Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 жовтня 2014 року звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 200 грн. на місяць до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав та пояснив, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Рішенням суду відповідач позбавлений батьківських прав відносно вказаної дитини, опікуном якої призначено позивача. Відповідач проживає окремо, дитині нічим не допомагає, хоча зобов'язаний це робити та має таку можливість, тому просив свій позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнав у повному обсязі, пояснивши, що дійсно є батьком [PERSON], [INFO], відносно якого позбавлений батьківських прав. Визнає свій обов'язок сплачувати аліменти на утримання вказаного сина, тому проти задоволенню позову не заперечував. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши надані ними письмові докази, суд вважає необхідним позов задовольнити з таких підстав. Стаття 51 Конституції України, а також ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 03 жовтня 2009 року відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції Одеської області. Матір'ю малолітнього [PERSON] в актовому записі про його народження вказано [PERSON], яка рішенням Кодимського районного суду від 29 жовтня 2009 року позбавлена батьківських прав відносно зазначеної дитини (справа №2-274/09). Рішенням цього ж суду від 12 березня 2010 року відповідач [PERSON] також позбавлений батьківських прав відносно вказаної малолітньої дитини (справа №2-182/10). У зв'язку з цим розпорядженням Кодимської райдержадміністрації №166/А-2010 від 24 березня 2010 року малолітній [PERSON] визнаний дитиною, яка позбавлена батьківського піклування, а розпорядженням цієї ж райдержадміністрації №222/А-2010 від 23 квітня 2010 року позивача [PERSON] призначено опікуном цієї малолітньої дитини. У статті 19 та ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. При цьому, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. При цьому, позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини не припиняє обов'язок батьків утримувати цю неповнолітню дитину (ч.2 ст.166 СК України). Відповідно до ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів або в твердій грошовій сумі. Аліменти у твердій грошовій сумі визначаються у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення (ч.1 ст.184 СК України). При визначенні розміру аліментів суд у відповідності з вимогами ч.1 ст.182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. У зв'язку з цим суд, враховуючи відсутність у відповідача [PERSON] постійної роботи та заробітку, отримання ним мінливого доходу, визнання заявленого позивачем розміру та спроможність сплачувати аліменти у такому розмірі, вважає необхідним визначити аліменти у твердій грошовій сумі у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати, до ст.79 ЦПК України відносить судовий збір. Згідно з ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. На підставі викладеного,

Outcome: approved