Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 червня 2019 року звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04.04.2017 року було розірвано. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось, тому шлюб між ними розірвано. На даний час вони проживають окремо, діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Позивач зазначає, що відповідач є молодою особою працездатного віку, працює офіційно. В добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, добровільної згоди про сплату аліментів на дітей між позивачем та відповідачем не досягнуто, а тому просить стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей, в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Володимир-Волинського\~міського суду\~Волинської області\~від 13\~червня 2019\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~ухвалено проводити\~розгляд справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з викликом сторін. До початку судового розгляду справи, а саме 25 червня 2019 року, відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги [PERSON] він визнав частково. Погодився сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) зазначивши про те, що обов`язок по утриманню дітей лежить як на батькові так і на матері, а тому сплата щомісячних аліментів у розмірі Ѕ частини його заробітку є завищеною. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково з підстав викладених ним у відзиві на позовну заяву, не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з тих підстав, що вимога про стягнення з відповідача аліментів в розмірі Ѕ частини його заробітку є необґрунтованою. Оскільки в 2019 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становить 2027 гривень, а обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, тому просить суд стягувати з відповідача в користь позивача аліменти в розмірі 1/3 його заробітку. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81\~ЦПК\~України і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та з`ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України,батьки\~зобов`язані\~утримувати дітей\~до їх\~повноліття.\~Сім`я,\~дитинство,\~материнство і\~батьківство охороняються\~державою (ч.\~3ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04.04.2017 року було розірвано (а.с. 3). Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Із матеріалів справи вбачається, що діти проживають з позивачем. Крім того, судом встановлено, що відповідач є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] та займає посаду командира відділення, отримує регулярний, немінливий дохід, що підтверджується довідкою про доходи від 02.07.2019 року №42/1096. Середньомісячний розмір доходів відповідача становить понад 11000 гривень. В силу статті 51\~Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~зобов`язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Стаття 59 Закону України «Про освіту»\~передбачає, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Отже, батьки зобов`язані постійно дбати про фізичне здоров`я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної мови, регіональних мов або мов меншин, інших мов і рідної мови, сім`ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв, виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни, сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу, виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. На підставі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відтак судом встановлено, що обов`язок щодо утримання, виховання, навчання та розвиток дитини покладений законодавством на обох батьків. У відповідності до ч.ч.1 та 2 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. На підставі ч.2 ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зважаючи на достатність заробітку відповідача, а також те, що в даний час він проживає самостійно, інших осіб на утриманні немає, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, чи зміни матеріального стану платника аліментів. Одночасно суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, визначених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Позов було подано до суду 11 червня 2019 року, а тому аліменти слід стягувати з цієї дати. Частинами 2-3 ст. 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. При таких обставинах, суд вважає необхідним задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. Надалі, якщо ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на молодших дітей, після почергового досягнення дітьми повноліття, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved