Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 жовтня 2017 року звернулась в суд з цим позовом, та просила визначити порядок користування нею та відповідачем будинком [ADDRESS] встановивши наступний порядок: ізольована кімната в будинку площею 10,3 кв.м передається в користування позивачці [PERSON]; ізольована кімната в будинку площею 34,5 кв.м передається в користування відповідачу [PERSON]; інші приміщення будинку (передпокій, кухня, коридори, ванна) залишаються в спільному користування [PERSON] та [PERSON]; гараж та приміщення літньої кухні, а також сарай літ. «Д» передаються в користування відповідачу [PERSON]; сарай літ. «Е» передається в користування позивачці [PERSON]; вбиральня літ. «М» та погріб літ. «П» залишаються в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON]. Підставою цьому вказувала те, що їй на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS]. Її колишньому чоловікові - відповідачу на праві спільної часткової власності належать інша 1/2 частина вказаного будинку. Вона з відповідачем не можуть знайти домовленості щодо користування спільним будинком, оскільки відповідач чинить їй перешкоди у користуванні будинком. За віком, станом здоров'я та матеріальним положенням вони не мають змоги здійснити перебудову будинку таким чином, щоб вийшло два окремих приміщення, тому вона змушена звернутися до суду з вимогою встановити порядок користування будинком. В ході судового розгляду справи позивачка уточнила вимоги позову, та просила за побажанням відповідача залишити у спільному користуванні погріб літ. «П». Додатково пояснила, що відповідач фактично проживає у літній кухні, яка отоплюється, а вона проживає у житловому будинку. Вона не проти того, що фактично у користування відповідача переходить більша кімната та більша кількість господарчих будівель. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні підтримав вимоги позову. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проте вказував, що бажає залишити погріб літ. «П» у спільному користуванні. Додатково пояснив, що з позивачкою вони шлюб розірвали та в них виник спір з приводу користування спільним житловим будинком. У позасудовому порядку вирішити свій спір вони не можуть. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належать по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 грудня 2012 року, цивільна справа №505/5850/13-ц. Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим 28.12.2016 року КП «Інвентаризатор», власниками будинку за адресою: [ADDRESS] є: [PERSON] - 1/2 частина, [PERSON] - 1/2 частина. В натурі є: житловий будинок літ. «А», з прибудовою літ. «а», загальною площею 84,7 кв.м, житловою площею 44,8 кв.м, що складається з: передпокій площею 18,2 кв.м, кімната площею 34,5 кв.м, кімната площею 10,3 кв.м, кухня площею 7,5 кв.м, коридор площею 7,1 кв.м, коридор площею 3,9 кв.м, ванна площею 3,2 кв.м, з надвірними господарчими спорудами: погріб окремо збудований літ. «П», навіс літ. «б», літня кухня літ. «Б», гараж літ. «Г», сараї літ. «Д,Е», убиральня літ. «М», ганок літ. «а1», вимощення І, огорожа №1,№3, ворота№2. У сторін виник спір з приводу порядку користування зазначеним будинком. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У цьому випадку спірні правовідносини стосуються не поділу житлового будинку, а встановлення порядку спільного користування ним. Тому критерій необхідності виділення в користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов'язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року в справі № 6-1500цс15. Враховуючи, що між сторонами має місце непорозуміння та сварки, в тому числі і щодо користування спірним будинком, сторони не погодили добровільно порядок користування будинком, відповідач чинить перешкоди позивачці у користуванні будинком, тому суд дійшов до висновку про те, що порушене право позивача підлягає захисту у судовому порядку шляхом визначення порядку користування житловим будинком з надвірними господарчими спорудами у варіанті, визначеному позивачем.

Outcome: approved