Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.01.2017 року звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпроптеровської області з позовом про оспорювання батьківства. В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачкою по справі [PERSON] він перебував в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку Анастасію, яка народилася 16.04.2005 року. Рішенням Жовтневого рійного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2016 року шлюб між ними було розірвано у встановленому законом порядку однак фактично шлюбні відносини сторони припинили задовго до рішення суду , а саме з вересня 2014 року мешкали окремо та вели спільного господарства. Після розірвання шлюбу позивачеві стало відомо що в грудні 2016 року відповідачка [PERSON] народила дитину - сина [PERSON] якого в органах РАЦС відповідно до вимог ч.2 ст. 122 Сімейного кодексу України зареєструвала як дитину, що народжена від нього , тобто до спливу десяти місяців після припинення шлюбу. Отже, в актовому записі № 1559 про народження, зробленому 08.12.2016 року Жовтневим районним у м. Кривому Розі відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області де зазначено [PERSON] батьком цієї дитини. Відповідно до цього позивач стверджує що не є біологічним батьком дитини [PERSON] який народився у [PERSON] 02.12.2016 року оскільки в майбутньому це може викликати небажані для нього та дитини юридичні та моральні наслідки. У звязку із зазначеним [PERSON] звернувся до суду просить визнати що він не біологічним батьком дитини [PERSON] [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи за його відсутністю , просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову, тобто визнала позовні вимоги та просила справу розглянути за її відсутності. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст.213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.01.2005 року та за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.09.2016 року яке набрало законної сили 03.10.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 32 від 22.01.2005 року ) було розірвано Свідоцтвом про народження дитини [PERSON] який народився 02.12.2016 року (актовий запис № 1559 від 08.12.2016 року зроблений Жовтневим районним у місті [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ) батьком дитини записаний [PERSON] Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства підлягають задоволенню, оскільки відповідач по справі [PERSON] визнала позов та відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved