Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач 26 січня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с.1-3). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 жовтня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11405677000, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 109\~945,00 грн., строком користування до 23.10.2015 року, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 25% річних. В забезпечення виконання позичальником зобовязань за вказаним кредитним договором, 25 жовтня 2006 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №234915, згідно умов якого поручитель зобовязався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови кредитного договору, кредит позичальнику надав. Але, позичальник, попри взяті на себе зобовязання у терміни, визначені умовами договору, кредитні кошти та проценти за користування кредитом своєчасно не повернула, допустила прострочення позики, тим самим порушила умови укладеного кредитного договору, у звязку із чим, станом на 30.06.2015 року її заборгованість перед банком складає сумі 32\~656,96 грн., із якої: заборгованість за кредитом строкова 8\~684,84 грн.; заборгованість за кредитом прострочена 17\~028,29 грн.; заборгованість по процентам строкова 668,64 грн.; заборгованість по процентам прострочена 3\~641,26 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 2\~144,51 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 489,42 грн. Оскільки відповідачі добровільно не бажають виконувати взяті на себе зобовязання, позивач вимушений був звернутись до суду із даним позовом, у якому просить суд стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №\~11405677000 від 23.10.2008 року в сумі 32\~656,96 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання позивач в особі свого представника за довіреністю [PERSON], не зявився. До суду представник надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.149). Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки не надавав. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з'явилась. Про день час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без своєї участі не надавала. У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 23 жовтня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11405677000, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 109\~945,00 грн., строком користування до 23.10.2015 року, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 25,0% річних (а.с.5-6). 23 січня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту № 11405677000 від 23.10.2008 року, відповідно до умов якого сторони погодили процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 20,0% річних (а.с.7-8). 23 жовтня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір поруки №234915, відповідно до умов якого, останній зобовязався перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобовязань за кредитним договором №\~11405677000 від 23.10.2008 року перед кредитором, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.9-11). За змістом ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Позивач умови кредитного договору виконав - кредит надав, але позичальник в порушення умов кредитного договору допустила прострочення повернення кредитних коштів, у звязку із чим, станом на 30.06.2015 року її заборгованість перед банком складає сумі 32\~656,96 грн., із якої: заборгованість за кредитом строкова 8\~684,84 грн.; заборгованість за кредитом прострочена 17\~028,29 грн.; заборгованість по процентам строкова 668,64 грн.; заборгованість по процентам прострочена 3\~641,26 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 2\~144,51 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 489,42 грн. (а.с.25-36). Про наявність заборгованості за кредитним договором відповідачі повідомлялись шляхом направлення поштою вимог про повернення коштів від 10.03.2015 року (а.с.51-52,53-54). У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. У відповідності до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи щодо судових витрат, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, його вимоги задоволено, тому із співвідповідачів у рівних частках належать до стягнення документально підтверджені судові витрати у сумі 326,57 грн. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved