Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до Заставнівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності на спільне сумісне майно та просить суд визнати будинковолодіння, розташоване в [ADDRESS] спільною сумісною власністю її та [PERSON] . Визнати за нею право особистої приватної власності на Ѕ ідеальну частку вищевказаного житлового будинку та стягнути із [PERSON] на її користь 931,68 грн. витрат за оплату судового збору та 1713,20 грн., за послуги по інвентаризації нерухомого майна відповідно до квитанції №13, №14 від 31.10.2019 року. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.03.2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який 07.12.2009 року між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства 13.03.2003 року за спільні кошти ними на підставі Договору купівлі-продажу було придбано житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , а тому даний будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивач зазначає, що користується житловим будинком, але останнім часом між нею та відповідачем виникають спори про порядок користування і володіння будинком. Угоди про спосіб виділення частки кожному із загального майна між ними не досягнуто. Крім того відповідач неодноразово вказує позивачу, що будинок його, так як документи оформлені на його ім`я і забороняє їй користуватися житловим будинком в повному обсязі. В зв`язку з такою поведінкою відповідача позивач в листопаді місяці 2019 року звернулася до нього із письмовою пропозицією, щодо добровільного порядку повести розподіл майна, шляхом укладення договору про розподіл майна, однак відповіді від відповідача не отримала. Крім того позивач зазначає, що відповідач забрав Договір купівлі-продажу, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно та відмовляється надати їх позивачу, в зв`язку чим вона змушена була звертатися до Заставнівського РБТІ, щодо видачі копії даних документів. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутності та відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, однак до суду повернувся поштовий конверт із відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». З відповіді на запит до виконавчого комітету Товтрівської сільської ради стосовно місця реєстрації відповідача (а.с.18-19) видно, що відповідач [PERSON] зареєстрований в с.Товтри вул.Чернівецької області, куди і направлялася судова повістка. Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України\~ днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Крім того згідно відповіді сільського голови виконавчого комітету Товтрівської сільської ради [PERSON] на доручення Заставнівського районного суду про вручення повістки [PERSON] вбачається, що вручити судову повістку [PERSON] неможливо із-за його відсутності в селі по місцю його реєстрації, так як він біля [ADDRESS] не проживає, перебуває за межами України ( зі слів матері у [PERSON] ). Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу, зі згоди представника позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований та підлягає до задоволення. У відповідності до ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна,що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що сторони із 03.03.2002 по 07.12.2009 перебували в зареєстрованому шлюбі, що вбачається із копії свідоцтва про одруження та копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.10,11). Під час перебування у шлюбі, а саме в 2003 році сторонами було придбано житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , що вбачається із Договору купівлі-продажу від 13.03.2003 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12, 13). Право власності на вказаний будинок зареєстровано Заставнівським РБТІ в реєстрові книзі №2 стор.265, реєстровий номер №560, реєстровий № 29129 за [PERSON] , що вбачається із копії Договору купівлі-продажу від 13.03.2003 року (а.с. 12). Згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №294 від 30.10.2019 року (а.с.14) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] складається із : житлового будинку літ.А, загальна площа 64,20 кв.м., житлова площа 39,60 кв.м.; хліву під літ.Б, сараю під літ.В, вбиральні під літ.Г, огорожі №1-4. Його вартість становить 93168 ( дев`яносто три тисячі сто шістдесят вісім) гривень, 00 копійок. Незважаючи на той факт, що вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був зареєстрований під час шлюбу лише на ім`я відповідача (як одного з подружжя), це не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Пленум Верховного суду України в п.23 своєї\~постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз`яснив судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3\~ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3\~ст.235 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 року у справі №6-1327цс15, міститься висновок про те, що підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в\~ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст.60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен на підставі доказів встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя або їх спільна праця. Згідно ч. 1 ст. 70 СК Україниу разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначенодомовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 372\~ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] та підлягає поділу, шляхом визнання права власності за позивачем - на 1/2 ідеальну частку. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ч.1\~ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції, наданої позивачем при звернені до суду із даним позовом ним сплачено 931,70 грн. судового збору, які слід стягнути з відповідача, оскільки позов задоволено в повному обсязі та стягнути із відповідача на користь позивача 1713,20 грн., за послуги по інвентаризації нерухомого майна відповідно до квитанції №13, №14 від 31.10.2019 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved