Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 19 липня 2017 року звернулася до суду з позовом, у якому просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на 19/77 частин домоволодіння [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після батьків, [PERSON], померлої [INFO], і [PERSON], померлого [INFO]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона, уроджена «[PERSON]», [INFO], уродженка м. Харкова, з 28.06.1982 року зареєстрована в [ADDRESS]. У свідоцтві про народження батьками позивача зазначені [PERSON] і [PERSON]. 21.06.1986 року позивач одружилася з [PERSON], змінивши дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка. Батьки позивача з 02.08.1964 року перебували у шлюбі. 01.03.1978 року на ім'я матері позивача, [PERSON], на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих № 363-23 від 17.12.1975 року «про перерозподіл ідеальних часток по фактичному користуванню у зв'язку з призведеною прибудовою підсобних приміщень до частини будинку літ. «Б» гр. гр. [PERSON] і [PERSON].» взамін договору купівлі-продажу від 24.05.1963 року (реєстровий № 2027) та договору дарування від 06.03.1964 року (реєстровий № 810) було видано свідоцтво про право особистої власності на 19/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Свідоцтво зареєстровано в КП «ХМБТІ» 10.03.1978 року під реєстровим № 91. Надалі ідеальні частки співвласників цього домоволодіння ще раз перерозподілялися: [PERSON] стала належати 21/77 частина домоволодіння, [PERSON] - 22/77 його частини, [PERSON] (єдиний, хто свою частку після перерозподілу зареєстрував) - 15/77 частин, а [PERSON] - 19/77 частин домоволодіння по [ADDRESS] замість колишніх 19/100 частин домоволодіння. На земельній ділянці, площею 16,67 кв. м., розташовані житловий підвал, 1912 року побудови, площею 58,7 кв. м., та два житлових будинки літ. «А-1» та літ. «Б-1» з прибудовами, загальною площею 340 кв. м (у тому числі 250 кв. м. - під будинками і 90 кв. м. - під господарськими будівлями і спорудами). Загальна площа житлового будинку літ. «А-1» складає 148,4 кв. м., житлова - 77,3 кв. м., допоміжна - 71,1 кв. м. Загальна площа житлового будинку літ. «Б-1» складає 95,6 кв. м., житлова - 47,5 кв. м., допоміжна - 54,1 кв. м. Є також господарські надвірні будівлі і споруди: сараї літ. «В», «Г», «З», «И», «К», «М», літня кухня «Д», вбиральня «Е», погріб «Ж», душ «Н», огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3 та водопровід № 4. [INFO] [PERSON] померла. З її смертю відкрилася спадщина - 19/77 частин домоволодіння [ADDRESS]. Заповіту мати не залишила. Спадкоємцями померлої за законом першої черги у рівних частках з'явилися її чоловік і донька, які від прийняття спадщини не відмовлялися, а тому кожний з них успадкував по 19/154 частин домоволодіння. Спадщину обидва спадкоємця прийняли фактично у встановлений законом шестимісячний строк від дня її відкриття, оскільки на час смерті [PERSON] були зареєстровані і фактично проживали за однією адресою зі спадкодавцем, але свої спадкові права не оформляли, свідоцтва про право на спадщину не отримували. [INFO] помер [PERSON] З його смертю відкрилася спадщина - 19/154 частин домоволодіння [ADDRESS]. Заповіту батько також не залишив. Єдиним його спадкоємцем за законом першої черги явилася позивач, тобто рідна донька спадкодавця, яка прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний строк від дня її відкриття, оскільки на час смерті батька була зареєстрована за однією з ним адресою. До того ж, у встановлений законом шестимісячний строк від дня відкриття спадщини, а саме 07.09.2015 року, позивач звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 5 ХМНО із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 560/2015. 07.07.2017 року позивач звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 5 ХМНО із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на 19/77 частин домоволодіння [ADDRESS], але отримала відмову, оскільки з'ясувалося, що після перерозподілу ідеальних часток співвласників за [PERSON] не зареєстровано 19/77 частин спірного домоволодіння, що свідчить про відсутність у неї факту набуття права власності на об'єкт нерухомого майна. Представник позивача, діюча на підставі ордеру юридичної консультації Жовтневого району м. Харкова від 07.07.2017 року, [PERSON] з договору № 200 від 17.07.2017 року про надання правової допомоги та заяви позивача від 19.07.2017 року про розгляд справи за її відсутності, надала заяву, згідно якої позовні вимоги і обставини, викладені в позовній заяві, підтримала у повному обсязі. Представник відповідача, діюча на підставі довіреності № 08-11/1807/2-17 від 29.05.2017 року, до судового засідання не з'явилася, просила розглянути справу і ухвалити рішення за її відсутністю, 02.11.2017 року надала суду письмові заперечення, в яких просила відмовити в задоволенні позову. В своїх запереченнях представник відповідача посилалася на те, що у зв'язку з наявністю у складі садибного індивідуального житлового будинку «Б-1» [ADDRESS] самочинно побудованих частин приміщення 5-3, площею 3,5 кв.м., приміщення 5-6, площею 2,8 кв.м., приміщення 5-7, площею 7,7 кв.м., та за умови відсутності дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з реконструкції об'єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законом порядку, визнання права власності на частку вказаного домоволодіння в порядку спадкування є неможливим. За клопотанням з боку позивача та її представника про витребування доказів від 19.07.2017 року судом 26.07.2017 року була винесена ухвала про витребування з П'ятої Харківської державної нотаріальної контори інформації стосовно того, хто зі спадкоємців [PERSON] звертався із заявами про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття, чи заводилася спадкова справа і чи отримувалися свідоцтва про право на спадщину будь-ким зі спадкоємців померлої, а також витребувана копія спадкової справи за № 560/2015 від 07.09.2015 року, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] Враховуючи заяву представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши надані представником позивача і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі, виходячи з наступних обставин. Так, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом на підставі паспорту громадянина України [NUMBER], виданого [PERSON] 14.03.2002 року у Жовтневому РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, встановлено, що вона, [INFO], уродженка м. Харкова, з 28.06.1982 року зареєстрована в [ADDRESS]. Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ДПІ в Жовтневому районі ІПН позивача [NUMBER] (а.с. 7-9). У свідоцтві [NUMBER] про народження позивача, виданому 26.10.1965 року Жовтневим бюро ЗАЦС м. Харкова на підставі актового запису № 1095, батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). 21.06.1986 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON], змінивши дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка - «[PERSON]», що підтверджено свідоцтвом [NUMBER] про укладення шлюбу, виданим у Палаці одруження «Жовтневий м. Харкова на підставі актового запису № 755 (а.с. 11). З [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за № 00015697972 від 14.08.2015 року вбачається, що батьки позивача, [PERSON] та [PERSON] з 02.08.1964 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 118 (а.с. 12). 01.03.1978 року на ім'я [PERSON]. на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих № 363-23 від 17.12.1975 року «про перерозподіл ідеальних часток по фактичному користуванню у зв'язку з призведеною прибудовою підсобних приміщень до частини будинку літ. «Б» гр. гр. [PERSON] і [PERSON].» взамін договору купівлі-продажу від 24.05.1963 року (реєстровий № 2027) та договору дарування від 06.03.1964 року (реєстровий № 810) було видано свідоцтво про право особистої власності на 19/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Свідоцтво зареєстровано в КП «ХМБТІ» 10.03.1978 року під реєстровим № 91 (а.с. 13). Надалі ідеальні частки співвласників цього домоволодіння ще раз перерозподілялися: [PERSON] стала належати 21/77 частина домоволодіння, [PERSON] - 22/77 його частини, [PERSON] (єдиний, хто свою частку після перерозподілу зареєстрував) - 15/77 частин, а [PERSON] - 19/77 частин домоволодіння по [ADDRESS] замість колишніх 19/100 частин домоволодіння. Такий перерозподіл ідеальних часток співвласників домоволодіння підтверджується рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області за № 18-22 від 03.03.1995 року (а.с. 99-100), а також відповідними довідками КП «ХМБТІ» від 18.03.2016 року за № 1100205 (а.с. 19) та від 01.03.2017 року за № 2501038 (а.с. 98 ). Як вбачається з технічного паспорту на домоволодіння, виготовленого КП «ХМБТІ» 18.02.2016 року, на земельній ділянці, площею 16,67 кв. м., розташовані житловий підвал, 1912 року побудови, площею 58,7 кв. м., та два житлових будинки літ. «А-1» та літ. «Б-1» з прибудовами, загальною площею 340 кв. м (у тому числі 250 кв. м. - під будинками і 90 кв. м. - під господарськими будівлями і спорудами). Загальна площа житлового будинку літ. «А-1» складає 148,4 кв. м., житлова - 77,3 кв. м., допоміжна - 71,1 кв. м. Загальна площа житлового будинку літ. «Б-1» складає 95,6 кв. м., житлова - 47,5 кв. м., допоміжна - 54,1 кв. м. Є також господарські надвірні будівлі і споруди: сараї літ. «В», «Г», «З», «И», «К», «М», літня кухня «Д», вбиральня «Е», погріб «Ж», душ «Н», огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3 та водопровід № 4 (а.с. 14-18). [INFO] померла [PERSON], що доведено свідоцтвом [NUMBER], виданим Харківським міським відділом РАЦС, актовий запис № 10082 від 01.09.1998 року (а.с. 20). Судом встановлено, що з її смертю відкрилася спадщина - 19/77 частин домоволодіння [ADDRESS]. Часом відкриття спадщини згідно ст. 525 ЦК Української РСР (у редакції 1963 року), визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений у статті 21 Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідомо - місце знаходження майна або його основної частини. Згідно положенням частинам 1 і 2 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, якщо і оскільки воно не змінено заповітом. Заповіт [PERSON] не лишила. Частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються у рівних частках діти (у тому числі і всиновлені), подружжя і батьки (усиновителі) померлого. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями [PERSON] за законом першої черги у рівних частках у відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) з'явилися чоловік і донька спадкодавця, тобто позивач по справі. Від прийняття спадщини вони не відмовлялися, що доведено письмовою інформацією ХДНК № 5 від 08.08.2017 року за № 2248/01-16 (а.с. 39), тому суд приходить до висновку про успадкування кожним зі спадкоємців по 19/154 частин спірного домоволодіння (19/77:2) Спадщину чоловік і донька померлої [PERSON] прийняли фактично у встановлений законом шестимісячний строк від дня її відкриття на підставі ст. ст. 548 та 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), оскільки судом на підставі даних будинкової книги (а.с. 56-63) встановлено, що на час відкриття спадщини спадкоємці померлої були зареєстровані і фактично проживали за однією адресою зі спадкодавцем. Статтею 548 ЦК Української ССР (у редакції 1963 року) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженням. Прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив до управління або володіння спадковим майном або якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Це передбачено положеннями ст. 549 ЦК Української ССР (у редакції 1963 року). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом [NUMBER], виданим Відділом державної РАЦС по м. Харкові реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 6307 від 17.04.2015 року (а.с. 21). З його смертю відкрилася спадщина - 19/154 частин домоволодіння [ADDRESS]. Частинами 1 і 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначенні в заповіті. У випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповіту після смерті [PERSON] не лишилося, що вбачається з письмової інформації ХДНК № 5 від 08.08.2017 року за № 2248/01-16 (а.с. 39) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 41415584 від 07.09.2017 року, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи № 560/2015 (а.с. 48). Судом встановлено, що єдиним спадкоємцями [PERSON] за законом першої черги у відповідності з положеннями ст. 1261 ЦК України є його рідна донька, [PERSON]. Даними будинкової книги (а.с. 56-63) та даними паспорту на ім'я позивача (а.с. 7-8) доведено, що спадщину після смерті батька вона прийняла у встановлений законом шестимісячний строк від дня її відкриття на підставі положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час смерті батька була зареєстрована за однією з ним адресою. Так, частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від спадщини. До того ж з копії спадкової справи за № 560/2015, заведеної у ХДНК № 5 07.09.2015 року після смерті [PERSON] (а.с. 40-55), а також з [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 41415618 від 07.09.2015 року (а.с. 22), вбачається, що позивач у встановлений законом шестимісячний строк від дня відкриття спадщини звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 5 ХМНО із заявою за № 1224 про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 560/2015. Судом встановлено, що у відповідь на заяву позивача від 07.07.2017 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 19/77 частин домоволодіння [ADDRESS], яка була зареєстрована у журналі реєстрації вхідної кореспонденції за № 2074/02-14 від 07.07.2017 року, що лишилися після смерті батьків позивача, своєю Постановою від 13.07.2017 року (а.с. 23-26) державний нотаріус ХДНК № 5 ХМНО [PERSON] відмовив у вчиненні нотаріальної дії, зазначивши, що зі змісту довідки КП «ХМБТІ» за № 1100205 від 01.03.2016 року щодо реєстрації прав власників на житлові будинку літ. «А-1» та літ. «Б-1» з надвірними будівлями в [ADDRESS] вбачається істотна перепона в оформленні речових прав на об'єкт нерухомого майна, оскільки [PERSON] після останнього перерозподілу ідеальних часток співвласників домоволодіння не зареєструвала своє право власності на 19/77 його частин, що свідчить про відсутність у неї факту набуття права власності на об'єкт нерухомого майна. Про відсутність державної реєстрації домоволодіння по [ADDRESS] після перерозподілу ідеальних часток співвласників на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області за № 18-22 від 03.03.1995 року (а.с. 99-100 ) свідчать довідки КП «ХМБТІ» від 18.03.2016 року за № 1100205 (а.с. 19 та № 2501038 від 01.03.2017 року (а.с. 98). Вирішуючи справу, суд виходить з вимог, передбачених ч. 1 ст. 182 ЦК України, що право власності та інших речових прав на нерухомі речі, обмеження цих прав, їхнє виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Таким чином, цивільний кодекс України пов'язує момент виникнення права власності з моментом державної реєстрації такого права у встановленому законом порядку. У п. 3.1 Роз'яснень ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Крім того, при розгляді справи суд виходить з положень абзацу 3 п. 1 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», де зазначено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Пунктом 3.3 Роз'яснень ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 передбачено, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Що стосується підстав заперечень представника відповідача стосовно того, що у зв'язку з наявністю у складі садибного індивідуального житлового будинку «Б-1» [ADDRESS] самочинно побудованих частин приміщення 5-3, 5-6, 5-7 та за умови відсутності дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з реконструкції об'єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законом порядку, визнання права власності на частку домоволодіння в порядку спадкування є неможливим, суд виходить з того, що вимоги позивача стосуються лише визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом після смерті батьків на 19/77 частин спірного домоволодіння [ADDRESS] без урахування побудованих (перепланованих/реконструйованих) самочинно у житловому будинку літ. «Б-1» частини приміщення 5-3, площею 3,5 кв. м., та приміщення 5-6, площею 2,8 кв. м., з житлового під підсобне, та приміщення 5-7, площею 7,7 кв. м (колишнє приміщення 1), з підсобного під житлове, а тому приходить до висновку про те, що заявлені таким чином вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved