Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач 24.04.2014 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 49700,00 грн., пеню за несвоєчасне повернення страхового відшкодування в розмірі 105,78 грн. та моральну шкоду у розмірі 2500,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 24.11.2013 року близько 15-20 год. відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль «Шкода», д.н.з. [NUMBER]. Винного у ДТП водія [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Однак, оскільки відповідальність безпосереднього заподіювача шкоди була застрахована згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», 24.11.2014 року позивачем було подано заяву про виплату страхового відшкодування та надано страховику необхідні для цього документи. Експертом страхової компанії було проведено огляд та фотографування пошкоджень автомобіля, вартість відновлювального ремонту якого зі слів представника відповідача становила 49700,00 грн. Між тим, листом від 24.03.2014 року про прийняте рішення по події, яка мала місце 24.11.2013 року, позивача було повідомлено, що прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 13190,37 грн. При цьому, позивач зазначає, останній строк виплати страхового відшкодування сплинув 16.04.2014 року, а грошові кошти перераховані так і не були. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду, посилаючись на те, що такий тривалий розгляд страхового випадку відповідачем спричинили йому душевні хвилювання через постійні звернення до відповідача, телефонні переговори, необхідність термінового розшуку великої суми грошей для здійснення ремонту автомобіля, позивач зазначає, що змушений був постійно відлучатися з робочого місця, менше часу проводи із сім'єю, став дратівливим, що негативно вплинуло на родинні стосунки та стосунки з колегами по роботі, а тому позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 2500,00 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, а 03.07.2014 року позивач надав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 49700,00 грн., пеню у розмірі 2017,96 грн., розраховану за подвійною ставкою НБУ в розмірі 0,052% з суми заборгованості 49700 грн. за період з 17.04.2014 року по 03.07.2014 року, та моральну шкоду у розмірі 2500,00 грн. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши письмові заперечення на позовну заяву, які обґрунтовував тим, що, оскільки заподіяння шкоди автомобілю позивача відбулось внаслідок взаємопов'язаних, сукупних дій декількох осіб, тому в даному випадку підлягає застосуванню положення п.36.3 ст.36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де визначено, що у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, то розмір страхового відшкодування за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. При цьому посилався на те, що відносно винних у ДТП водіїв [PERSON], [PERSON], який, в свою чергу, допустив зіткнення з автомобілем [PERSON], та [PERSON], який в подальшому зіткнувся з автомобілем [PERSON], були складені протоколи про адміністративне правопорушення та їх було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Також представник відповідача наголошував на тому, що позивачем не було надано жодних доказів, які б свідчили про факт проведення відновлювального ремонту на СТО (платника ПДВ), тому вимоги щодо стягнення суми збитку, яка включає розмір ПДВ, є безпідставними. Тому представник відповідача вважав, що розмір страхового відшкодування, який підлягає сплаті позивачу за мінусом франшизи становить - 13190,37 грн. (49458,97 - 6887,86 - 1000) : 3). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів врегульовані положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які по суті є організаційно-правовою формою гарантованого державою забезпечення права потерпілих осіб внаслідок дії (взаємодії) джерел підвищеної небезпеки на відшкодування шкоди, заподіяної в наслідок пригоди. Відповідно до ст. 22 цього закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з п. 36.1. ст. 36 цього закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial