overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.01.2014 року звернулась до районного суду з позовом до відповідача і прохала стягнути з нього борг по оплаті праці в сумі3652грн і 360грн моральної шкоди. При цьому вказувала, що працює у відповідача з 4 травня 1988року згідно наказу № 51-к від 3.05.1988рроку і переведена на посаду оператора копіювальних та розмножувальних машин ВГТ наказом №38-П від 13.05.2010 року. Відповідач з березня 2013 року не виплачує їй заробітну плату, через що утворилась заборгованість, відмовив у видачі довідки про розмір боргу по заробітній платі. Члени сім»ї позивача працюють на одному підприємстві і не отримують заробітну плату, що створює для них особливі складності і примушує позичати гроші на елементарні сімейні потреби, чим принижується гідність і спричиняються моральні страждання. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримувала і прохала їх задовольнити у повному обсязі, мотивуючи спричинення моральної шкоди тривалою невиплатою заробітної плати, позбавленням можливості вчасно придбавати продукти харчування, необхідні речі і сплачувати комунальнім платежі, необхідністю докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив листа, в якому прохав справу розглядати без представника, заперечував проти задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач наказом №51-к від 3.05.1988року прийнята на роботу креслярем і наказом № 38-П від 13.05.2010 року переведена на роботу на посаду оператором копіювальних та розмножувальних машин ВГТ на ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання». Із наданої відповідачем довідки вбачається, що заборгованість по заробітній платі становить 3652 грн. Відповідно до ст.115 КЗпП України відповідач обов»язаний виплачувати заробітну плату працівнику двічі протягом місяців. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Дані вимоги закону відповідач не виконав, через що утворилась заборгованість, яку не виплачено позивачу по цей час, чим спричинено моральні страждання, порушено нормальні життєві зв»язки і створена загроза нормальному існуванню, а тому вимога про стягнення моральної шкоди підлягає дочасткового задоволення. Суд визначає суму відшкодування моральних страждань з урахуваннямтривалості затримки ви плати заробітної плати, обмежень, пов»язаних з необхідністю організовувати своє життя у складних умовах, у розмірі 200грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витратипо сплаті судового збору в сумі 243,6грн, від сплати яких звільнений позивач. З урахуванням викладеного, ст.ст. 115, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.01.2016 року звернувся до суду з позовною заявою, що була уточнена , в якій зазначив, що 21 липня 2015 року померла його мати [PERSON]. Згідно до свідоцтва про право власності його матір є співвласником квартири [ADDRESS] разом із його батьком [PERSON] та відповідачем. Мати склала заповіт, згідно до якого заповіла йому все своє майно. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва, оскільки частки майна у спільній власності не визначені. Батько [PERSON] помер 2 липня 2016 року. Невизначення розміру часток у спільній власності унеможливлює йому отримати спадщину. Просить визначити, що частка померлих [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою м.Львів, вул.Широка, становить по 1/3 кожному. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та розгляд справи були повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з Свідоцтва №7968 про право власності на квартиру від 24.11.2000р., виданого Львівським бюро приватизації відомчого житла Львівської залізниці на підставі розпорядження від 10 листопада 2000 р. за №7968, квартира №20 за адресою м.Львів, вул. Широка 75 належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] померла 21 липня 2015 року у віці 81 років, про що зроблений актовий запис за №670 від 21 липня 2015 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. [PERSON] помер 2 липня 2016 року у віці 80 років, про що зроблений актовий запис 995 від 4 липня 2016 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] своїм листом від 23.01.2016 року за №5/02-14 повідомила позивача про неможливість видати свідоцтво про спадщину у звязку з не визначенням часток у спільній сумісній власності спадкодавця. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом не встановлено, що між співвласниками спірної квартири існувала будь-яка домовленість щодо розміру часток спільної сумісної власності. Тому слід визначити за [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частки кожному у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] (1:3). Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] , 28.01.2020 звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначила,\~що перебуває\~із відповідачем\~у зареєстрованому\~шлюбі,\~від якого\~мають доньку,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка мешкає\~разом із\~позивачем,\~перебуває на\~її утриманні\~та вихованні.\~Позивач разом\~з відповідачем\~не проживають. Чоловік не надає достатньої матеріальної допомоги, позивач змушена утримувати доньку самостійно, тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду із позовом і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з`явилась, до його початку подала заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, розглядати справу за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до початку судового засідання подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Суд, ознайомившись із заявою позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 29.09.2012. З копії свідоцтва про народження [PERSON] , вбачається що вона народилась [INFO] і її батьками є: [PERSON] - батько; [PERSON] мати, яка міститься в матеріалах справи. Факт проживання неповнолітньої [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , підтверджено актом про проживання неповнолітньої дитини разом з матір`ю, який міститься в матеріалах справи. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом із тим, суд вважає за доцільне, ухвалюючи рішення у даній справі, роз`яснити сторонам право звернення до суду в подальшому із позовом про зміну (збільшення, зменшення) розміру аліментів, у випадках, передбачених ст. 192 СК України. Крім того, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судові витрати. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.03.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбу з 17.10.2014 року. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивачка у попереднє судове засідання не з»явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на позові наполягала. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2014 року (а.с.6). Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.7), який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 грн. щомісячно обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.03.2017 року звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути аліменти з [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.10.2007 року. Під час шлюбу в них народилося двоє дітей: - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач з ними разом не проживає та добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Представник позивача [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги своєї довірительки підтримує в повному обсязі. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явився, до суду надав заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у попередньому судовому засіданні, відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований з наступних підстав. Так, в попередньому судовому засіданні встановлено, що в позивача і відповідача є спільні діти : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] р. н., які знаходяться на утриманні позивача. Встановлені судом факти підтверджуються: копією свідоцтва про шлюб виданого 06.10.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції , актовий запис № 104 - (а.с.- 6); копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] виданого 06.04.2008 р. виконавчим комітетом Теліжинецької сільської ради Тетіївського району Київської області (а.с.- 7), копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] виданого 02.06.2010 р. виконавчим комітетом Теліжинецької сільської ради Тетіївського району Київської області (а.с.- 8), довідкою про склад сім'ї виданою виконавчим комітетом Теліжинецької сільської ради від 22.03.2017 року № 134 ( а.с- 69) . Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в попередньому судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, що [PERSON], як батько не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, тож суд у відповідності зі ст.ст. 181-183 Сімейного Кодексу України, стягує з нього аліменти. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір, поскільки позивач згідно законодавства звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.03.2017 року звернулася до суду із заявою про винесення додаткового рішення. Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що при ухваленні рішення 06.03.2017 року про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] суд не вирішив питання про розподіл судових витрат. Просила стягнути з відповідача на її користь документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 640,00 грн. В судове засідання сторони не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Їх присутність не є обов'язковою. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 06.03.2017 року Баранівським районним судом Житомирської області ухвалено рішення про задоволення позову [PERSON], яким розірвано шлюб зареєстрований 16.05.2008 року Виконкомом Дубрівської сільської ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис №5 між громадянами України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однак, суд при ухваленні даного рішення не вирішив питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.\~\~ Згідно ч. 1 ст. 79 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Ч. 1, ч.3 ст. 88 ЦК України визначає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.п. 2 п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу (640,00 грн.). Оскільки, судом позов [PERSON] задоволено в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути всі документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.04.2015 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, в якій вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає разом із сімєю, але добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не працює, пенсіонер, фізично здоровий і має змогу її надавати. Просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючі з дня предявлення позову і до повноліття дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву з клопотанням слухати справу у її відсутність та задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 23.10.2014 року, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.12.2014 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.07.2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON], народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки КП «СЕЗ м. Селидове» № 839 від 27.04.2015 року, [PERSON], [INFO], проживає разом із батьками [ADDRESS] Згідно зі ст. 181 СК України, рішенням суду, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері чи батька. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має одну малолітню дитину, не працює, є пенсіонером, фізично здоровий, інших утриманців відповідач не має, в звязку з чим, має змогу сплачувати аліменти на утримання сина. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.04.2017р звернулась до суду із дійсним позовом, вказуючи, що з [PERSON], відповідачем у справі, має спільну дитину [PERSON], [INFO], однак у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не перебуває. Свій позов мотивує тим, що їх спільний син знаходиться на її утриманні, проживає разом із нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, так як працює, інших аліментних зобовязань перед іншими особами не має. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги цілком, просила їх задовольнити та надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] вимоги позову визнав в повному обсязі, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, та в заяві зазначив, що згоден виплачувати аліменти на утримання сина в заявленому позивачкою розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд знаходить заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], (серія І-НО №594459, виданого 10.06.2014р у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №738) батьком дитини записаний відповідач - [PERSON] З Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 30.03.2017р №01-17/894, наданого із комітету мікрорайону №6 м.Краматорська, в будинку за адресою: вул.Київська, буд.29, м.Краматорськ, разом із [PERSON] мешкає її син [PERSON], [INFO]. З наданих до суду письмових заяв вбачається, що позивач підтримала позов, а відповідач його повністю визнав. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.180 СК України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач ухиляється від матеріального утримання неповнолітнього сина, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд враховує стан здоров'я дитини, її вік, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в заявленому розмірі, а саме в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітної плати відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частини стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640грн.

Outcome: approved