Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач - [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] ( [ADDRESS] ), про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила наступне: 23 жовтня 2008 року між позивачем - [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 625 та на підставі чого видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що на даний час їх з відповідачем шлюб має формальний характер, сімейні стосунки у них не склалися через суттєві розбіжності в характерах, які не дають можливості зберегти сім`ю. Також на даний час вони як подружжя не спілкуються, та не мають бажання продовжувати подальше подружнє життя. Станом на день розгляду справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та проживають спільно. Водночас Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області розглядається справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. З викладених в позовній заяві обставин вбачається, що позивач самостійно забезпечує дітей, а відповідач в добровільному порядку не надає жодної матеріальної допомоги на їх утримання, на неодноразові звернення позивача щодо сплати аліментів відповідач не реагує. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 гривень з дня пред`явлення позову до досягнення найстаршою дитиною - [PERSON] , [INFO] , повноліття. Позивач у судове засідання не прибула, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом повідомлена належним чином. Проте її представник подав на адресу суду клопотання про можливість розгляду справи без участі позивача та її представника, та зазначив, що позовні вимоги вони визнають в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Письмового відзиву на позов відповідач не подав. Судове засідання у справі було призначене на 18.05.2020 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 25.05.2020 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. 23 жовтня 2008 року між позивачем - [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно -Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 625 та на підставі чого видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Судом встановлено, що сторони у справі є батьками доньки [PERSON] , [INFO] (згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 496), та сина [PERSON] , [INFO] (згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1437). Станом на день розгляду справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та проживають спільно. Водночас, як вбачається з системи документообігу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області «Д-3» на розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із 16.03.2020 року перебуває цивільна справа № 308/1171/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. З викладених в позовній заяві обставин вбачається, що позивач самостійно забезпечує дітей, а відповідач в добровільному порядку не надає жодної матеріальної допомоги на їх утримання, на неодноразові звернення позивача щодо сплати аліментів відповідач не реагує. Зі змісту статті 55 Сімейного кодексу України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1,2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2020 року для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно цього ж Закону визначений розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2020 року у розмірі 4 723,00 грн. Тобто мінімальний гарантований розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає 1 109,00 грн., їх мінімальний рекомендований розмір складає 2 218 грн., а їх максимальний розмір виходячи із мінімальної заробітної плати складає 3 306,10 грн. Проаналізувавши досліджені в судом докази в їх сукупності, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. на обох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з відповідним позовом - [INFO] і до досягнення молодшою дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття. Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст. 7 Сімейного кодексу України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір у відповідності до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved