житлових умов, наявності рішень про передачу цієї кімнати для проживання позивачу останньою не надано. Ордер, який в силу ст. 58 ЖК УРСР, є єдиною підставою для вселення та зайняття житлового приміщення, позивачу не видавався. А наявний договір відповідального зберігання з балансоутримувачем та наміри в подальшому отримати ордер на вищезазначену кімнату, не є підставами, які б свідчили про набуття позивачем права користування кімнатою, а також права звернення до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування кімнатою в гуртожитку, що є комунальною власністю. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність порушених або оспорюваних прав позивача, пред`явлення останньою позову без достатніх правових підстав та необхідність відмови в задоволенні заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с. 1) покладається на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed