overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач 24 грудня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступив в шлюб з [PERSON], 07 жовтня 2007 року. Шлюб зареєстровано Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1187. Від спільного подружнього життя мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого вересня 2013 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі 07 жовтня 2007 року. Шлюб був зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1187.(а.с.7). Від спільного подружнього життя мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с.8,9,10). Встановлено також, що з вересня 2013 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач 24 грудня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступив в шлюб з [PERSON] , 19 листопада 2011 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №713. Від спільного подружнього життя мають доньку: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого вересня 2012 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 19 листопада 2011 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №713.(а.с.5). Від спільного подружнього життя мають доньку: [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Встановлено також, що з вересня 2012 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач 24 грудня 2014 року звернувся з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO]. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що він є спадкоємцем за законом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO]. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернувся в силу того, що є особою юридчно не освіченою, на протязі певного часу не міг довести родинний зв»язок зі спадкодавцем. Ці причини вважає поважними в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою, а також в пропуску строку позовної давності. Просить задовольнити позов, поновити строк позовної давності і визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено, що [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Загнітківською сільською радою Кодимського району Одеської області 03 травня 1996 року). Позивач є спадкоємцем за законом, як син спадкодавця (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 26 вересня 1963 року Загнітківською сільською радою Кодимського району, згідно якого матір»ю народженого [INFO] [PERSON] є [PERSON]). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з причин юридичної неосвіченості. Відтак, ті обставини, що позивач є особою юридично неосвіченою, суд визнає поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. Що стосується вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, то суд прийшов до такого. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно частини 5 статті 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відтак, ті обставини, що позивач на протязі певного часу не мав змоги віднайти правовстановлюючі документи щодо родинних стосунків, його юридичну неосвіченість, суд визнає поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. Зазначені причини пропущення позовної давності суд також вважає поважними, а звідси - порушене право підлягає захисту. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач 24 грудня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 1992 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з грудня 2012 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 1992 року. Шлюб зареєстрований відділом РАГС виконкому Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис за № 1333 /а.с.4/. Мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з грудня 2012 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач 24 грудня 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 1999 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з червня 2015 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 1999 року. Шлюб зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за № 398. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідачка змінила своє прізвище з «Іщенко» на «Годованець». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з червня 2015 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач 24 жовтня 2019 року звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. 12 листопада 2019 року від позивача до суду надійшла заява про залишення вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини без розгляду. Ухвалою суду від 12 листопада 2019 року ці вимоги залишені без розгляду. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, позов про розірвання шлюбу підтримала повністю. Зазначила, що 28 січня 2017 року Малинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. За час шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, сім`я фактично розпалася, існує лише формально, спільне господарство не ведеться. Подальше збереження сім`ї для позивача є недоцільним та суперечить її інтересам. Отже [PERSON] просить шлюб, укладений між сторонами розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] підтверджується те, що сторони з 28 січня 2017 року перебувають у шлюбі (а.с.6). Під час розгляду справи встановлено, що сторони перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає, що сім`я розпалася остаточно. Копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] підтверджується, що її батьками є сторони по справі. (а.с.7). Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 768,40 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач 24 квітня 2014 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2009 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з березня 2013 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2009 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за № 70 /а.с.7/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з березня 2013 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач 24 квітня 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON], який проживав в [ADDRESS]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки загальною площею 4,5862 га, кадастровий номер 1424587500:08:000:0624, 1424587500:08:000:1182, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД№126382, розташована на території Сонцевської сільської ради Старобешівського району Донецької області, земельна ділянка 474. За життя [PERSON] склав заповіт яким належне майно у вигляді земельної ділянки заповів [PERSON] Впродовж встановленого законом строку він поштою направив заяву про прийняття спадщини, однак з невідомих йому причин нотаріус зазначену заяву не отримав. Просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач до судового засідання не з*явився, надав заяву, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з*явився, надав до суду заяву в якій визнав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутність. Виходячи з наведеного, суд приймає рішення про задоволення позову, оскільки це не суперечить нічиїм правам та законним інтересам. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який проживав за адресою [ADDRESS]. За життя [PERSON] належали земельні ділянки загальною площею 4,5862 га., які належали останьому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД№126382, виданого 14.08.2007 року. 25.01.2013 року [PERSON] склав заповіт яким зазначені земельні ділянки заповів [PERSON] Встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустив у зв*язку з тим, що заява про прийняття спадщини з невідомих причин не дійшла до нотаріуса та була повернута на його адресу після закінчення терміну зберігання. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, суд визнає поважними причини пропуску позивачем зазначеного у ст.1270 ЦК України строку прийняття спадщини і вважає можливим встановити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач 24 липня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері [PERSON], померлої 25 січня 1995 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 25 січня 1995 року. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернувся в силу того, що проживає за межами Кодимського району,а після смерті спадкодавця були втрачені документи на спадкове майно. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою. З цих же причин пропустив і процесуальний строк звернення до суду з позовом. Просить задовольнити позов, поновити строк позовної давності і визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено, що [PERSON] померла 25 січня 1995 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №040403, видане 25 січня 1995 року Лабушненською сільською радою, Кодимського району, Одеської області). Позивач є спадкоємцем за заповітом (заповіт від 06 березня 1991 року, зареєстрований в реєстрі по Лабушненській сільській раді за №21). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняла у зв»язку з тим, що були втрачені правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відтак те, що були втрачені правовстановлюючі документи на спадкове майно, суд визнає поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. Стосовно вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, то суд прийшов до такого. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною п»ятою статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Зазначені причини несвоєчасного звернення позивача до суду (втрата правовстановлюючих документів на спадщину) за захистом порушеного права, суд вважає поважними, а тому поновлює строк позовної давності. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved