Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

позивач [PERSON] 19.10.2020 року звернуласьдо суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженку с. Баштанків Кодимського району Одеської області, такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку з жовтня 2014 року зареєстрована [PERSON] , яка доводилася дружиною її сина [PERSON] , з 17.06.2016 року шлюб між ними розірвано, відповідач не проживає в належному їй житловому будинку з 2015 року. 11.06.2020 року відповідач шляхом обману з метою так званої перереєстрації у вказаному будинку вилучила у неї домову книгу та відповідно повторно перереєструвалася у належному їй житловому будинку. На даний час позивач не має можливості самостійно розпоряджатися правом власності на належний їй житловий будинок, зробити це не має можливості, оскільки відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Оскільки відповідач за місцем реєстрації не проживає та добровільно знятися з вищезазначеної реєстрації не бажає, позивач змушена звернутись до суду для захисту своїх порушених прав. Ухвалою від 20.10.2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити. Пояснила, що відповідач в належному їй житловому будинку не проживає більше чотирьох років, добровільно знятися з реєстрації не бажає. Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, яка призначалася до розгляду. \~ \~ \~ \~ У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 20.10.2020 року про відкриття провадження у справі остання не надала суду відзив на позовну заяву без поважних причин. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] кожний окремо суду пояснили, що відповідач [PERSON] у житловому будинку, належному позивачу, не проживає вже більше чотирьох років. Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ,\~що\~підтверджується даними Договору довічного утримання (догляду) від 11.12.2013 року, а також даними домової книги (а.с. 6-7). Відповідач у справі [PERSON] з 02.09.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який доводиться сином позивачу, даний шлюб було розірвано 17.06.2016 року, що стверджується даними рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17.06.2016 року про розірвання шлюбу (а.с. 10). Крім того, відповідно до даних домової книги, у житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] зареєстрована з 23.10.2014 року. Крім того, [PERSON] 11.06.2020 року була знята з реєстрації та повторно 11.06.2020 року зареєструвалася за вказаною адресою (а.с. 11-13). Відповідно до\~ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Стаття 71 ЖК УРСР\~встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст. 72 ЖК УРСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил\~ст. 89 ЦПК України\~щодо оцінки доказів. Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені\~ст. 71 ЖК України. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному житловому будинку понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, поважних причин непроживання чи перешкод їй у користуванні таким, суду не надано та таких судом не здобуто, а відтак, суд приходить до висновку про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved