Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 15.02.2017 року до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] разом із ним. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем у справі проживав однією сім`єю без шлюбу з червня 2010 року по липень 2012 року. Від цих стосунків [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . У липні 2012 року вони почали мешкати окремо, дитина до двох років мешкала разом із відповідачем [PERSON] , а потім стала мешкати разом із ним, позивачем, оскільки він має більш комфортні умови проживання та матеріально забезпечував дочку. Разом із тим, дитина протягом досить тривалих проміжків часу проживала у матері. Однак, на початку 2016 року відповідач стала мешкати однією сім`єю з чоловіком, який не мав власного житла, тому вони були змушені часто змінювати орендовані квартири, що не забезпечувало дитину належними умовами проживання. Крім того, він вважає, що співмешканець відповідачки впливає на неї негативно: вона стала психічно неврівноваженою, дратівливою і свої негативні емоції виплескує на дитину. У січні 2017 року відповідач побила дитину, що підтверджується висновком експерта. Також, відповідач почала зловживати спиртними напоями. Дитина дуже прив`язана до батька, бажає мешкати разом із ним, а не з матір`ю , тому він звернувся до суду. Позивач в судовому засіданні присутнім не був, скориставшись правом представництва відповідно до ст.58 ЦПК України. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні присутнім не була, про час та місце розгляду справи повідомлена, про причину неявки суд не повідомила. Представник третьої особи, - Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради в судовому засіданні не заперечувала проти позову, надала висновок виконкому , відповідно до якого визначення місця проживання дитини разом із батьком є доцільним. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку загального позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подала, крім того, представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, вислухавши представника позивача, представника Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIІІ внесено зміни до ЦПК України від 18 березня 2004 року, які набирали законної сили з 15 грудня 2017 року. Відповідно до вимог частини 3 статті 3 ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року, встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з п.9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 03 липня 2018 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7), якій на теперішній час виповнилося сім років. Малолітня [PERSON] мешкає разом із батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с.16) , що підтверджується актом обстеження умов проживання, з якого вбачається, що зазначена квартира приватизована, складається з двох кімнат, умови проживання задовільні, житло облаштоване необхідними меблями, побутовою технікою; в квартирі чисто, охайно, речі мають своє місце; в наявності все необхідне санітарно-технічне обладнання та побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: виділено окрему кімнату, в якій в наявності ліжко, письмовий стіл, шафа, куточок для ігор, дитяча література, іграшки, ігри, комп`ютер (а.с.16). Згідно ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За правилами ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини,стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Позивачу визначення місця проживання дитини необхідно для вирішення питань виховання дитини, з метою влаштування до шкільного закладу за місцем проживання дитини. Суд, вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітньої дитини, враховує інтереси дитини, забезпечення необхідних умов для її виховання та розвитку, необхідність у спілкуванні з обома батьками, ставлення батьків до дитини тощо. Так, позивач працює у ПАТ «Криворіжгаз» майстром відділу обслуговування вузлів обліку газу; за місце роботи та за місцем мешкання характеризується позитивно (а.с.18, 19), має стабільний заробіток (а.с.17); забезпечений житлом, яке перебуває у приватній власності (а.с.11-15). Відповідач не працює, власного житла не має, а відтак відсутні умови для проживання дитини, належного матеріального утримання , її виховання та розвитку, що відповідачем не спростовано. Також, суд враховує висновок спеціаліста судово-медичного експерта №58 від 12 січня 2017 року, відповідно до якого у [PERSON] виявлені ушкодження у вигляді: саден обличчя, діафрагми нижньої подряпин лівого передпліччя; садна лівого стегна; синця правого ю суглобу - які виникли від ударної дії тупого твердого предмету (предметів). Характер виявлених ушкоджень, при первинному обстеженні, ступінь його загоєння (скоринки саден і подряпин над рівнем шкіри, синець з нечіткими контурами), свідчать, що давність їх виникнення може відповідати строку вказаному обстежуваною, характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6 (а.с.8-10). Зі слів дитини у вихідний день у вечірній час у квартирі мати дерев`яним предметом била по шиї, шкіряним паском вдарила в обличчя, хапала за волосся, руками била по голові, від чого вона падала та вдарялася об меблі. Крім того, за висновком Довгинцівського виконкому районної у місті ради №8/22-4294 від 30 листопада 2018 року щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] проживання дитини разом із батьком можливе (а.с.153, 154). З зазначеного вище висновку вбачається, що з матір`ю дитини [PERSON] зв`язок відсутній. За характеристикою КЗШ№103 [PERSON] до школи приходила декілька раз, цікавилася успішністю та поведінкою дочки. Інші документи, які б свідчили про участь матері у житті дитини, відсутні (а.с.153). За інформацією, наданою Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України 18 грудня 2018 року [PERSON] , [INFO] перетнула пункт пропуску «БориспольD» у напрямі «виїзд». Іншої інформації в базі даних не виявлено (а.с.167). Отже, враховуючи ставлення відповідача до участі у вихованні дитини, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини разом із батьком, який працює, має стабільний дохід, має можливість утримувати малолітню дочку матеріально, враховуючи висновок виконкому Довгинцівської районної у місті ради, з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про можливість визначення місця проживання дитини з її батьком. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у справі в сумі 640,00грн.

Outcome: approved