Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.10.2016 року звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстровано 14.08.1998 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що 14.08.1998 року складено відповідний актовий запис №1591. Позовна заява мотивована тим, що спільне життя подружжя не склалося через несумісні характери, різне уявлення про сімейний устрій, побут та взаємовідносини подружжя. Подружжя втратило взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. Неодноразові спроби врятувати шлюб виявилися марними. З 2009 року подружжя припинило спільне проживання та ведення господарства. Позивач дійшов переконання, що сімя фактично перестала існувати, її відновлення неможливе, шлюб існує формально, подальше його збереження є неможливим та недоцільним. На примирення та відновлення подружніх відносин позивач не згоден, подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить його інтересам. Під час шлюбу у подружжя народилися діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, справу розглянути без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом завчасно у встановлений законом спосіб, в тому числі і шляхом розміщення в друкованому виданні газета «Вінниччина» повідомлення про виклик відповідача в судове засідання. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача, його бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу,враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами по справі припинено, шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам позивача, тому шлюб між сторонами слід розірвати, а позов задовольнити. Судові витрати позивач просив залишити за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved