Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 травня 2015 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою, яку надалі уточнив, до [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Атаманчук Оксана Геронівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та встановлення порядку виконання рішення суду, в якій просить суд: визнати договір купівлі-продажу ? частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 06.04.2015 року приватним нотаріусом Атаманчук О.Г.; в порядку виконання рішення суду - рішення державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. (номер запису 9302282) про державну реєстрацію права за [PERSON] на нерухоме майно, а саме на ? частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 06 квітня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 217 - скасувати, та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права [PERSON] на ? частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], поновити запис про речове право [PERSON] на ? частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради 18 лютого 2004 року на підставі розпорядження № [NUMBER] від 18 лютого 2004 року. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24 лютого 2015 року він [PERSON] звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та надав до позову заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON] на праві власності. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 17 березня 2015 року по справі № 520/2492/15-ц відкрито провадження по вказаній справі та відмовлено [PERSON] у задоволенні заяви про забезпечення позову. 01 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду міста Одеси з клопотанням про витребування доказів: з КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», та з Реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області - відомостей стосовно об'єктів нерухомості, зареєстрованих за [PERSON], [INFO]. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 02 квітня 2015 року клопотання позивача по цивільній справі № 520/2492/15-ц задоволено та витребувано з КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції - відомості стосовно об'єктів нерухомості, зареєстрованих за [PERSON]. 18 квітня 2015 року за вих. № 454888.67.15 з КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради надійшов лист, на виконання зазначеної ухвали суду, з якого вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року на ім'я [PERSON] зареєстрована ? частина квартири [ADDRESS]. Надалі на виконання ухвали Київського районного суду міста Одеси від 02 квітня 2015 року по цивільній справі № 520/2492/15-ц, надійшов лист з Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, з якого вбачається, що станом на 07 квітня 2015 року у Державному реєстрі прав на нерухоме майно відомості стосовно зареєстрованих об'єктів нерухомості за [PERSON] відсутні. 23 квітня 2015 року ухвалою Київського районного суду міста Одеси накладено арешт на ? частину квартири [ADDRESS]. 05 травня 2015 року рішенням Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за № 21100247, відмовлено у державній реєстрації прав, у зв'язку з тим, що заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно на попереднього право набувача було подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим право набувачем. Надалі позивачу стало відомо, що 06.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу ? частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Атаманчук О.Г. 07 травня 2015 року рішенням Київського районного суду міста Одеси позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за договором позики від 26 серпня 2011 року у розмірі 30000 доларів США, що за курсом НБУ на день винесення рішення еквівалентно 630765 гривень 09 копійок. Позивач посилається, що 06 квітня 2015 року відповідачем [PERSON] було навмисно укладено з [PERSON] договір купівлі-продажу ? частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з метою в подальшому зробити неможливе виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу за договором позики від 26 серпня 2011 року, та вважає договір з цих підстав фіктивним, однак у зв'язку з тим, що законом не передбачено можливість звернення заінтересованих осіб з позовами про визнання правочинів фіктивними, просить суд визнати вказаний договір недійсним та встановити порядок виконання рішення суду. [PERSON] в обґрунтування позовних вимог посилається на ст.ст. 215, 234, 236 ЦК України. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, вважають їх безпідставними та необґрунтованими, посилаючись на те, що вимоги [PERSON] ґрунтуються на припущеннях, а саме, що [PERSON] 06 квітня 2015 року уклав договір купівлі-продажу ? частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], тільки з метою в подальшому зробити неможливе виконання рішення суду про стягнення з нього на користь [PERSON] суми боргу за договором позики від 26 серпня 2011 року, яке надалі було винесено Київським районним судом міста Одеси тільки 07 травня 2015 року та скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2015 року. Також відповідач стверджує, що нею повністю виконанні умови спірного договору купівлі-продажу, а саме сплачені грошові кошти [PERSON] за ? частку квартири [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], та треті особи [PERSON], приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. у судове засідання не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. У судовому засіданні встановлено, що 24 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 30000 доларів США, разом з якою надав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 17 березня 2015 року по справі № 520/2492/15-ц відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] та відмовлено у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 02 квітня 2015 року клопотання позивача по цивільній справі № 520/2492/15-ц задоволено та витребувано з КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, УДАІ ГУМВС України в Одеській області - відомості стосовно рухомого та нерухомого майна зареєстрованого за [PERSON]. Згідно з листом КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 18 квітня 2015 року за вих. № 454888.67.15, станом на 31 грудня 2012 року на ім'я [PERSON] зареєстрована ? частина квартири [ADDRESS]. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданої Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції, вбачається, що станом на 07 квітня 2015 року у Державному реєстрі прав на нерухоме майно відомості стосовно зареєстрованих об'єктів нерухомості за [PERSON] відсутні. 23 квітня 2015 року ухвалою Київського районного суду міста Одеси накладено арешт на ? частину квартири [ADDRESS], що належить [PERSON]. 05 травня 2015 року рішенням Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за № 21100247, відмовлено у державній реєстрації прав, у зв'язку з тим, що заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно на попереднього право набувача було подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим право набувачем. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 07 травня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за договором позики від 26 серпня 2011 року у розмірі 30000 доларів США, що за курсом НБУ на день винесення рішення еквівалентно 630765 гривень 09 копійок. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2015 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 07 травня 2015 року скасовано. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 06.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу ? частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідчений 06.04.2015 року приватним нотаріусом Атаманчук О.Г. за реєстровим № 217. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 215 ЦК України, встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 234 ЦК України встановлено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними № 9 від 06 листопада 2009 року, для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем до суду не доведено у чому полягає його порушене право у зв'язку з укладенням 06.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу ? частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідченого 06.04.2015 року приватним нотаріусом Атаманчук О.Г. за реєстровим № 217, та не надано жодного доказу на підтвердження цього. Суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідачами укладено спірний договір купівлі-продажу ? частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з наміром створення правових наслідків, які обумовлювалися цим договором. Умовами договору є передання однією стороною нерухомого майна, а іншою грошових коштів, невиконання яких позивачем не доведено та не надано доказів на підтвердження. Підстав вважати договір купівлі-продажу ? частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідчений 06 квітня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального Атаманчук О.Г. фіктивним немає. Посилання позивача ґрунтуються лише на тому, що [PERSON] 06 квітня 2015 року уклав договір купівлі-продажу ? частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], тільки з метою в подальшому зробити неможливе виконання рішення суду про стягнення з нього на користь [PERSON] суми боргу за договором позики від 26 серпня 2011 року, яке надалі було винесено Київським районним судом міста Одеси тільки 07 травня 2015 року. Однак вказане рішення суду не набрало законної сили та було скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 липня 2015 року. Крім того, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що [PERSON] був повідомлений про судовий розгляд на момент укладення 06 квітня 2015 року договору купівлі-продажу ? частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу від 06 квітня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального Атаманчук О.Г. такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку з чим, позовні вимоги про встановлення виконання рішення суду шляхом: скасування рішення державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. (номер запису 9302282) про державну реєстрацію права за [PERSON] на нерухоме майно, а саме на ? частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 06 квітня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 217, внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації права [PERSON] на ? частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; поновлення у про речове право [PERSON] на ? частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради 18 лютого 2004 року на підставі розпорядження № [NUMBER] від 18 лютого 2004 року, також задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed