Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

Позивач 14.02.2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 12068,94 грн.. Позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у сумі 480,00 доларів США, які зобов`язувався повернути у строк до 01.09.2019 року. Однак, в обумовлений договором позики строк зобов`язання не виконане, що зумовило звернутись до суду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2020р. відкрито провадження у вказаній справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8, ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 01.07.2019 року між [PERSON] до [PERSON] було укладений договір безпроцентної позики грошових коштів (а.с. 8-9). Відповідно до п.2.1 Договору позивач передає у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 12 565,41 грн., що на момент укладання та підписання договору еквівалентно 480,00 доларі США. Факт передачі грошей піддержується підписами сторін. Відповідно до п.4.1 договору позики, позика надається на два місяці, а саме до 01.09.2019 року (а.с.8-9). Пунктом 6.2. договору визначено, що пеня за прострочення виконання зобов`язання становить 0,01 % за кожен день прострочення. А також пеня на час звернення до суду складає 184,54 грн.. 14.02.2019 року відповідачу направлена вимога про повернення позики. Проте відповідачем жодних дій на повернення позики не здійснено (а.с.12). Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А отже,компенсація на час звернення до суду складає 6,39 доларів США. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення грошових коштів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за договором позики від 01.07.2019 р.. Відповідачі всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаного боргу перед позивачем. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із [PERSON] [INFO] грошові кошти в сумі 12 068,94 грн. з яких: 11 723,33 грн. - сума основного боргу; 189,54 грн. - пені; 156,06 грн. - компенсація за прострочення договору позики, 3% річних. Крім того, згідно статті 141 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви були оплачені судові витрати і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved