Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач 17.02.2020 року звернулась до суду, в інтересах неповнолітньої [PERSON] , із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у виді житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 82,6 кв.м. Спадкоємцями першої черги за законом є дочка [PERSON] , дружина [PERSON] і мати померлого [PERSON] [PERSON] і [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] , яка на день смерті спадкодавця була зареєстрована разом з ним. 03.07.2012 року, [PERSON] , діючи в інтересах та від імені малолітньої [PERSON] , звернулася до Авдіївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття дочкою спадщини після смерті її батька. 24.04.2019 року [PERSON] , діючи в інтересах та від імені малолітньої [PERSON] , звернулася до Авдіївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Проте, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки через проведені реконструкції змінилася загальна площа житлового будинку, а тому нотаріус вважав зазначений житловий будинок новоствореним об`єктом нерухомості, на який померлий не мав права власності. Просила суд визнати право власності в порядку спадкування, що залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на житловий будинок загальною площею 82,6 кв.м, у тому числі жилою площею 30,20 кв.м, означений у плані: літери А-1- житловий будинок, А1-1- житлова прибудова, з господарськими будівлями і спорудами: Б - літня кухня; б - тамбур к літній кухні; В - убиральня, Г - гараж; Д - сарай; Е-душ; І- тротуар; №1 - паркан, №2 - ворота; №3 - паркан, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 21.02.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Витребувано у Авдіївської державної нотаріальної контори копії матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , номер у Спадковому реєстрі: 53028670, номер у нотаріуса: 109, місце заведення: Донецька область, Авдіївська державна нотаріальна контора, дата заведення: 03 липня 2012 року; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) відносно спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 21.05.2020 року закрито підготовче засідання. Позивач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача Військово - цивільної адміністрації м.Авдіївка у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суд заяву в якій просила розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 06.04.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області. [PERSON] , [INFO] , є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджує копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видана 16.10.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області. [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.12.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області. [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] , що вбачається з копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.11.1974 року, з якої вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] і [PERSON] , свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 08.09.1972 року, з якої вбачається, що [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.03.1977 року, з якої вбачається, що батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 05.11.1977 року, з якої вбачається, що [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » у заявку із реєстрацією шлюбу. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського нотаріального округу 29.06.2006 року, на праві власності належить житловий будинок загальною площею 57,50 кв.м., у тому числі жилою площею 30,20 кв.м. позначений у плані літерою А - 1 та слідуючи побутові будівлі та споруди: Б - літня кухня, В - убиральня, Е - душ, Д - сарай, Г - гараж, Ж - сарай, З - сарай, №1,2 - огородження, І- тротуар, що розташований на земельній ділянці площею 742,00 кв.м., яка належить Авдіївській міській раді, за адресою: [ADDRESS] . Даний договір зареєстровано у реєстрі за №2570, та зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.08.2006 року. Дані обставини підтверджуються витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №11535227 від 14.08.2006 року. Рішенням Авдіївської міської ради від 08.10.2015 №6/64-1835 вулицю «Советська» перейменовано на вулицю «Незалежності». Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті , той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень частини першої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , та його мати [PERSON] . Спадкоємці [PERSON] і [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися на користь дочки [PERSON] , що вбачається з матеріалів спадкової справи №109/2012, заведеної після смерті [PERSON] [PERSON] , в інтересах малолітньої [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, звернулася до державного нотаріуса Авдіївської державної нотаріальної контори, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У постанові про відмову у видачі свідоцтва на спадкове майно у виді будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори від 26.04.2019 року зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом не може бути видане, оскільки вказаний будинок було реконструйовано у 2010 році та загальна площа збільшена, а тому він є новоствореним об`єктом нерухомості на який спадкодавець не мав права власності. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно із ст. 49. Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. З матеріалів справа вбачається та встановлено судом, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського нотаріального округу 29.06.2006 року, на праві власності належить житловий будинок загальною площею 57,50 кв.м., у тому числі жилою площею 30,20 кв.м. позначений у плані літерою А - 1 та слідуючи побутові будівлі та споруди: Б - літня кухня, В - убиральня, Е - душ, Д - сарай, Г - гараж, Ж - сарай, З - сарай, №1,2 - огородження, І- тротуар, що розташований на земельній ділянці площею 742,00 кв.м., яка належить Авдіївській міській раді, за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний будинок не припинено. Відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок державний нотаріус виходив з того, що у ході реконструкції збільшилася загальна площа вказаного будинку. Проте, не враховано, що відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, якщо будівництво об`єкта нерухомого майна здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини на підставі статті 1216 ЦК України. З наданих суду доказів вбачається, що технічний паспорт виданий 20.03.2006 року та технічний паспорт виданий 19.04.2018 року на вказаний будинок мають розбіжності у визначені загальної площі та кількості приміщень. Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що вказані зміни здійснено у порядку визначеному законом та введено до експлуатації. Наявність господарських приміщень, без належного їх технічного оформлення не може бути підставою для включення до складу майна спадкодавця, та відповідно передаватись у спадщину. Разом з тим, дані обставини не свідчать, що вказаний будинок згідно із даними зазначеними у договорі купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського нотаріального округу 29.06.2006 року, не може бути успадкований спадкоємцем. Отже, враховуючи викладене суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського нотаріального округу 29.06.2006 року, на праві власності належав житловий будинок загальною площею 57,50 кв.м., у тому числі жилою площею 30,20 кв.м. позначений у плані літерою А - 1 та слідуючи побутові будівлі та споруди: Б - літня кухня, В - убиральня, Е - душ, Д - сарай, Г - гараж, Ж - сарай, З - сарай, №1,2 - огородження, І- тротуар, що розташований на земельній ділянці площею 742,00 кв.м., яка належить Авдіївській міській раді, за адресою: [ADDRESS] , який входить до складу спадщини. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок, що розташований на земельній ділянці площею 742,00 кв.м., яка належить Авдіївській міській раді, за адресою: [ADDRESS] , який входить до складу спадщини перейшло в порядку спадкування за законом спадкоємцю - [PERSON] , яка у встановленому порядку заявила про намір прийняти спадкове майно, однак у встановленому порядку не отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно. У той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено. Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування, судом не встановлено. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до частини третьої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] , які діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial