Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 09.04.2020 р. до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача - [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , в якій просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] на його користь та утримання аліменти на період навчання в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача, починаючи стягнення з дати подання позову по 30.06.2023 р., включно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його батьками є відповідач та третя особа. З вересня 2019 року він навчання за денною формою навчання на фінансовому факультеті Харківського національного економічного університету імені Семена Кузнеця, за державним замовленням. Період навчання з 01.09.2019 р. по 30.06.2023 р., стипендію не отримує. В період навчання проживає в м.Харкові, у гуртожитку в якому і зареєстрований. Оплату за проживання в гуртожитку здійснює його мати. У зв`язку з тим, що він навчається, весь свій вільний час присвячує навчанню, тому не має можливості працевлаштуватися та забезпечувати себе матеріально, тому потребує матеріальної допомоги батьків. Щомісячні витрати приблизно становлять 7000 грн. Кошти на його утримання надає тільки мати, однак їх не вистачає на оплату у повній мірі всіх витрат пов`язаних з навчанням. Крім того, його мати, розлучена, працевлаштована, проте, крім нього на її утриманні також перебуває малолітній син - [PERSON] , [INFO] . Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на період навчання не надає, з ним не спілкується, хоча працює на ВП «ЗАЕС», отримує заробітну плату, матеріально забезпечений, має постійний дохід, не має аліментних зобов`язань, а отже, на думку позивача, має можливість надавати щомісячно кошти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) на його утримання, тим самим виконуючи свій обов`язок як батька. У зв`язку з тим, що він опинився у скрутному матеріальному становищі вимушений звернутися до суду з даним позовом (т.1 а.с.1-1зворот). Ухвалою суді Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.04.2020 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження (т.1 а.с.17). Відповідачем [PERSON] , в особі його представника за письмовим договором та ордером (т.1 а.с.25-26) - адвокатом Камисовим А.Я. надано до суду відзив на позовну заяву у якому позовні вимоги не визнають у повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими. В заперечення зазначаючи на недоведеність потреби в матеріальному утриманні на навчання, безпідставність посилань на витрати пов`язані з купівлею ноутбука. А також вказує, що на утриманні відповідача знаходиться неповнолітня донька - [PERSON] та старша донька - [PERSON] , а також частково він утримає свою матір, оскільки після смерті батька, на ньому лежить тягар сплати комунальних платежів за квартиру матері. В задоволення вимог позову просить відмовити (т.1 а.с.73-75). Позивачем [PERSON] , в особі його представника за письмовим ордером та договором (т.1 а.с.129, 130-130зворот) - адвоката Силкіної Н.І., надано до суду відповідь на відзив, в якій зазначає і на те, що витрати позивача на період навчання складаються: з витрат за найм житла за договором найму квартири укладеного матір`ю позивача - [PERSON] та власницею квартири [PERSON] ; витрат на купівлю одягу; витрат на купівлю ноутбука; грошових коштів за переказами матері позивача [PERSON] на картку позивача в розмірі 67430,63 грн. за 12 місяців, що в середньому 5619,21 грн. на місяць, які позивач витрачав на користування транспортом, харчування, побутових засобів, купівлю ліків, плату додаткових навчальних занять з іноземної мови, поновлення мобільного телефону та інтернету. На підтвердження понесення витрат та їх розміру надаються відповідні докази. А отже заперечення сторони відповідача вважають безпідставними, зауважуючи, що витрати про які зазначає сторона відповідача, свідчать як раз на платоспроможність відповідача надавати допомогу синові. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (т.1 а.с.143-144зворот). Представником відповідача - адвокатом Камисовим А.Я. надані письмові заперечення проти вимог позову, в яких обґрунтовує свою незгоду з вимогами наявністю двох інших дітей: доньки [PERSON] , яка навчається в університеті імені Миколи Коперника, міста Торунь Республіки Польща та доньки [PERSON] , які навчається в загальноосвітній школі, які потребують його матеріальної підтримки і яка надається відповідачем. Вказує на перебування на його утриманні матері та на тягар оплати комунальних послуг. Вважає, що призначення аліментів на сина поставить у нерівність інших його дітей та всю сім`ю відповідача. Просить залишити позовні вимоги без задоволення (т.2 а.с.65-69). В судове засідання позивач [PERSON] та/або його представник - адвокат Силкіна Н.І. не з`явились, представником надано до суду письмову заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити (т.2 а.с.57). Відповідач [PERSON] та/або його представник - адвокат Камисов А.ІЯ. в судове засідання не з`явились, представником відповідача надано до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності (т.2 а.с.93). В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , не з`явилась, поважності причин неявки суд не повідомила, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надала. В матеріалах справи міститься заява третьої особи про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі (т.1 а.с.127). На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частин 2, 4 статті 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги та спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Так, відповідно до частин 1, 2 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 р. обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на денному відділенні вона не має можливості працювати та заробляти собі на життя, а отже у батьків виникає обов`язок утримувати таку дитину. Встановлено та не заперечується учасниками справи, що позивач [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.2, 3, 5) є сином відповідача - [PERSON] (т.1 а.с.76) та третьої особи [PERSON] (т.1 а.с.12, 13). Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 29.11.2005 р. (т.1 а.с.6). Відповідно даних Довідки №68 від 04.03.2020 р. та Довідки №386 від 23.12.2020 р. - позивач [PERSON] є студентом Харківського національного економічного університету імені Семена Кузнеця, фінансовий факультет, денна форма навчання, за державним замовленням, строк навчання до 30.06.2023 р. (т.1 а.с.7, 60). Відповідно даних Довідок про доходи студента [PERSON] виданих Харківським національним економічним університетом імені Семена Кузнеця, студент [PERSON] (позивач) доходу немає (т.1 а.с.8, а.с.58). Таким чином встановлено, що позивач, якому 29.03.2020 року виповнилось повних вісімнадцять років, на дату звернення до суду - 09.04.2020 р. навчається у Харківському національному економічному університеті імені Семена Кузнеця, терміном навчання - до 30.06.2023 р., при цьому доходу не має, що не спростовано відповідачем. Таким чином, виходячи з зазначеного, позивач має право на матеріальну підтримку на навчання від своїх батьків: відповідача та третьої особи у справі, до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2023 р., або до досягнення ним 23 років. Відповідно до сукупності даних Довідки про реєстрацію місця проживання (т.1 а.с.9), дубліката квитанції банку від 10.08.2019 р. (т.1 а.с.10), Договору оренди квартири (житлового приміщення) квартири за адресою: [ADDRESS] укладеного [PERSON] (третя особа) з [PERSON] (т.1 а.с.201-201зворот), яка є власником вказаної квартири (т.1 а.с.202, т.2 а.с.59-60), дублікатів квитанцій банку про здійснення [PERSON] (третьою особою) оплат на користь [PERSON] за одинадцять місяців протягом березня 2020 року - січня 2021 року, включно, на загальну суму 19700 грн., що в середньому становить 1700 гривень на місяць протягом зазначеного періоду (т.1 а.с.203-203зворот, 204зворот-210, 211-2212, 213зворот), даних про заробітну плату з місця роботи [PERSON] (третя особа) за 2019-2021 роки, відповідно наданих Довідок (т.1 а.с.11, 59) та обставин не які посилається позивач, вбачається, що позивач проживає у м.Харкові та оплату за проживання здійснює мати позивача - третя особа по справі [PERSON] , яка працює та має дохід у вигляді заробітної плати, розмір якого, після утримання з якого ПДФО та військового збору, становить в середньому 15340,75 грн. на місяць. Відповідачем заперечується, проте не спростовано необхідності витрат позивача на проживання у місті Харкові де останній навчається. З наданих позивачем квитанції банку (т.1 а.с.155-158, 160-162, 164-167, 169-173, 175-177, 180-183, 185-187, 190-191, 197-199, 214- 239зворот) та пояснень наданих позивачем, останнім, у місті Харкові, здійснюється купівля продуктів харчування, при цьому, грошові кошти за переводами позивач отримує від своєї матері - [PERSON] (третьої особи), загальна сума переведених позивачу грошових коштів протягом червня 2020 року по червень 2021 року становить приблизно 67430 грн., що на місяць становить приблизно 5619 грн. Посилання позивача на витрати з додаткових навчальних занять з іноземної мови, враховуючи відсутність даних надання такої послуги безпосередньо самим ВУЗом в разі її обов`язковості як надання так отримання, а також купівлю ліків, в разі хвороби, положення ст.185 СК України відносять до додаткових витрат, які не є предметом розгляду даної справи, а отже суд їх до уваги не приймає. Крім того, враховуючи відсутність беззаперечних даних, що додані позивачем товарні чеки (т.1 а.с.150) стосуються саме купівлі зазначеного в них одягу для позивача, суд не вбачає підстав вважати їх як належними доказами понесених витрат. Виходячи із встановленого вище, суд приходить висновку, що позивач має витрати у зв`язку з його навчанням в Харківському національному економічному університеті імені Семена Кузнеця, які, як встановлено, фактично несе лише мати позивача - третя особа по справі [PERSON] , а отже відповідно до положень статті 199 СК України потребує матеріальної підтримки і зі сторони свого батька [PERSON] (відповідача по справі). Позивач вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу пов`язану з навчанням в розмірі 1/6 частини його доходу. Проте, суд не погоджується з такою позицією відповідача, виходячи з наступного. Як визначено зазначеними вище положеннями законодавства, уразі наявності потреби, батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу своїм дітям, що досягли 18 років та продовжують навчання, за обов`язкової умови щодо наявності можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу дітям які навчаються. Відповідач заперечує вимоги позову у повному обсязі, зазначаючи на наявній в нього двох інших дітей які навчаються, а отже потребують його матеріальної допомоги та його матері, яка після смерті батька, потребує його допомоги яку він надає оплачуючи за неї комунальні послуги. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] з 14.01.2006 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі [PERSON] (т.1 а.с.80), у якому має двох доньок: неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.83, 84, 85) та повнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідно даних довідки про нараховані доходи і суми утриманого єдиного взносу та ПДФО відповідача [PERSON] з ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «ЗАЕС» від 25.02.2021 р. №627 яка надійшла до суду 04.03.2021 р. (т.1 а.с.69, 70) на виконання ухвали суду від 19.02.2020 р. про витребування з ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «ЗАЕС» довідки про дохід відповідача (т.1 а.с.64), за період з січня 2020 року по січень 2021 року (включно), відповідачем, було отримано дохід у вигляді заробітної плати за місцем роботи, після утримання з нього військового збору та ПДФО, в середньому в розмірі по 21840,94 грн. на місяць, аліментних зобов`язань відповідач не має (т.1 а.с.64). Крім того, дружина відповідача - [PERSON] також працює та має дохід у вигляді заробітної плати, який, після утримання з нього військового збору та ПДФО, у період з червня 2019 року по травень 2020 року (включно) становить в середньому на місяць 4089 грн. (т.1 а.с.82). Відповідач зазначає на те, що ним надається матеріальна допомога на утримання доньки [PERSON] яка є студенткою Університету Миколи Коперника в м.Трунь Республіка Польща. Встановлено, що дійсно донька відповідача - [PERSON] є студенткою Університету Миколи Коперника в м.Трунь Республіка Польща, навчання безкоштовне (т.1 а.с.90-92зворот, 99). Відповідно наданих відповідачем квитанцій банку, дружиною відповідача - [PERSON] протягом січня 2021 року - березня 2021 року, в травні 2021 року та в червні 2021 року здійснено перекази грошових коштів на користь [PERSON] на загальну суму 78000 грн. (т.1 а.с.92-98). Разом з тим, матеріали справи не містять даних, що такий розмір витрат на доньку [PERSON] є необхідним, як і не міститься доказів того, що донька відповідача [PERSON] зверталась до своїх батьків за матеріальною допомогою. Відповідач також зазначає на наявність у нього витрат з допомоги своїй матері - [PERSON] (т.1 а.с.103), після смерті батька відповідача (т.1 а.с.105), у тому числі оплати комунальних послуг. Разом з цим, відповідно даних Довідки (т.1 а.с.114) - мати відповідача: [PERSON] отримує пенсію. Доказів наявності обов`язку у відповідача щодо надання матеріальної допомоги матері відсутні, отже, зазначені вище посилання відповідача гуртуються на його бажанні надавати матеріальну допомогу своїй матері, яке останній визначив самостійно, що на думку суду свідчить про наявність у відповідача матеріальної можливості. При цьому, слід зазначити, що письмових доказів надання відповідачем матеріальної допомоги своїй матері, суду надано не було. Посилання відповідача на наявність кредитних зобов`язань, враховуючи, що їх виникнення не пов`язано з наданням матеріальної допомоги позивачу у зв`язку з його навчанням, суд вважає безпідставним. Суд враховує наявність у третьої особи по справі - [PERSON] (мати позивача), крім повнолітнього спільного з відповідачем сина, також і малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються Свідоцтвом про народження (т.1 а.с.13), а отже і обов`язок у третьої особи щодо його утримання (ст.180 СК України), який також наявний і у відповідача спільно з його дружною [PERSON] відносно спільної неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того з ким із них проживає дитина. При цьому необхідність утримувати інших неповнолітніх дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу, який навчається та потребує такої допомоги, як це встановлено судом вище. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зазначена норма передбачає, що суд самостійно визначає розмір аліментів, який вважає необхідним призначити на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання при цьому суд повинен обов`язково врахувати вимоги щодо можливості надання такого утримання другим з батьків. Проаналізувавши встановлені вище обставини та надані на їх підтвердження докази, суд дійшов висновку, про наявність у відповідача фінансової можливості надавати позивачу матеріальну допомогу на навчання. Разом з тим, суд з урахуванням всіх обставин, вважає, що достатнім розміром аліментів, який можливо призначити до стягнення з відповідача на користь позивача - є 1/9 частка доходу (заробітку) відповідача. Так, відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.07.2021 р. становить 2379 грн. Як встановлено вище, середньомісячна заробітна плата відповідача, після утримання з неї військового збору та ПДФО, становить приблизно 21841 грн., отже 1/9 частка від його доходу буде дорівнювати приблизний розмір у 2427 грн., що не є меншим за розмір визначений ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік». При цьому, за доведеного позивачем розміру його витрат, обов`язку надання утримання позивачу обома батьками, встановлених вище витрат які несе відповідач та обов`язку у відповідача відносно неповнолітньої дитини у другому шлюбі, а також за недоведеності необхідності аліментів у розмірі 1/6 частки доходу відповідача, суд дійшов висновку, що саме розмір аліментів на навчання у 1/9 частці доходу відповідача, є необхідним та буде достатнім для задоволення потреб відповідача пов`язаних з навчанням, не призведе до порушення прав інших дітей відповідача та є можливим до сплати відповідачем на користь позивача, враховуючи відсутність інших обставин (ч.1 ст.182 СК України), які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти у такому розмірі. Відповідно до приписів ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на період навчанняз дати звернення позивача до суду, тобто з 09.04.2020 р. і до закінчення позивачем навчання, тобто: до 30.06.2023 р. (включно), в розмірі 1/9 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч.2 ст.133 ЦПК України, при звернені до суду сплачується судовий збір, розмір якого та порядок його сплати, звільнення від сплати встановлюються законом. Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір», Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняютьсяпозивачі - у справах про стягнення аліментів. Приписами ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Враховуючи, зазначене, а також, положення п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial