Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 липня 2018 року звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO], призначений в розмірі 1/4 частку всіх видів його заробітку(доходу) на 1/8 частку заробітку(доходу) та стягнути з позивача судові витрати у справі. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу 30.10.2008 року з нього стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частку всіх видів його заробітку(доходу) на користь відповідача до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення змінився його сімейний та матеріальний стан. У теперішній час він перебуває у шлюбі з [PERSON], від якого має сина [PERSON] [INFO], на утримання якого він сплачує аліменти за рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 21.07.2016 року в розмірі 1/4 частку всіх видів його заробітку(доходу) до досягнення дитиною повноліття. Крім того, до [INFO] з нього утримуються аліменти в розмірі 1/4 частки на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Вважає, що такі обставини є підставою для зменшення розміру аліментів на сина [PERSON] [INFO], тому звернуся до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутньою не була, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечувала, у задоволенні позову просила відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був, надав відзив на позов, в якому заперечував проти позову, оскільки за наявною інформацію матеріальний стан позивача останнім часом не погіршився, а поліпшився. Стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку закінчується [INFO]. Крім того, позивач просить зменшити розмір аліментів для першу дитину, у той час як розмір аліментів на другу дитину також складає 1/4 частку. Відповідач у теперішній час не працює, тому самостійно без участі позивача не може забезпечити належне утримання дитини. Відповідно до умов ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу 30.10.2008 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частку всіх видів його заробітку(доходу) на користь [PERSON] до досягнення дитиною повноліття/а.с.9/. Позивачем 15.08.2015 року укладено шлюб з [PERSON]./а.с.10/, від якого має сина - [PERSON] [INFO], в свідоцтві про народження якого його зазначено батьком (а.с.11). Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 21.07.2016 року з позивача на користь [PERSON]./ стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку(доходу) позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.04.2016 року до досягнення ним повноліття та на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку - [INFO] /а.с.12/. Станом на день розгляду справи стягнення аліментів на утримання дружини [PERSON] припинено у зв'язку з досягненням дитиною [INFO] трирічного віку. Статтею 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року за № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК України). За правилами ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання зменшення розміру аліментів суд виходить з наступного. З довідки №811-15/1-5141 від 06.12.2018 року, виданої ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» загальна сума заробітної плати [PERSON] за 2009 рік склала 36336,03 грн., 2010 рік - 38829,52 грн., 2011 рік - 44782,07 грн., 2012 рік -52865,73 грн., 2013 рік - 55196,11 грн., 2014 рік - 57574,51 грн., 2015 рік - 70251,17 грн., 2016 рік - 75897,43 грн., за чотири місяці 2017 року - 29352,84 /а.с.42/. У теперішній час позивач працює у ТОВ «Криворізька будівельна компанія» заробітна плата, з якої утримуються аліменти за період з червня 2018 року по жовтень 2018 року (п'ять місяців) склала - 70739,01 грн. /а.с.38/; з грудня 2017 року по листопад 2018 року ( дванадцять місяців) - 172368,60 грн. /а.с.39/, що підтверджується довідками підприємства від 21.12.2018 року. Отже, матеріальний стан позивача, з часу присудження судом аліментів на утримання першої дитини, суттєво поліпшився, що підтверджується належними та допустимими доказами. Натомість відповідач з 08.10.2014 року звільнена за власним бажанням з ВАТ «М'ясокомбінат-Ятрань» , що вбачається з запису у трудовій книжці /а.с.33/. Інформація про її заробітки(доходи) відсутня. Разом із цим, те , що позивач одружився вдруге та у нього народилася дитина, само по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів, в розумінні ст. 192 СК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Більш того, суд звертає увагу, що діти мають рівні права на утримання від батьків, а зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] поставить його у нерівне положення по відношенню до сина позивача - [PERSON] [INFO], на утримання якого стягуються аліменти в такому ж розмірі - 1/4 частки заробітку(доходу) позивача . Інших підстав для зменшення розміру аліментів позивачем не наведено. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено погіршення свого матеріального стану, розмір отримуваної заробітної плати, навіть з урахуванням зміни сімейного стану, дає можливість утримувати двох дітей у визначених судами частках, розмір утримання не перевищує 50% заробітної плати. Крім того, зменшення розміру аліментів на одну дитину призведе до нерівного положення по відношенню до другої дитини, тому суд відмовляє у задоволенні позову. Враховуючи зазначене та

Outcome: dismissed