Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач 13.11.2019 р. звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] , такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що їй належить спірна квартира, в якій зареєстрована відповідач, яка є її онукою. Відповідач ще у 2007 році виїхала разом зі своєю матір`ю за межі України та з вересня 2007 року постійно проживає у Ізраїлі. Тобто, за місцем реєстрації не проживає більше 12 років, а її фактичне місце проживання невідоме. Реєстрації відповідача є формальною та вона в спірній квартирі без поважних причин не проживає понад 12 років. Її реєстрації перешкоджає їй у користуванні та розпорядженні майном. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.01.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.06.2020 року в порядку підготовки справи до розгляду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.2020 року судове засідання відкладено та витребувано докази. Позивач в судове засідання не з`явилась, подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив суду не подавала. Представник третьої особи Херсонської міської ради в особі відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, постановивши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Допитана в судовому засіданні, яке відбулось 01.06.2020 року, в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача та вказала, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 2007 року. Речей відповідачки у квартирі немає. Вказала, що у 2007 році невістка позивачки поїхала з [PERSON] до Ізраїлю. Їй особисто про це відомо, оскільки позивач скаржилась їй, що онучку забрали та вивезли за кордон. Допитаний в судовому засіданні, що відбулось 01.06.2020 року, в якості свідка [PERSON] , суду пояснив, що відповідач по справі є його донькою, яка з вересня 2007 року проживає в Ізраїлі з його колишньою дружиною. Особистих речей відповідачки в квартирі немає. Свідок вказав, що не спілкується з колишньою дружиною та донькою (відповідачем по справі). Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши 01.06.2020 року свідків, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за азконом, виданим 28.12.200 року державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Руссол В.І. за реєстровим №2-7531 та свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] виданим 30.03.1995 року Херсонським морським торговельним портом (арк. справи 8, 9). Згідно Акта затвердженого 23.10.2019 року директором ТОВ КК «Альянс», зареєстрована, але не проживає зі слів сусідів [PERSON] за адресою [ADDRESS] (арк. справи 4). Відповідно до свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 04.11.1999 року [PERSON] народилась [INFO] , її батьками вказані - [PERSON] та [PERSON] (арк. справи 7). Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 22.09.2010 року [PERSON] , визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 5). З довідки Державної прикордонної служби України, що міститься в матеріалах справи, встановлено, що 27.09.2007 року [PERSON] здійснила виїзд через пункт пропуску Кучурган разом з дитиною Оленою 1999 р.н. (арк. справи 6). Відсутність речей відповідачки та її не проживання за вказаною адресою підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Дані про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мала об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їй позивач чи інші особи не чинили, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, вона вибула на інше постіне місце проживання. Відсутність відповідачки за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачкою, дають суду підстави зробити висновок, що відповідачка не мешкаючи в спірній квартирі з 2007 року, без поважних причин, втратила право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню такою в судовому порядку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 13 серпня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved