Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.02.2016 року звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до Публічного акціонерного товариства «Харківський лакофарбовий завод «Червоний хімік» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 15026,42 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі, яка з урахуванням уточненого розрахунку від 10.03.2016 року складає 93036,20 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до рішення Наглядової ради ПАТ «ХЛФЗ «Червоний хімік» № 9 від 27.05.2014 року його було призначено на посаду директора ПАТ «ХЛФЗ «Червоний хімік» з 01.06.2014 року строком на один рік. Після спливу строку дії повноважень 01.06.2015 року Головою Наглядової ради [PERSON] в усному порядку було доведено позивачу, що його повноваження продовжено. 19.08.2015 року позивач подав Наглядовій раді ПАТ «ХЛФЗ «Червоний хімік» заяву про звільнення його з займаної посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. На день звільнення - 01.09.2015 року відповідач не виплатив позивачеві заборгованість із заробітної плати, яка складає 72606 грн. 08 коп. На вказану суму Жовтневим районним судом м. Харкова 13.11.2015 року було видано судовий наказ № 639/9716/15-ц, який передано на виконання до Жовтневого ВДВС Харківського міського управління юстиції, але заборгованість із заробітної плати не виплачена. 26.11.2015 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова по справі №639/9265/15-ц, яке набрало законної сили 15.12.2015 року, підтверджено звільнення позивача з посади директора ПАТ «ХЛФЗ «Червоний хімік» з 01.09.2015 року. Відповідно до довідки від 01.09.2015 року станом на день звільнення - 01.09.2015 року повна заборгованість перед позивачем із заробітної плати склала 87632 грн. 50 коп. Таким чином, заборгованість із невиплаченої заробітної плати щодо якої відсутнє рішення суду про її стягнення складає 15026,42 грн. (нарахована заробітна плата за вересень 2015 року та компенсація за невикористану відпустку, що нараховується при звільненні). Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Харківський лакофарбовий завод «Червоний хімік» у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення обґрунтованого позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.11.2015 року, яке набрало законної сили 15.12.2015 року, встановлено, що на підставі рішення Наглядової ради №9 від 27.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Харківський лакофарбовий завод «Червоний Хімік» та [PERSON] було укладено трудовий договір, про що видано відповідний наказ №16/К від 01.06.2014 року. Зазначеним наказом [PERSON] призначено на посаду директора ПАТ «ХЛФЗ «Червоний Хімік» з 01.06.2014 року до 01.06.2015 року з оплатою праці у розмірі 15000 на місяць. Вказаним рішенням визнано трудовий договір, укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Харківський лакофарбовий завод «Червоний хімік», розірваним з 01.09.2015 року та визнано [PERSON] звільненим з посади директора Публічного акціонерного товариства «Харківський лакофарбовий завод «Червоний хімік» з 01.09.2015 року на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.10-12). Таким чином, обставини встановлені заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.11.2015 року не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. В день звільнення розрахунок з позивачем ПАТ «Харківський лакофарбовий завод «Червоний хімік» не здійснив. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У відповідності до положень ст.ст. 94, 115 КЗпП України та ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У відповідності до положень ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Як вбачається з довідки про нараховану та невиплачену заробітну плату № 58, виданої Публічним акціонерним товариством «Харківський лакофарбовий завод «Червоний хімік», заборгованість підприємства станом на 01.09.2015 року, тобто на день звільнення, перед [PERSON] по заробітній платі складає 87632 (вісімдесят сім тисяч шістсот тридцять дві) грн. 50 коп. за період лютий-вересень 2015 року. Заробітна плата, що була нарахована і належала до виплати за вересень 2015 року - 15026 (п'ятнадцять тисяч двадцять шість) грн. 42 коп. (складається із заробітної плати за 1 робочий день та компенсації за невикористану відпустку, що нараховується при звільненні) (а.с.21). Жовтневим районним судом м. Харкова 13.11.2015 року було видано судовий наказ, який набрав законної сили 04.12.2015 року та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Харківський лакофарбовий завод «Червоний хімік» на користь [PERSON] нараховану, але невиплачену заробітну плату за лютий-серпень 2015 року у розмірі 72606 (сімдесят дві тисячі шістсот шість) грн. 08 коп. (а.с.10). Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що судовий наказ є різновидом судового рішення. Обставини встановлені судовим наказом, виданим Жовтневим районним судом м. Харкова 13.11.2015 року, який набрав законної сили 04.12.2015 року, не доказуються при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Таким чином, оскільки судом встановлено, що з відповідача вже стягнуто заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати за лютий-серпень 2015 року у розмірі 72606 (сімдесят дві тисячі шістсот шість) грн. 08 коп., то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача нарахована, але не виплачена заробітна плата за вересень 2015 року у розмірі 15026 грн. 42 коп. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Відповідна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 29.01.2014 року у справі № 6-144цс13, від 18 липня 2012 року у справі № 6-14417св12, яка є обов'язковою для застосування судами відповідно до вимог, передбачених ст. 360-6 ЦПК України. Абз.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок) передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Як вбачається з довідки про нараховану та невиплачену заробітну плату № 58, виданої Публічним акціонерним товариством «Харківський лакофарбовий завод «Червоний хімік», середньоденний розмір заробітної плати позивача за два останні повні календарні місяці становить 694 грн. 30 коп. (а.с.21). При визначенні кількості днів, які повинні бути оплачені позивачеві на підставі ст.117 КЗпП України при п'ятиденному робочому тижні, суд враховує число робочих днів з 02.09.2015 року по 10.03.2015 року, що складає 134 дні. Таким чином, з 02.09.2015 року по день ухвалення судом рішення число робочих днів у розрахунковому періоді буде становити 134 дні. Сума середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні станом на 10.03.2016 року складає 93036,20 грн. (694,30 х 134 = 93036,20). З огляду на вищевикладене суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 1080 грн. 63 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved