Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Гудиму Т.В., звернулася до суду з позовом 02.04.2019 року, 21.08.2019 року надано уточнену заяву в якій просить суд: визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 62,97 кв.м., житловою площею 42,50 кв.м., а саме частка [PERSON] складає 3/5 часток квартири, [PERSON] - 1/5, [PERSON] - 1/5; визнати за [PERSON] право власності на 3/5 частки спірної квартири. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 11.04.2000 року на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , набуте ними у власність в порядку безоплатної приватизації. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] - позивача по справі. [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] - [INFO] . Після смерті батьків із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину - належні спадкодавцям за життя частки в квартирі [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О., як така, що фактично прийняла спадщину після смерті батьків, оскільки значилась з ними зареєстрованою та постійно проживала на момент їх смерті. При цьому [PERSON] , яка є рідною сестрою [PERSON] , відмовилась від прийняття спадщини після смерті батьків на її користь, про що подала нотаріусу відповідну заяву. Натомість постановою нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину було відмовлено, оскільки частки спадкодавців у праві спільної сумісної власності на квартиру за життя її батьків не були визначені. Невизначеність часток у квартирі, що перебуває у спільній сумісній власності, обмежує права співвласників у вільному розпорядженні їх часткою у майні, а так само позбавляє позивача можливості реалізувати спадкові майна на частки батьків шляхом оформлення права власності на них за собою в позасудовому порядку. З огляду на відсутність між співвласниками квартири домовленості щодо розміру часток, вони є рівними та становлять по 1/5 за кожним. З урахуванням фактично успадкованих [PERSON] часток після смерті обох батьків, її частка у праві власності на квартиру складає - 3/5. Представник позивача - адвокат Гудима Т.В. правом на участь в судовому засіданні не скористалась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, змінені вимоги підтримала. Представник відповідачів - адвокат Скок А.В. правом на участь в судовому засіданні не скористався, подавши заяву про розгляд справи без участі відповідачів, проти ухвалення рішення про задоволення позову не заперечував. Позовні вимоги [PERSON] у зміненій заяві визнав у повному обсязі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також подання сторонами заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 11.04.2000 року. Квартира набута ними у власність у порядку приватизації згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.20). Право власності зареєстровано за співвласниками КП ДОР «Криворізьке БТІ», про що є відповідна відмітка на правовстановлюючому документі. Згідно з технічним паспортом (а.с.21-23), квартира [ADDRESS] , має загальну площу 62,97 кв.м., та складається з 3-х кімнат житловою площею 42,50 кв.м., у тому числі І кімната - 16,70 кв.м., ІІ кімната - 12,40 кв.м., ІІІ кімната - 13,40 кв.м., кухня площею 7,30 кв.м., вбиральня (сполучена) - 3,30 кв.м., коридор - 2,0 + 1,6 кв.м., вбудована шафа - 1,90 кв.м., обладнана балконом 0,87 кв.м. та лоджією 3,50 кв.м. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 15.02.2007 року (а.с.15). [INFO] померла [PERSON] , свідченням цього є свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] від 07.09.2015 року (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №41557192 (а.с. 92) та №41557428 (а.с.120), заповітів від імені [PERSON] та [PERSON] за їх життя не складалось та не посвідчувалось. Згідно з ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Дослідженням матеріалів спадкових справ №18/2015 та №19/2015 (а.с. 74 -132) встановлено, що в силу ст.1261 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] , оскільки є їх рідною донькою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.06.1976 року (а.с.13) (дошлюбне прізвище - [PERSON] , свідоцтво про укладення шлюбу з [PERSON] серії [NUMBER] від 27.10.1995 року). Позивач є такою, що фактично прийняла спадщину після смерті батьків у силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на момент їх смерті значилась зареєстрованою та проживала з ними за однією адресою. Іншою спадкоємицею за законом, яка належить до першої черги спадкування є рідна донька спадкодавців - [PERSON] , яка подала заяву про відмову від прийняття належної їй спадщини батьків на користь рідної сестри [PERSON] . При цьому, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] як дружина [PERSON] також за життя фактично прийняла спадщину після його смерті в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. В той же час, постановою нотаріуса від 14.02.2019 року у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом - на частки квартири [ADDRESS] області після смерті [PERSON] та [PERSON] позивачеві відмовлено у зв`язку з тим, що частки співвласників у квартирі, у тому числі померлих, не визначені (а.с.17-19). Вказані обставини стали приводом для звернення позивача до суду, оскільки свої спадкові права в позасудовому порядку вона не може реалізувати. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових. Крім того, відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору. Відповідно до ст.ст.355, 368, ч.2 ст.370 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) без визначення часток кожного з них, належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Наявності будь-яких домовленостей між співвласниками щодо відступлення від рівності їх часток в спільній сумісній власності в ході судового розгляду не встановлено. Таким чином, враховуючи встановлені обставини та в силу діючої правової презумпції рівності часток в праві спільної сумісної власності, частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в квартирі [ADDRESS] є рівними та становлять по 1/5 частці за кожним. При цьому, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , його 1/5 частку в квартирі фактично в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України успадкували його дружина [PERSON] та донька [PERSON] , тобто по 1/10 частині кожна, в результаті чого їх частки склали по 3/10 частці за кожною. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , належну їй за життя частку в квартирі, з урахуванням фактично успадкованої після смерті чоловіка [PERSON] , успадкувала її донька [PERSON] , в результаті чого її частка в квартирі склала 3/5 (з розрахунку: 3/10 + 1/10 + 1/5 =6/10=3/5). Оскільки не визначення часток [PERSON] та [PERSON] у спадковому майні, яке є спільною сумісною власністю їх та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , фактично перешкоджає позивачеві отримати свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі після смерті батьків на загальних підставах, тому успадкування нерухомого майна має здійснюватися нею в судовому порядку. Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як слідує з ч.1 ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладені обставини, виходячи з положень ч.5 ст.1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, з метою захисту спадкових прав позивача та забезпечення їх подальшої реалізації суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на 2/5 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з яких - 1/10 частка успадкована нею після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , а 3/10 частки - після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Підстав для визнання за позивачем права власності на 1/5 частку квартири, яка визначена за нею судом та належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 11.04.2000 року суд не вбачає, оскільки таке її право ніким не оспорюється. Суд зауважує, що визначення часток у праві спільної сумісної власності на майно визначає режим спільної часткової власності майна та є підставою для внесення відповідних змін за заявами співвласників до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, встановленому законом. З огляду на це, позовні вимоги в частині визнання права власності за [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач просить покласти всі понесені нею витрати по справі на неї, тому суд не вбачає необхідності у відшкодуванні їх шляхом стягнення з відповідачів. Право власності на 2/5 частки спірного нерухомого майна за [PERSON] підлягає державній реєстрації в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з метою офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Outcome: partial