Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON] звернулася до суду із позовом до територіальної громади с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно за законом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Б.Хмельницького, 58 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 04.01.2017 року. Посилається на те, що 04.01.2017 року померла її матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Б.Хмельницького, 58, с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. Заповіт померла [PERSON] не вчиняла, вона є єдиною спадкоємицею її майна за законом. Вказує на те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла, користується всім спадковим майном, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.01.2017 року в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №169311 від 10.01.2017 року (а.с. 8). Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю її останнього проживання вул. Б.Хмельницького, 58 с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. Вказане вбачається із довідки сільської ради №1737 від 02.08.2017 року (а.с. 16). За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповіт померла [PERSON] не вчиняла. Позивач є єдиною спадкоємицею першої черги її майна за законом, що підтверджується довідкою Веренчанської сільської ради №1735 від 02.08.2017 року, копіями свідоцтва про смерть серії 1-МИ №010832 від 16.02.1996 року, свідоцтва про народження серії ІІ-МИ №359616 від 21.11.1983 року, свідоцтва про шлюб серії І-МИ №114591 від 05.04.2016 року (а.с. 13, 17-18, 21). Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач [PERSON] проживала із спадкодавцем [PERSON] і вважається такою, що прийняла спадщину, що видно із довідки сільської ради №1737 від 02.08.2017 року (а.с. 16). З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул. Б.Хмельницького, 58 с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що видно з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №730/02-31 від 02.08.2017 року (а.с. 23). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Б.Хмельницького, 58 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1736 від 08.02.2017 р. в якій вказано, що згідно із записом по господарської книги за особовим рахунком №0988-1 по вул. Б.Хмельницького, 58 в селі Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області значиться житловий будинок, який належав [PERSON] який помер 15.02.1996 року. Згідно наявних у виконкомі сільської ради погосподарських книг дане господарство колгоспним двором не рахується, довідкою виконавчого комітету Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1732 від 08.02.2017р. в якій вказано, що згідно із записами земельно-шнурової книги за особовим рахунком №1031 рахується домогосподарство [PERSON] який помер 15.02.1996р. та був належним землекористувачем земельної ділянки площею 0,25 га із них : 0,10га для будівництва та обслуговування житлового будинку в селі Веренчанка по вул. Б. Хмельницького, 58, 0,58га- для ведення особистого селянського господарства, копією по господарської книги в якій покійний [PERSON] зазначений як голова господарства, копією рішення Веренчанської сільської ради народних депутатів ХVІІІ сесії ХХІ скликання від 24.12.1993 року, згідно якого [PERSON] надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку (а.с. 24-27). Також судом встановлено, що 15.02.1996 року [PERSON] помер, що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №0108325 від 16.02.1996 року (а.с. 13). Спадкоємиця його майна за законом [PERSON] спадщину після смерті прийняла, проте не оформила належним чином. Вказане вбачається із довідок сільської ради №1738 , 1735 від 02.08.2017 року, копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00018474926 від 04.08.2017 року (14-15, 17) В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, враховуючи те, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка на якій розташований спірний житловий будинок і після смерті останнього спадщину уу вигляд вказаного будинку прийняла [PERSON], суд приходить до висновку, що вона набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем [PERSON], як спадкоємицею майна померлої [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 9), згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд (а.с. 9 зворот), довідки характеристики Заставнівського РБТІ №223 від 21.07.2017 року (а.с. 12), житловий будинок, розташований по вул. Б.Хмельницького, 58 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області побудований у 1988 році, а господарські споруди до нього у 1971 році, їх вартість становить 57233 (пятдесят сім тисяч двісті тридцять три) гривні. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved