Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач 21 квітня 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилаються на те, що вона є власником двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS], яку вона отримала у приватну власність на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.03.2015 року. За вказаною адресою, крім неї, зареєстрована її донька [PERSON]. Відповідач в квартирі не проживає з 2000 року. На відповідача, як таку, що зареєстрована в квартирі нараховуються комунальні платежі та експлуатаційні витрати за утримання житла. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою та зняти її з реєстраційного обліку. Позивач в судовому засіданні присутньою не була, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Представник третьої особи ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до суду не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.6). В зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON] (а.с. 8, 9). З Довідки від 08.12.2014 року вбачається, що відповідач за адресою: [ADDRESS], фактично не мешкає з 2000 року (а.с. 8). Факт реєстрації Відповідача в зазначеній квартирі тягне за собою нарахування на неї, як такої, що зареєстрована в квартирі, комунальних платежів та експлуатаційних витрат. Відповідач не бажає у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку та зареєструватися за місцем свого фактичного перебування. Розмір експлуатаційних витрат за утримання житла останнім часом значно зріс, а тому сплата за додаткову особу, яка фактично комунальними послугами не користується, негативно відображається на матеріальному становищі власника квартири. Згідно ст.317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.383 ЦК України - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стосовно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на підставі власності, це є результатом реалізації права власника, тому у них виникає право на користування чужими майно, тобто сервітутне право. Відповідно до ст.405 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. При цьому, ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач та її неповнолітні діти відсутній в цій квартирі понад рік, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування цією квартирою. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ віл 07.02.2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, а на підставі п. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У силу викладеного,

Outcome: approved