Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі за текстом - позивач) звернулася з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом - відповідач) про стягнення на її користь 20500 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, 01 квітня 2019 року Новоодеським районним судом Миколаївської області ухвалено вирок по справі 482/1846/18, яким визнано [PERSON] винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді арешту строком на 3 місяці. Вказаним вироком суду було встановлено, що відповідач 16 липня 2018 року, близько 14 год. 30 хв., перебуваючи у літній кухні належного їй домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав грошові кошти в сумі 28500 грн. З місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 28500 грн. Ухвалою від 20.02.2020 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду вирок Новоодеського районного суду відносно [PERSON] було залишено без змін. Позивач також зазначила, що в ході судового розгляду відповідач повернув їй грошові кошти на суму 7500 грн. а отже невідшкодованими залишилися 20500 грн. Окрім того, позивач зазначає, що їй було завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, переживаннях у результаті протиправних дій відповідача. З огляду на викладене позивач вирішив звернутися до суду із вказаним позовом. Представник позивача надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначивши що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що розмір матеріальної шкоди він визнає, проте просить зменшити розмір моральної шкоди з огляду на її необґрунтованість. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01.04.2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України, вчиненого відносно [PERSON] . За змістом ч. 6ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01.04.2020 встановлено, що [PERSON] в результаті протиправних дій завдав [PERSON] матеріальних збитків у розмірі 28500 грн. Відповідачем було добровільно повернуто позивачу грошові кошти на суму 7500 грн. З огляду на викладене, суд вважає, що вимога про стягнення із відповідача на користь позивача матеріальної шкоди підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, які викладено у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру і обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат і з урахуванням інших обставин, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Проте суд не може погодитися з розміром моральної шкоди, визначеним у позовній заяві. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 229 цього ж Кодексу, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Таким чином, визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу, суд також керується вимогами ст. 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, та враховує характер та обсяг фізичних та душевних страждань, які зазнав позивач, важкість вимушених змін в житті позивача, характеру додаткових зусиль для організації його життя та побуту, та, виходячи з засад розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10000 грн. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial