Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути із [PERSON] (далі - відповідач) на свою користь відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2921 грн. 86 коп. та моральну шкоду в сумі 2000 грн., та стягнути з відповідача судові витрати в сумі 4092 грн. 80 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.06.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 33021, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобілем «Фіат добло», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить йому на праві приватної власності. Згідно з постанови Жашківського районного суду Черкаської області від 19.07.2019 року по справі № 693/801/19, провадження 3/693/252/19, винуватцем ДТП визнано [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Позивач зазначає, що про настання страхового випадку було повідомлено страхову компанію ПрАТ «СК «Євроніс Україна» . 19.07.2019 року актом огляду транспортного засобу був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем «Фіат добло», номерний знак [NUMBER] у результаті ДТП. На підставі даних протоколів ПрАТ «СК «Євроінс Україна» складений страховий акт № 24930/19 від 06.12.2019 року та встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 1998 грн. 76 коп. Дані кошти були перераховані на банківський рахунок позивача. Згідно звіту № 11/07/19 від 29.07.2019 року матеріальний збиток, який завданий позивачу, як власнику автомобіля «Фіат добло», в результаті його пошкадження при ДТП складає 4920 грн. 62 коп. Отже, різниця між розміром матеріального збитку та розміром суми страхового відшкодування становить 2921 грн. 86 коп. Позивач вважає, що вина відповідача щодо пошкодження його транспортного засобу повністю встановлена постановою суду, страхові відшкодування не в повній мірі покриють понесені витрати, вважає, що саме з відповідача підлягає стягнення різниця між отриманими страховими виплатами та реальними затратами у розмірі 2 921 грн. 86 коп. Також у наслідок ушкодження майна, позивач переніс певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості користуватися транспортним засобом, що призвело до зміни режиму життя сім`ї, а тому вважає розумним і справедливим визначити розмір відшкодування завданої йому моральної шкоди у сумі 2000 грн. Тому він звернувся із позовною заявою до суду та просив стягнути з [PERSON] на його користь відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2 942 грн. 86 коп., моральну шкоду в сумі 2000 грн. та судові витрати в сумі 4 092 грн. 80 коп. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 21.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтвердив і надав пояснення аналогічно викладениму, позовну заяву просить задовольни. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, пояснив, що обов`язки відшкодовувати шкоду, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди покладається на ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що відповідно до постанови Жашківського районного суду Черкаської області від 19.07.2019 року по справі № 693/801/19, провадження 3/693/252/19, винуватцем ДТП визнано [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с. 5) 19.07.2019 року актом огляду транспортного засобу був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем «Фіат добло», номерний знак [NUMBER] у результаті ДТП (а.с. 11) На підставі даних протоколів ПрАТ «СК «Євроінс Україна» складений страховий акт № 24930/19 від 06.12.2019 року та встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 1998 грн. 76 коп. Дані кошти були перераховані на банківський рахунок позивача. Як вбачається із звіту № 11/07/19 від 29.07.2019 року матеріальний збиток, який завданий позивачу, як власнику автомобіля «Фіат добло», в результаті його пошкадження при ДТП складає 4920 грн. 62 коп. Отже, різниця між розміром матеріального збитку та розміром суми страхового відшкодування становить 2921 грн. 86 коп. (а.с. 6-10) Згідно із ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У своїй постанові № 754/1114/15-ц від 14.02.2018 року Верховний Суд дійшов висновку, що в спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищено небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом предявлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Продеякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то судом приймається до уваги, що відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001 р., N 1 від 27.02.2009 р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Доказами можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення сторін та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями свідків, висновками експертів, письмовими доказами (наприклад медичними довідками, висновками). З урахуванням викладеного, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути максимально адекватним завданій шкоді та приймає до уваги, що внаслідок ДТП позивач зазнав душевного хвилювання, нервового стресу та вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого побуту у зв`язку з пошкодженням автомобіля. Таким чином, з урахуванням тривалості позбавлення можливості користування транспортним засобом, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя, та, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме: суд вважає доцільним стягнути на користь позивача з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 500,00 грн. Оскільки позивачем помилково переплачено суму судового збору в розмірі 2102 грн., дана сума підлягає поверненню з Державного бюджету. Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме: позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, судовий збір сплачується в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Даний позов не стосується захисту честі та гідності, а вимога про стягнення моральної шкоди пов`язана з пошкодженням майна позивача, судовий збір за яку визначено в п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається зокрема у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Тому переплачена сума судового збору підлягає поверненню, а інші судові витрати є пропорційними та підтверджені належними доказами, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial