Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою до територіальної громади с. Чуньків Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Посилається на те, що 12.02.2014 року померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку №52, розташованого по вул. Головній в с. Чуньків Заставнівського району Чернівецької області. Вказане спадкове майно [PERSON] згідно заповіту, посвідченого секретарем Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 12.12.2011 року, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповіла [PERSON] Спадкоємці, які б мали право на обовязкову частку у майні померлої [PERSON] при спадкуванні за заповітом, відсутні. Вказує на те, що позивачка спадщину після смерті матері прийняла вчасно, звернувшись до нотаріальної контори в межах встановленого законом строку із заявою про прийняття спадщини, в звязку із чим була заведена спадкова справа №195/2014. Також вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, внаслідок чого їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 1,708 га на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №064097 від 27.07.2004 р., яка теж належала матері [PERSON] Однак, у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на спадкове майно у вигляді згаданого житлового будинку. Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилися, до суду від них надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Чуньків Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.02.2014 року в с. Чуньків Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №130488 від 13.02.2014 року (а.с.13). Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Головній, №52 в с. Чуньків Заставнівського району Чернівецької області та земельна ділянка загальною площею 1,708 га, розташована на території Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за кадастровим №7321589200:03:002:0062 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №064097 від 27.07.2004 р. Вказане спадкове майно, згідно заповіту від 12.12.2011 року, посвідченого секретарем виконкому Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі №18, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був померла [PERSON] заповіла доньці [PERSON], позивачу по справі. Спадкоємці, які б мали право на обовязкову частку спадкового майна, відсутні. Вказане вбачається із довідки виконкому Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №41 від 03.03.2017 (а.с.16). За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину прийняла вчасно, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №37907879 від 17.07.2014 року (а.с.34) та змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №310/02-31 від 14.03.2017 року (а.с.35-36). З метою оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадане спадкове майно, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №37907879 від 17.07.2014 року року (а.с.34), внаслідок чого їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на згадану земельну ділянку (а.с.37), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку, який належав покійній матері, нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.35-36). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Головній, №52 в с. Чуньків Заставнівського району Чернівецької області належав і рахується за померлою [PERSON] Вказане підтверджується довідкою № 42 від 03.03.2017 р. виданою виконкомом Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, в якій зазначається, що згідно із записами у по господарських книгах Чуньківської сільської ради власником будинковолодіння по вул. Головній,52 у с. Чуньків Заставнівського району Чернівецької області є [PERSON] (а.с.19) та витягом із по господарської книги, з якої вбачається, що головою господарства за адресою: вул. Головна,52 с. Чуньків Заставнівського району Чернівецької області зазначено [PERSON] (а.с.20-33). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Інструкцією «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На виконання вказаних норм закону, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.39-45). Згідно зведеного акту (а.с.42) та довідки характеристики Заставнівського РБТІ №157 від 04.07.2016 року (а.с.43) його вартість становить 72017 (сімдесят дві тисячі сімнадцять) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved