Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON], 20 квітня 2018 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті баби [PERSON], померлої 14 квітня 2006 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 14 квітня 2006 року після смерті баби по матері [PERSON], відкрилась спадщина: земельна ділянка площею 1,93 га вартістю 53583,80 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №060454, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої. Спадщину, що відкрилася вона прийняла як особа, що проживала на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем (ч.3 ст.1268 ЦК України). Нотаріус відмовила у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ОД №060454. Цей правовстановлюючий документ утрачений. Залишилася лише його ксерокопія. З приводу втрати державного акту вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Позитивного результату це не дало. Вказані причини і змусили її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на: земельну ділянку площею 1,93 га вартістю 53583,80 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №060454, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої 14 квітня 2006 року [PERSON], який був утрачений. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і охоронюваних інтересів сторін і інших осіб, у відповідності з вимогами ч.4 ст.206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК (нині частина 4 статті 206 ЦПК) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Виходячи із зазначених приписів Закону та розяснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд, приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймає визнання позову відповідачем і ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1266 ч.1, 1268 ч.3, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved