Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.12.2016 року звернувся до суду з позовною заявою про захист прав споживачів до ПАТ «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації, в обґрунтування якої зазначив, що він мешкає за адресою: Донецька область, м. Авдіївка, вул. Котовського, буд. 1. 30.09.2016 року, переставляючи шафу у себе вдома, з необережності пошкодив лічильник газу. В той самий день позивач попередив письмовою заявою про пошкодження лічильника газу відповідача. За результатами розгляду заяви, відповідачем зроблено нарахування за пошкодження цілісності лічильника та зроблений перерахунок за шість місяців з 30.03.2016 року по 30.09.2016 року, сума перерахунку складає 9\~793 грн. 66 коп. В обґрунтування своєї позиції [PERSON] управління по газопостачанню та газифікації посилається на п. 7 гл. 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин). Позивач зазначив, що він не згоден з такою позицією відповідача, оскільки діяв відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем і самостійно повідомив про пошкодження лічильника газу. Просить суд визнати дії відповідача по нарахуванню суми у розмірі 9793,66 грн. за період з 30.03.2016 року по 30.09.2016 року згідно п. 7 гл. 3 розділу Кодексу газорозподільних систем ХІ (на момент виникнення спірних правовідносин) від 30.09.2015 року неправомірними, зобовязати застосувати п. 12 гл. 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем від 30.09.2015 року зробити перерахунок та списати 9793 грн. 66 коп. нараховані за вищевказаний період, стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 9793 грн. 66 коп., зобовязати відповідача у місячний термін надати суду звіт про виконання рішення у даній справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення, відповідно до яких позовні вимоги не визнав та зазначив, що 06.02.2014 року з позивачем укладено договір на надання послуг з газопостачання, з яким відповідач зобовязаний належним чином виконувати постачання природного газу, а позивач [PERSON] належним чином проводити оплату отриманих послуг згідно показань лічильника газу. Позивачу було встановлено газовий лічильник Галус 4 U08030489 та опломбовано. 30 вересня 2016 року, на підставі заяви [PERSON] щодо пошкодження лічильника, працівниками відповідача демонтовано пошкоджений газовий лічильник для проведення ремонту, про що складений акт, який підписано споживачем. За результатами проведення ремонту було замінено пошкоджений відліковий механізм та встановлений новий з нульовими контрольними показаннями. Згідно п. 7 гл. 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення Оператором ГРМ пошкодження лічильника газу та/або його позаштатного режиму роботу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу лічильником газу не обліковується або обліковується некоректно (не в повному обсязі), та за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу визначення обєму спожитого природного газу здійснюється, виходячи з 70 відсотків граничних обємів споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням терміну на його усунення. Таким чином, позивачу було здійснено нарахування, у звязку з пошкодженням цілісності лічильного механізму та корпусу лічильника газу, яка складає 9793 грн. 66 коп. за період з 30.03.2016 року по 30.09.2016 року, яке в свою чергу, в добровільному порядку не оплачено. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади;Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації 06.02.2014 року укладено договір на надання послуг з газопостачання, з яким відповідач зобовязаний належним чином виконувати постачання природного газу, а позивач належним чином проводити оплату отриманих послуг згідно показань лічильника газу. Згідно п. 13 гл. 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем від 30.09.2015 року (на момент виникнення спірних правовідносин п. 12 гл. 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем) у разі своєчасного (до виявлення порушення представником Оператора ГРМ) письмового повідомлення споживачем Оператора ГРМ про пошкодження лічильника газу або пошкодження пломби (крім її відсутності) за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу чи пошкодження пломби з прихованими заходами процедура, передбачена цією главою, не застосовується (крім періоду відсутності пошкодженого лічильника газу, який був направлений на експертизу та/або позачергову чи експертну повірку). 30.09.2016 року [PERSON], з метою перевірки та ремонту пошкодженого лічильника газу, було подано заяву до Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації (а.с. 31), даний факт сторонами не заперечується. 30.09.2016 року співробітниками Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації за адресою позивача: Донецька область, м. Авдіївка, вул. Котовського, буд. 1 було демонтовано лічильник газу «Gallus G 4» U080304489 2013 року випуску та встановлено новий лічильник «Gallus G 4» U03053250. Відповідно до гл. 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем від 30.09.2015 року несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора обєму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Як встановлено в судовому засіданні і не заперечується відповідачем, під час демонтажу та перевірки лічильника співробітниками Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» в особі Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу встановлено не було. Відповідно до п. 8 гл. 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем від 30.09.2015 року (на момент виникнення спірних правовідносин п. 7 гл. 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем) у разі виявлення Оператором ГРМ пошкодження лічильника газу та/або його позаштатного режиму роботу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу лічильником газу не обліковується або обліковується некоректно (не в повному обсязі), та за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу визначення обєму спожитого природного газу здійснюється, виходячи з 70 відсотків граничних обємів споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням терміну на його усунення. Згідно листа Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» від 02.11.2016 року № 11/2416, [PERSON] було повідомлено, що у звязку з пошкодженням цілісності лічильного механізму та корпусу лічильника газу було зроблено перерахунок спожитого газу відповідно до п. 7 гл. 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем (на момент виникнення спірних правовідносин), розмір якого за період з 30.03.2016 року по 30.09.2016 року складає 9\~793 грн. 66 коп. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Статтею 627 відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Суд звертає увагу, що позивач [PERSON] самостійно, без попереднього виявлення Оператором ГРМ пошкодження лічильника газу, повідомив відповідача [PERSON] управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» про пошкодження лічильника, тобто виконав вимоги Кодексу газорозподільних систем. Натомість відповідач, встановивши відсутність несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу та діючи на підстави заяви [PERSON], демонтував пошкоджений лічильник та здійснив перерахунок спожитого позивачем газу відповідно до п. 8 гл. 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, який на думку суду, може бути застосовано лише у випадку виявлення пошкодження лічильника газу саме Оператором ГРМ. За таких підстав, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині визнання дій відповідача по нарахуванню суми у розмірі 9793,66 грн. за період з 30.03.2016 року по 30.09.2016 року згідно п. 8 гл. 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем (на момент виникнення спірних правовідносин п. 7 гл. 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем) неправомірними та зобовязання застосувати п. 13 гл. 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем (на момент виникнення спірних правовідносин п. 12 гл. 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем) до розрахунків за спожитий газ та здійснити відповідний перерахунок. Згідно статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» моральної шкоди суди повинні виходити з роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31 березня 1995 р. N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виробника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити, оскільки позивачем під час судового розгляду не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди, не зазначено характер та обсяг моральних і фізичних страждань спричинених неправомірними діями відповідача. Крім того, суд не находить підстав для задоволення позовних вимог в частині зобовязання відповідача у місячний термін надати суду звіт про виконання рішення у даній справі, оскільки чинним законодавством не передбачено такої форми судового контролю за виконанням рішення в цивільній справі. На підставі вищезазначеного та

Outcome: partial