Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 квітня 2017 року звернулася в Київський районний суд міста Полтави з позовом до відповідачів про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, який уточнила в поданій до суду 24 липня 2017 року заяві. В поданих до суду заявах позивач посилалася на те, що договір від 26 грудня 2015 року, що був укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON] купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,091 кв.м. за адресою м. Полтава, вул. Тімірязєва, укладений з порушенням порядку вчинення правочинів, підлягає скасуванню та згідно з рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2016 року визнаний недійсним. Але державним реєстратором було відмовлено у скасуванні запису про право власності [PERSON] на земельну ділянку за вказаною адресою. Тому в своїй уточненій заяві просила суд скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нерухоме майно земельну ділянку площею 0,0910 га, яка розташована в м. Полтава, вул. Тімірязєва, 3а, кадастровий номер 5310136400:14:004:0354, та зобовязати Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради скасувати відповідний запис про державну реєстрацію прав за номером 12780162. В судовому засіданні позивач повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала, вважає, що [PERSON] не є належним позивачем, порушувати питання щодо скасування державної реєстрації можуть лише сторони правочину. Представник виконавчого комітету Полтавської міської ради в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог до виконавчого комітету. Суд, заслухавши пояснення позивача та представників відповідачів, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2016 року в справі № 552/5342 /16-ц, яке вступило в законну силу, позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 26 грудня 2015 року земельної ділянки площею 0,0910 га, яка розташована: Полтавська область, м. Полтава, вул. Тімірязєва, 3а, кадастровий номер 5310136400:14:004:0354, укладений між [PERSON], від імені якої діяла [PERSON], та [PERSON], що посвідчений 26 грудня 2015 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 815. Вирішено питання про судові витрати. Відповідно до норм ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Як встановлено судом, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно міститься актуальна інформація про право власності з номером запису про право власності № 12780162 щодо наявності права власності за [PERSON] на нерухоме майно земельну ділянку площею 0,0910 га, яка розташована в м. Полтава, вул. Тімірязєва, 3а, кадастровий номер 5310136400:14:004:0354 на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2015 року. За таких обставин, враховуючи, що договір купівлі-продажу від 26 грудня 2015 року земельної ділянки, яка розташована: місто Полтава, вулиця Тімірязєва, 3а, кадастровий номер 5310136400:14:004:0354, укладений між [PERSON] та [PERSON] визнано недійсним, даний договір в силу норм ст. 216 ЦК України не створює жодних юридичних наслідків, крім повязаних з його недійсністю, тому суд приходить до висновку, що державна реєстрація права власності за [PERSON] на нерухоме майно земельну ділянку площею 0,0910 га, яка розташована за адресою місто Полтава, вулиця Тімірязєва, 3а, кадастровий номер 5310136400:14:004:0354, підлягає скасуванню. Тому позовні вимоги [PERSON] до відповідачів [PERSON] та [PERSON] в цій частині є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки виконавчий комітет Полтавської міської ради прав позивача не порушував, в задоволенні позовних вимог до даного відповідача слід відмовити. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з частиною п'ятою статті 3 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться органом державної реєстрації прав. Згідно з ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Тому Управлінню державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради, як органу державної реєстрації, необхідно скасувати відповідний запис про державну реєстрацію прав за номером 12780162 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 27559108, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 116823553101. Твердження представника відповідача в судовому засіданні про те, що позивач [PERSON] є неналежним позивачем в справі, оскільки її права жодним чином не порушено, не заслуговує на увагу. Як встановлено рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2016 року в справі № 552/5342/16-ц позивач [PERSON], хоча і не є стороною договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 грудня 2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], але є власником нерухомого майна, яке розташоване за адресою м. Полтава, вул. Тімірязєва, 3. Оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (правова позиція у справі за N 6-605цс16). Вимоги щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та поновлення права власності за попереднім власником у разі визнання недійсним договору дарування є необхідними та відповідають способам захисту цивільних прав. Посилання представника відповідача в судовому засіданні на наявність судового рішення, ухваленого в спорі між тими самими сторонами про той самий предмет також не заслуговує на увагу. Згідно з постановою Київського районного суду м. Полтави в справі № 552/4572/16-а (провадження № 2-а/552/166/16) від 02 листопада 2016 року відмовлено [PERSON] в задоволенні її адміністративного позову. При цьому при вирішенні даної справи суд виходив з того, що на час вирішення справи договір купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2015 року, яка розташована в м. Полтава по вул. Тімірязєва,3а, чинний, а тому відсутні підстави для виключення відомостей про даний обєкт нерухомого майна. Згідно з постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року в даній справі (http://reyestr.court.gov.ua/Review/63548625) постанову Київського районного суду м. Полтави від 02.11.2016р. по справі №\~\~\~\~552/4572/16-а змінено з підстав та мотивів відмови в задоволенні позову. При цьому спір, який вирішується судом в даній справі № 552/2601/17 та вирішувався в справі № 552/4572/16-а є спорами з різних підстав. Вирішуючи згідно ст. 88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат суд бере до уваги, що належними відповідачами в даній справі, до яких судом задоволені позовні вимоги, є [PERSON] та [PERSON] Тому саме вони мають відшкодувати позивачу [PERSON] понесені нею судові витрати в рівних частках, кожен по 275,60 грн.

Outcome: partial