Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до Запорізької міської ради, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сенченко Катерина Валеріївна про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на день смерті. В обґрунтування позову зазначила, що сестри [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за різними адресами, проте весь час проживали разом в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] потребувала сторонньої допомоги, не могла самостійно жити, оскільки не могла себе обслуговувати, у зв`язку з набутою інвалідністю з дитинства. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки остання пропустила строк для прийняття спадщини та не надала документів, які підтверджують її постійне проживання за однією адресою на день смерті зі спадкодавцем. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] за однією адресою на день смерті спадкодавця в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09.07.2021 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання. 06.08.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Викладені [PERSON] у позовній заяві обставини, що обґрунтовують її вимоги, інші обставини (факти), які мають значення для правильного вирішення справи потребують додаткового з`ясування, доведення та дослідження спадкової справи. 14.09.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що [PERSON] була інвалідом дитинства та на день смерті проживала разом з батьками та сестрою в одній квартирі [ADDRESS] . Встановлення юридичного факту, щодо проживання разом позивача за однією адресою на день смерті зі спадкодавцем, породить виникнення майнових прав, а саме буде підставою для приватного нотаріуса ЗМНО Сенченко К.В. щодо видачі свідоцтва про право власності за законом після смерті сестри [PERSON] у встановленому законом порядку. Ухвалою суду від 05.10.2021 року позов в частині вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - залишено без розгляду; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті із викликом сторін, свідків. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача Запорізької міської ради у судовому засіданні зазначила про винесення рішення за позовною заявою [PERSON] на розсуд суду, на підставі доказів наявних у матеріалах справи. Третя особа приватний нотаріус Запорізького МНО Сенченко К.В. в судове засідання не з`явилася, раніше надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін по справі, показання свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.02.1957 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.04.1985 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] 02 вересня 1989 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02.09.1989 року. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище дружині - [PERSON] . Таким чином, з аналізу вищевказаних документів, вбачається, [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 02.10.2014 року. В матеріалах спадкової справи № 20/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , міститься довідка Департаменту реєстраційних послуг від 04.06.2021 р., відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована в період з 06.06.2007 р. по 26.12.2014 р. за адресою: [ADDRESS] . При цьому, як вбачається з копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , в якому міститься відмітка про реєстрацію місця проживання, остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29.04.1985 року по теперішній час. Приватним нотаріусом Запорізького МНО Сенченко К.В. постановою від 15.06.2021 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] рідної сестри [PERSON] , у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та ненаданням документів, які підтверджують її постійне місце проживання за однією адресою із спадкодавцем. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ч. 2 ст.1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили та кожен окремо підтвердили, що [PERSON] була інвалідом дитинства, а тому потребувала стороннього догляду та проживала разом з сестрою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Таким чином, враховуючи, що встановлення даного факту необхідно позивачу для оформлення спадкових прав після смерті сестри, іншого порядку встановлення даного факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню як законні, обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved