Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON], 12 лютого 2018 року, звернулась до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] В позовній заяві [PERSON], посилалася на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач у 2013 році попрохала зареєструвати у житловому будинку [ADDRESS]. Одразу після реєстрації [PERSON] виїхала за межі с. Тимкове. В теперішній час відповідач більше чотирьох років не проживає у спірному будинку. Вважає, що відповідач утратила право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] Добровільно виписатися (знятися з реєстрації) із зазначеного домоволодіння [PERSON] не бажає. Ця обставина і змусила її звернутися до суду. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS], Кодимського району Одеської області з примусовим зняттям з реєстраційного обліку. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча про місце та час розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином. Про причини неявки не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Відповідно до пункту третього частини восьмої статті 128 Цивільно-процесуального кодексу України від зі змінами та доповненнями (далі ЦПК України), то в даному випадку відповідач повідомлений належним чином про час, день та місце розгляду справи, а тому розгляд справи відбувався за її відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивач. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст.9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений чи обмежений у праві користування житлом інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За правилом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Житлом, відповідно до ст.379 ЦК України визнається житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» №2 від 12 квітня 1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Основною вимогою для задоволення позову з цієї підстави є не проживання особи без поважної причини понад встановлені строки, тобто особа має можливість проживати у будинку, проте не робить цього без поважної причини. Як убачається з дослідженого в судовому засіданні Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 грудня 2011 року, виданого Тимківською сільською радою, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач в помешканні де зареєстрована не з'являється на протязі більше шести місяців (понад чотири роки), що підтверджується дослідженими в судовому засіданні актами обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 19 червня 2017 року і від 29 січня 2018 року, складеними комісією Тимківської сільської ради (а.с.9-10), поважних причин відсутності у неї не було, фактично проживає в іншому місці, а тому суд констатує, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS], Кодимського району, Одеської області, що належить [PERSON]. Що стосується вимоги про зняття з реєстрації, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, з огляду на те, що в результаті визнання судом особи такою, що втратила право користування житлом, такі наслідки передбачені статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» без додаткового ухвалення рішення суду. До відмови у знятті з реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням (квартирою) права позивача у цьому питанні не порушені і тому суд, відповідно до приписів статті 16 ЦК України про захист права лише у передбачений законом чи договором спосіб не має підстав для ухвалення рішення з цього приводу. На підставі ст.ст.71,72 ЖК України,

Outcome: partial