overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 квітня 2018 року звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на своє утримання , в якій вказала, що проживала з відповідачем з квітня 2017 року без реєстрації шлюбу. Від сумісного проживання у них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Вона наразі не працює, доглядає за дитиною. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки доходу відповідача до досягнення [PERSON], [INFO], трирічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО № 770552, виданого 23 березня 2018 року Новогродівським и міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 Сімейного кодексу України передбачає право на утримання дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і позов про стягнення аліментів на утримання дружини підлягає задоволенню. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів. На підставі ст. ст. 75,84 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 квітня 2019 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Просив розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 02 листопада 2012 року шлюб. Ухвалою від 11 травня 2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання на 30 травня 2019 року. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 травня 2019 року закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, зазначивши, що з`явитися в судове засідання не має можливості, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавала, з клопотаннями до суду не зверталася. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 02 листопада 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 липня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 28.06.2003 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON]. В 2005 році їх сім'я розпалася і рішенням Кременчуцького районного суду від 06 червня 2005 року їх шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу вони вирішили поновити сумісне проживання і 14 вересня 2009 року повторно зареєстрували шлюб. Від шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON]. Після народження сина в кінці 2010 року їх сім'я знову розпалася і відповідач почав проживати періодично окремо. Роки роздільного проживання підтвердили, що примирення у них більше не відбудеться. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, вона втратила до відповідача почуття любові, а тому збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просила прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON], місце проживання малолітніх дітей визначити з нею. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій повністю погоджується з позовними вимогами та просив справу розглянути без його участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що 14 вересня 2009 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, вони припинили сімейні стосунки в кінці 2010 року, з осені 2013 року проживають окремо за різними адресами, спільного господарства не ведуть, так як не знаходять взаєморозуміння між собою. Позивач просила суд не призначати строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам. Вона втратила почуття любові до відповідача, бажання відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами, місце проживання малолітніх дітей за домовленістю сторін суд визначає з матір'ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 липня 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів. Позивач звернулася в суд з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 27 травня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи надані сторонами по справі в судовому засіданні пояснення, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 листопада 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 17 жовтня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось у зв'язку з постійними суперечками та непорозуміннями, що призвело до неможливості спільного проживання та розірвання шлюбних відносин. Тому позивач уважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд уважає, що особисті пояснення відповідача в судовому засіданні необов'язкові, справа може бути розглянута в його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Згоди на ухвалення заочного рішення позивач не дав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва 17 жовтня 2007 року, актовий запис № 1113, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4). Спільне життя подружжя не склалось у зв'язку з постійними суперечками та непорозуміннями, що призвело до неможливості спільного проживання та розірвання подружніх відносин. Близько 4 місяців сторони проживають окремо, позивач на примирення не згоден, уважає збереження сім'ї неможливим. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із огляду на викладене,заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам обох сторін, інтересам їх дітей. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

позивач [PERSON] 24 листопада 2016 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 15 червня 2012 року року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 04 вересня 2016 року у них народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання сина [PERSON], [INFO]. В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином судовими повістками, про що в справі є розписки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 15 червня 2012 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до актового запису № 420 від 12 вересня 2012 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 4 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сімї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача треба стягнути судові витрати у розмірі 640 грн. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 лютого 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів. Сторони звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 26 жовтня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім'ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. Тому , суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 лютого 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2010 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Постійні безпричинні сварки та взаємні образи унеможливили фактичне сумісне проживання. Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2014 року, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Просила місце проживання сина визначити з нею. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено в описовій частині рішення, просила не надавати повторного строку для примирення, оскільки наданий судом строк три місяці для примирення позитивних наслідків для них не приніс, ніхто не бажав миритися, так як між ними втрачені почуття любові та поваги один до одного. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що шлюб неможливо зберегти, він також втратив почуття поваги та любові до дружини, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просив не надавати більше строку для примирення, погоджується щоб місце проживання малолітнього сина було визначено з матір'ю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 жовтня 2010 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, вони припинили сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, так як не знаходять взаєморозуміння між собою. Судом надавався строк для примирення подружжя, який бажаних результатів не приніс. Сторони просили суд не призначати їм повторного строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вони втратили почуття поваги і любові один до одного, бажання відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами, місце проживання дитини за домовленістю сторін визначає з матір'ю. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 гривень (а.с.1), тому суд стягує з відповідача на користь позивача ці судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 лютого 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені з серпня 2014 року. Просив звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Собакар) [PERSON], [INFO], з 31 липня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 лютого 2020 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 07 лютого 2015 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №174. Свої вимоги мотивує наступним. Шлюб між сторонами зареєстровано 07 лютого 2015 року. У шлюбі [INFO] народилась донька [PERSON] . Підставою для розірвання шлюбу слугувала обставина, що у сторін відсутні спільні інтереси, різні погляди на життєві ситуації. У зв`язку з відсутністю порозуміння, між ними виникали часті сварки. Часті конфлікти привели до того, що втратили одне до одного почуття, які їх поєднували. Позивач зазначив, що сторони неодноразово робили спроби миритися, але ці примирення були нетривалими. Все це відбувалося в присутності неповнолітньої дочки, що на його думку, негативно впливало на неї. В даний час він, позивач прийшов до остаточного переконання про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачкою неможливе. З грудня 2018 року сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. У них відсутнє спільно нажите майно, яке б підлягало поділу. Позивач вважає, що шлюб фактично припинив існування у зв`язку з чим застосування заходів примирення буде недоцільним та неефективним. Відповідач [PERSON] письмового відзиву на позовну заяву не подавала. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 11 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у спрощеному позовному провадженні. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав повністю та надав пояснення, що аналогічні викладеному в позові. Просив позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, зазначила, що доводи позивача відповідають дійсності і вона також вважає неможливим збереження сім`ї. З`ясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши усі докази у справі, суд приходить висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що 07 лютого 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , актовий запис № 174, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). У сторін у зареєстрованому шлюбі [INFO] народилась донька [PERSON] (копія свідоцтва про народження а.с.12) Сторонами визнано і не спростовано, що впродовж півтора року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, що мають істотне значення. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету слід повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 420,40 грн.

Outcome: approved