Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , [INFO] , звернувся 17 жовтня 2019 року в суд з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті мешкала у с. Лиманське Роздільнянського району Одеської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,52 га, що розташована на території Чапаєвської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки 5122987400:01:001:0109. За життя [PERSON] заповіла йому зазначену вище земельну ділянку 3,52 га, що розташована на території Чапаєвської сільської ради Подільського району Одеської області, що належала їй на підставі державного акту ЯБ № 900704, виданого Котовською районною державною адміністрацією 21.02.2006 року. Він, як належить спадкоємцю звернувся до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Але у зв`язку із тим, що у заповіті вказані неповні відомості щодо об`єкту спадкування, нотаріус пояснила, що йому звернутись до суду з відповідним позовом. Так згідно заповіту [PERSON] , [INFO] , заповіла йому [PERSON] земельну ділянку площею 3,52 га, належну їй на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 900704 виданого Котовською райдержадміністрацією 21.02.2006 року. Тобто у заповіті не вказані повні відомості земельної ділянки, а саме її місце розташування та кадастровий номер. В зв`язку з чим не немає згоди щодо єдиного тлумачення змісту заповіту. Крім того після смерті заповідачки він не може знайти оригінал державного акту на право приватної власності на землю, є лише копія у орендаря. У зв`язку з цим просив постановити рішення суду яким здійснити тлумачення заповіту посвідченого 04.01.2016 року секретарем Чапаєвської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №01, зазначивши проте, що [PERSON] , податковий номер [NUMBER] , яка народилась [INFO] на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] , [INFO] , земельну ділянку, площею 3,52 га, кадастровий номер 5122987400:01:001:0109, що розташована на території Куяльницької (до перейменування Чапаєвської) сільської ради Подільського (до перейменування Котовського) району Одеської області, з цільовим призначенням для ведення товарною сільськогосподарського виробництва та визнати за ним [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право приватної власності, на земельну ділянку площею 3,52 га, кадастровий номер 5122987400:01:001:0109, з цільовим призначенням для ведення товарною сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Куяльницької сільської ради, Подільського (до перейменування Котовського) району Одеської області та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №900704, виданого Котовською райдержадміністрацією 21.02.2006 року. Позивач у підготовче засідання не з`явився. Через канцелярію суду надав заяву в якій просив позов задовольнити. Справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечував та просив розглянути справу за його відсутності. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] у віці 70 років в смт Лиманське, Роздільнянського району Одеської області померла [PERSON] (актовий запис №7), що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданого повторно 13 березня 2018 року. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. [PERSON] склала заповіт, посвідчений 04 січня 2016 року секретарем Чапаєвської сільської ради Шпілівою Л.Д., зареєстрований в реєстрі за №01, у якому заповіла [PERSON] , [INFO] : «земельну ділянку площею 3,52 га, належну їй на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №900704, виданого Котовською райдержадміністрацією 21.02.2006 року». Проте в заповіті не вказані повні відомості щодо земельної ділянки, а саме не вказано місце розташування та кадастровий номер земельної ділянки. При зверненні позивача до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] було з`ясовано, що заповіт має суперечливий характер та рекомендовано звернутись до суду. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до частин 1 та 2 статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При цьому, частина 2 статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. За таких обставин суд вважає за необхідне розтлумачити заповіт без внесення змін у його зміст, виходячи волі [PERSON] , яка фактично заповіла [PERSON] у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,52 га, яка розташована на території Чапаєвської сільської ради Подільського району Одеської області, що належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №900704 від 21.02.2006 року, виданого на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації Одеської області №489/06 від 03.10.2005 року, кадастровий номер 5122987400:01:001:0109. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно [PERSON] , померлої [INFO] , у вигляді земельної ділянки площею 3,52 га, яка розташована на території Чапаєвської сільської ради Подільського району Одеської області, у зв`язку з необхідністю тлумачення заповіту та відсутністю оригіналу державного акту. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Постановою пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10. наголошено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності таке ж право відповідно до ст.396 ЦК України має особа яка має речове право на майно. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням обставин справи та наявних письмових доказів цьому, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе цей позов задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved