Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON] ( [INFO] , зареєстрований: [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.10.2015 вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1595. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені, проживають в різних містах, спільного господарства не ведуть з червня 2017 року. Через відстань, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю у них не виникає. Примирення між ними неможливе, дитини після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 15.05.2018 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила залишити їй теперішнє прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Встановлено, що 10.10.2015, згідно свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] ), сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1595. Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER] ) сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , щодо місця проживання якої між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний відповідач. Також, спору щодо батьківства та про поділ спільного майна, що є спільною власністю подружжя між сторонами немає. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON] , який повністю погодився із заявленими позовними вимогами та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують з червня 2017 року, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved