Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 березня 2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала його наступним. [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Спадкоємицею майна [PERSON] була його дружина і її, позивача, мати - [PERSON], яка прийняла спадщину, але документально не оформила. [INFO] року мати померла. Вона є спадкоємицею майна померлої за законом. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу Люба Ж.М. відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], на не приватизованій земельній ділянці площею 0,15 га. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, направила до суду заяви про розгляд справи у її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Кринківської сільської ради, треті особи - приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу Люба Ж.М., у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Представники третіх осіб - реєстраційної служби Глобинського РУЮ (в даний час відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Глобинського РУЮ ), відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не інформували, заперечень на позов не надіслали. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] року помер [PERSON]. Спадкоємцем майна [PERSON] була його дружина і її, позивача, мати - [PERSON], яка прийняла спадщину, але документально не оформила. [INFO] року мати померла. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (тобто на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини) він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] за свого життя фактично вступила в управління спадковим майном після померлого свого чоловіка, [PERSON], але не встигла оформити своїх спадкових прав. Дані про те, що [PERSON] відмовилася від спадщини чоловіка - відсутні. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 45/2015, заведеної 30 квітня 2015 року приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу Люба Ж.М, позивач прийняла спадщину, подавши відповідні заяви. Приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу Люба Ж.М. постановою від 04 березня 2016 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А», веранду літ. «а» було побудовано в 1974 році, погріб з шийкою літ. «Бп», літню кухню - гараж літ. «Б» - в 1977 році, навіс літ. «Бн» - в 1980 році. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарських книгах №11 ( за період 211-2015 рр) Кринківської сільської ради [PERSON], спадкоємицею майна якого є [PERSON], був зареєстрований в [ADDRESS] і проживав у ньому до смерті в складі сім»ї [PERSON] За ним останнім часом під № 0935-1 значилося належне на праві власності нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], на не приватизованій земельній ділянці площею 0,15 га. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON], за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 17.02.2016 року № 108/02-04, збудовані будівлі, які розташовані в [ADDRESS] збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1, ч.5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що позивач, як спадкоємець, яка прийняла спадщину по закону, має право на його успадкування . Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved