overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2018 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та подружні стосунки. Протягом останніх трьох років проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі та зазначив, що більше трьох років мешкають окремо, у нього інша сім'я, де народився син [PERSON], [INFO]. Примирення не можливе. Після розірвання шлюбу неповнолітній син [PERSON] залишиться проживати з матір'ю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Згідно вимог ст. 280 Цивільного процесуального Кодексу України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Так, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.04.1996 р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2018 р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони не підтримують шлюбні відносини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити та зазначила, що від шлюбу дітей не мають. 07.08.2018 р. подала письмові пояснення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно вимог ст. 280 Цивільного процесуального Кодексу України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Так, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.07.2013 р. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2018 р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Примирення між сторонами не можливе. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити та зазначила, що з грудня 2016 року мешкають окремо. Дитина залишиться проживати з нею. Примирення не можливе. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно вимог ст. 280 Цивільного процесуального Кодексу України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Так, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.07.2003 р. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2021 року звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , вказавши, що вони перебувають у шлюбі з 06 травня 1988 року. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені через втрату взаєморозуміння та наявність різних поглядів на життя. Оскільки примирення неможливе, позивач просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2021 року по справі відкрито провадження. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 06 травня 1988 року року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення Як вбачається з пояснень, викладених позивачем в позовній заяві, вона не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з [PERSON] . Стосунки між сторонами погіршилися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, на примирення не згодна. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] в.М. звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві він вказав, що 03 вересня 2014 року в с. Базар, Чортківського району, Тернопільської області померла його тітка [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яким вона розпорядилась за життя, склавши на нього 21 жовтня 2009 року заповіт. Однак прийняти спадщину позивач, по заповіту не може із-за того, що пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини, так як про існування даного заповіту дізнався тільки від сестри-відповідачки по справі у вересні 2015 року. Просить суд встановити додатковий строк, достатній для подання заяви на прийняття спадщини. Позивач [PERSON] позов підтримує, суду пояснив, що 03 вересня 2014 року в с. Базар Чортківського району Тернопільської області померла його тітка [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яким вона розпорядилася за життя, склавши на нього 21 вересня 2009 року заповіт. Однак прийняти спадщину по заповіту вона не може із-за того, що пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини, так як тітка проживала в його сестри [PERSON] Просить позовні вимоги його задовольнити, так як він пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини з поважних причин. Відповідачка [PERSON] позов визнає, не заперечує проти заявлених вимог. Суду пояснила, що в вересні 2015 року, переглядаючи документи своєї тітки [PERSON], вона знайшла заповіт, підписаний від її імені, який посвідчений в користь [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що про існування заповіту, складеного [PERSON] М,Т., [PERSON] дізнався в вересні 2015 року. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Позивач [PERSON] народився 11 грудня 1960 року в с. Базар Чортківського району Тернопільської області. 21 жовтня 2009 року в с. Стара Ягільниця Чортківського району Тернопільської області гр. [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося , і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON]. 03 вересня 2014 року в с. Базар Чортківського району Тернопільської області померла [PERSON], про що 05 вересня 2014 року складено відповідний актовий запис за №9 та видане свідоцтво про смерть. [PERSON] пропустив шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], оскільки позивач дізнався про існування заповіту в його користь у вересні 2015 року. Суд вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, позивач [PERSON] з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, тому необхідно визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В даному випадку має місце факт порушення спадкових прав позивача, які підлягають поновленню шляхом задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] вна звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] в розмірі по 1500 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що згідно ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Приймаючи до уваги вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати дану справу без особистих пояснень відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо даних про взаємовідносини сторін, з приводу яких виник спір. Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини справи. 14 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Ренівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, про що зроблено відповідний актовий запис №4 в книзі реєстрації шлюбів та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14 липня 2008 року. Від даного шлюбу у подружжя народилися [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), відповідно до свідоцтв про народження, які навчаються в ЗОШ І-ІІ ступенів с.Ренів, Зборівського району, Тернопільської області. Позивач працює вчителем ЗОШ с.Загір`я із середньомісячним доходом 11553,16 грн. відповідно до довідки №112 від 04.07.2019р. виданої за місцем роботи. Відповідач у вихованні дітей участі не приймає, матеріальної допомоги не надає. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, платника аліментів, матеріальне становище дитини, на яку призначаються аліменти. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення із відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] в розмірі по 1500 грн на кожну дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 08.07.2019 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі адвоката Конюшко Д.Б., звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат. Позов обґрунтовує тим, що 18.10.2017 у м. Києві трапилася дорожньо-транспортна пригода, в якій [PERSON] , керуючи транспортним потягом у складі тягача «DAF ТЕ 96 NCE 336», р.н. [NUMBER] та напівпричепа «KOGEL», р.н. [NUMBER] , рухаючись по вул. Василенка, 1 здійснив поворот праворуч зіткнення з транспортним засобом «HYUNDAI SANTA FE» р.н. [NUMBER] під керуванням власника [PERSON] . Невідкладно після настання вказаної ДТП, водії транспортних засобів прийняли рішення здійснити передбачене п.33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року (далі Закон України №1961-IV) право та спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якій, зокрема зазначили про винуватість у настанні означеної ДТП транспортного потягу у складі тягача «DAF» р/н [NUMBER] та напівпричепа «KOGEL», р/н [NUMBER] - [PERSON] . Цивільно правова відповідальність водія транспортного потягу у складі «DAF» р/н [NUMBER] та напівпричепа «KOGEL», р.н. [NUMBER] , на момент настання ДТП була застрахована ПрАТ «УАСК АСКА» відповідно до Полісу ОСЦІІВВНТЗ №АК/4705296.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі адвоката Панкратов П.В., звернувся в\~суд із\~позовом про визнання права власності на спадщину за заповітом, посилаючись на те, що 18.02.2008 року [PERSON] заповів [PERSON] все своє, майно. Заповіт не змінений та не скасований. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить домогосподарство [ADDRESS] по [ADDRESS] . Домогосподарство [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 0.08 га за призначенням для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд. Станом на 15 квітня 1991 року, зареєстрованих осіб не було. Позивач просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом. В судове засідання позивач не з`явився, його представник [PERSON] направив до суду заяву, про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнала у повному обсязі. Справа до суду надійшла 24.04.2019 року та була призначена до підготовчого судового засідання на 13.06.2019 рік. Судом встановлено, що 18.02.2008 року [PERSON] заповів [PERSON] все своє, майно. Заповіт не змінений та не скасований.. (а.с.6). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить домогосподарство [ADDRESS] по [ADDRESS] . Домогосподарство [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 0.08 га за призначенням для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд. Станом на 15 квітня 1991 року, зареєстрованих осіб не було. Відповідач [PERSON] відмовилась від спадкового майна на користь позивача. Згідно ст.1216\~ЦК України\~спадкування є\~перехід прав\~та обов`язків\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~до інших\~осіб. Стаття 1233 ЦК України передбачає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За таких обставин, та зважаючи на визнання відповідачем позову суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності на спадкове майно, що розташоване по [ADDRESS] . Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 1216, 1220, 1258, 1261, 1268 ЦК України, та

Outcome: approved