Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , в\~інтересах якої\~діє адвокат\~Ігнатов Є.Є., звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи - Мелітопольської державної нотаріальної контори, про зняття арешту з майна, та просить скасувати арешт\~на житловий\~будинок розташований\~за адресою: [ADDRESS] , який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 2093671 від 16.06.2005 року зареєстрований реєстратором Запорізького обласного державного нотаріального архіву Запорізької області, на підставі ухвали Нарсуду м. Мелітополя, б/н, додаткові дані: архівний номер 593141ZАР1, архівна дата 29.01.1998, дата виникнення: 10.01.1992 року № реєстру 19635-102, внутр. № АВ01663Е22ЕF282В5847 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 16.06.2005 року реєстраційний номер обтяження № 2093671 про арешт житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований реєстратором Запорізького обласного державного нотаріального архіву Запорізької області, на підставі ухвали Нарсуду м. Мелітополя, б/н, додаткові дані: архівний номер 593141ZАР1, архівна дата 29.01.1998, дата виникнення: 10.01.1992 року № реєстру 19635-102,внутр. № АВ01663Е22ЕF282В5847. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що вона є власником будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей, наданих КП «ММ БТІ», станом на 01.01.2013 року право власності на будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , належить їй - [PERSON] . Так, 26.10.2020 року вона вирішила продати вищевказаний будинок, в зв`язку з чим звернулася до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкової Ю.А., однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.10.2020 року згідно якої за результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту на житловий будинок нотаріусом встановлено, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, адреса нерухомого майна: [ADDRESS] , де зазначено, що власником є [PERSON] , реєстраційний номер обтяження № 2093671 від 16.06.2005 року накладений реєстратором Запорізького обласного державного нотаріального архіву Запорізької області, на підставі ухвали Нарсуду м. Мелітополя, б/н, додаткові дані: архівний номер 593141ZАР1, архівна дата 29.01.1998, дата виникнення: 10.01.1992 року № реєстру 19635-102,внутр. № АВ01663Е22ЕF282В5847, арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Також, у приватного нотаріуса, вона отримала інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 229611505 від 26.10.2020 року, де зазначена вказана заборона відчуження накладена на підставі ухвали Нарсуду м. Мелітополя від 10.01.1992 року, б/н. З моменту\~накладення заборони відчуження будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі ухвали Нарсуду м. Мелітополя від 10.01.1992 року, б/н, пройшло майже 30 років. Крім того, договором дарування від 16.02.2002 року, зареєстрованому в реєстрі за № 1-471, посвідченим приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Горох Л.І., серії АЕІ № 895581, їй була подарована 1/4 частина вказаного будинку, що свідчить про відсутність на той момент заборон відчуження вказаного будинку, і з того часу, вона стала єдиною власницею всього будинку, тобто заборона відчуження стала неактуальною. Вона звернулася з заявою до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, де знаходяться на зберіганні рішення прийняті Нарсудом м. Мелітополя, для витребування відомостей про підстави накладення арешту на вищевказаний будинок. Крім того, згідно проведеної перевірки реєстраційного обліку цивільних справ за 1991-1993 роки ухвали про накладення арешту на належний їй будинок розташований за адресою: [ADDRESS] - не виявлено. Як вбачається з листа державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори № 3022 від 17.04.2008 року, в Мелітопольський державній нотаріальній конторі не має даних про арешт вищезазначеного будинку, т.я. переписка за 1992 рік списана. Таким чином на даний час на належне їй майно безпідставно накладено арешт, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить їх задовольнити. Від представника третьої особи - Мелітопольської державної нотаріальної контори Шевченко С.О. до суду надійшла заява про розгляд справи без присутності державного нотаріуса. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником житлового будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину від 29.09.1989 року, зареєстрованому в реєстрі № 3-5446, посвідченому державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Мозгіною О.П. серії ААЕ № 821551 /а.с.9/; договором дарування від 14.02.1990 року, зареєстрованому в реєстрі за № 4-337, посвідченому державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Зубовою А.О. /а.с.10-11/; договором дарування від 16.02.2002 року, зареєстрованому в реєстрі за № 1-471, посвідченому приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Горох Л.І., серії АЕІ № 895581/а.с.8/. Відповідно до відомостей наданих КП «ММ БТІ» № 1005 від 23.10.2020 року, станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] /а.с.12,13/. Громадянка [PERSON] вирішила продати вищевказаний будинок, в зв`язку з чим звернулася до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкової Ю.А., однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.10.2020 року, згідно якої за результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту на житловий будинок нотаріусом встановлено, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, адреса нерухомого майна: [ADDRESS] , де зазначено, що власником майна є [PERSON] , реєстраційний номер обтяження № 2093671 від 16.06.2005 року накладений реєстратором Запорізького обласного державного нотаріального архіву Запорізької області, на підставі ухвали Нарсуду м. Мелітополя, б/н, додаткові дані: архівний номер 593141ZАР1, архівна дата 29.01.1998, дата виникнення: 10.01.1992 року № реєстру 19635-102,внутр. № АВ01663Е22ЕF282В5847, арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна /а.с.17/. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 229611505 від 26.10.2020 року, власник - [PERSON] , реєстраційний номер обтяження № 2093671 від 16.06.2005 року накладений реєстратором Запорізького обласного державного нотаріального архіву Запорізької області, на підставі ухвали Нарсуду м. Мелітополя, б/н, додаткові дані: архівний номер 593141ZАР1, архівна дата 29.01.1998, дата виникнення: 10.01.1992 року № реєстру 19635-102,внутр. № АВ01663Е22ЕF282В5847. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідност.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього праві чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно с.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 391 ЦК України\~передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» та частини другої\~статті 114 ЦПК України\~позови про зняття арешту з нерухомого майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність). За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом звільнення майна з-під арешту. Також, підлягають задоволенню вимоги позивача в частині виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження запису про арешт нерухомого майна, оскільки пунктом 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14.12.2012 року\~передбачене, що у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що накладення арешту на майно є перешкодою у здійсненні позивачем своїх прав власника нерухомості, а також відсутності підстав для існування такого арешту, суд вважає за необхідне задовольнити позов та звільнити майно з-під арешту, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження запису про арешт нерухомого майна.

Outcome: approved