Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.09. 2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач просить суд стягнути щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочок [PERSON] 2014 р.н. та [PERSON] 2010 р.н. в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину починаючи з дати пред'явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що після народження другої дитини вона не працює, матеріально утримувати дітей не може та потребує матеріальної допомоги від відповідача на утримання дітей. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, є здоровим та працездатним, тому на її думку може виплачувати аліменти у розмірі 2,5 тис. гривен на кожну дитину. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримує, та просить його задовольнити у повному обсязі. Пояснила в судовому засіданні що шлюб з відповідачем розірваний за рішенням суду, дочки знаходяться на її утриманні, часто хворіють. Відповідач їй не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Грошових коштів на утримання дітей не вистачає і вона вимушена вийти на роботу хоча молодша дочка ще не досягла ще трьох років. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив в судовому засіданні що за можливості він надавав допомогу по утриманню своїх дітей. З дитиною їздив до лікарні. Вислухавши сторони по справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що з 18.09.2009 року сторони перебували у шлюбі який у теперішній час розірвали. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач не працює та не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. У позивачки недостатньо доходів для забезпечення потреб дітей, які окрім повноцінного харчування, лікування та одягу, повинні мати можливість оздоровлюватись. Відповідач працездатний. Але не працює та не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та всі обставини що мають істотне значення. Оскільки відповідач інших осіб які знаходяться на його утриманні не має, не працює та його дохід є мінливим, суд вважає доцільним визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Істотних обставин, які б могли унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків належним чином суд, не вбачає оскільки відповідач є працездатним, матеріально забезпеченим. Суд вважає що відповідач має можливість в повній мірі та належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов'язання, а саме сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, до досягнення ними повноліття у грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісяця. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то такий розмір аліментів забезпечить дітям позивача збереження певного матеріального рівня утримання який вони до того, як сторони припинили спільне проживання. Добровільна допомога відповідача, якщо така і надавалась у незначних грошових сумах на утримання дітей, не позбавляє позивача можливості звернення до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Оскільки з позовними вимогами про стягнення аліментів позивач звернулась 12.09.2016 року, то саме від цієї дати суд вираховує початок стягнення їх з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial