Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] в поданій до суду позовній заяві просить визнати недостовірною та такою, що принижує її честь, гідність і ділову репутацію інформацію, поширену відповідачем [PERSON] в мережі інтернет у відеоролику під назвою: «[INFO]», а саме: «[PERSON], це була права рука [PERSON] у першій школі», «тих вчителів, яких вона вмовила прийняти партійність регіонів, вона нагородила годинами», «а тим вчителям, які відмовилися вступати в партію регіонів було прижато і зменшено часи, ставка, менше ставки, такий нечесний прийом» та просить зобов'язати відповідача [PERSON] спростувати вказану поширену інформацію у такий самий спосіб, у якій вона була поширена, опублікуванням спростування наступного змісту: «Зобов'язати в місячний термін з моменту вступу в силу рішення суду по даній справі [PERSON] спростувати поширену інформацію у такий самий спосіб, як вона була поширена у мережі інтернет, опублікуванням спростування наступного змісту: «Спростування мною, [PERSON] у липні 2016 року на сторінці у соціальній мережі Facebook та вебсайті youtube була поширена недостовірна інформація про [PERSON] у відеоролику під назвою «[INFO]», а саме: «[PERSON], це була права рука [PERSON] у першій школі», «тих вчителів, яких вона вмовила прийняти партійність регіонів, вона нагородила годинами», «а тим вчителям, які відмовилися вступати в партію регіонів було прижато і зменшено часи, ставка, менше ставки, такий нечесний прийом», та просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в серпні 2016 року відповідачем [PERSON] у відеоролику під назвою: «[INFO]», в мережі Інтернет на сайтах www.facebook.com. та www.youtube.com. була поширена інформація про неї, яка не відповідає дійсності, є недостовірною, ганьбить її честь гідність, ділову репутацію, оскільки відповідач допустив неправдиві висказування щодо неї. Оскільки відповідно до Конституцції України честь і гідність людини визнається найвищою соціальною цінністю та проголошує право кожного на повагу до його гідності, вона звернулась до суду з позовом про захист її гідності та честі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, навів пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просили їх задовольнити, при цьому позивач пояснила, що про існування вказаного відеоролику, в якому принижується її гідність та честь, вона дізналась від оточуючих людей в середині серпня 2016 року. Відповідач [PERSON], не заперечуючи дослівність його висловлювань щодо [PERSON], на які остання вказала у своєму позові, позов не визнав, вважає викладені в позовній вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, оскільки висловлювання, на які посилається позивач, є його особистими оціночними судженнями, які не містять фактичних даних і тому вони не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а відтак і відсутня відповідальність за такі висловлювання. Суд, заслухав сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст. 297 ЦК України - кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно ст. 299 ЦК України - фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Судом встановлено, що дійсно, [INFO] року в мережі Інтернет на сайтах www.facebook.com. та www.youtube.com. «Шепетовка» Онлайн у відеоролику під назвою: «[INFO]» відповідач [PERSON], проти чого останній не заперечував, поширив недостовірну інформацію щодо позивача, вказав, що: «[PERSON], це була права рука [PERSON] у першій школі», «тих вчителів, яких вона вмовила прийняти партійність регіонів, вона нагородила годинами», «а тим вчителям, які відмовилися вступати в партію регіонів було прижато і зменшено часи, ставка, менше ставки, такий нечесний прийом». Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили вказаний вище факт розповсюдження відповідачем [PERSON] в серпні 2016 року недостовірної інформації щодо їхньої колеги [PERSON], що викликало в них обурення такими неправомірними діями та словами відповідача; вказують на те, що багато людей бачили цей відеоролик, батьки дітей, які навчаються у школі, почали дзвонити та питати про цей відеоролик, не розуміючи, що відбувається у школі. Як самі свідки, на що останні вказували в судовому засіданні, так і члени колективу школи, в якій вони працювали, були пригнічені цією недостовірною інформацією, а громадяни м. Шепетівки, які бачили сюжет вказаного відеоролика, були здивовані, оскільки багато людей знають позивача [PERSON] як гідну людину, яку шанують люди, багато людей почали дзвонити і питати з цього приводу. Свідки відмічали, що після розповсюдження недостовірної інформації відносно позивача, остання була дуже пригнічена, їй було дуже неприємно, її емоційний стан був дуже тяжкий, вони (свідки) заспокоювали її, розуміючи, що її авторитет був підірваний. У відповідності до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). З наведеного суд приходить до висновку про те, що поширена відповідачем інформація в мережі Інтернет на сайтах www.facebook.com. та www.youtube.com. «Шепетовка» Онлайн у відеоролику під назвою:«[INFO]» щодо відповідача [PERSON] є недостовірною та порочить гідність, честь і ділову репутацію позивача. У п.18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Посилання відповідача на те, що висловлені [PERSON] критичні оцінки можливих негативних дій з боку позивача є оціночними судженнями, а тому він не може нести за них відповідальність, суперечить вимогам законодавства. Так, відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилистичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). У судовому засіданні всупереч вимогам ст.10 ЦК України відповідач не надав суду доказів того, що події, про які йдеться у відеоролику, мали місце і що позивач дійсно розподіляла години, зменшувала ставки вчителям, які відмовлялися вступати у партію регіонів, а отже критика чи оціночні судження в даному випадку не могли мати місце. Тому суд приходить до висновку, що інформація, викладена відповідачем у вказаному вище відеоролику, є недостовірною, і приймає доводи позивача, що дана недостовірна інформація порушує немайнові права позивача на повагу до честі, гідності та недоторканість ділової репутації позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про інформацію», у разі, якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Фактичні обставини справи свідчать, що поширена у відеороліку інформація принижує гідність і честь позивача, заподіює шкоду діловій репутації, підриває до неї довіру громадськості, викликає недовіру оточуючих її людей до доброчесності, порядності, професіоналізму позивача в цілому. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що неправомірні дії відповідача завдали певних душевних та психічних страждань. Суд погоджується з тим, що поширення негативної інформації призвело до вимушених змін у життєвих стосунках і трудових правовідносинах [PERSON], оскільки близькі їй люди та колеги по роботі вкрай негативно ставляться до осіб, які порушували закон чи професійні обов'язки. В результаті позивачу доводиться докладати багато зусиль для відновлення попереднього стану. Зважаючи на вказані обставини та беручи до уваги зазначене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що співмірним розміром відшкодування заподіяної моральної шкоди буде стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 2 000,00 грн., задовольняючи в цій частині позовні вимоги частково. Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позивачем та її представником доведено факт того, що відповідачем розповсюджена інформація, яка порочить честь та гідність, ділову репутацію позивача, а тому в цій частині задовольняє позовні вимоги. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі ст. ст. 10, 23, 297, 299 ЦК України,Закону України «Про інформацію»,

Outcome: partial