Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 14 червня 2008 року Воловецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 21, та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , який видано 01 червня 2018 року (повторно). За час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Як стверджує позивач, протягом тривалого часу, в період спільного проживання з відповідачем між ними постійно виникали сварки та суперечки. Дані суперечки зумовлені тим, що кожен з них має різні погляд на життя, як в аспекті сімейності так і інших аспектах, що безпосередньо пов`язані з їх спільним проживанням, подальше їх спільне проживання є неможливим. Протягом останнього часу сімейне життя виражалося виключно неприязністю один до одного, що породжувало негативні наслідки для кожного з них. Близько шести останніх місяців позивач не підтримує з відповідачем жодних відносин, які б вказували на наявність шлюбу, або давали б підстави вважати, що такий шлюб може бути в подальшому збережений. Позивач в судове засідання не прибула, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом належним чином повідомлена, не заперечувала проти розгляду справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Судове засідання у справі було призначене на 27.01.2021 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14 червня 2008 року Воловецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 21, та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видано 01 червня 2018 року (повторно). Шлюбні відносини між сторонами не склалися, причиною розірвання шлюбу є те, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, втратили почуття та повагу одне до одного. Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя є неможливим, їх шлюб фактично розпався, разом вони не проживають більше шести місяців, шлюб носить суто формальний характер, примирення неможливе. Спільне життя сторін не склалося, вони не знаходять взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного, і, окрім цього в сім`ї наразі напружена атмосфера, їх спільне проживання негативно може вплинути на подальше виховання їх дитини. На даний час сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, у кожного з них різний бюджет, вони припинили подружні відносини, відновлювати які ніхто не збирається, сім`я розпалася і її збереження є недоцільним і неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведені, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст.\~141\~ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 21, 24, 56, 105, 110, 112_Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved