Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 січня 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що відповідач є його батьком, він хоча і досяг повноліття, але навчається, тому потребує матеріальної допомоги. Просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на час навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2014 року. В судове засідання сторони та третя особа не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] просили суд розглянути справу без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що [PERSON], [INFO], хоча досяг повноліття, але навчається на 5 курсі денного відділення Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет», факультет будівництва, передбачене закінчення навчання 30 червня 2014 року. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, норми Сімейного кодекс України передбачають обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач [PERSON], використовуючи на власний розсуд надані йому процесуальні права, жодних заперечень щодо позовних вимог не надав, в судове засідання не з'явився. Тому суд, вирішуючи справу в межах наданих доказів та матеріалів приходить до висновку, що відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, але не надає. Тому суд, враховує обставини, передбачені ст.ст. 182, 200 СК України, в тому числі стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на час навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно на період навчання повнолітнього сина, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років. Але стягнення аліментів необхідно здійснювати з часу подачі позовної заяви до суду, тобто, з 30 грудня 2013 року, коли позовна заява була здана до відділення поштового зв'язку. Вимоги позивача [PERSON] в поданій до суду позовній заяві щодо стягнення аліментів в період з 01 вересня 2013 року заявлені необґрунтовано та не підтверджені жодними доказами. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Також з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial