overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач 17.03.2014 року звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить житловий будинок [ADDRESS] Відповідачка по справі є його колишньою дружиною, яка зареєстрована у цьому будинку з 1993 року. Проте остання не проживає у ньому більше року, речей у будинку її немає, вона не бере участі у сплаті комунальних послуг та не утримує будинок. Просив визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив визнати відповідачку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Відповідачка, [PERSON] в судові засідання не з'являлась, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце судових засідань, в зв'язку з цим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить житловий будинок [ADDRESS] Відповідачка по справі є його колишньою дружиною, яка зареєстрована у цьому будинку з 1993 року. Проте остання не проживає у ньому більше року, речей у будинку її немає, вона не бере участі у сплаті комунальних послуг та не утримує будинок. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, показами свідків [PERSON], [PERSON], копією свідоцтва про право власності (а.с.6), довідками Липівської сільської ради від 05.02.2014 року № 90 та від 12.02.2014 року № 115 (а.с. 3,4). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Відповідачку слід визнати такою, що втратили право на користування жилим приміщенням у належному позивачу, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, будинку [ADDRESS]. На підставі наведеного, відповідно до ст. 391, ч.2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач 17.03.2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 14.08.2009 року вона з відповідачем вперше зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, зроблено запис за № 63. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина: дочка - [PERSON], [INFO]. Через сварки, непорозуміння, їхні взаємовідносини з відповідачем ускладнились, сумісне проживання та збереження шлюбу є не можливим. Вони практично не спілкуються, спільно не проживають 6 місяців. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу, прізвище залишити «[PERSON]». В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду подала заяву від 14.04.2014 року, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність, так як в судове засідання з»явитись не має можливості у зв»язку із сімейними обставинами. Позовні вимоги підтримує повністю, просить задоволити. Примирення між ними не можливе. Термін на примирення не потрібен. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду подав заяву від 14.04.2014 року, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність, так як в судове засідання з»явитись не має можливості у зв»язку із сімейними обставинами. Позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення, оскільки примирення між ними не можливе. Термін на примирення не потрібен. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду справи по суті та постановлення рішення, і вважає, що за даних обставин збереження сім'ї є неможливе і недоцільне, шлюб носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує, а також з урахуванням положень ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного ст. ст. 24, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач 17.03.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказує, що шлюб з нею зареєстрував 14 вересня 1985 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 475. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З березня 2013 року шлюбні відносини між ними припинені, вони не находили порозуміння по різним питанням їх життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Сім'я їх розпалась остаточно і примирення між ними не можливе. Спорів про розподіл майна немає. Позивач до суду не прибув, надав заяву слухати справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін на підставі наданих доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 1985 року, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 475. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини між сторонами припинені з березня 2013 року з тієї причини, що в період сумісного проживання у шлюбі вони не находили порозуміння по різним питанням сімейного життя, у зв'язку з чим втратили почуття любові та поваги один до одного. Сім'я їх розпалась остаточно і примирення між ними не можливе. Спорів про розподіл майна між сторонами немає. З'ясувавши фактичні відносини подружжя, які припинили подружні відносини, не підтримують подружні стосунки, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них. За таких обставин шлюб між сторонами слід розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачки залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач 17.03.2014 року звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. на утримання дочки [PERSON] [INFO] та на її утримання в розмірі 800 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Представник позивача в судовому засіданні зменшила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі - 500 грн., на утримання дружини в розмірі - 300 грн. В обгрунтування позову вказує, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2013 року до 21 лютого 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку. Після розірвання шлюбу припинили подружні відносини, проживають окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] не надає, хоча займається підприємницькою діяльністю, має мінливий заробіток і спроможний утримувати дитину та дружину. Дочка знаходиться на утриманні матері [PERSON], яка є студенткою ІІІ курсу Буковинського державного фінансово-економічного університету і жодних доходів не має. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі - 500 грн. та на утримання дружини в розмірі - 300 грн. Заслухавши осіб, які беруть участь в судовому розгляді, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2013 року до 21 лютого 2014 року, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER]. Дитина знаходиться на утриманні матері [PERSON] На даний час позивач є студенткою ІІІ курсу Буковинського державного фінансово-економічного університету і жодних доходів не має, що стверджується довідкою про доходи № 31 від 23.01.2014 року приєднаної до матеріалів справи. Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У зв'язку з тим, що [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти підлягають стягненню згідно ст. ст. 180, 182, 184, 191 СК України та ч. 2 ст. 84 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач 17.03.2016 р. звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що він є власником будинковолодіння № 76 по вул. Центральна в с. Чорнолізці Тисменицького району Івано-Франківської області згідно свідоцтва про право на спадщину від 31.01.2001 р. У даному господарстві зареєстровані він, його матір [PERSON], дочка [PERSON] та колишня дружина [PERSON], шлюб з якою розірвано згідно рішення Тисменицького районного суду від 03.02.2015 р. Відповідачка із серпня 2014 р. не проживає у спірному будинку. Дана обставина встановлена рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.02.2016 р., яким йому відмовлено у позові про визнання відповідачки такою, яка втратила право на користування житлом, оскільки він передчасно звернувся з позовом до суду, так як на час звернення у червні 2015 р. не минув рік згідно вимог ч.2 ст.405 ЦК України. У відповідності з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи чи особа, щодо якої встановлено ці обставини. Просив визнати відповідачку такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням. Позивач у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачка, яка була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та за адресою свого фактичного проживання, у судове засідання не зявилася, не повідомила суду про причини неявки, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідачка, яка є колишньою дружиною позивача власника будинковолодіння № 76 по вул. Центральна в с. Чорнолізці Тисменицького району Івано-Франківської області, не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року, а саме із серпня 2014 р. Відповідачка, вибравшись з будинку позивача, не знялася з реєстрації, що порушує права і інтереси останнього як власника житла. Вказані обставини встановлені рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.02.2016 р. (а.с.8-10). У відповідності з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи чи особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач 17.03.2021 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 09.03.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені з червня 2020 року. Подружнє життя не склалося через те, що вони мають різні погляди на життя та різні інтереси. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 23.04.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала суду заяву згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.19). Відповідач також надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, на розірвання шлюбу згоден (а.с.21). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України.\~ Судом встановлено, що сторони 09.03.2013 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №101 (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.6). Позивач в обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені з червня 2020 року. Основною причиною припинення шлюбних відносин з відповідачем називає різні погляди на життя та різні інтереси. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач 17.03.2021 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1991 року. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивач просить розірвати шлюб. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про укладення шлюбу, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05.10.1991 року, актовий запис №23. Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом, подружні відносини остаточно припинені, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання позивача відновлювати подружні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. За бажанням позивачки суд залишає їй прізвище [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач 17.04.18 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 28.10.01 р.. За час шлюбу у сторін народились двоє спільних дітей: дочка Людмила, 03 р. н., син [PERSON], 04 р. н.. Зазначає, що сумісне життя сторін не склалось, сторони не можуть знайти спільного вирішення сімейних проблем, не мають взаєморозуміння; стосунків, притаманних подружжю, не підтримують з травня 2017 р.. Розірвання шлюбу сторони узгодили між собою. Відповідач не піклується дітьми, які проживають з нею і перебувають на її утриманні, та не виховує їх. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище \~«Рибцова». Позивач в судовому засіданні позов підтримала, суду додатково пояснила, що має намір створити іншу сім»ю, просить позов задовольнити, категорично заперечує проти надання строку для можливого примирення сторін, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належно повідомлявся. Про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності відповідача, відповідно до правил заочного розгляду справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази, зібрані у справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони не проживають спільно, мають двох спільних неповнолітніх дітей, але позивач не бажає збереження даного шлюбу і відповідач не заперечив проти позову засобом подання відзиву на позов тощо, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як стверджується свідоцтвом про шлюб повторним серії I - ЕГ № 130580, виданим 03.04.18 р. Ковельським міськвідділом драцс ГТУЮ у Волинській області, сторони перебувають у шлюбі з 28.10.01 р., актовий запис № 55. \~ \~ \~ \~Та обставина, що у сторін є на даний час вказані вище спільні неповнолітні діти, стверджується копіями свідоцтв про народження останніх. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітніх дітей, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати.\~ Після розірвання шлюбу позивачеві слід залишити прізвище \~«Рибцова». Судові витрати у справі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач 17.04.2014 року звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей: дочка - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO]. Батько дітей, відповідач по справі, ухиляється від їх утримання, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є сторони по справі. Доньки проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні, батько дітей добровільно матеріальної допомоги на утримання не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дітей одноособово, відповідач є працездатним, добровільно матеріальної допомоги не надає, проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved