Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в вересні 2016 року звернулась в суд з цим позовом до відповідача про стягнення 60000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Посилається на те, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 21 лютого 2005 року по 23 червня 2016 рік працювала мотористом вентиляційної установки. 20 лютого 2016 року під час виконання своїх трудових обовязків з нею стався нещасний випадок в результаті якого отримала тілесні пошкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, забію , гематоми тімяно потиличної області справа, забію правого ліктьового суглобу, що підтверджується актом форми Н-5 та актом форми Н-1 № 4 від 24 лютого 2016 року про нещасний випадок, повязаний з виробництвом . За результатами огляду у обласній МСЕК 22 червня 2016 року встановлена втрата 25 % професійної працездатності в наслідок трудового каліцтва. В результаті пошкодження здоровя на виробництві їй спричинено моральну шкоду, оскільки непокоїть фізичний біль. Змінився звичайний спосіб життя , відчуває систематичне нездужання. Щоденно переносить фізичні страждання, перебуває у хворобливому стані. Через постійний головний біль та запаморочення не може приділяти час родині, у звязку з чим відносини у родині погіршились. Тому просить відшкодувати завдану відповідачем моральну шкоду, стягнути вказану грошову компенсацію. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити . Представник відповідача ТОВ « ДТЕК Добропіллявугілля» , діюча за довіреністю [PERSON], позов не визнала, вказуючи на те, що позивачем доказів спричинення відповідачем моральної шкоди і її розміру не представлено, оскільки встановлена і її вина у нещасному випадку в результаті падіння , відсутній експертний висновок щодо наявності у позивача моральних страждань , а тому просить відмовити позивачу в задоволенні позову. Вислухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного висновку . З обставин справи встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем із 21 лютого 2005 року ,працювала мотористом вентиляційної установки, про що свідчить копія трудової книжки на її імя з відповідними записами про роботу. 23 червня 2016 року [PERSON] звільнено з роботи на підставі ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Як вбачається\~\~з акту форми Н-5 від\~\~20 лютого 2016 року,\~\~проведене розслідування\~\~нещасного випадку, який стався 20 лютого 2016 року\~\~на виробничому структурному підрозділі « Шахтоуправління « Добропільське» ТОВ « ДТЕК Добропіллявугілля», від якого\~\~постраждала [PERSON]\~\~ Також є акт\~\~форми Н-1\~\~№ 4\~\~ від 24 лютого\~\~2016 року про цей нещасний випадок, пов»язаний\~\~з виробництвом. Як зазначено\~\~в п. 4\~\~акту Н-1, причинами\~\~нещасного випадку\~\~є порушення вимог законодавства з охорони праці . Згідно первинного огляду постраждалої у МСЕК відповідно до довідки № 0044793 від 22 червня 2016 року у [PERSON] встановлено втрату 25 % професійної працездатності на строк до 1 липня 2017 року внаслідок нещасного випадку, який стався 20 лютого 2016 року. Висновком визначна потреба у медикаментозному лікуванні за наслідками виробничої травми. Правовідносини , що склалися між сторонами по справі, регулюються нормами трудового законодавства. Відповідно до ст.. 13 Закону України « Про охорону праці» ( в редакції Закону України від 21 листопада 2002 року ) роботодавець зобов»язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно - правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. \~Як встановлено, [PERSON] отримала\~\~виробничу травму. Вина\~\~відповідача\~\~в пошкодженні здоровя\~\~позивача на виробництві\~\~підтверджується складеними комісіями актами\~\~ розслідування\~\~нещасного випадку\~\~та про нещасний\~\~випадок на виробництві .\~\~ Як визначив Конституційний Суд України в рішенні від 8 жовтня 2008 року № 20-рп\\2008 , після скасування права застрахованих громадян , що потерпіли на виробництві від нещасного випадку , на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань вони мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу відповідно до ст.. 1167 ЦК України та ст.. 237-1 КЗпП України. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування працівнику моральної шкоди провадиться власником або уповноваженим ним органом у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначив Верховний Суд України в п. 13 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову практику у справах по відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» , за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин , зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров»я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя , обов»язок по відшкодуванню моральної ( немайнової ) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як видно із медичних документів , наданих позивачем , за наслідками отриманої на виробництві травми вона періодично проходить лікування . Крім того, як зазначила позивач, після отриманої травми вона не змогла виконувати свої трудові обов»язки , іншу роботу їй не було запропоновано, тому вона вимушена була звільнитись , втратила роботу, соціальні зв»язки, що також спричиняє їй моральні страждання. Суд знаходить обґрунтованими і доведеними вимоги позивача про спричинення їй моральної шкоди , оскільки стан її здоров»я погіршився внаслідок отриманої на виробництві травми , настала часткова втрата професійної працездатності , яка зумовила звільнення з роботи. Суд визнає, що спосіб життя позивача через пошкодження здоров»я на виробництві змінився ,і це вимагає від неї докладання додаткових зусиль для його організації . \~\~Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що \~позивач має право на відшкодування моральної шкоди від відповідача. При визначенні розмiру грошового відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги ступiнь \~втрати позивачем \~професiйної працездатностi,\~суттєвість порушених життєвих зв'язкiв позивача, характер додаткових зусиль, \~що потребують від позивача для організацiї свого життя, \~i вважає за необхiдне стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму \~9000 грн. В рештi позову \~ [PERSON] про стягнення моральної шкоди суд вiдмовляє з причин завищення \~ розміру \~позовних вимог . Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про недоведеність факту спричинення їй моральної шкоди внаслідок \~травмування , оскільки це твердження спростовується наданими позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами Як визначено ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, \~на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Також суд керується рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 р., в якому зазначено, що ушкодження здоровя, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обовязків ,незалежно від ступеня втрати професійної працездатності,\~вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання. У відповідності зі ст. 88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір 1600 грн. На підставі ст. ст. 237-1 КЗпП України ,

Outcome: approved