Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач 19.02.2015 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про повернення банківського вкладу та відшкодування збитків, у якій просив стягнути з відповідача 36000 грн. банківського вкладу, 307,73 грн. - 26% за договором банківського вкладу з 05.02.2015 р. до 17.02.2015 р., 35,51 грн. - 3% річних згідно ст.625 ЦК України, 12960 грн. пені та 10000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди. Після збільшення і остаточного уточнення позовних вимог 12.05.2015 р. просив стягнути з відповідача на свою користь 2282,31 грн. - 26% за договором банківського вкладу з 05.02.2015 р. до 05.05.2015 р., 263,35 грн. - 3% річних та 11882,32 грн. інфляційних збитків з 05.02.2015 р. до 05.05.2015 р. згідно ст.625 ЦК України, 96120 грн. пені та 10000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 05.08.2014 р. між ним та відповідачем укладено договір банківського вкладу № 64126, відповідно до якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти позивача у сумі 36000 грн., датою повернення вкладу визначено 05.02.2015 р., на суму вкладу банк нараховує відсотки у розмірі 26 % річних. Відповідно до п.6.4 договору у випадку невиконання чи неналежного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором вони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Коли позивач 05.02.2015 р. звернувся до банку за отриманням своїх коштів по закінченню терміну вкладу, то отримав лише 700 грн. відсотків, суму вкладу йому не повернули, мотивуючи відсутністю грошових коштів. 11.02.2015 р. він направив відповідачу претензію щодо повернення грошових коштів. Свій грошовий вклад він зміг отримати лише 06.05.2015 р. через ПАТ «Укрексімбанк», що підтверджується відповідним банківським документом. Тому відповідач повинен повернути йому відсотки за договором банківського вкладу з 05.02.2015 р. до 05.05.2015 р. та відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України за цей період 3 % річних та інфляційні збитки. Крім того, просив стягнути з відповідача згідно вимог ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню у розмірі 3 % за кожен день прострочення та згідно вимог ст.22 цього Закону спричинену йому несвоєчасним поверненням депозиту моральну шкоду, яку він оцінив у 10000 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві уточнений позов підтримав і просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив справу розглянути в його відсутності, у наданому суду запереченні відповідач позов не визнав, мотивуючи тим, що банк повністю виконав свої зобов'язання перед позивачем, оскільки грошовий вклад з нарахованими відсотками було перераховано з вкладного рахунку 05.02.2015 р. на поточний рахунок, який передбачений договором банківського вкладу, що підтверджується випискою по вкладному рахунку та випискою по поточному рахунку. У зв'язку з відсутністю факту прострочення грошового зобов'язання, заявлені позивачем вимоги є безпідставними і необґрунтованими. Тому просив у позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 05.08.2014 р. між сторонами укладено договір банківського вкладу № 64126 (а.с.4-5), відповідно до якого банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти позивача у сумі 36000 грн., датою повернення вкладу визначено 05.02.2015 р., на суму вкладу банк нараховує відсотки у розмірі 26 % річних. Відповідно до п.6.4 укладеного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором вони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Незважаючи на те, що відповідач 05.02.2015 р. перерахував грошовий вклад позивача з нарахованими відсотками із вкладного рахунку на передбачений договором банківського вкладу поточний рахунок позивача, що підтверджується випискою по поточному рахунку (а.с.35), позивач 05.02.2015 р. зміг отримати лише 700 грн. відсотків. 11.02.2015 р. позивач направив відповідачу претензію щодо повернення грошових коштів (а.с.6). Відповідач надав позивачу реальну можливість отримати вклад лише 06.05.2015 р., що підтверджується відповідним банківським документом (а.с.48). У відповідності до вимог ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), яка прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. При вирішенні даного спору суд враховує правові позиції Верховного Суду України, які згідно з вимогою ч.1 ст.360-7 ЦПК України мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 25.12.2013 р. у справі № 6-140цс13, згідно змісту ст.ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладникові готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак, ненадання вкладникові можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 28.01.2015 р. у справі № 6-247цс14, згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, по день фактичного його повернення вкладникові, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. З огляду на викладене, з урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача за період з 05.02.2015 р. до 05.05.2015 р. процентів за договором банківського вкладу, 3% річних та інфляційних збитків. Розрахунок процентів за договором банківського вкладу: 36000 грн. х 26% = 9360 грн. : 365 дн. = 25,64 грн. х 90 дн. = 2307,60 грн. Розрахунок 3 % річних : 36000 грн. х 3% = 1080 грн. : 365 дн. = 2,95 грн. х 90 дн. = 265,50 грн. З урахуванням індексів інфляції за 2015 р. (а.с.53) та Рекомендацій Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 р. відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ суд визначає суму інфляційних втрат у розмірі 11880 грн. згідно наступного розрахунку: 105,3% за лютий х 110,8% за березень х 114,0% за квітень = 133,0 % х 36000 грн. = 47880 грн. - 36000 грн. Таким чином, суд визначає до стягнення з відповідача у користь позивача заявлені останнім суми процентів за договором банківського вкладу - 2282,31 грн., 3 % річних - 263,35 грн. та 11880 грн. інфляційних втрат, а всього 14425,66 грн. З відповідача слід стягнути судовий збір в дохід державного бюджету в розмірі 243,60 грн. Суд вважає, що Закон України «Про захист прав споживачів» може застосовуватись при вирішенні питань, які передують укладенню договору банківського вкладу, після укладення такого договору застосовуються спеціальні норми щодо договірних правовідносин. Тому суд вважає необґрунтованою заявлену позивачем вимогу про стягнення неустойки (пені) у розмірі 3 % за кожен день прострочення згідно вимог ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Так само безпідставною є вимога про стягнення моральної шкоди з огляду на те, що укладеним між сторонами договором банківського вкладу стягнення такої шкоди не передбачено, а Закон України «Про захист прав споживачів», який містить норму про відшкодування моральної шкоди, до даних правовідносин не застосовується. З огляду на викладене у задоволенні вказаних двох позовних вимог слід відмовити. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1058, 1061 ЦК України,

Outcome: partial