Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач 21.04.2015 року звернувся з позовом, в якому просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] В позові посилався на те, що він на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 23.04.2002 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення, є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS], власником 1/3 частини зазначеної квартири на підставі договору дарування квартири від 31.08.2002 року є його донька - [PERSON], [INFO]. За вказаною адресою зареєстрована і колишня дружина позивача - відповідачка [PERSON] Однак ще в 2009 році відповідачка остаточно залишила квартиру, в квартирі не з'являється, своїх речей там не зберігає, квартирою не цікавиться, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг не займається. В судове засідання представник позивача надав письмову заяви, в якій позовні вимоги підтримав, проти постановлення по справі заочного рішення не заперечував. Представник Солом'янського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання також не з'явився, просив про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 23.04.2002 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення, є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Власником 1/3 частини зазначеної квартири на підставі договору дарування квартири від 31.08.2002 року є його донька [PERSON] Згідно з даними довідки форми № 3 від 05.04.2015 року на даний час в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач зі своїми доньками, а також його колишня дружина - відповідачка [PERSON] Проте, фактично відповідачка в спірному жилому приміщенні не проживає з 2009 року, забравши всі свої особисті речі, вона добровільно і остаточно залишила квартиру. Не маючи перешкод в користуванні спірною квартирою, відповідачка своїх речей там не зберігає, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинила, з заявами про вселення в спірну квартиру або про наявність перешкод для вселення та проживання не зверталася. Відомості про поважність причин не проживання відповідачки в спірному жилому приміщенні відсутні. На даний час місце проживання відповідачки позивачу невідоме. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка добровільно залишила спірну квартиру і не проживає в ній без поважних причин понад один рік, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України дає суду підстави визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved