Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач\~ 17.12.2014 року звернулася до суду з позовною заявою до ТзОВ «Галицька марка», Реєстраційної служби Івано-Фракнівського міського управління юстиції, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити дії та визнання недійсними договорів купівлі-продажу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 22 січня 2008 року між нею та ТОВ «Галицька марка» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав, згідно до п. 1.1. р. 1 якого ТОВ «Галицька марка» передає [PERSON] майнове право, яке полягає у праві [PERSON] вимагати передачі останній у власність новозбудованої квартири визначеної в п. 1.2. р. 1 даного договору у будинку, що знаходиться за адресою в будинку за проектним номером 8 ( [ADDRESS] ) в межах [ADDRESS] і позначений на схемі генерального плану за № 1, а [PERSON] зобов`язується прийняти новозбудовану квартиру, зазначену у п. 1.2. даного договору на умовах даного договору. Згідно п. 1.2. р. 1 даного договору квартира має проектну площу 48,61 кв.м. кількість кімнат - 1, знаходиться на 6 поверсі. Згідно п. 1.4. р. 1 даного договору після введення будинку в експлуатацію та проведення його технічної інвентаризації, з метою оформлення права власності [PERSON] на новозбудовану квартиру та видачі останній свідоцтва про право власності, ТОВ «Галицька марка» зобов`язана передати [PERSON] за актом прийому-передачі належним чином оформлені документи, які підтверджують право власності [PERSON] на зазначену квартиру, а саме: копію декларації про готовність об`єкта експлуатації; акт прийому-передачі новозбудованої квартири; довідку про повне внесення [PERSON] вартості новозбудованої квартири. Згідно п. 1.5. р. 1 договору ТОВ «Галицька марка» зобов`язана ввести будинок в експлуатацію не пізніше 31 грудня 2012 року. Згідно п. 2.1. р. 2 договору ТОВ «Галицька марка» зобов`язувалось передати [PERSON] документи, зазначені в п. 1.3. р. 1 договору протягом тримісячного терміну з моменту введення будинку в експлуатацію за умови сплати [PERSON] повної вартості новозбудованої квартири. В п. 3.1. р. З договору сторони визначили вартість квартири в сумі 89 930, 00 грн. 17 січня 2013 року ТОВ «Галицька марка» видало Бойко М.Й. довідку про повну оплату вартості квартири. Згідно акту здавання-приймання завершених будівництвом житлових приміщень від 21 січня 2013 року, укладеного між ТОВ «Галицька марка» та [PERSON] сторонами договору було оглянуто однокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка передається [PERSON] Квартира знаходиться в стані, який відповідає умовам договору купівлі-продажу майнових прав від 22 січня 2008 року. Загальна площа квартири - 45,3 кв.м. Сторони погодили, що з моменту складання цього акту ТОВ «Галицька марка» вважається таким, що передало квартиру [PERSON] , а та в свою чергу квартиру прийняла. Після завершення будівництва і присвоєння поштових адрес згідно до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 263 від 21 травня 2013 року будинок в якому розміщена квартира, майнові права на яку були придбані [PERSON] набув адресу - [ADDRESS] . 03 червня 2013 року приватним підприємством «БТІ Експерт» було виготовлено технічний паспорт на однокімнатну квартиру [ADDRESS] площею 45,3 кв.м. Однак, згідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 4472387 від 29 липня 2013 року право власності на цю квартиру вже зареєстровано, в зв`язку з чим відмовлено в державній реєстрації права власності на цю квартиру за [PERSON] . В той же час, згідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 3728635 від 08 липня 2013 року проведено державну реєстрацію на квартиру за адресою [ADDRESS] за ТОВ «Галицька марка». Згідно із договором купівлі-продажу від 31 липня 2013 року, укладеним між ТОВ «Галицька марка» та [PERSON] квартира за адресою [ADDRESS] була продана [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу квартири від 29 серпня 2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] квартира за адресою [ADDRESS] була продана [PERSON] Такі дії ТОВ «Галицька марка» суперечать укладеному між [PERSON] і ТОВ «Галицька марка» договору купівлі-продажу майнових прав від 22 січня 2008 року. Так, укладаючи договір від 22 січня 2008 року сторони погодились, що ТОВ «Галицька марка» на виконання договору передає позивачці копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації; акт прийому-передачі новозбудованої квартири; довідку про повне внесення позивачкою вартості новозбудованої квартири. Дані документи подаються [PERSON] до реєстраційної служби для подальшої реєстрації за нею права власності на квартиру. Натомість, передавши позивачці обумовлені договором документи для реєстрації за останньою права власності на квартиру, ТОВ «Галицька [ADDRESS] », в порушення договору, здійснила реєстрацію права власності на квартиру, майнові права на яку передані [PERSON] , за собою. В липні 2013 року ТОВ «Галицька марка» подало до реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області заяву про державну реєстрацію прав та обтяжень на спірну квартиру і 08.07.2013 року товариству було видано картку прийому заяви №3598594, серед яких відсутні будь-які документи, що стосуються права власності або права користування ТОВ «Галицька марка» земельною ділянкою, на якій розміщено спірну квартиру. Оскільки проведення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] було здійснено з порушенням чинного законодавства, і вона по суті є незаконною, договором купівлі-продажу щодо даної квартири, які були укладені в подальшому, є недійсними з підстав, передбачених нормами 215 ЦК України. Просила суд визнати незаконними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька марка» щодо реєстрації за ним права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . Визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію речових прав на квартиру за адресою [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Галицька марка». Зобов`язати реєстраційну службу Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області виключити запис про реєстрацію речових прав на квартиру за адресою [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Галицька марка». Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] - [ADDRESS] Південний [ADDRESS] від 31 липня 2013 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Галицька марка» та [PERSON] . Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] від 29 серпня 2013 року укладений між [PERSON] та [PERSON] . 01.03.2017 року ухвалою Івано-Франківського міського суду позов залишено без розгляду. 11.04.2017 ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області скасовано ухвалу Івано-Франківського міського суду від 01.03.2017 року та направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 15.06.2017р. позивач уточнила позовні вимоги та просила суд: визнати незаконними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька марка» щодо реєстрації за ним права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] майнові права на квартиру за [ADDRESS] ; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька марка» виконати умови договору купівлі-продажу майнових прав від 22 січня 2008 року, а саме надати [PERSON] однокімнатну квартиру в м. [ADDRESS] -Франківську площею 45,3 кв.м.; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за [ADDRESS] Івано [ADDRESS] Південний [ADDRESS] від 31 липня 2013 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою Івано- [ADDRESS] , Південний [ADDRESS] , [ADDRESS] від 29 серпня 2013 року та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька марка» на користь [PERSON] 90 000,00 грн. 20.11.2017р. позивач уточнила позовні вимоги та просила суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька марка» на користь [PERSON] 260 000,00 грн. збитків. 26.03.2018 року позивач збільшила позовні вимоги та додатково просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька марка» на користь [PERSON] 618 220,00 грн. збитків. Справа перебувала у провадженні в судді Островського Л.Є. Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.09.2018 року та наказом від 21.09.2018 року суддю [PERSON] звільнено із займаної посади, у зв`язку з поданням заяви про відставку. На виконання вимог п. 2.3.50 Положення про АСДС проведено повторний автоматизований розподіл незавершених розглядом судових справ, які перебувають у провадженні судді Островського Л.Є. Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи визначено головуючого суддю Шамотайло О.В. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача ТзОВ «Галицька Марка» в судовому засіданні просила відмовити в повному обсязі, оскільки вони не отримували коштів та немає первинних належних документів. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилась про причини суд не повідомила. Представник відповідача [PERSON] просила відмовити в задоволенні даного позову.\~\~\~ В подальшому в судове засідання сторони не з`явились, однак подали суду заяви про подальший розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; а згідно з частинами 1 та 3 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Встановлено, що 22 січня 2008 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Галицька марка» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав, за яким ТОВ «Галицька марка» передає [PERSON] майнове право, яке полягає у праві [PERSON] вимагати передачі останній у власність новозбудованої квартири в будинку, що знаходиться за адресою в будинку за проектним номером 8 в межах вулиць Бельведерська- [ADDRESS] , а [PERSON] зобовязується прийняти новозбудовану квартиру на умовах цього договору (пункт 1.1 Договору купівлі-продажу майнових прав від 22 січня 2008 року), (том 1, а.с. 9-13). Відповідно до пунктів 1.4 та 2.1 Договору\~ купівлі-продажу майнових прав від 22 січня 2008 року після введення будинку в експлуатацію та проведення його технічної інвентаризації, за умови сплати [PERSON] повної вартості новозбудованої квартири, з метою оформлення права власності [PERSON] на новозбудовану квартиру та видачі останній свідоцтва про право власності, ТОВ «Галицька марка» зобов`язана передати [PERSON] за Актом прийому-передачі належним чином оформлені документи, які підтверджують право власності [PERSON] на зазначену квартиру, а саме: копія декларації про готовність об`єкта до експлуатації, акт прийому-передачі новозбудованої квартири, довідку про повне внесення вартості новозбудованої квартири. Згідно з пунктом 3.1 Договору купівлі-продажу майнових прав від 22 січня 2008 року вартість квартири, майнове право на яку передається за цим договором, складає 89 930,00 грн. 21 січня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Галицька марка» та [PERSON] підписано Акт здавання-приймання завершених будівництвом житлових приміщень, відповідно до якого сторони погодили, що з моменту складання цього акту ТОВ «Галицька марка» вважається таким, що передало квартиру [PERSON] , а [PERSON] такою, що прийняла квартиру від ТОВ «Галицька [ADDRESS] » ( [ADDRESS] 4 акту); на момент підписання даного акту сторони виконали один перед одним всі зобов`язання згідно Договору купівлі-продажу майнових прав від 22.01.2008 р., та не мають ніяких претензій один до одного (пункт 5 акту), (том 1, а.с.10). Відповідно до довідки ТОВ «Галицька марка» про сплату коштів, [PERSON] в повному обсязі сплатила вартість квартири [ADDRESS] , а.с.11). Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21 травня 2013 року №263 «Про присвоєння поштових адрес», присвоєно поштову адресу 70-квартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення (замовник: товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька марка») Південний Бульвар, 21(том 1, а.с. 9). 03 червня 2013 року було виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] том 1, а.с. 13-14) . Згідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 4472387 від 29 липня 2013 року право власності на цю квартиру вже зареєстровано, в зв`язку з чим відмовлено в державній реєстрації права власності на цю квартиру за [PERSON] (том 1, а.с. 12) . Відповідно із рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 3728635 від 08 липня 2013 року проведено державну реєстрацію на квартиру за адресою [ADDRESS] за ТОВ «Галицька марка» (том 1, а.с. 17). Відповідно до договору купівлі-продажу від 31 липня 2013 року, укладеного між ТОВ «Галицька марка» та [PERSON] квартира за адресою [ADDRESS] була продана [PERSON] (том 1, а.с. 20-21). Згідно до договору купівлі-продажу квартири від 29 серпня 2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] квартира за адресою [ADDRESS] була продана [PERSON] (том 1, а.с. 22). Як встановлено Судом та підтверджується матеріалами справи, на підставі заяви уповноваженого представника ТОВ «Галицька марка» від 03 липня 2013 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (том 1, а.с. 15) Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №3728635 від 08 липня 2013 року (том 1, а.с. 17) проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, розмір частки 1/1 на квартиру, що розташована: [ADDRESS] , за суб`єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька марка», податковий номер [NUMBER] . Відтак, як встановлено Судом, станом на даний час власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно до звіту про оцінку майна 18/03/06 встановлено, що ринкова вартість однокімнатної квартири, загальною площею 45,3 м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розрахована з використанням порівняльного підходу, з заокругленням, станом на 19.03.2018р., становить: 618 220,00 грн.(том 2, а.с.41-47). Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.\~ Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Матеріалами справи встановлено, що дії ТОВ «Галицька марка» суперечать укладеному між [PERSON] і ТОВ «Галицька марка» договору купівлі-продажу майнових прав від 22 січня 2008 року. Так, укладаючи договір від 22 січня 2008 року сторони погодились, що ТОВ «Галицька марка» на виконання договору передає позивачці копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації; акт прийому-передачі новозбудованої квартири; довідку про повне внесення позивачкою вартості новозбудованої квартири. Дані документи подаються [PERSON] до реєстраційної служби для подальшої реєстрації за нею права власності на квартиру. Натомість, передавши позивачці обумовлені договором документи для реєстрації за останньою права власності на квартиру, ТОВ «Галицька [ADDRESS] », в порушення договору, здійснила реєстрацію права власності на квартиру, майнові права на яку передані [PERSON] , за собою. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до статей 526, 527, 530-532 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 204 ЦК України визначено презумпцію правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу майнових прав, укладений 22 січня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Галицька марка» у встановленому законом порядку не визнаний недійсним, його недійсність також прямо не встановлена законом. [PERSON] у повному обсязі виконала умови Договору б/н купівлі-продажу майнових прав від 22 січня 2008 року, оплатила повну вартість спірної квартири (що підтверджується наявною в матеріалах справи Довідкою ТОВ «Галицька марка» про сплату коштів та за Актом б/н здавання-приймання завершених будівництвом житлових приміщень від 21 січня 2013 року - ТОВ «Галицька марка» передало а [PERSON] прийняла спірну квартиру. Належних доказів на спростовування зазначених обставин, відповідачем суду не представлено. З огляду на зазначене, позивач, виконавши умови Договору б/н купівлі-продажу майнових прав від 22 січня 2008 року, повинна була набути майнових прав на спірну квартиру та вправі вимагати від ТОВ «Галицька Марка» передачі їй у власність новозбудованої спірної квартири. Одночасно, згідно до\~ роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 10 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Суд вважає, що не виконання відповідачем ТОВ «Галицька Марка» своїх зобов`язань за Договором б/н купівлі-продажу майнових прав від 22 січня 2008 року перед позивачем [PERSON] , подальша реєстрація права власності на спірну квартиру, майнові права на яку оплачені [PERSON] \~ за ТОВ «Галицька Марка», яку товариство мало б передати [PERSON] не може вважатися належним виконанням зобов`язання за Договором купівлі-продажу майнових прав від 22 січня 2008 року з боку ТОВ «Галицька Марка». Оскільки [PERSON] взяті на себе зобов`язання за Договором купівлі-продажу майнових прав від 22 січня 2008 року виконала добросовісно, вчасно і в обсягах, передбачених договором, однак не з своєї вини не набула у власність майно, законні очікування щодо якого у неї були, то на думку суду достатньою сатисфакцією буде стягнення з відповідача ТОВ «Галицька Марка» на користь позивача суми вартості квартири в розмірі, що відповідає середній ринковій вартості аналогічної квартири. При визначенні такої вартості суд приймає до уваги висновок про вартість майна 18/03/06 і присуджує до стягнення з ТОВ «Галицька Марка» на користь [PERSON] 618220,00 грн. компенсації отриманих збитків внаслідок одностороннього невиконання умов Договору б/н купівлі-продажу майнових прав від 22 січня 2008 року. На переконання суду такий розмір буде відповідати засадам справедливості, є співмірним та доцільним. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).\~ Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). При визначенні вказаної вище суми відшкодування суд керувався не курсовими різницями по відношенню іноземної валюти до національної грошової одиниці, а враховував реальну купівельну спроможність національної грошової одиниці в конкретних умовах щодо визначеного майна. Стосовно вимог про скасування державної реєстрації речових прав на квартиру та визнання недійсними договорів, то на думку суду задоволення цих вимог позивача призведе в кінцевому результаті до втрати права власності на майно у осіб, які є добросовісними набувачами і буде надмірним втручанням у їх право на мирне володіння майном, а тому в задоволенні таких вимог слід відмовити. Відтак, проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані докази, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Відповідно до статті 141 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial