Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Котис В.Я. звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на його користь 1604,58 доларів США та 586,50 грн., з яких: 1500 доларів США та 500 гривень - сума позики, 21,16 дол. США та 7,05 грн. - проценти за користування позикою, 51,65 грн. - інфляційні втрати, 83,42 дол. США та 27,80 грн. - 3% річних. Також просить стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі 4200 грн. витрат на правничу допомогу адвоката. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02 вересня 2018 року він та [PERSON] уклали договір позики, згідно якого відповідач позичив у нього 1500 доларів США та 500 гривень терміном до 30 вересня 2018 року, що підтверджується розпискою, власноручно написаною відповідачем. Проте, в порушення вимог закону та умов договору, відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання та не повернув суму позики. Також зазначає, що так як розмір процентів у розписці не встановлений, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Погоджений позивачем та відповідачем строк користування позикою складає 29 днів (з 02.09.2018 р. по 30.09.2018 року включно). Розмір облікової ставки НБУ за цей період становив: -17,5% річних, або 0,047% за один день (17,5%/ 365 днів) - до 06.09.2018 р.; -18% річних, або 0,049% за один день (18% / 365 днів) - з 07.09.2018 р. Розмір процентів від доларової частини позики у межах погодженого строку користування позикою становить: - за період з 02.09.2018 р. до 06.09.2018 р.: 1500 дол. * 0,047% * 5 днів = 3,52 дол.; - за період з 07.09.2018 р. до 30.09.2018 р.: 1500 дол. * 0,049% * 24 дні = 17,64 дол.. Розмір процентів від гривневої частини позики у межах погодженого строку користування позикою становить: - за період з 02.09.2018 р. до 06.09.2018 р.: 500 грн. * 0,047% * 5 днів = 1,17 грн.; - за період з 07.09.2018 р. до 30.09.2018 р.: 500 грн. * 0,049% * 24 дні = 5,88 грн. Таким чином, загальний розмір процентів від суми позики у межах погодженого строку користування позикою становить 3,52 + 17,64 = 21,16 дол. США та 1,17 + 5,88 = 7,05 грн.. Останнім днем повернення позики є 30 вересня 2019 року. Таким чином, інфляційні втрати та 3% річних нараховуються з 01 жовтня 2018 року по 11 серпня 2020 року. Сукупний індекс інфляції за період з жовтня 2018 р. до червня 2020 р. включно становить 1,1033 = (101,7 : 100) * (101,4 : 100) * (100,8 : 100) * (101,0 : 100) * (100,5 : 100) * (100,9 : 100) * (101,0 : 100) * (100,7 : 100) * (99,5 : 100) * (99,4 : 100) * (99,7 : 100) * (100,7 : 100) * (100,7 : 100) * (100,1 : 100) * (99,8 : 100) * (100,2 :100) * (99,7 : 100) * (100,8 : 100) * (100,8 : 100) * (100,3 : 100) * (100,2 : 100). Таким чином, сума інфляційних втрат від гривневої частини позики складає 500 грн. *1,1033 - 500 грн. = 51,65 грн.. Розмір 3% річних в перерахунку на один день невисокосних 2018 та 2019 років складає 0,0082% (3% / 365 днів). Кількість днів прострочення повернення позики у 2018 та 2019 роках складає 457 днів (з 01 жовтня 2018 р. до 31 грудня 2019 р.). Сума 3% річних за 2018 та 2019 роки від доларової частини позики становить 1500 дол. * 0,0082% * 457 днів = 56,21 дол. США. Сума 3% річних за 2018 та 2019 роки від гривневої частини позики становить 500 грн. * 0,0082% * 457 днів = 18,73 грн.. Розмір 3% річних в перерахунку на один день високосного 2020 року складає 0,0081% (3% / 366 днів). Кількість днів прострочення повернення позики у 2020 році складає 224 дні (з 1 січня до 11 серпня). Сума 3% річних за 2020 рік від доларової частини позики становить 1500 дол. * 0,0081% * 224 дні = 27,21дол. США. Сума 3% річних за 2020 рік від гривневої частини позики становить 500 грн. * 0,0081% * 224 дні = 9,07 грн.. Таким чином, загальна сума 3% річних за весь період прострочення повернення позики складає 56,21 + 27,21 = 83,42 дол. США та 18,73 + 9,07 = 27,80 грн. Отож, ціна позову становить 1500 дол. США та 500 грн. суми позики + 21,16 дол. США і 7,05 грн. процентів за погоджений строк користування позикою + 51,65 грн. інфляційних втрат + 83,42 дол. США та 27,80 грн. 3% річних = 1 604,58 дол. США та 586,50 грн.. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте, представник позивача подав до суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутності та у відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення №4820102378930. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надходило. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не подано відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 вересня 2018 року між сторонами спору було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого позивач передав у власність відповідачу 1 500 доларів США та 500 грн.. Факт отримання грошових коштів підтверджується оригіналом розписки [PERSON] від 02.09.2018 року. Відповідач зобов`язався повернути позивачу позику у такій самій сумі до кінця вересня 2018 року. У встановлений договором строк відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені ст.193, ч. 4 ст. 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Даного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №373/2054/16-ц від 16.01.2019 року, зазначивши що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За нормами ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач заявив окрему вимогу до відповідача про стягнення в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України, трьох процентів річних від простроченої суми. Внаслідок неналежного виконання грошового зобов`язання за договором позики від 02.09.2018 року, виникла заборгованість на суму 1500 доларів США та 500 грн.. Три проценти річних за весь період прострочення повернення позики складає 56,21 + 27,21 = 83,42 дол. США та 18,73 + 9,07 = 27,80 грн., згідно розрахунку поданого позивачем. Сума інфляційних втрат від гривневої частини позики складає 500 грн. *1,1033 - 500 грн. = 51,65 грн., згідно розрахунку поданого позивачем. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Враховуючи вище зазначені положення закону, та те, що розпискою якою відповідач [PERSON] підтвердив факт позики у позивача грошових коштів 02 вересня 2018 року в сумі 1500 доларів США та 500 грн., не було передбачено сплату процентів за користування грошовими коштами, їх розмір і порядок сплати, а також не було передбачено застереження щодо безпроцентної позики. Проценти за користування грошовими коштами, які відповідач отримав за договором позики від 02 вересня 2018 року, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, у межах погодженого строку користування позикою загальний розмір процентів від суми позики становить 21,16 дол. США та 7,05 грн., що стверджується розрахунком наданим позивачем. В силу вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 02 вересня 2018 року в сумі сумі 1604 долари США 58 центів та 586 грн. 50 коп., з яких: 1500 доларів США та 500 гривень - сума позики, 21,16 долар США та 7,05 грн. - проценти за користування позикою, 51,65 грн. - інфляційні втрати, 83,42 долари США та 27,80 грн. - 3% річних. Крім того, в силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.. Згідно з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Беручи до уваги, що позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу надано Ордер серії ВО №1006891 від 12.08.2020 року на підтвердження укладення договору про надання правової допомоги між [PERSON] та адвокатом Котис В.Я.; копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №511 на ім`я адвоката Котис В.Я., квитанція прибуткового касового ордера №1 від 11.08.2020 року за якою адвокатом Котис В.Я. прийнято від [PERSON] 4200,00 грн.; акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №9 від05.08.2020 року; розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу до акту приймання-передачі наданих послуг від 11.08.2020 року. Враховуючи задоволення позову про стягнення заборгованості за договором позики від 02.09.2018 року з [PERSON] , з нього на користь позивача підлягають стягненню 4200,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного, ст. ст. 202, 207, 526, 527, 530, 545, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved