Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач 28.03.2019 року звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 12.12.2017 року між ними було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав у власність від [PERSON] 7 152 грн. та зобов`язувався їх повернути до 01 березня 2018 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, на підтвердження укладення згаданого вище договору позики та отримання [PERSON] грошових коштів у сумі 7 152 грн., останній 12 грудня 2017 року склав розписку та передав її йому. Враховуючи викладене, необхідно відзначити, що договір позики укладений сторонами відповідно до вимог ст. ст. 1046, 1047 ЦК України. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не зважаючи на його неодноразові звернення [PERSON] не повернув йому отримані кошти до теперішнього часу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Верховний Суд України у постанові від 07 вересня 2016 року ( справа №6- 1412цс16. ) дійшов висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку після спливу передбаченого в ньому строку повернення коштів, у випадку невстановлення договором позики розміру процентів. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Позичальник не повернув борг у визначений розпискою термін, чим порушив взяті на себе зобов`язання за договором. Ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю І та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.?Позивач є інвалідом другої групи ( копія довідки до акта огляду МСЕК АВ № 084369 додається ), а тому звільнений від сплати судового збору. Прохав стягнути з [PERSON] ( реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на його користь - [PERSON] ( реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) суму боргу за договором позики у розмірі 7 152 грн., проценти за користування коштами в сумі 1 347,50 грн., інфляційні втрати в сумі 629,37 грн. та 3% річних в сумі 228,66 грн. В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивач, надавши суду клопотання про розгляд справи в його відсутності, де позов підтримав прохав задовольнити, не мав заперечень про розхгляд справи у заочногму порядку ( а. с. 34 ). Відповідач повторно не з`явилася в судове засідання та не надав відзив на позов з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялася належним чином про день та час розгляду справи за місцем проживання, про що маються докази у справі у вигляді повернутих на адресу суду судової повісток з відміткою пошти «за зазначеною адресою адресат відсутній» ( а. с. 18-19, 23-24, 30-32, 40-42 ), було дано оголошення на веб-сайті суду, що є належним його повідомленням ( а. с. 29, 39 ). Від відповідача не надійшло відзиву на позов та будь-яких заяв про поважність причин не явки або про відкладення слухання справи. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку згідно ст. 223, 280-284 ЦПК України. Судом встановлено всі обставини, на які позивач послався в позові і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 6 -10. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню із вказаних підстав відповідно до ст. 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, оскільки зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Даний договір є чинним, оскільки жодна із сторін не розірвала його згідно умов договору та не оскаржувала у встановленому законом порядку, тому він обов`язковий сторонами до виконання. Судовий збір по справі підлягає стягненню із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи.

Outcome: approved