Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач 28.09.2016р. звернувся в суд з позовом про визнання договору пруки припиненим, посилаючись на те, що 9.08.2006р. між [PERSON] та ВАТ «Кретидпромбанк» було укладено кредитний договір № 49.28/2/06-1. В якості забезпечення виконання зобов`язання між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 49.28/2-П1/06-1. За умовами кредитного договору та договору поруки відсоткова ставка визначалась в розмірі 12.5% . 27.09.2016р. отримавши рішення Печерського районного суду м.Києва від 13.04.2010р. про стягнення боргу дізнався що ставка по договору становить 13,5% . Про зміну умов договору повідомлений не був , а зміни датовані 9.08.2006р. Договір поруки від 9.08.2006р. де вказана процентна ставка 13,5 % він не підписував, тому просить визнати даний договір поруки припиненим з 9.08.2006р. Представник позивача просила розглядати в відсутність. Представник відповідача проти позову заперечувала , надала письмові пояснення. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 20.09.2019р. замінено відповідача ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк». Суд , дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого. Встановлено , що 9.08.2006р. між [PERSON] та ВАТ «Кретидпромбанк» було укладено кредитний договір № 49.28/2/06-1. В якості забезпечення виконання зобов`язання між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 49.28/2-П1/06-1. За умовами договору поруки відсоткова ставка визначалась в розмірі 12.5% (а.с.151-152) Відповідно до договору поруки № 49.28/2-П1/06-1 від 9.08.2006р. (а.с. 153-154) процентна ставка за користування кредитом складає 13.5% річних . Оригінали даних договорів поруки були оглянуті судом та містяться в матеріалах справи . Порука є одним із способів забезпечення зобов`язань при укладенні кредитних договорів та має зобов`язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов`язання та про договори . Згідно до ст.. 543 ЦК україни у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Порука є одним із способів забезпечення зобов`язань при укладенні кредитних договорів та має зобов`язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов`язання та про договори . Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов`язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (ст.ст. 3, 12- 15, 20 ЦК, ст.ст. 3- 5, 11, 15, 31 ЦПК України). Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечило б положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі № 6-134цс12). Згідно п.1 ст.81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно висновку експерта № 19/17/3-25/СЕ\\19 від 16.04.2019р. підписи від імені [PERSON] в договорі поруки № 49.28/2-П1/06-1 від 9.08.2006р. в якому в п.1.2 зазначена процентна ставка в розмірі 13,5 відсотків річних в графі «поручитель» виконані не [PERSON] , а іншою особою.(а.с. 4-11 т.2) Встановлено що з 9.08.2006 р. збільшується обсяг відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання підвищення розміру процентів з 12.5% на 13.5 %. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що зобов`язання поруки за договором поруки від 9.08.2006р. припинилося з 9.08.2006р. в зв`язку з збільшенням обсягу відповідальності та позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст..141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір при подачі позову в розмірі 551,21 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved