Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.11.2016 року звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у її вихованні, в обґрунтування позову зазначив, що з 2012 року по 2016 рік він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу в них є спільна дитина [PERSON] [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом із матірю за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. 1-го травня, буд. 16. Після розірвання шлюбу відповідач почала перешкоджати його спілкуванню з дитиною. [PERSON] відмовляє йому в побаченнях з дитиною, завжди ставить якійсь умови і вимоги, поводиться зухвало, принижуючі його гідність, домовлятися щодо порядку та періодичності побачень батька з дитиною не хоче. В звязку з чим, позивач просить суд зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди у вихованні ним, як батьком, неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], та у спілкуванні з нею, визначити способи його участі у вихованні дитини [PERSON]: періодичні побачення два рази на тиждень у суботу та неділю з 09 години 00 хвилин по 13 годину 00 хвилин, відвідування дитиною [PERSON] місця його мешкання: Донецька область, м. Гірник, перевул. Абрикосовий[ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON]А та представник позивача [PERSON] позов підтримали та просять суд задовольнити його у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначивши, що з урахуванням часу її роботи вона згодна на періодичні побачення позивача з дитиною один раз на тиждень, а саме у суботу з 09 години 00 хвилин по 13 годину 00 хвилин. В решті позовних вимог [PERSON] просить відмовити Представник третьої особи Орган опіки та піклування Селидівської міської ради Донецької області за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що малолітня [PERSON] [INFO] виховується в родині матері за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. 1-го травня, буд. 16. Батько дитини [PERSON] мешкає за адресою: Донецька область, м. Гірник, перевул. Абрикосовий[ADDRESS]. За місце проживання батьків створено належні умови для проживання, виховання та розвитку малолітньої дівчинки. Виходячи з вищевказаного Виконкомом Гірницької міської ради м. Селидово від 21.11.2016 року надано висновок № 284/02-34, відповідно до якого вважає доцільним встановлення ступеня участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у вигляді двох днів зустрічей кожного тижня (понеділок-неділя) з ночівлею або без ночівлі за попередньою домовленістю з матірю дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в листопаді 2016 року він разом із [PERSON] та ще з одним свідком їздили до відповідача для того, щоб [PERSON] взяв дитину до себе, але [PERSON] йому відмовила, домовитися щодо побачень [PERSON] з дитиною вони не змогли, після чого, вони склали відповідний акт. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи та свідка, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-НО № 295728, виданого 20.10.2012 року виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.10.2012 року, актовий запис № 68. Після реєстрація шлюбу прізвище дружині присвоєно «Пяткова». Згідно свідоцтва про народження серія І-НО № 553509 від 02.11.2013 року, виданого виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, [PERSON] народилася 30.10.2013 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 08.11.2016 року, шлюб, зареєстрований 20.10.2012 року виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 68, між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до наданого позивачем акту від 29.10.2016 року, [PERSON] в присутності двох свідків, зявився за місцем мешкання [PERSON] та їх доньки [PERSON] з метою домовитися щодо побачення з дитиною, але [PERSON] відмовила у наданні дозволу без пояснення причин. З акту від 12.11.2016 року, [PERSON] в присутності двох свідків, зявився за місцем мешкання [PERSON] та їх доньки [PERSON] з метою домовитися щодо побачення з дитиною, але [PERSON] відмовила, під час розмови застосували погрози та кілька разів вдарила [PERSON]. Як вбачається з виробничої характеристики, виданої ВП шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», [PERSON] працює на вищевказаному підприємстві починаючі з 15.07.2010 року в якості гірника очисного вибою на дільниці № 1, зарекомендував себе з позитивного боку, до роботи відноситься добросовісно, відповідальний та дисциплінований. Згідно довідки № 509 від 11.11.2016 року, виданої ВП шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», середньомісячна нарахована заробітна [PERSON] за травень жовтень 2016 року склала 8194 грн. 52 коп. Відповідно до характеристики наданої ТОВ «Керуюча компанія «Житлово-комунальний сервіс», [PERSON] фактично мешкає за адресою: Донецька область, м. Гірник, перевул. Абрикосовий[ADDRESS] з батьком [PERSON] та матірю [PERSON] Зарекомендував себе з позитивного боку, скарги з на нього боку сусідів не надходили, ввічливий та чуйний. Згідно акту обстеження умов проживання від 21.11.2016 року, складеного представниками служби у справах дітей Селидівської міської ради, за адресою проживання [PERSON]: Донецька область, м. Гірник, перевул. Абрикосовий[ADDRESS], в квартирі створено всі належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Санітарно гігієнічні умови відповідають нормам. Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 21.11.2016 року, складеного представниками служби у справах дітей Селидівської міської ради, за адресою проживання [PERSON]: Донецька область, м. Гірник, вул. 1 травня, буд. 16, в квартирі створено всі належні умови, санітарно-гігієнічні умови відповідають нормам, у наявності всі речі для проживання, виховання та розвитку дитини. Відповідно до довідки № 351 від 21.11.2016 року, малолітня [PERSON], [INFO], мешкає разом із матірю [PERSON] за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. 1 травня, буд. 16. Надані в судовому засіданні пояснення сторін, а також свідка з боку позивача і докази наявні в матеріалах справи, у своїй сукупності переконують суду у небажанні відповідача [PERSON] надати змогу позивачу брати участь у вихованні дитини. Крім того, відповідач фактично створює формальні, так і фізичні перешкод позивачеві у спілкуванні з донькою. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 150 СК України обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, цією нормою права закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини та його право на особисте спілкування з дитиною, при цьому той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, таке рішення є обов'язковим до виконання. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод і суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку виконкому Гірницької міської ради м. Селидове № 284/02-34 від 21.11.2016 року, малолітня [PERSON] [INFO] виховується в родині матері за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. 1-го травня, буд. 16. Батько дитини [PERSON] мешкає за адресою: Донецька область, м. Гірник, перевул. Абрикосовий[ADDRESS]. За місце проживання батьків створено належні умови для проживання, виховання та розвитку малолітньої дівчинки, тому є доцільним встановлення ступеня участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у вигляді двох днів зустрічей кожного тижня (понеділок-неділя) з ночівлею або без ночівлі за попередньою домовленістю з матірю дитини. Відповідно до висновку виконкому Гірницької міської ради м. Селидове № 284/02-34 від 12.06.2017 року, є доцільним встановлення ступеня участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у вигляді двох днів зустрічей І, ІІІ та ІІ, ІV тижня місяця з ночівлею або без ночівлі кожного (понеділок пятниця з 16-00 години до 19-00 години, субота неділя з 10-00 години до 19-00 години) за попередньою домовленістю з матірю дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Стороною ж відповідача суду не було надано переконливих, належних та допустимих доказів того, що спілкування позивача - батька дитини сказалось чи може сказатися негативно на психіці дитини сторін чи будь-яким іншим чином негативно впливатиме на неї. Згідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Суд звертає увагу, що виходячи з вищезазначених положень закону, позивач не тільки має право на участь у вихованні доньки і право особистого спілкування з нею, але й зобовязаний це робити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. З урахування викладеного та з огляду на те, що позивачем заявлено позовні вимоги щодо встановлення графіку побачень у вигляді: субота та неділя з 09 години 00 хвилин по 13 годину 00 хвилин, суд виходячи із засад диспозитивності цивільного процесу, розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог. Вирішуючи питання щодо визначення способу участі позивача у вихованні малолітньої доньки, суд звертає увагу, що дитина фактично постійно знаходиться з матірю. Із запропонованого позивачем графіку вбачається, що він не просить про побачення з дитиною, термін яких може зачепити права та інтереси відповідача, якій залишається більший термін спілкування с дитиною. Слід також зауважити, що сторони мешкають в одному місті, що фактично зумовлює наявність невеликої відстані адрес проживання позивача та відповідача, не потребує значного часу та не завдає додаткових перешкод для повернення дитини додому. Суд при вирішенні спору насамперед виходить з принципів рівності прав батьків щодо участі у вихованні дитини та забезпечення вільного та безперешкодного спілкування батьків з дитиною. При цьому чинне законодавство не містить перешкод для встановлення судом іншого, ніж визначений органом опіки та піклування, способу участі батьків у вихованні дитини, а ст. 159 СК України прямо вказує, що саме суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Скасування попереднього розпорядження органу опіки та піклування не вимагається. При визначенні графіку побачень [PERSON] з донькою [PERSON], суд виходить також з того, що графік побачень, складений і затверджений органом опіки та піклування від 21.11.2017 року, не містить в собі визначення конкретного часу, а лише зазначає загальну тривалість у вигляді двох днів зустрічей кожного тижня (понеділок-неділя) з ночівлею або без ночівлі з необхідністю попереднього погодження цього часу з [PERSON], надає відповідачеві можливість зловживання своїми правами (не відчиняти двері, не відповідати на дзвінки, тощо). Таким чином, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] щодо періодичності побачень і вважає доцільним визначити не лише конкретні дні, а і конкретний час для побачень позивача з донькою. Суд також не може прийняти до уваги графік побачень, складений і затверджений органом опіки та піклування від 12.06.2017 року, оскільки наведені дні та часи відвідувань батьком дитини, в судовому засіданні сторони не підтримали, в звязку з чим вони суперечать інтересам як позивача так і відповідача у справі. З огляду на вищезазначене та з метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, встановивши позитивні особистісні характеристики позивача, наявність у нього постійного місця проживання та роботи, враховуючи незлагоджені та конфліктні відносини між батьками щодо надання позивачу можливості спілкування з дитиною та участі у її вихованні, приймаючи до уваги, що судом обставин, що свідчили б про необхідність постійної присутності матері під час спілкування дитини з батьком не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved