Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] в липні 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач повідомила, що з весни 2013 року вона проживала у цивільному шлюбі з [PERSON] . Під час спільного проживання [INFO] у сторін народився син [PERSON] На початку 2016 року [PERSON] та [PERSON] перестали підтримувати шлюбні відносини. Угоди про добровільне утримання дитини між сторонами не досягнуто, коштів для утримання сина відповідач не надає Оскільки відповідач належним чином не виконує свій обов`язок по утриманню сина, позивач звернулася до суду та просила стягувати з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 3000,00 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволені позову. Надав суду відзив в якому просив стягувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідач у відзиві зазначає, що на даний час він працює в ТОВ «Вінхантер» з 12.09.2018 року, на даний час займає посаду продавець непродовольчих товарів. Дохід за період з 01.09.2018 року по 31.08.2019 року складає 50360,58 грн. Також останній просить врахувати той факт, що на його утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Вислухавши сторін, дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з весни 2013 року вона проживала у цивільному шлюбі з [PERSON] . Під час спільного проживання у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.04.2015 року. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України, передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З приводу того, що позивач просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, а відповідач визнає про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд зазначає наступне. Відповідно до норм ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так як зазначалося вище, позивачем заявлено про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, а тому суд не може вийти вийти за межі позовних вимог. Крім того, в ході судового розгляду відповдіач повідомив, що періодично він має інший мінливий дохід (чищення зброї тощо). Визначаючись щодо розміру стягнення аліментів, суд враховує те, що відповідач здорова, працездатна особа та може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем не надано), відповідач позов визнав частково, а дитина проживаючи з матір`ю, потребує такої допомоги, а тому, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, взаємний обов`язок батьків по їх утриманню, викладені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд вважає справедливим стягнення аліментів на дитину в розмірі 1200,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з цим, аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 24.05.2019 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 768,40 грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial