Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач 12.09.2017 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що він на підставі договору дарування № 4-3026 від 01.12.2004 р., виданого та посвідченого П»ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою, є власником 67/100 частин квартири [ADDRESS]. Крім нього власником 33/100 частин квартири [ADDRESS], є його син [PERSON], на підставі договору дарування № 2-1001 від 21.04.2000 р., виданого та посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою. В даній квартирі зареєстровані він, його син [PERSON] та його колишня дружина [PERSON], яка з 2013 р. в квартирі не мешкає. Відповідач виїхала з квартири, але реєстрацію не змінила, фактичне місце проживання [PERSON] позивачу не відомо. За позовом [PERSON], посилаючись на ст.ст.317, 319, 383, 405 ЦК України, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 14 в будинку № 32 по вул.Кузнецова в м.Запоріжжя. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач до суду повторно не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому ЦПК України порядку, причини неявки суду не повідомила, заперечень не надала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] про розгляд справи був повідомлений, заяви про бажання приймати участь у судових засіданнях до суду не подавав. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого 01.12.2004 р. П»ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою [PERSON] належить 67/100 частин квартири [ADDRESS] (а.с.7,8). 37/100 частин згаданої квартири належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 21.04.2000 р. (а.с.10). Право власності [PERSON] та [PERSON] зареєстровано в ОП «ЗМБТІ» (а.с.11). У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], та відповідач [PERSON], колишня дружина позивача (а.с.5-6, 9, 13, 17). Відповідач з 2013 р. у вказаній вище квартирі не мешкає, що підтверджено поясненнями позивача, викладеними в позові, актом № 950 (а.с.14). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved