Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач 28 грудня 2016 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, та розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування зазначила, що з 04 серпня 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON], зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні. Від спільного життя мають доньку [PERSON], яка народилась 28 лютого 2013 року. Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини припинені. Відповідач в добровільному порядку не приймає постійної участі у вихованні дитини. Спір про місце проживання дитини між сторонами відсутній. Сім'я фактично розпалась через втрату почуття любові, та взаємної поваги один до одного. Просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, оскільки відповідач у добровільному порядку надавати таку допомогу регулярно відмовляється. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1300,00 грн., проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. В звязку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №255, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-КГ №071806. Судом встановлено, що сімейні стосунки між подружжям припинені, подружжя живуть окремо, ведуть окреме господарство, не мають наміру на подальше збереження сімї. Майновий спір на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі жінки, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу, прізвище позивача залишити без змін. Сторони є батьками малолітньої [PERSON], яка народилась 28 лютого 2013 року, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-КГ №153725 виданим 14.03.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є людиною працездатного віку, відповідачем суду не надано відомостей про його стан здоровя, наявність інших утриманців, місце роботи, розмір заробітку тощо. Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за ч.2 вищезазначеної статті за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.\~3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в долі від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню суд виходить з найбільш повного захисту інтересів дитини, має мету забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти за можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню на утримання малолітньої дитини 1000,00 грн., що є розумним та справедливим, виходячи з конкретних обставин справи. Згідно ч.2\~ст. 184 СК України\~розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до Закону. В абз. 2 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~вказано, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Частиною першої статті другої вказаного вище закону визначено, що розмір аліментів в твердій грошові сумі є обєктом індексації. На підставі п.1ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 28 грудня 2016 р. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає\~ за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору у розмірі 551,20 грн., крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 424,42 грн. відповідно до розміру задоволених вимог. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. На підставі ст.ст. 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial