Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач 25.05.2018 року звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з квартирної плати та плати за комунальні послуги у розмірі 36 253,03 грн. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] проживає у житловому приміщенні в казармі, що знаходиться на території військового містечка [ADDRESS] з 2011 року. Будівлі військового містечка [NUMBER] є державним військовим майном, знаходяться на балансі КЕВ м. Одеса та утримуються за рахунок державного бюджету. Відповідач не сплачує кошти за надані їй житлово-комунальні послуги, тому в неї виникла заборгованість з 2014 року в розмірі 36 253, 03 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.06.2018 року справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Справа ухвалою суду від 03.08.2018 року була прийнята до провадження судді Бондаря В.Я., провадження у справі відкрите, призначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 08.11.2018 року. Підготовче засідання призначене на 08.11.2018 року було відкладено на 31.01.2019 року у зв`язку з заявленням відповідного клопотання представником позивача. Ухвалою суду від 31.01.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 15.03.2019 року. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до ст.3 Закону «Про Збройні Сили України» є центральним органом влади і військового управління. Як орган виконавчої влади, Міністерство оборони України є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Відповідно до ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України» організаційно Збройні Сили України складаються із органів військового управління, об`єднань, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій. Квартирно-експлуатаційний відділ м.Одеси відповідно Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, наказу МОУ від 03.07.13 року №448 «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України» (як і раніше діючого від 21.04.11 року №215) та Положенням про КЕВ м.Одеси є державною військовою бюджетною установою, що здійснює квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, установ та військових містечок, дислокованих у межах відповідальності. Зокрема, до повноважень КЕВ м.Одеси належить проведення розрахунків з постачальниками за комунальні послуги та енергоносії, спожиті військовими частинами (на території військових містечок) відповідно асигнувань з державного бюджету (за Договорами, укладеними згідно ЗУ «Про здійснення державних закупівель»). Відповідно довідки витягу з домової книги про склад сім`ї та прописку №265 від 2.05.2018 року [PERSON] з мамою та донькою поживає з 11.03.2011 року за адресою: [ADDRESS] Та з довідки про перевірку житлових умов встановлено, що [PERSON] проживає з донькою та матір`ю саме за адресою: [ADDRESS] У зв`язку з несплатою відповідачем плати за отримані житлово-комунальні послуги у [PERSON] станом на березень 2018 року розмір заборгованості складає 36 253,03 грн., що складається з наступного: квартирна плата - 4 238,64 грн.; плата за опалення - 15 628,89 грн.; плата за водопостачання - 4 179,60 грн.; плата за електроенергію - 12 205,90 грн. З попередження вбачається, що позивач вимагав від відповідача погасити заборгованість. Відповідно до вимог статті 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно із положеннями статті 68 Житлового кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно статті 162 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII) житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до статті 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у аналогічній за обставинами справі № 6-2951цс15. Статтею 14 Закону № 2189-VIII передбачено поділ житлово-комунальних послуг залежно від порядку затвердження цін тарифів. Затвердження цін та тарифів на житлово-комунальні послуги віднесено до повноважень органу місцевого самоврядування; за статтею 32 цього Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, а розмір плати розраховується, виходячи з розміру встановлених цін (тарифів) та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Отже, суд дійшов переконливого висновку, що позов КЕВ м. Одеси обґрунтований та підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1762 грн. підлягає стягненню з відповідача в силу положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved