Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.07.2016 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтувала тим, що 17.12.1999 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] ». 11.05.2006 року шлюб між ними розірвано. До реєстрації шлюбу та під час шлюбу позивач підбирала варіанти для придбання квартири та мала домовленість зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] про надання позивачу грошової суми для розрахунків з продавцем. Для чого 15 березня 2000 року мати позивача [PERSON] зі свого особового рахунку в банку «Аваль» зняла одну тисячу доларів США, що було еквівалентно 5463,00грн. В травні 2000р. від матері чоловіка позивача вона дізналась, що її донька [PERSON] , яка постійно проживала в с.Григорівка Чаплинського району Херсонської області, продає свою двокімнатну квартиру [ADDRESS] . В червні 2000р. [PERSON] приїхала в Херсон, але укласти договір купівлі-продажу на той час не вдалося у зв`язку з відсутністю у продавця правовстановлюючого документу на квартиру. Оскільки [PERSON] не мала часу на оформлення документів на квартиру і не бажала приїжджати ще раз для підписання угоди, вона 10 червня 2000р. надала позивачу нотаріально посвідчене доручення, яке надавало [PERSON] право на оформлення документів на квартиру [PERSON] та розпорядження цим майном на свій розсуд. Позивач в свою чергу сплатила [PERSON] за придбання квартири грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які надали її батьки [PERSON] та [PERSON] 28.08.2000р. позивач отримала на ім`я [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру. Від нотаріуса позивачу стало відомо, що за цим дорученням вона не може оформити квартиру на своє ім`я, тому договір купівлі-продажу вирішили оформити на [PERSON] . Так, 11 жовтня 2000р. між [PERSON] , від імені якої за дорученням від 10.06.2000р. діяла позивач [PERSON] , та [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ляшук Л.Г. за реєстровим №1557. Згідно договору продаж квартири вчинено за 4624грн. Після укладення спірної угоди позивач, як представник продавця, від покупця [PERSON] грошей не отримувала. Зазначена квартира придбана не за спільні кошти подружжя, а за кошти, отримані позивачем від третіх осіб з метою придбання для себе житла. За час подружнього життя працювала тільки позивач та зароблених нею грошей вистачало для ведення домашнього господарства. Відповідач [PERSON] з 1982 року не працював і самостійного заробітку не мав. Тому позивач вважає, що спірна квартира є її особистою власністю з підставі ст.24 КпСШ УРСР, який діяв на момент укладання спірного договору. Про порушення своїх прав на майно позивач дізналась після ухвалення вироку [PERSON] 28.11.2005 р., яким він був засуджений з конфіскацією майна. У 2006р. позивач зверталась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру, в ході судового розгляду 15.05.2006 р. відповідач [PERSON] надав до суду заяву, в якій підтвердив факт придбання квартири не за спільні кошти подружжя, а за гроші, надані [PERSON] , та визнав позовні вимоги. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 23.06.2006 р. за позивачем було визнано право власності на квартиру. 14.02.2008 р. позивач здійснила відчуження квартири на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу.Апеляційний суд Херсонської області 10.09.2014 р. скасував рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 23.06.2006 р. про визнання за позивачем права власності на квартиру і ухвалив нове рішення, яким відмовив мені в задоволенні позову, зазначивши про те, що позивачем був неправильно обраний спосіб захисту, оскільки той факт, що [PERSON] не заперечував проти задоволення позову свідчить про відсутність спору між сторонами і перехід права власності міг бути здійснений у законний спосіб, а саме: з підстав, передбачених главою 24 ЦК України. У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з даним позовом, оскільки фактично обов`язки покупця за договором купівлі-продажу квартири від 11.10.2000 р. виконала саме вона і скористалась правами покупця, оскільки вона домовлялась з продавцем [PERSON] про істотні умови договору, сплатила кошти за придбане майно, придбала квартиру для власного проживання і користувалась нею до 2008 р., утримувала квартиру, сплачувала всі необхідні платежі, а відповідач був формально зазначений покупцем у договорі. Просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 11.10.2000 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ляшук Л.Г. за реєстровим №1557, удаваним в частині покупця, визнати покупцем за цим договором [PERSON] з часу укладення договору та визнати квартиру [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] на час укладення договору купівлі-продажу від 11.10.2000 року. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Херсона Заболотного Ю.М. від 01.02.2016 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. У зв`язку з ліквідацією Суворовського, Дніпровського, Комсомольського районних судів м.Херсона та утворенням Херсонського міського суду Херсонської області відповідно до Указу Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів», цивільна справа №666/308/16-ц передана до Херсонського міського суду Херсонської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2016 року цивільну справу №666/308/16-ц передано до провадження судді Майдан С.І. Ухвалою суду від 05.06.2018 року зупинено провадження\~у справі\~№666/308/16-ц до\~встановлення правонаступників\~відповідача [PERSON] ,\~який помер [INFO] . Ухвалою суду від 20.09.2018 року поновлено провадження за справою та залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] . Крім цього, призначено розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Ухвалою суду від 11.06.2019 року виключено [PERSON] з числа відповідачів за цивільною справою та закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу удаваним у зв`язку зі смертю. Ухвалою суду від 11.06.2019 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] про допит свідків: [PERSON] , [PERSON] та витребувано докази у КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради» інвентарну справу на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 23.11.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника на підставі наявних у справі доказів, від допиту свідків відмовляється, просить позов задовольнити у повному обсязі, надала згоду на ухвалення заочного рішення за справою. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Відзивів на позовну заяву відповідачі не надали. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідачів, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності зі ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 10.06.2000 року [PERSON] видала на ім`я [PERSON] доручення, яке посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В., за реєстром №1292, згідно якого [PERSON] уповноважила [PERSON] обміняти, подарувати, продати за ціну і на умовах за її розсудом належну їй квартиру [ADDRESS] . Також [PERSON] надано право одержувати необхідні довідки та документи, подавати від її імені заяви, підписувати договір міни, дарування, купівлі-продажу, одержувати належні їй гроші, а також виконувати всі інші дії, пов`язані з цим дорученням. На підтвердження отримання грошових коштів від матері позивача [PERSON] надано копію квитанції від 15.03.2000 року про зняття нею з особового вкладу з банку 1000 доларів США, що еквівалентно 5463,00 гривень. Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] підтверджують актовий запис про народження [PERSON] №1277 від 05.06.1956 року, в якому матір`ю записана [PERSON] . Після чого [PERSON] 07.10.1964 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується актовим записом про одруження №1972 від 07.10.1964 року, та змінила своє прізвище на « [PERSON] ». А позивач за справою [PERSON] 25.10.1974 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується актовим записом про укладення шлюбу №1361 від 25.10.1974 року, та змінила своє прізвище на « [PERSON] ». 14.06.1990 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується актовим записом про розірвання шлюбу №367 від 14.06.1990 року. Згідно актового запису про шлюб №539, зробленого 17.12.1999 року, свідоцтво про шлюб видано повторно 27.04.2006 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, між [PERSON] та [PERSON] 17.12.1999 року зареєстровано шлюб. 11.10.2000 року між [PERSON] , яка діє за дорученням, посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л.В., за реєстром №1292, від імені [PERSON] , та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за 4626,00 гривень. Згідно актового запису про розірвання шлюбу №151, зробленого 11.05.2006 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 23.06.2006 року №2-1842/2006 рік визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Рішенням суду встановлено, що відповідач надав до суду заяву, якою визнав позов, підтвердив обставину, що спірна квартира була придбана на кошти, подаровані позивачці її матір`ю. 14.02.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 10.09.2014 року рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 23.06.2006 року скасовано і ухвалено нове, яким відмовлено [PERSON] у задоволенні позову з підстав порушення судом норм матеріального права та невірно обраного способу захисту порушеного права позивачем. З листа Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області від 21.09.2015 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №15 від 05.09.2005 року. Разом з померлою проживала її сім`я: чоловік померлої [PERSON] , донька померлої [PERSON] та син померлої [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] згідно актового запису про смерть №17 від 18.04.2017 року, що також підтверджується відповіддю Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області від 03.04.2019 року. Згідно актового запису про смерть №4202, складеного 20.11.2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON] померла [INFO] . Згідно актового запису про смерть №1333, складеного 15.07.2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] помер [INFO] . Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 16.03.2018 року [PERSON] помер [INFO] , про що 06.01.2018 року складено відповідний актовий запис №27 Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Зі спадкової справи №171/2018, заведеної Першою Херсонською державної нотаріальної конторою щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , судом встановлено, що його спадкоємцем є [PERSON] . Відповідно до ст.224 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення спірного договору, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що позивач [PERSON] грошових коштів від [PERSON] за придбання спірної квартири не отримувала та на її придбання позивачем були витрачені гроші, надані матір`ю позивача [PERSON] , що підтвердив [PERSON] у своїй заяві від 15.05.2006 року. Будь-яких доказів на спростування цієї обставини сторона відповідача не надала. Стаття 60 СК України та стаття 22 КпШС УРСР встановлюють, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Проте, оскільки спірна квартира не була набута за спільні сумісні кошти подружжя, вона не може вважатись об`єктом права спільної сумісної власності, а є особистою приватною власністю [PERSON] , що узгоджується з положеннями ст.24 КпСШ УРСР. Відповідно до змісту ч.2 ст.58 ЦК Української РСР 1963р., який був чинним на час укладення сторонами спірного договору, у разі, якщо за укладеним відповідачем (покупцем) договором купівлі-продажу майно була фактично придбане за кошти іншої особи (позивача) і для неї та фактична цією особою використовувалось, суд визнає договір в частині покупця удаваним та визнає покупцем за цим договором позивача у справі. Відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п.14 Постанови від 28 квітня 1978 р. №3 «Про судову практику і справах про визнання угод недійсними», встановивши, що угода укладена з метою приховати іншу угоду, суд відповідно до ч.2 ст.58 ЦК визнає, що сторонами укладена та угода, яку вони дійсно мали на увазі. Аналогічні вимоги викладені і в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнанні правочинів недійсними» №9 від 06.11.09р. Так, відповідно до п.25 вказана постанови, за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. З урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню.

Outcome: approved