Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , [INFO] звернулася з позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яку згодом уточнила та просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого 04.03.2020 року приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Дубровським В.М., зареєстровано в реєстрі за № 309. Згідно довідки, виданої 16.10.2020 року головою комітету мікрорайону «Черемхи», [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] у тому, що вона є власником будинку в [ADDRESS] , де зареєстровані колишні мешканці [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідачі не є членами родини позивачки. Згідно п. 10 Договору купівлі-продажу від 04.11.2020 року, сторони домовились, що продавець звільнить відчужуваний житловий будинок від особистих речей для вільного та безперешкодного користування покупцем (будуть передані ключ від будинку) з моменту підписання договору та зобов`язується виписатися до 15 травня 2020 року. Після підписання у нотаріуса угоди, продавець (відповідач по справі) з усією своєю сім`єю залишив будинок, забрав усі належні йому речі та виїхав за кордон де всі вони постійно і проживають. Але до цього часу відповідачі не знялися з реєстраційного обліку, чим відповідачі порушили умови договору і станом на день звернення до суду із цим позовом відповідачі не були виписані з квартири, таким чином, позивачка вимушена звернутися до суду із цим позовом, бо іншого досудового способу захисту своїх прав не має. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07.12.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання, відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Бахмутської міської ради. Зобов`язано Орган опіки та піклування Бахмутської міської ради подати письмовий висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначення справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі на підставі викладених у позовній заяві обставин, просила суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в особі законних представників [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв та клопотань про розгляд справи без їх участі або про відкладення судового засідання від них на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачами також не поданий. Представник третьої особи Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Бойко А.І., в судовому засіданні зазначила, що Управління не заперечувала проти задоволення позовних вимог, на підставі наданих документів не вбачає порушення житлових прав дитини. Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового приміщення, а саме будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого 04.03.2020 року приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Дубровським В.М. (а.с.3). Відповідно до довідки, виданої 16.10.2020 року головою комітету мікрорайону «Черемхи», [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] у тому, що вона є власником будинку в [ADDRESS] , де зареєстровані колишні мешканці [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого 03.04.2018 року відділом РАЦС адміністрації муніципального утворення Октябрьський район Оренбургскої області, 03.04.2018 року [PERSON] , [INFO] зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] (а.с.82). Як вбачається з договору купівлі-продажу серія 61АА7254166, посвідченого 16.03.2020 року нотаріусом Єгорликського нотаріального округа Ростовської області Каргальсковою Т.Ю., [PERSON] , яка діє від себе та як законний представник своїх неповнолітніх дітей [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , придбала житловий будинок, придатний для проживання та експлуатації, відповідним чином упорядкований, який відповідає санітарним та технічним вимогам (а.с.76-81). Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки реєстрація відповідачів у спірному житловому приміщенні не відповідає волевиявленню позивача і позбавляє останню повною мірою реалізувати право на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, тож позов підлягає задоволенню. Згідно до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved