Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 лютого 2018 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору підряду, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14 січня 2018 року вона з відповідачем уклала договір підряду для буріння свердловини. Вартість всіх матеріалів та робіт склала 9000 гривень. В договорі зазначено, що відповідач зобовязується приступити до виконання робіт не пізніше 17 січня 2018 року та закінчити не пізніше 20 січня 2018 року. Того ж дня вона виплатила відповідачу 5000 гривень, 16 січня 2018 року з банківської картки перерахувала ще 1850 гривень, а 17 січня 2018 року через відділення банку виплатила ще 950 гривень. Проте 17 січня 2018 року [PERSON] до виконання робіт не приступив. В телефонній розмові відповідач поясняв, що погодні умови не дають можливості виконати роботу, а коли погода покращиться він негайно візьметься за роботу. Час йшов, але відповідач не збирався виконувати умови договору. Позивач телефонувала йому багато разів, але [PERSON] знаходив відмовки, а з часом взагалі перестав відповідати на дзвінки. На підставі викладеного позивач просить розірвати договір підряду на проведення робіт від 14 січня 2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], стягнути з відповідача сплачену суму коштів у розмірі 7800 гривень, 10000 моральної шкоди та витрати зі сплати судового збору. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, відомостей про причини неявки не надав, тому суд, згідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 січня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір на проведення робіт з буріння свердловини та [PERSON] отримано авансовий платіж у розмірі 5000 гривень (а.с.7) Згідно виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» 16 січня 2018 року позивач [PERSON] додатково перераховувала на банківську картку відповідача грошові кошти у розмірі 1850 гривень (а.с.9). 17 січня 2018 року через відділення банку [PERSON] додатково сплатила [PERSON] грошові кошти у розмірі 950 гривень (а.с.8). Відповідно до зазначеного договору відповідач зобов'язався приступити до буріння свердловини не пізніше 17 січня 2018 року, а виконати роботи не пізніше 20 січня 2018 року. Однак відповідач у строки зазначені в договорі роботу не розпочав. Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами та виходячи з дійсних обставин справи, наявних доказів, суд приходить до висновку, що фактично між [PERSON] та [PERSON] укладено оплатний, двосторонній, консенсуальний договір про виконання робіт за винагороду - договір побутового підряду. Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно ч. 2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Судовим розглядом встановлено, що при укладенні договору на проведення робіт з буріння свердловини від 14 січня 2018 року сторонами погоджені усі істотні умови його договору відповідно до предмету, у тому числі стосовно вартості замовлених робіт, внесення завдатку тощо. За правилами ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність факту укладення між сторонами договору підряду та його виконання з боку позивача. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем не виконав, у визначений за погодженням сторін строк до роботи не приступив та роботу виконав. Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про розірвання договору підряду та стягненню сплачених попередньо за договором підряду сум. Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить із наступного. У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла, за наявності її вини. Позовні вимоги позивач в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 гривень мотивує тим, що вона сподівалась з січня 2018 року вже користуватись свердловиною, через що вона нервувала, часто телефонувала відповідачеві та витрачала час та кошти. Однак на думку суду зазначена сума є завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, глибині та періоду страждань, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід зменшити до 1000 гривень. Питання судових витрат слід вирішити на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial