Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.06.2018 року (дата отримання позову судом) звернулась з позовною заявою про розірвання шлюбу, вказавши, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON],[INFO], яка проживає з позивачем. Спільне життя не склалось, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач - [PERSON] вважає що сім'я остаточно розпалась, просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач подала письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - « [PERSON]». При цьому просила розглянути справу без її участі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, однак адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до ст. ст. 128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд, оголосивши заяву позивача, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сім'я розпалася остаточно, сторони на примирення не згодні та подальше збереження шлюбу протирічить їх інтересам. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON], [INFO], уродженець села Рудня Середино - Будського району Сумської області та [PERSON], [INFO], уродженка міста Дружба Ямпільського району Сумської області, зареєстрували шлюб 14.04.2010 року, про що зроблено актовий запис № 04 Виконкомом Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області, прізвище після реєстрації шлюбу : чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON] /а.с. 6/. [INFO] року в місті Дружба Ямпільського району Сумської області народилась [PERSON], її батьки : [PERSON], [PERSON] / а.с.6 копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] На підставі На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 263-266, 273, 280-284 ЦПК України, суд -

Outcome: approved