Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач, [PERSON] акціонерне товариство «Дельта Банк», 18 травня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 45 100 грн. 19 коп Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 березня 2013 року між банком та відповідачем була укладена угода відповідно до заяви № 003-16034-060313, за умовами якої вони зобовязувалися відкрити відповідачеві картковий рахунок № 26251908030748 в національній валюті України, оформити платіжну картку, здійснювати обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті «Кредитна «Картка комфорту» та надати кредит шляхом відкриття кредитної лінії на загальну суму 500 000 грн. та встановити її ліміт в сумі 43 800 грн. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання та обслуговування кредиту, штрафні санкції та всі інші платежі. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань станом на 04 квітня 2017 року утворилась заборгованість на загальну суму 45 100 грн. 19 коп., яка складається з кредиту в сумі 35 181 грн. 19 коп., процентів 9 919 грн., що і просили стягнути з відповідача та понесені ними судові витрати в сумі 1 600 грн. Позивач [PERSON] акціонерне товариство Дельта Банк в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у відсутність їх представника, позов підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заву, в якій просив розглянути справу у її відсутність, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Судом встановлено, що 06 березня 2013 року сторони: [PERSON] акціонерне товариство «Дельта Банк» і [PERSON] уклали кредитний договір № 003-16034-060313, згідно умов якого позивач зобовязувався картковий рахунок № 26251908030749 в національній валюті України, оформити платіжну картку, здійснювати обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті «Кредитна «Картка комфорту» та надати кредит шляхом відкриття кредитної лінії на загальну суму 50 000 грн. та встановити її ліміт в сумі 43 800 грн., а відповідач зобов'язувався повернути кредит в порядку і на умовах передбачених договором та сплачувати проценти за ставками зазначеними в Тарифах. Позивач відкрив відповідачу картковий рахунок, надав платіжну картку та встановив ліміт кредитної лінії в сумі 43 800 грн., виконавши таким чином свої зобовязання в повному обсязі. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору станом на 04 квітня 2017 року утворилась заборгованість в сумі 45 100 грн. 19 коп., а саме: кредит в сумі 35 181 грн. 19 коп., проценти 9 919 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про правомірність пред'явлення позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту.

Outcome: approved