Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON], 20 квітня 2018 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері [PERSON], померлої 05 липня 1999 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що після смерті матері [PERSON], яка померла 05 липня 1999 року, відкрилася спадщина земельна частка (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектари вартістю 173351,45 грн., члена КСП АФ «Тимківська», с. Тимкове, Кодимського району Одеської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) члена КСП АФ «Тимківська» серії ОД-12 №0076993, виданого на імя померлої. Вона як спадкоємець за законом фактично вступила у володіння та управління спадковим майном. До неї перейшов у власність житловий будинок, предмети звичайної домашньої обстановки, а також сертифікат на право на земельну частку (пай) члена КСП АФ «Тимківська» серії ОД-12 №0076993. Інші спадкоємці за законом відсутні. В подальшому вона зазначений правовстановлюючий документ втратила, що призвело до неможливості оформлення спадщини. Своєчасно до нотаріуса не змогла звернутися і в силу того, що коштів на оплату судових витрат не було. В теперішній час вона зазначений правовстановлюючий документ знайшла. Час, що був витрачений на пошуки втраченого правовстановлюючого документу призвів і до пропущення строку позовної давності. Все вище зазначене і змусило її звернутися за захистом свого права до суду. Просить поновити строк позовної давності, встановити факт прийняття спадщини та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай), розміром 5,69 в умовних кадастрових гектари, вартістю 173351,45 грн. на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0076993, виданого на імя померлої 05 липня 1999 року [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача ([PERSON] сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнає. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно розяснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», … у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З урахуванням того, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає це визнання. Отже суд констатує, що позивач, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину після смерті [PERSON] і тим самим набула право власності на спадкове майно - земельну частку (пай), розміром 5,69 в умовних кадастрових гектари, вартістю 173351,45 грн. на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0076993, виданого на імя померлої 05 липня 1999 року [PERSON]. Стосовно вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, то суд прийшов до такого. Статтею 71 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, визначено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Статтею 80 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, передбачено, що якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Суд вважає причину пропуску строку позовної давності позивачем поважною, оскільки вона на протязі певного періоду часу не могла оформити спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, а звідси - не мала можливості захистити своє порушене право. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 529, ч.2 ст.548, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року,

Outcome: approved