Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.03.2011 року звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачкою 08.06.2012 зареєстрували шлюб. З січня 2016 року мешкають за різними адресами, один про одного не піклуються, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних та сімейних відносин син проживає разом з відповідачкою. Шлюбні стосунки з відповідачкою не склалися з причин того, що в період подружнього життя між ними було відсутнє взаємопорозуміння через різні погляди на сімейне життя. Фактично їх шлюб розпався, рішення про розірвання шлюбу прийнято остаточно, підстави для примирення відсутні. В судове засідання позивач надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, час на примирення не потрібен, проти розгляду справи без участі відповідачки не заперечує /а.с.27-28, 34-36/. Відповідачка у судове засідання повторно не прибула, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи /а.с. 25, 33/.Суд, враховуючи думку позивача, який не заперечує проти розгляду справи без участі відповідачки, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку відповідно до вимог ст.ст. 224 - 228 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. За ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що сторони 8 червня 2012 року уклали шлюб, який зареєстрований Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 177 /а.с.7/. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Строни проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спору по розподілу майна, що є спільною власністю подружжя, між ними на даний час не має, дитина знаходиться на їх спільному утриманні. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що збереження сім'ї та подальше сумісне життя за даних обставин є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При звернені до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 551,21 гривень, що підтверджено відповідною квитанцією /а.с.2/.

Outcome: approved