Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач 28.09.2015 року звернувся до Цюрупинського районного суду Херсонської області суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що домоволодіння [ADDRESS] належало на праві власності її матері [PERSON] на підставі договору дарування від 11.12.1995 року. Власником вище зазначеного домоволодіння з 17.09.1982 року була [PERSON] , яка внаслідок складних фінансових обставин переоформила зазначений будинок на свою матір. З 2005 року [PERSON] хворіла і не встигла нотаріально переоформити домоволодіння у власність позивача. В період з 2005 року по 2009 рік позивач проживала в м.Херсоні у помешканні свого чоловіка. Відповідач впродовж цих чотирьох років проживала разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] та знаходилася на утриманні матері, ніде не працювала, зловживала спиртними напоями та сильнодіючими лікарськими засобами. За тиждень до смерті у [PERSON] стався інсульт, позивач здійснювала догляд за матір`ю та житловим будинком за рахунок своїх коштів. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло зазначене домоволодіння. Після смерті матері позивач та відповідач звернулися до Цюрупинської державної нотаріальної контори Херсонської області із заявами про прийняття спадщини. Тільки 04.09.2015 року з повідомлення державного нотаріуса Кіріченко А.В. позивач дізналася, що за життя [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] , яким заповіла останній все майно. Позивач вважає, що державний нотаріус Кіріченко А.В. грубо порушила вимоги ст.69 Закону України «Про нотаріат», пп.5.5,5.6,5.7 п.5 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, протиправно склала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки не з`ясувала наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщини, не внесла до кола спадкоємців неповнолітніх на час відкриття спадщини онуків спадкодавця (дітей позивача) [PERSON] ,1994 року народження, та [PERSON] , 1994 року народження. Тому свідоцтво про право на спадщин за заповітом, видане [PERSON] вважала таким, що підлягає скасуванню. Також позивач зазначила, що згодом вона дізналася, що відповідач [PERSON] видала [PERSON] та [PERSON] на право розпорядження на свій розсуд домоволодінням [ADDRESS] . Позивач вважала, що відповідач, потрапивши під психологічний, фізичний та фінансовий тиск зі сторони [PERSON] та [PERSON] , метою яких є заволодіння вказаним домоволодінням, змушена була видати 28.07.2015 року цю довіреність, а тому довіреність підлягає визнанню недійсною. У зв`язку з викладеним, позивач просив: - визнати недійсною довіреність від 28 липня 2015 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Херсонської області Левківським Ігорем Петровичем, на підставі якої [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] розпоряджатися (в тому числі продати, обміняти) за ціну та на умовах за їх розсудом належне довірителеві домоволодінням [ADDRESS] ; - визнати протиправними всі дії, вчинені [PERSON] та [PERSON] на підставі довіреності від 28 липня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Левківським Ігорем Петровичем; - визнати протиправними дії, вчинені державним нотаріусом Цюрупинської державної нотаріальної контори Кіріченко Аллою Василівною, щодо складання на [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.09.2015 року; - скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.09.2015 року; - зобов`язати державного нотаріуса Цюрупинської державної нотаріальної контори Кіріченко Аллу Василівну скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за заповітом в спадковому реєстрі та державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на домоволодінням [ADDRESS] за попереднім спадкоємцем [PERSON] ; - стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду. Ухвалою Цюрупинського районного суду від 27.10.2015 року відкрито провадження за даною справою. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 21.03.2016 року справу передано на розгляд до Суворовського районного суду м.Херсона. У зв`язку з процедурою ліквідації районних судів м.Херсона та утворенням Херсонського міського суду справа 13.04.2016 року передана на розгляд Херсонського міського суду Херсонської області. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В. від 15.04.2016 року прийнято до провадження вказану справу. 21.06.2016 року позивач надала до суду заяву про уточнення підстав та вимог заявленого позову про визнання недійсними довіреності та свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивач зазначила, що 04.08.2009 року вона подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом щодо майна померлої матері [PERSON] Другим спадкоємцем була її сестра [PERSON] , яка через вживання алкогольних напоїв мала неадекватну поведінку та зволікала від прийняття спадщини. Вважаючи, що оформити спадщину можливо тільки разом з сестрою, позивач залишилася проживати після смерті матері у спадковому житловому будинку та відклала на певний час оформлення спадщини. [PERSON] через державного нотаріуса Кіріченко А.В. незаконно оформив свідоцтво про право [PERSON] на спадщину за заповітом щодо майна померлої [PERSON] 19.08.2015 року позивач взнала від [PERSON] , що [PERSON] видала йому 28.07.2015 року довіреність на оформлення спадкових прав за заповітом, а також на продаж або обмін спадкового будинку. На момент видачі оспорюваної довіреності відповідач [PERSON] не мала права на спірний житловий будинок, а тому не мала права видавати довіреність на вчинення договорів на його відчуження. Відповідач [PERSON] , отримавши довіреність, не діяв в інтересах [PERSON] , а бажав отримати дозвіл на купівлю цього будинку для свого малолітнього сина. Оскільки особи, зазначені у довіреності не мали при собі і не надали нотаріусу документу про право власності на житловий будинок, нотаріус Левківський І.П., посвідчуючи вказану довіреність, порушив вимоги ч.1 ст.238 ЦК України та п.п.1.1 та 1.2. п.1 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій. Зазначена довіреність та свідоцтво про право на спадщину за заповітом порушують житлові права позивача, а тому відповідно до вимог ст. 203 ч.1, 215 ч.1 ЦК України є підстави для визнання їх недійсними. Відповідач [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини лише 28.08.2015 року, в той час як [PERSON] померла ще 28.02.2009 року, а тому відповідач [PERSON] без поважних причин пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, не отримавши згоди на прийняття спадщини від позивача як спадкоємця, що прийняв спадщину. А тому відповідач [PERSON] відповідно до ч.1 ст.1270, ч.1-3 ст.1272 ЦК України вважається, такою, що не прийняла спадщину. Приватний нотаріус Левківський І.П. також не мав права посвідчувати [PERSON] довіреність від 28.07.2015 року з тих підстав, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини. Крім того, станом на 19.08.2015 року, коли позивач знайомилася з оспорюванню довіреністю в ній не було дописок, а саме «та [PERSON] » державній нотаріальній конторі, тому на момент звернення до Цюрупинської держнотконтори для оформлення спадкових справ [PERSON] - [PERSON] . відповідач [PERSON] не мав повноважень на представництво її інтересів в Цюрупинській держнотконторі. З врахування уточнень позивач просив: - визнати [PERSON] такою, що не прийняла спадщину за заповітом [PERSON] , померлої [INFO] , через пропуск строку прийняття спадщини; - визнати недійсною і скасувати довіреність від 28 липня 2015 року, посвідчену приватним нотаріусом Херсонської області Левківським Ігорем Петровичем, на підставі якої [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] на вчинення правочинів щодо майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; - визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.09.2015 року щодо майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яке державний нотаріус Цюрупинської державної нотаріальної контори Кіріченко А.В. видала [PERSON] - [PERSON] ; - судові витрати покласти на відповідачів. 01.06.2017 року позивач своєю заявою доповнила підстави для визнання довіреності від 28.07.2015 року недійсною, зазначивши, що відповідач [PERSON] , страждаючи тривалий час на алкоголізм та ухиляючись від лікування, не маючи джерела доходів, маючи тяжке фінансове становище, посвідчила довіреності під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, оскільки за змістом довіреності позбавила себе можливості визначити істотні умови договору купівлі-продажу, отримати матеріальну вигоду в результаті відчуження спірного будинку, чим скористалися відповідачу [PERSON] та [PERSON] , тому ч.1 ст.233 ЦК України є додатковою підставою для задоволення позовних вимог про визнання довіреності недійсною та її скасування. У зв`язку з закінченням строку дії повноважень судді Ус О.В. та заявленими самовідводами іншими суддями, 26.02.2018 року згідно протоколу повторного автоматичного розподілу, справу передано у провадження судді Майдан С.І. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.12.2018 року за заявою позивача залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] в частині визнання протиправними всіх дій, вчинених [PERSON] та [PERSON] на підставі довіреності від 28 липня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Левківським Ігорем Петровичем; визнання протиправними дій, вчинених державним нотаріусом Цюрупинської державної нотаріальної контори Кіріченко Аллою Василівною щодо складання на [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер НАН 463482, р№508 від 02.09.2015 року; зобов`язання державного нотаріуса Цюрупинської міської Державної нотаріальної контори Кіріченко Аллу Василівну скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за заповітом в спадковому реєстрі та державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на домоволодінням [ADDRESS] за попереднім спадкоємцем [PERSON] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представники в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень позовних вимог підтримали. З врахуванням того, що тільки у 2015 році відповідач звернулася з заявою про прийняття спадщини за заповітом, та свідоцтво про право на спадщину за законом, та довіреність видана з порушенням встановленого законом порядку, просили: - визнати [PERSON] такою, що не прийняла спадщину за заповітом щодо майна померлої [INFO] [PERSON] через пропуск строку прийняття спадщини; - визнати недійсною і скасувати довіреність від 28 липня 2015 року, посвідчену приватним нотаріусом Херсонської області Левківським Ігорем Петровичем; - визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.09.2015 року щодо майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яке державний нотаріус Цюрупинської державної нотаріальної контори Кіріченко А.В. видала [PERSON] - [PERSON] ; - судові витрати покласти на відповідачів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заперечення (а.с.94-95 т.1), згідно яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за необґрунтованістю. Зазначила, що тривалий час існували неприязливі стосунки між позивачем та спадкодавцем з приводу того, що позивач вимагала від матері переписати на неї будинок. З приводу завдання матері та відповідачу [PERSON] позивачем тілесних ушкоджень останніми було подано безліч скарг та позовів. Після смерті матері у 2009 році позивач подала заяву про прийняття спадщини, була повідомлена про наявність заповіту на користь відповідача, тому вигнала її з будинку, забрала у неї документи на будинок. Відповідач 28.08.2009 року подала заяву про прийняття спадщини за заповітом. Відповідач проживає у гуртожитку з чоловіком-інвалідом, а позивач безпідставно користується її житловим будинком. Посусідству з спадковим будинком проживає [PERSON] , який погодився допомогти [PERSON] в оформленні спадщини будинок. Не маючи бажання спілкуватися з позивачем та побоюючись її погроз, між нею та [PERSON] була домовленість про обмін житла, він передасть відповідачу у власність своє житло, а вона надасть йому довіреність на оформлення спадщини та розпорядження своїм майном. Оформлюючи довіреність у приватного нотаріуса Левківського І.П, відповідач діяла свідомо, повністю розуміючи свої дії, на обліку у нарколога та психіатра вона не перебуває, не потребує лікування. Вважає, що звернення позивача у правоохоронні органи є способом позбавлення її спадкового майна, яке вона отримала у законний спосіб. В матеріалах справи (а.с.54 т.1) міститься заява відповідача [PERSON] , згідно якої просить справу розглянути у її відсутність за участю її представника [PERSON] , у задоволені позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні за необґрунтованістю. Зазначив, що матеріали справи свідчать про неприятливі стосунки між позивачем та спадкодавцем, а також між позивачем та відповідачем [PERSON] тривалий час. Після смерті матері позивач повернулася до житлового будинку та стала чинити перешкоди сестрі в користуванні житловим будинком. Вважав, що відповідачем не було пропущений строк прийняття спадщини та нотаріусом правомірно видано їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відсутні правові підстави для визнання його недійсним та його скасування. Також пояснив, що відповідач [PERSON] , бажаючи оформити право на спадкове майно, побоюючись погроз зі сторони відповідача, надала йому довіреність, якою уповноважила оформили свої спадкові права та уповноважила здійснити розпорядження зазначеним майном. Довіреність вона надала з власної волі, будь-які обставини, які свідчили про вчинення особою правочину під впливом тяжкої обставини не доведено, сама відповідач [PERSON] заперечує наявність таких обставин. На підставі довіреності він отримав у 2015 році в Цюрупинській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право [PERSON] на спадщину за заповітом щодо майна померлої [PERSON] Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] -\~ [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суд заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні. Відповідач державний нотаріус Кіріченко А.В. надала до суду заперечення (а.с.93 т.1), згідно яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю, справу розглянути у її відсутність. Зазначила, що нею видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом відповідно до вимог ст.ст.1297-1298 ЦК України, правові підстави для визнання його недійсним відсутні. Чинним законодавством не передбачено підстав для скасування такого свідоцтва. Посилання позивача на ст.1241 ЦК України, згідно якої після смерті спадкодавця, обов`язкову частку у спадщині мають онуки спадкодавця, є безпідставним відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України. Зазначила, що спадщина незалежно від часу її прийняття належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тому [PERSON] як власник будинку могла вчиняти будь-які дії, що стосувалися її майна, на свій розсуд, в т.ч. і надавати довіреність на розпорядження цим майном. Відповідач приватний нотаріус Левківський І.П. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнає та просить відмовити в задоволенні позову ( а.с 21 т.2). Представник третьої особи Олешківської (Цюрупинської) державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши осіб, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності з ч.1 ст.16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №74, зробленого 14.04.1962 року Цюрупинським відділом ЗАГС Херсонської області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] Згідно актового запису про укладення шлюбу №234, зробленого 04.06.1994 року Дніпровським ЗАГС м.Херсон, між [PERSON] та [PERSON] 04.06.1994 року укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка «Компаній», дружини «Компаній». Згідно актового запису про народження №7, зробленого 06.01.1970 року Цюрупинським бюро ЗАГС Херсонської області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до договору від 17.09.1982 року [PERSON] подарувала [PERSON] жилий будинок жилою площею 39,8 кв.м з господарчими будівлями та спорудами, що розміщений на земельній ділянці площею 508 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно договору від 11.12.1995 року [PERSON] подарувала [PERSON] жилий будинок з господарчими та побутовими спорудами в [ADDRESS] . Згідно актового запису про смерть №62, зробленого 03.03.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Цюрупинського районного управління юстиції Херсонської області, [PERSON] померла [INFO] . Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) Цюрупинською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Зі спадкової справи №429/2009, заведеної Цюрупинською державною нотаріальною конторою щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що 04.08.2009 року з заявою про прийняття спадщини після смерті матері звернулася її донька [PERSON] . Місце відкриття спадщини перевірено по реєстрації спадкодавця, [PERSON] , по пред`явленій домовій книзі на будинок [ADDRESS] , яка була зареєстрована з 01.01.1982 року. В спадковому будинку зареєстровані діти спадкодавця [PERSON] з 01.01.1982 року та [PERSON] з 17.08.1983 року. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) станом на 04.08.2009 року у спадковому реєстру знайдено інформацію щодо чинного заповіту [PERSON] , [INFO] , посвідченого 08.06.2004 року приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Басовой А.Д. Згідно заповіту від 08.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Басовой А.Д за реєстровим №978, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що все належне її майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і все те, на що вона за законом матиме право, вона заповідає [PERSON] , [INFO] . 28.08.2009 року [PERSON] звернулася до Цюрупинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] . Зазначена заява про прийняття спадщини зареєстрована державним нотаріусом Цюруписької держнотконтори Кіріченко А.В. 28.08.2009 року за №686. З матеріалів зазначеної спадкової справи вбачається, що [PERSON] 29.08.2009 року було направлено [PERSON] листа з проханням з`явитися до держнотконтори з питання прийняття спадщини після смерті [PERSON] у випадку наявності інвалідності надати довідку МСЕК. 30.07.2015 року [PERSON] зав.Цюрюпинською ДНК [PERSON] . [PERSON] було направлено листа з проханням з`явитися до держнотконтори з зазначенням, що спадкодавцем залишено заповіт, але не на її користь. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом буде видано спадкоємцю за заповітом. За запитом держнотконтори БТІ була видана довідка від 03.08.2015 року про те, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] станом на 01.12.1995 року зареєстровано за [PERSON] . На запит держнотконтори Цюрупинським районним судом Херсонської області довідками від 27.08.2015 року, 02.09.2015 року повідомлено, що у період з 01.01.2015 року по 01.09.2015 року [PERSON] з позовною заявою про визнання заповіту недійсним до суду не зверталася. В матеріалах спадкової справи міститься довіреність від 28 липня 2015 року, посвідчена приватним нотаріусом Херсонської області Левківським Ігорем Петровичем, відповідно до якої [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] представляти її інтереси та вести від її імені справи в усіх державних, громадським, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої незалежності, в тому числі в державних адміністраціях, органах місцевого самоврядування, земле упорядкованих організаціях та установах, управлінні земельних ресурсів, центрах державного земельного кадастру, управліннях Держземагенствах, територіальних органах земельних ресурсів Державного агентства земельних ресурсів України, органах прокуратури, внутрішніх справ, юстиції, в тому числі в Іванівській та в Цюрупинській державній нотаріальній конторі та Реєстраційній службі, державної реєстрації, технічної інвентаризації, податкових, митних органах, банківських установах, страхових компаній, житлово-експлуатаційних, зв`язку, газо-електро-постачальних організаціях, архітектурно-будівельних установах та інших, при вирішені будь-яких питань, що стосуватимуться ведення справи по оформленню її спадкових прав на майно, що залишилося після смерті [INFO] [PERSON] , яка постійно і на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] і продаж та/або обміну на умовах за його розсудом, належного їй житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В довіреності мається відмітка дописаному «та в Цюрупинській» вірити, поряд зазначений підпис [PERSON] [PERSON] та приватного нотаріуса [PERSON] І.П. Довіреність видана строком на три роки. За змісту довіреності вбачається, що зміст довіреності [PERSON] зрозумілий та відповідає її волі. Наявність інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 02.09.2015 року та скорочений витяг з Єдиного реєстру довіреностей від 02.09.2015 року в спадковій справі свідчить, що Цюрупинською державною нотаріальною конторою здійснювалася перевірка дійсності довіреності. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 02.09.2015 року відсутні обтяження щодо майна [PERSON] . Згідно актового запису про шлюб №46, зробленого 03.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Цюрупинського районного управління юстиції у Херсонській області, між [PERSON] та [PERSON] 03.06.2011 року зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] - [PERSON] ». Згідно заяви [PERSON] від 02.09.2015 року до Цюрупинської державної нотаріальної контори, діючого від імені [PERSON] , він просив видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. 02.09.2015 року державним нотаріусом Цюрупинської державної нотаріальної контори Кіріченко А.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем майна, зазначеного в заповіті від 08.04.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №978, майна [PERSON] , що померла [INFO] , є [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №44431058 від 24.09.2015 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину, за заповітом, серія та номер: [NUMBER] , р №508, виданий 02.09.2015 року державним нотаріусом Цюрупинської державної нотаріальної контори Кіріченко А.В. 07.09.2015 року [PERSON] звернувся до служби у справах неповнолітніх Цюрупинської районної державної адміністрації з заявою, в якій просив надати дозвіл на придбання його сину житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та надати йому повноваження підписати за неповнолітнього сина договір купівлі-продажу при нотаріальному оформленні. Згідно витягу з протоколу №11 від 09.10.2015 року засідання комісії з питань захисту прав дитини Цюрупинської районної державної адміністрації відмовлено [PERSON] у наданні дозволу на вчинення правочину (купівлі-продажу) щодо нерухомого майна, що розташоване за адресою: [ADDRESS] з тих підстав,що існує спір щодо зазначеного нерухомого майна. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2016 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13.01.2016 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Цюрупинської районної Державної адміністрації Херсонської області про визнання протиправними дій відмовлено. Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 09.10.2015 року №К-12996/13, на яких позивач посилається як на доказ пропуску строку відповідачем для прийняття спадщини за заповітом, [PERSON] повідомлено, що проведеною під час розгляду її звернення, перевіркою встановлено, що в Цюрупинській державній нотаріальній конторі зберігається спадкова справа №429/2009 року до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведена на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за законом від 04.08.2009 року. 28.08.2015 року до державної нотаріальної контори також звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 08.06.2004 року приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Басовою А.Д., згідно з яким [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] . Згідно з інформацією зі Спадкового реєстру (витяг №20904151 та інформаційна довідка №41372466) вказаний заповіт є чинним. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, листами від 29.08.2009 (вих. №652/02-14) та від 30.07.2015 року (вих. №02-14/687) [PERSON] було запрошено до державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлої [PERSON] , а також з проханням повідомити щодо свого звернення до суду стосовно оскарження заповіту. Згідно з інформацією, наданою Цюрупинським районним судом Херсонської області (листи від 27.08.2015 та від 02.09.2015), із заявою про визнання заповіту недійсним [PERSON] до суду не зверталася. На підставі поданої заяви [PERSON] представника за довіреністю 02.09.2015 року за реєстровим №508 державним нотаріусом Кіріченко А.В. на ім`я [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Дійсність довіреності було перевірено державним нотаріусом Кіріченко А.В. за Єдиним реєстром довіреностей, що підтверджується скороченим витягом від 02.09.2015 за №29577757. Як вбачається з наданих матеріалів, при видачі свідоцтва про право на спадщину як правовстановлюючий документ нотаріусу був наданий договір дарування житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , посвідчений 11.12.1995 року державним нотаріусом Цюрупинської державної нотаріальної контори Бережною Л.І., згідно з яким право власності на вказаний житловий будинок належало [PERSON] Міністерство юстиції, діючи в межах компетенції, визначеної Положенням про Міністерство юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228, не має повноважень щодо надання правової оцінки діям нотаріуса при вчиненні ним нотаріальних дій. Питання щодо правомірності вчинених нотаріальних дій та визнання їх недійсними можуть бути вирішені в судовому порядку. Згідно довідок із лікарні від нарколога і психіатра №2205 від 28.12.2015 року та №2205 від 28.12.2015 року [PERSON] на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться. З матеріалів, наданих відповідачем [PERSON] - [PERSON] (а.с.98-109 т.1), вбачається, що між позивачем та спадкодавцем [PERSON] тривалий час були неприязливі стосунку, спадкодавець [PERSON] зверталася у 2002-2005 роках до райвідділу міліції з заявами щодо вжиття заходів до [PERSON] та її чоловіка з приводу вчинення сварок із-за будинку, завдання їй тілесних ушкоджень, висловлення нецензурною лексикою на її адресу, до райсуду з позовом про виселення [PERSON] та членів її сім`ї. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Статтею 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї ( стаття 1268 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину це документ, який, будучи вираженим у нотаріальному правозастосовному акті, підтверджує перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини ( статті 1296,1298 ЦК України). Відповідно до вимог ст.69 Закону України «Про нотаріат», яка визначає порядок видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Відповідно пп.5.5,5.6,5.7 п.5 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України; коло спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначається на день відкриття спадщини; заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Відповідно до вимог ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно з ЦК єдиною підставою визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним є відсутність у особи права на спадкування. Під цю підставу підпадають випадки, коли особа, на чиє ім`я видане свідоцтво про право на спадщину, ніколи не мала прав на спадкування або ж мала, але втратила спадкові права. Порушення спадкових прав інших осіб у зв`язку з видачою свідоцтва може мати місце, зокрема, при порушенні права на обов`язкову частку у спадщині (ст.1241 ЦК), порушенні прав спадкоємців, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК), порушенні права осіб, які не подавали заяв про прийняття спадщини, але в силу закону вважаються такими, що прийняли спадщину (частина 3,4 ст.1268 ЦК). Отже, заповіт складений [PERSON] на користь [PERSON] чинний, остання мала право на спадкування за заповітом складеним на її користь, від спадщини не відмовлялася, у зв`язку з видачею на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом прав інших осіб не порушено, стороною позивача належних, достатніх та допустимих доказів вказаного в обґрунтування позовних вимог не подано. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернулася до Цюупинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, діти позивача (онуки спадкодавця) права на обов`язкову частку у спадщині не мали, свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] було видано держнотконторою у відповідності до вимог ст.ст.1296,1297,1298 ЦК України, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом перевірено факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна та не встановлено осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, стороною позивача не доведено, а судом не встановлено підстав, передбачених ст.1301 ЦК України для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позов в частині визнання [PERSON] такою, що не прийняла спадщину за через пропуск строку прийняття спадщини, та визнання недійсним і скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.09.2015 року є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Доводи позивача, що відповідач пропустила строк прийняття спадщини за заповітом та є такою, що не прийняла спадщину, спростовуються дослідженими в суді матеріалами спадкової справи, а лист Міністерства юстиції України від 09.10.2015 року №К-12996/13 в якому зазначено, що проведеною перевіркою, встановлено, що в Цюрупинській державній нотаріальній конторі зберігається спадкова справа №429/2009 року до майна померлої [INFO] [PERSON] та крім [PERSON] , 28.08.2015 року до державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом, не може свідчити про пропуск відповідачем строку прийняття спадщини, оскільки матеріали спадкової справи підтверджують подання заяви про прийняття спадщини саме 28.08.2009 року, а не 28.08.2015 року. Доводи позивача про порушення державним нотаріусом вимог ст.69 Закону України «Про нотаріат», пп.5.5,5.6,5.7 п.5 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України також спростовуються матеріалами спадкової справи. Що стосується позовних вимог про визнання недійсною довіреності та скасування її, суд прийшов до наступного. Згідно із ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст.632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Згідно ч.1 ст.233 Ц К України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Згідно з ч.1 ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ч.1 ст.238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Згідно ст.239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Відповідно до ч.1, 3 ст.244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно ч.1 ст.245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Як встановлено в судовому засіданні, у письмовій, нотаріально посвідченій довіреності від 28.07.2015 року, виданій [PERSON] відповідачам [PERSON] , [PERSON] , зазначено, що довіритель уповноважує відповідачів по справі «представляти» її «інтереси в усіх державних, громадських, господарських організаціях та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої незалежності, в тому числі в державних адміністраціях, органах місцевого самоврядування, землеупорядкованих організаціях та установах, управлінні земельних ресурсів, центрах державного земельного кадастру, управліннях Держземагенствах, територіальних органах земельних ресурсів Державного агентства земельних ресурсів України, органах прокуратури, внутрішніх справ, юстиції, в тому числі в Іванівській та в Цюрупинській державній нотаріальній конторі та Реєстраційній службі, державної реєстрації, технічної інвентаризації, податкових, митних органах, банківських установах, страхових компаній, житлово-експлуатаційних, зв`язку, газо-електро-постачальних організаціях, архітектурно-будівельних установах та інших, при вирішені будь-яких питань, що стосуватимуться ведення справи по оформленню її спадкових прав на майно, що залишилося після смерті [INFO] [PERSON] , яка постійно і на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] і продаж та/або обміну на умовах за його розсудом, належного їй житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Тобто, [PERSON] свідомо мала намір надати представникам повноваження щодо оформлення її спадкових прав після смерті матері, в тому числі бажала саме продати та /або обміняти житловий будинок, про що свідчить довіреність надана відповідачам [PERSON] та [PERSON] . Так перевіряючи наявність підстав для визнання довіреності недійсною, вказаних в ч.1 ст.215 ЦК України, судом встановлено, що зміст довіреності не суперечить цьому Кодексу, а також іншим актам цивільного законодавства (ч.1 ст.203 ЦК України), оскільки довіреність укладення в письмовій формі, посвідчена нотаріально, що відповідає правилам, зазначеним в ст.245 ЦК України. В довіреності вказана дата її вчинення, встановлено строк її дії, що відповідає правилам встановленим в ст.247 ЦК України. Зміст цього правочину не суперечить також і інтересам держави і суспільства та його моральним засадам. Оскільки судом встановлено, що при посвідченні довіреності [PERSON] Філонова [PERSON] . мала повний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення було вільним та відповідало її внутрішній волі, що також підтверджується її письмовими запереченнями на позов, стороною позивача підстави для визнання довіреності недійсною не доведені, а судом не встановлені порушення приватним нотаріусом Левківським І.П. при посвідчення довіреності вимог ст.238 ЦК України та Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296, суд вважає, що позовні вимоги про визнання довіреності недійсною та її скасування є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Посилання позивача на порушення нотаріусом при посвідченні довіреності вимог ст.238 ЦК України та п.п.1.1 та 1.2. п.1 глави 2 ІІ розділу Порядку вчинення нотаріальних дій, суд вважає безпідставним, оскільки зазначені положення регулюють надання документів нотаріусу для вчинення правочину про відчуження майна, проте нотаріусом було здійснено посвідчення довіреності , а не правочину про відчуження майна. Показання свідків позивача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які свідчили про те, що відповідач [PERSON] ухилялася від прийняття спадщини, при розмові з відповідачем [PERSON] у 2016 році розповіла про те, що їй не відомо про бажання [PERSON] переоформити будинок на свого сина, зміст довіреності не розуміла, не читала, шкодувала, що видала довіреність, не узгоджуються з іншими доказами за справою, не спростовують встановлені судом обставини, на які суд посилається при прийнятті рішення. За таких обставин, виходячи з засад розумності та справедливості, принципу непорушності волі заповідача, позов задоволенню не підлягає в повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати за рахунок відповідачів відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed