Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач 26.11.2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 510\~328,29 грн.. Позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у сумі 503\~500,00 грн. еквіваленті 19 000,00 доларів США , які зобов`язувався повернути у строк до 20.05.2019 року. Однак, в обумовлений договором позики строк зобов`язання не виконане, що зумовило звернутись до суду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2019р. відкрито провадження у вказаній справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8, ст.128\~ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281\~ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 20.04.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладений договір позики грошових коштів № н/б від 20.04.2017 року посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО Бондаренко О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1521 (а.с. 4-5). Відповідно до п.1 Договору позивач передає у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 503\~500,00 грн., що на момент укладання та підписання договору еквівалентно 19000,00 доларі США. Факт передачі грошей піддержується підписами сторін (а.с. 4-5). Відповідно до п.3 договору позики, позичальник зобов`язується повернуті грошові кошти до 20.05.2019 року (а.с. 4-5). 14.04.2019 року відповідач отримав вимогу про повернення позики. Проте станом на 05.11.2019 року відповідачем жодних дій на повернення позики не здійснено (а.с.7). Згідно з ст.1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення грошових коштів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за договором позики від 20.04.2017 р.. Відповідачі всупереч положенням статті 81\~ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаного боргу перед позивачем. При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом ч. 2\~ст. 15 ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у цивільній справі № 372/1010/16-ц. За матеріалами справи встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, зокрема, акту приймання-передачі наданих послуг, на підтвердження наявності підстав для оплати та сплати правничої допомоги. За таких обставин, підстави для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою, відсутні. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим та підлягають частковому задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із [PERSON] [INFO] грошові кошти в сумі 510\~328,29 грн. з яких: 503\~500,00 грн. - сума основного боргу; 3\~021,00 грн. - інфляційні збитки; 3\~807,29 грн. -3% річний. У зв`язку з тим, що при поданні позовної заяви судовий збір позивачем було не сплачено, то\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 5103,28 грн..

Outcome: partial