Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника - [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ об'єкта спільної сумісної власності. Посилається на те, що вона з 23.11.1979 року по 20.08.2008 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час їх перебування у шлюбі вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство та у 1980 році розпочали будівництво житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], яке закінчили у 1986 році. Вона зареєстрована у вказаному будинку, однак не проживає, відповідач не визнає її право власності на вказаний дубинок та відмовляється здійснити його поділ так само як і провести реєстрацію права власності спільного майна подружжя у реєстраційній службі Заставнівського РУЮ Чернівецької області, в зв'язку із чим вона вимушена звернутись до суду і просить визнати за нею право спільної часткової власності на ? ідеальну частку вказаного житлового будинку . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позов доведений та обґрунтований, а тому є підстави для його задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За змістом ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На виконання вказаних вимог закону, судом встановлено, що відповідно до рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27.05.2014 року, що набрало законної сили (а.с. 6-7), житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що розташований по [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю колишнього подружжя позивача [PERSON] [INFO] та відповідача [PERSON], [INFO] Жодного договору про розподіл часток вказаного майна між сторонами немає, тому, з підстав вказаних вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved