Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач 25.02.2015 року звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона з відповідачем розірвала шлюб 10.07.2014 року, від спільного життя мають двох дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. Відповідач є здоровою, працездатною особою, на користь інших осіб аліменти не сплачує, добровільно допомоги не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] є сторони по справі. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні, батько дітей добровільно матеріальної допомоги на утримання не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дітей одноособово, відповідач є працездатним, добровільно матеріальної допомоги не надає, проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також, згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved