overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач 22 серпня 2016 року звернувся до Малинського районного суду з вимогами до відповідача. З підстав, передбачених ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України просить позов задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав повністю. Пояснив, що 18 грудня 1992 року між сторонами був укладений шлюб, який розірвано 16 серпня 2011 року. В період шлюбу, 05 березня 2001 року, відповідно до договору купівлі продажу, [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS]. Квартира була придбана за гроші, які позивачеві подарували батьки, а тому є його особистою власністю. Відповідач з моменту придбання квартири була зареєстрована в ній, однак остання після розірвання шлюбу в квартирі не проживає, перейшла проживати до свої батьків, які мешкають за адресою: м. Малин по вул. Дорошок, 29/12. Оскільки реєстрація [PERSON] в квартирі позивача створює йому перешкоди у здійснені ним права власності, тому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування цією квартирою. Відповідач в судове засідання не зявилася, направили до суду заперечення, в яких просить відмовити позивачеві у позові. Вважає квартиру спільною сумісною власністю подружжя, оскільки вона придбана в період шлюбу, за спільні кошти її та чоловіка. Заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 18 грудня 1992 року між сторонами був укладений шлюб, який відповідно до рішення Малинського районного суду від 16 серпня 2011 року розірвано. ( а.с. 9). 05 березня 2001 року відповідно до договору купівлі продажу квартири, [PERSON] купив квартиру № 32 в жилому будинку № 8 по вул. Партизанській м. Малина. 16 березня 2001 року за позивачем зареєстровано право власності на вищезазначену квартиру. ( а.с.5). [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі з 27 червня 2001 року. У силу статті 16 Закону України Про власність та частини першої статті 22 Кодексу про шлюб та сімю України (далі КпШС України), які були чинними на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, за умовами статті 24 КпШС України є власністю кожного з них (роздільним майном). Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними. Аналогічне положення закону закріплено й у статті 70 СК України. Оскільки одним із подружжя в період шлюбу (2001 рік) придбано квартиру, то в силу статей 22,24 КпШС України в подружжя виникла спільна сумісна власність, тобто право іншого з подружжя на ? частку квартиру. Враховуючи, що [PERSON] є співвласником квартири № 32, тому підстави для визнання її такою , що втратила право користування цією квартирою відсутні.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач 22 січня 2014 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2009 року. Від сумісного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з липня 2013 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2009 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за №422 /а.с.3/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.5,6/. Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з липня 2013 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач 22 січня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення ними повнолітня. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 04 жовтня 2012 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. Просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій позов визнав частково, вказав, що погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, однак не погоджується із розміром аліментів, які бажає отримувати позивачка. Просить суд стягнути з нього аліменти не в твердій грошовій сумі, а в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу, але не менше як 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Просить розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається із свідоцтв про народження, [PERSON] народився [INFO], [PERSON] - [INFO]. Батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не надає коштів на утримання дитини. Крім цього відповідачем не представлено суду жодного доказу в підтвердження розміру свого заробітку та чи взагалі [PERSON] офіційно працевлаштований. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2014 рік для дітей віком від 6 до 18 років, матеріальне становище сторін, відсутність на утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей, стан здоров'я дітей, стан здоров'я відповідача, та інші обставини, що мають істотне значення. В зв'язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача аліментів підлягає до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1500 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 22 січня 2014 року і до досягнення старшою дитиною повнолітня. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач 22 січня 2015 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 23 липня 1985 року між ним та відповідачем по справі було укладено шлюб, який зареєстрований Бендерським міським відділом РАЦС, актовий запис №724. Від указаного шлюбу дітей не мають. Шлюб у обох повторний. Сімейне життя не склалось, рішення про розірвання шлюбу прийняв у зв'язку з тим, що з часом проявилась повна несумісність спільних інтересів та проявились різкі відмінності в поглядах на родинні стосунки. На цій підставі все частіше виникали суперечки та сварки, відповідач ображає його нецензурною лайкою, зраджує йому, чим принижує його людську гідність. Крім того, в серпні 2014 року відповідачка пішла з дому, кроків до примирення ніхто з них не робить, шлюб носить виключно формальний характер. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, примирення між ним та відповідачем неможливе, в зв'язку з чим просить задовольнити позовні вимоги. В судове зсідання на розгляд справи позивач не з'явився, однак надав на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої справу просить розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.13). Відповідач, в судове засідання на розгляд справи також не з'явилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.11), відповідно до якої справу просить розглянути у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Крім того, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач - [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON], який зареєстрований 23 липня 1985 року Бендерським міським відділом РАЦС, актовий запис №724, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.8). Приймаючи до уваги, що збереження сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них, оскільки в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сім'ї та спільне проживання, в даний час проживають окремо, кроків до примирення не роблять, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати, при цьому всі витрати по справі, враховуючи майновий стан сторін, покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач, 22 січня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON], 19 червня 2010 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №282.. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 19 червня 2010 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №282/а.с.3/ Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Встановлено також, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач 22 травня 2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що певний час вона проживала разом з відповідачем, вела спільний побут та господарство, однак офіційно шлюб у органах реєстрації актів цивільного стану не реєструвала. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Через деякий час після народження дитини відповідач припинив буд-які відносини з нею та донькою. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона змушена звернутись до суду та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в сумі 500 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій просить розглядати справу у його відсутність, проти позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.4). На даний час малолітня [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки, відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], але матеріальної допомоги на її утримання не надає, тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач 22 травня 2017 року звернулася до Малинського районного суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі , позов підтримує повністю. Зазначила , що відповідач офіційно працевлаштований, працює водієм в ТОВ « Юнігран » м. Малина, отримує заробітну плату та в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден повністю та просить вимоги позивача задовольнити. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Копіями свідоцтв про народження дітей підтверджується, що їх батьком є відповідач. ( а.с. 3,4). Діти проживають з позивачем. ( а.с.5). При визначені розміру аліментів суд приймає до уваги положення статті 182 Сімейного Кодексу України де зазначено , що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення , а також , що в будь - якому випадку мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, працює водієм в ТОВ « Юнігран » м. Малина. Тому суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення аліментів з відповідача у відповідній частці є обґрунтованими. Будь - яких обставин які б перешкоджали [PERSON] сплачувати аліменти на утримання дітей, в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач 22 червня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступив в шлюб з [PERSON], 13 жовтня 2007 року. Шлюб зареєстровано Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1207. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з квітня 2015 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Усенко». Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 13 жовтня 2007 року. Шлюб був зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1207. (а.с.7). Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO] року народження. Встановлено також, що сторони з квітня 2015 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач 22 червня 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 2009 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з червня 2014 року. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 2009 року. Шлюб зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за №638 /а.с.5/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з червня 2014 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Натомість, позовні вимоги в частині залишиння дітей проживати разом з позивачем не підлягають задоволенню, оскільки відсутній спір. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: partial