Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач 26.09.2014 року звернувся до суду з вищевказаним посилаючись на ту обставину, що 19.12.2007 року між [PERSON] та ТОВ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір №ML-Н00/001/2007, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 39 900 дол.США строком до 19.12.2022 року зі сплатою за користування кредитом плаваючої процентної ставки, розмір якої становить 5,99%+ФІДР. Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, 25.10.2013 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки №SR-H00/001/2007, згідно з яким остання поручилася за [PERSON] перед банком щодо повернення позики на умовах кредитного договору. 05.06.2014 року між банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, згідно з вказаним договором банк відступив, а позивач прийняв права вимоги за кредитним договором та договором поруки. Таким чином, до позивача перейшли всі права банку щодо права вимоги до [PERSON] , [PERSON] за кредитним договором та договором поруки. Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав належним чином, однак [PERSON] не дотримано умов кредитного договору. Позивачем на підставі п.1.9 кредитного договору направлено вимогу про дострокове виконання [PERSON] його зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі. Але, станом на дату подання позову вимога позичальником не виконана та відповідні суми позивачу не сплачені. Вимогу направлено також і поручителю. Таким чином, станом на 28.07.2014 року сума заборгованості за кредитним договором відповідачів, як солідарних боржників складає: залишок заборгованості за кредитом - 28474,39 дол.США, що за курсом НБУ станом на 28.07.2014 (один долар дорівнює 11,752797) становить 334 653,73 грн.; відсотки за користування кредитом - 2060,96 дол.США, що за курсом НБУ станом на 28.07.2014 (один долар дорівнює 11,752797) становить 24222,04 грн.; пеня - 18545,21 грн. Загальна сума заборгованості з урахуванням тіла кредиту, відсотків та пені становить 377 420, 98 грн. У урахуванням викладеного, позивач просить стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №ML-Н00/001/2007 від 19.12.2007 року станом на 28.07.2014 року, а саме: залишок заборгованості за кредитом - 28474,39 дол.США, що за курсом НБУ станом на 28.07.2014 (один долар дорівнює 11,752797) становить 334 653,73 грн.; відсотки за користування кредитом - 2060,96 дол.США, що за курсом НБУ станом на 28.07.2014 (один долар дорівнює 11,752797) становить 24222,04 грн.; пеню - 18545,21 грн., що разом становить 238 927,90 грн. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] судові витрати в сумі 3654,00 грн. Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 28.10.2014 року відкрито провадження у справі. Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 01.12.2014 року позов задоволено. У зв`язку з ліквідацією Суворовського, Дніпровського, Комсомольського районних судів м.Херсона та утворенням Херсонського міського суду Херсонської області відповідно до Указу Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів», вказана справа передана до Херсонського міського суду Херсонської області до провадження судді Котьо І.В. Ухвалою суду від 08.06.2016 року заочне рішення від 01.12.2014 року за заявою [PERSON] скасоване і призначено справу до судового розгляду. 21.03.2017 року представник позивача надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що загальна сума заборгованості за кредитним договором №ML-Н00/001/2007 від 19.12.2007 року з урахуванням всіх погашень складає 30 535,35 дол.США, що за офіційним курсом НБУ України станом на день проведення розрахунку становить 362 097,34 грн., із розрахунку 11,8583 гривень за долар США, а також пеня за прострочення виконання зобов`язань в розмірі 18 545,21 грн. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2017 року вказану цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Хайдаровій І.О. Ухвалою суду від 11.12.2017 року прийнято справу до провадження. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив, згідно якого просила у задоволенні заявлених до неї позовних вимог відмовити повністю. Відповідач позов не визнає. Позивач не надав суду належних і допустимих доказів набуття ним за вказаним у його позові договором факторингу від 05.06.2014 року права вимоги до [PERSON] , як до поручителя, оскільки наданий позивачем до матеріалів даної судової справи текст договору факторингу не містить жодного натяку на переуступку акціонерним товариством «ОТП Банк» на користь цього позивача будь-яких прав за укладеним 24.10.2013 року між АТ «ОТП Банк», як кредитором, та [PERSON] , як поручителем, договором поруки. Позивачем також не надано суду будь-яких документальних доказів, які містять інформацію про день настання строку виконання основного зобов`язання позичальником [PERSON] . Позивачем відповідачу [PERSON] 23.07.2014 року направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №МL-H00/001/2007 від 19.12.2007 року. Вказаною письмовою вимогою позивач змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором №МL-H00/001/2007 від 19.12.2007 року. А зобов`язання за цим кредитним договором слід визнати припиненим в момент спливу вказаного у цій письмовій вимозі 30-ти денного терміну. Кредитний договір припиняє свою дію, а позивач втрачає можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2019 року вказану цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. Ухвалою суду від 25.02.2019 року прийнято справу до провадження та призначено до розгляду за правилами загального провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 10.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 09.08.2021 року [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити в позовних вимогах позивачу за необґрунтованістю. 19.12.2017 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір №МL-H00/001/2007. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 25.10.2013 року був укладений договір поруки №SR-H00/001/2007 між банком і [PERSON] 05.06.2014 року між банком та позивачем був укладений договір факторингу. Відповідач вважає, що укладений договір факторингу укладений без належних на те підстав, адже укладений за відсутності ліцензії на здійснення факторингової операції Таким чином, договір факторингу укладений без наявності ліцензії, що зокрема підтверджується тим, що такий вид діяльності відсутній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. Розрахунок заборгованості, зроблений позивачем на одному аркуші паперу на суму 30535,35 дол.США та 18545,21 грн. є таким, що не являється належним доказом заборгованості, є сумнівним, адже п.3 кредитного договору процентна ставка становить 5,99 %, а в розрахунку вона становить 11,69%, що свідчить про невідповідність розрахунку умовам договору. Враховуючи умови кредитного договору, що заборгованість має погашатися рівними частинами щомісячно з урахуванням відсоткової ставки 5,99% є незрозумілим звідки взялася відсоткова ставка 11,69% і з якого періоду вона стала рахуватися, і на підставі чого. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав повністю. Клопотання про призначення експертизи не підтримав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.12.2007 року між [PERSON] та ТОВ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір №ML-Н00/001/2007, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 39 900 дол.США строком до 19.12.2022 року зі сплатою за користування кредитом плаваючої процентної ставки, розмір якої становить 5,99%+ФІДР. Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, 25.10.2013 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки №SR-H00/001/2007, згідно з яким остання поручилася за [PERSON] перед банком щодо повернення позики на умовах кредитного договору. У пункті 4.1. договору поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав належним чином, що підтверджується кредитною заявкою від 19.12.2007 року, наданими та підписаними [PERSON] , відповідно до якої кредитні кошти в сумі 39 900 доларів США були направлені на поточний рахунок останнього, відкритий у банку. Зобов`язання за кредитним договором, що передбачені підпунктом 1.5 кредитного договору, щодо своєчасного повернення кредиту, як це визначено в графіку повернення кредиту та сплати процентів, відповідач [PERSON] не виконав, що потягло виникнення простроченої заборгованості. 05.06.2014 року між банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, згідно з вказаним договором банк відступив, а позивач прийняв права вимоги за кредитним договором та договором поруки, укладеним між банком та відповідачами. Відповідно до п.3.1 договору факторингу, клієнт передає (відступає) фактору права грошової вимоги на кредитний портфель, який включає в себе права грошової вимоги за Кредитними договорами, а фактор здійснює фінансування Клієнта за плату на умовах цього Договору. В зв`язку з тим, що [PERSON] не було дотримано умов кредитного договору, позивачем на підставі п.1.9 кредитного договору направлено вимогу від 17.07.2014 року про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором. Вимогу від 23.07.2014 року також направлено і поручителю. Сума заборгованості за кредитним договором відповідачів, як солідарних боржників, з урахуванням всіх погашень, складає 30 535,35 дол.США, що за офіційним курсом НБУ України станом на день проведення розрахунку становить 362 097,34 грн., із розрахунку 11,8583 гривень за долар США, а також пеня за прострочення виконання зобов`язань в розмірі 18 545,21 грн. Як передбачено ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії) може бути визнаний недійсним (ч.1 ст.227 ЦК України). Визначення факторингу як кредитної операції міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до якої факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Вичерпний перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями у кредитних правовідносинах, визначений у ст.1054 ЦК України. Такими є банк або інша фінансова установа. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій статті 7 цього Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. Згідно з пунктом 1.2 Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового зв`язку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 09 серпня 2002 року № 297, небанківська фінансова установа має право здійснювати операції, передбачені статтею 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якщо вони є валютними операціями, тільки після отримання генеральної ліцензії згідно з пунктом 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до підпункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг належить до фінансових послуг. Згідно висновку, який міститься у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2020 року в справі №461/2900/11, введення діяльності з надання послуг факторингу, який передбачає проведення валютних операцій (передача права вимоги за кредитами в іноземній валюті), потребує отримання фінансовою установою ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надало суду генеральну та/або індивідуальну ліцензію Національного банку України на право здійснення операцій з іноземною валютою та не посилалось на її наявність. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову банку у повному обсязі. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні заявлених позовних вимог, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed