Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості (далі [PERSON]) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив стягнути з неї на користь [PERSON] незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 3842,44 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідач 11.02.2015 року була зареєстрована у Харківському міському центрі зайнятості як безробітна, та отримувала допомогу по безробіттю. Однак в порушення норм чинного законодавства [PERSON] не повідомила центру зайнятості про існування відносин цивільно-правового характеру з ДП «Цептер інтернаціональ Україна» згідно договору від 10.02.2006 року, який був діючим на момент проведення страхового випадку, внаслідок чого до 11.11.2015 року незаконно отримувала допомогу по безробіттю, загальна сума якої складає 3842,44 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що на момент її звернення до Харківського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного вона не була зайнятою особою в розумінні ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення». Крім того, наголосила, що нею не було отримано доходу за цивільно-правовим договором, укладеним з ДП «Цептер інтернаціональ Україна», що підтверджується довідками вказаного підприємства. Крім того, стверджувала, що позивачем не було їй розяснено, яким саме чином наявність чи відсутність цивільно-правового договору впливає на право одержання матеріальної допомоги по безробіттю чи її розміру. Відповідач вважала, що наявність вказаного договору не породжує трудових відносин та не робить її зайнятою особою в розумінні норм чинного трудового законодавства, оскільки цей договір не є трудовим договором, контрактом чи іншим передбаченим законодавством договором, який породжує трудові відносини. Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд встановив наступне. 04.02.2015 року [PERSON] звернулась до Харківського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, де вона була зареєстрована як шукаюча роботу з відкриттям персональної картки № 203915020400073. Наказом від 11.02.2015 року № НТ150211 відповідачу наданий статус безробітного з 04.02.2015 року і відповідно до п. п. 2, 4 ст. 22, п. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. п. 2.7, 2.9 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», призначена виплата допомоги по безробіттю з 11.02.2015 року по 05.02.2016 року у розмірі встановленому законодавством. Згідно з поданою відповідачем заявою про надання статусу безробітного, [PERSON] була ознайомлена з правами та обовязками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що підтверджується її підписом (а.с. 18). Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства [PERSON] не повідомила позивача про факт своїх відносин цивільно-правового характеру з ДП «Цептер інтернаціональ Україна» згідно з договором від 10.02.2006 року № ZМ 313667, який був діючим на момент проведення страхового випадку. В заяві про надання статусу безробітного від 04.02.2015 року відповідач також зазначила, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів. За даним фактом при перевірці роботодавця складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 12.11.2015 року № 1824 у відповідності до п. 6, 7 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248 (далі Порядок № 60/62), яким зафіксовано порушення чинного законодавства з боку відповідача. 17.12.2015 року директором Харківського міського центру зайнятості прийнятий наказ № 1767 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ПІБ - [PERSON]» в сумі 3842 грн. 44 коп. за період з 11.02.2015 року по 11.11.2015 року. Згідно з п. 7 Порядку № 60/62, зазначений наказ разом з листом-претензією № ХМЦЗ-02- 16977-26/15 від 18.12.2015 року з пропозицією повернути кошти у добровільному порядку, був направлений [PERSON] рекомендованим листом. Проте вказана сума грошових коштів відповідачем у добровільному порядку не повернута, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного. За правилами частин другої та третьої статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ, яка визначає права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону № 1533-ІІІ є допомога по безробіттю. Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають -доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Підпунктом 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітних, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Судом встановлено, що не заперечувалось сторонами у справі, що цивільно-правовий договір від 10.02.2006 року № ZМ 313667, укладений між [PERSON] та ДП «Цептер інтернаціональ Україна», був розірваний між сторонами договору лише з 02.12.2015 року відповідно до поданої заяви [PERSON]. За вказаним договором [PERSON] у січні 2015 року був отриманий прибуток в сумі 318,86 грн. (а.с. 14-15). Згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України, [PERSON] (номер облікової картки: [NUMBER]), за звітний рік: 2015 отримала суму заробітку для нарахування пенсії 318,86 грн. (а.с. 54-55). Таким чином, наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов'язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому, неповідомлення цією особою центру зайнятості про існування такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону № 1533-ІІІ є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення на його користь незаконно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 3842,44 грн.. При цьому судом відхиляються заперечення відповідача, оскільки вони ґрунтуються на довільному та помилковому тлумаченні приписів чинного законодавства, недоведені суду жодним конкретними доказами, тобто позбавлені правового та фактичного обґрунтування. Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved