Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.08.2014 року звернулась до Володарського районного суду Київської області з названим позовом, в якому вказала, що [INFO] року помер її батько - [PERSON]. 10 вересня 2010 року [PERSON] зробив розпорядження на випадок своєї смерті - заповіт на ім'я сина [PERSON]. Позивач [PERSON] вважає, що даний заповіт є недійсним оскільки посвідчений з порушенням вимог закону. [PERSON] просить суд визнати недійсним заповіт, як розпорядження на випадок смерті, складений 10.09.2010 року [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений землевпорядником Завадівської сільської ради Володарського району Київської області. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові та просила суд задовольнити позов. Представник Завадівської сільської ради Володарського району Київської області позовні вимоги визнала частково. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом по справі встановлено, що 10 вересня 2010 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось [PERSON] (а.с.9). [INFO] року [PERSON] помер, що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після смерті спадкодавця позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини де їй стало відомо про наявність заповіту на її брата, який було посвідчено [PERSON], землевпорядником Завадівської сільської ради Володарського району Київської області. Відповідно до довідки № 262-03-12 від 28 липня 2014 року виданої виконавчим комітетом Завадівської сільської ради Володарського району Київської області, обов'язки по виконанню нотаріальних дій з 23 квітня 2008 року були покладені на [PERSON], з 24 грудня 2010 року по даний час покладені на секретаря сільської ради [PERSON] (а.с.10-12). Представник Завадівської сільської ради Володарського району Київської області в судовому засіданні вказала, що була допущена невелика помилка, а саме, розпорядженням голови Завадівської сільської ради Володарського району Київської області від 25.08.2010 року № 46 на землевпорядника Завадівської сільської ради [PERSON] було покладено обов'язки по вчиненню нотаріальних дій. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Згідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що не допускається визнання дійсним заповіту, який є нікчемним у зв'язку з порушенням вимог щодо його форми та порядку посвідчення. У цьому разі судам слід застосовувати статтю 1257 ЦК України оскільки норми глави 85 ЦК України не передбачають можливості визнання заповіту дійсним. П. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказує, що Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України, зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України. П. 2 Наказу Міністерства Юстиції України № 3306/5 від 11.11.2011 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України» вказує, що нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. Пояснення представника відповідача Завадівської сільської ради Володарського району Київської області не можуть бути взяті судом до уваги, як підстава відмови в позовних вимогах, так як відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування. Наказом Міністерства Юстиції України № 3306/5 від 11.11.2011 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», визначено порядок затвердження посадових осіб, які можуть вчиняти нотаріальні дії в органах місцевого самоврядування, на яких покладаються такі обов'язки за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів (як колегіального органу місцевого самоврядування), а не особисто розпорядженням сільського, селищного чи міського голови одноособово, тому законодавством визначено порядок призначення посадової особи органу місцевого самоврядування, яка уповноважується посвідчувати заповіти. Відповідне рішення виконавчого комітету про покладення обов'язків по вчиненню нотаріальних дій на землевпорядника [PERSON] не приймалось. Ст. 1257 ЦК України вказує, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги позову підлягають до задоволення.

Outcome: approved