Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Железняк А.В. звернулася до суду із позовом до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина, до складу спадкового майна увійшли грошові кошти, які знаходяться у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» за договором банківського вкладу, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк». За життя бабуся позивачки склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачці грошові кошти по договору банківського вкладу. Позивач звернулась до приватного нотаріуса з заявою (додатковою) про прийняття спадщини за заповітом, однак 08.07.2020 року приватний нотаріус ЗМНО Запорізької області Сенченко К.В. винесла постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на грошові кошти по договору банківського вкладу, оскільки позивачем було пропущений шестимісячний термін з дня відкриття спадщини для подання заяви. Позивач зазначає, що пропустила строк з поважних причин, оскільки їй не було відомо про існування договору банківського вкладу та про існування заповіту на ім`я позивачки. Крім того, позивач зазначає, що після смерті бабусі вважала єдиним спадкоємцем першої черги свою мати [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті своєї матері, а тому просила суд визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, встановити додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 27.07.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано спадкові справи, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. 10.08.2020 року на адресу суду від приватного нотаріуса Сенченко К.В. надійшла копія спадкової справи №2/2014 після померлої [PERSON] 21.08.2020 року від представника позивача до суду надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без участі представника позивача та позивача. 25.08.2020 року на адресу суду від представника Запорізької міської ради надійшов відзив, в якому відповідач надав пояснення, щодо обов`язку позивача довести поважність причин пропуску та обставин, на які посилається позивач, просив прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства та розглянути справу у відсутність представника Запорізької міської ради. 25.08.2020 року ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. 04.09.2020 року від приватного нотаріуса Алейнікової Н.О. надійшла копія спадкової справи після №2/2020 померлої [PERSON] 22.09.2020 року від представника позивача адвоката Железняк А.В. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача та позивача, просили позов задовольнити в повному обсязі, на підставах викладених у ньому. У судове засідання призначене на 23.09.2020 року учасники справи не з`явилися, тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, у тому числі і матеріали спадкових справ, проаналізувавши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до такого висновку. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77,\~81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 14.03.2014 року, виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 1581. Позивач [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження позивачки та її матері [PERSON] . 08.07.2020 року постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В. відмовлено у видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на грошові кошти в АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку із тим, що позивач не подала заяву про прийняття спадщини у 6-ти місячний термін та пропустила строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Зі спадкової справи № 12/2014, відкритої 22.04.2014 року, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В. за заявою [PERSON] , вбачається, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки та садового будинку, на які приватним нотаріусом було видано свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] , копії яких містяться в матеріалах справи. Матеріалами спадкової справи №2/2014 встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги та прийняла спадщину після [PERSON] . Оскільки позивачка не зверталась з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадщину у встановлений законом строк прийняла її мати [PERSON] , що підтверджується заявою, поданою 22.04.2014 року. Статтею 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Строки для прийняття спадщини встановлено\~ст. 1270 ЦК України, згідно якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст.1272ЦК України особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України№ 7 від 30 травня 2008 року). Правила частини третьої статті 1272ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ході розгляду справи позивачем не було доведено існування об`єктивних, непереборних та істотних перешкод у несвоєчасному поданні заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як протягом визначеного законом періоду, так і протягом наступного часу. Згідно до\~ст. 1220 ЦК\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Так, [PERSON] померла [INFO] , отже спадщина відкрилася [INFO] , а шестимісячний строк на прийняття спадщини сплив 14.09.2014 року, [PERSON] спадщину в порядку\~ст. 1268 ЦК України\~не прийняла, оскільки не знала про існування заповіту і вважала, що її мати [PERSON] є єдиним спадкоємцем після бабусі, однак заяву про прийняття спадщини позивачем подано лише 08.07.2020 року, тобто через п`ять років три місяці після спливу строку на подання заяви про прийняття спадщини. Однак, зазначені позивачем обставини не можна віднести до тих, які є непереборними та такими, що унеможливлюють подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Наказ Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Пунктом 2.1.глави 10 вказаного Порядку визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. Проте, позивач не скористалася можливістю направити нотаріусу заяву про бажання прийняття спадщини поштовим зв`язком. Таким чином, само по собі посилання позивача на необізнаність щодо наявності заповіту та спадкового майна, не можна приймати до уваги як поважні причини, які виключали можливість спадкоємцю своєчасно подати заяву про прийняття спадщини будь-якими засобами зв`язку. В той же час, як вбачається з позовної заяви, позивачкою не заперечується той факт, що\~\~їй було відомо про смерть бабусі, однак нею не надано доказів, які свідчили б про неможливість у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Разом з тим відповідно до ч. 3 ст.\~12\~та частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Однак у справі відсутні докази неможливості звернення позивачки до нотаріуса і позивачем не доведено, наявність у неї як спадкоємця об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Суд в свою чергу враховує, що з моменту відкриття спадщини до моменту звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини минуло п`ять років три місяці, протягом яких позивач не вчиняла будь-яких дій спрямованих на прийняття спадщини, при цьому поважність бездіяльності спадкоємця щодо прийняття спадщини протягом цього періоду належними доказами не обґрунтована. Отже, позивачем не доведено наявність обставин, які б давали суду підстави визнати причини пропуску нею строку на прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк для подання такої заяви і доказів, які б підтверджували наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкодили їй вчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини позивачем не надано. Верховний Суд України у своєму рішенні від 26 вересня 2012 року, прийнятому у справі № 6-85цс12 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (ч.3\~ст. 1272 ЦК України) у подібних правовідносинах, зробив правовий висновок про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Аналогічні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду України № 6-1215цс16 від 14 вересня 2016 року. Отже, позивач не надала суду будь-яких доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Окрім того, з урахуванням відомостей, які наявні в спадковій справі, вбачається, що після смерті [PERSON] , спадкоємцем першої черги (ст.1261,1266 ЦК України) є [PERSON] , яка згідно заяви адресованій нотаріусу, прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , а позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про спадщину за законом після її смерті, в тому числі на грошові кошти, які належали [PERSON] , спадкоємцем якої була [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Outcome: dismissed