Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.01.2018 року звернулася до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. У позовній заяві [PERSON] вказано, що позивач перебувала в шлюбі з відповідачем з 01.10.1994 року по 07.05.2009 року. Після розірвання шлюбу сторони не підтримують ніяких стосунків. Відповідач [PERSON] зареєстрований у [INFO], однак за вказаною адресою не проживає з серпня 2007 року і жодного разу у помешканні не зявлявся. Позивач зазначає, що 1/3 частка квартири № 2 в смт. Оржиця, Оржицького району, Полтавської області по вул. Генерала Костенка, 4 з 06.02.2014 року відповідачу не належить. 2/3 частки квартири належить позивачу і 1/3 частка належить [PERSON]. Реєстрація відповідача за вищевказаною адресою шкодить інтересам позивача як власника житла. Позивач вказує, що при оформленні субсидії на житлово-комунальні послуги потрібно довести відсутність відповідача за даною адресою. Посилаючись на вищевикладені обставини, [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 2 в буд. № 4 по вул. Генерала Костенка в смт. Оржиця Оржицького району Полтавської області. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала повністю та просила його задовольнити, в своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не зявився, направив відзив на позовну заяву, в якому вказав, що він згідний на зняття його з реєстрації в квартирі, згідний на прийняття рішення по справі на стадії підготовчого провадження. Відповідач вказав, що не заперечує проти розгляду справи за його присутності. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази у справі і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі до 07.05.2009 року (а.с. 9). Позивач [PERSON] є власником 2/3 часток квартири [ADDRESS]. 1/3 частка квартири за вказаною адресою належить [PERSON] (а.с. 4-6). Згідно довідки виконавчого комітету Оржицької селищної ради №02-23/29 від 09.01.2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, крім позивача, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], без реєстрації проживає [PERSON] (а.с. 7). З акту проживання вбачається, що відповідач зареєстрований у квартирі №2 в смт. Оржиця по вул. Генерала Костенка, 4, але не проживає за вказаною адресою з 2007 року (а.с. 8). Суд також приймає до уваги пояснення позивача про те, що реєстрація відповідача за вищевказаною адресою шкодить інтересам позивача як власника житла, зокрема, при оформленні субсидії на житлово-комунальні послуги позивачу потрібно доводити те, що відповідач фактично не проживає за вказаною адресою. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При таких обставинах, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов. Зважаючи на вищевикладене та на зміст ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved