Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] державний університет імені [PERSON] (далі університет) звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за навчання. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 13 вересня 2013 року між сторонами було укладено контракт на навчання №646/13, згідно якого університет надавав відповідачу навчальну послуги по отриманню базової вищої освіти за програмою підготовки бакалавра в інституті післядипломної освіти за заочною формою навчання за спеціальністю «Соціальна робота» протягом 2013-2017 років з оплатою за весь період навчання 19400 гривен. Наказом №4-СД від 23.09.2013 року [PERSON] був зарахований до університету. Наказом №42-СД від 20.01.2015 року у звязку з порушенням умов контракту (невиконання навчального плану) відповідача було відраховано. За фактичний термін навчання з 13.01.2013 року по 20.01.2015 року отримані навчальні послуги відповідачем оплачені не в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 2168,00 гривень, яку позивач просить стягнути з [PERSON] разом із судовими витратами по справі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту предявленого позову. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду предявленого позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин. З урахуванням заяви представника позивачка про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов, згідно ст. 525 ЦК України, не допускається якщо інше не встановлено договором або законом. За нормами ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобовязання підлягає виконанню у визначений в ньому строк (термін), якщо останній було ним передбачено. Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобовязання згідно ст. 611 ЦК України, є: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до норм ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання та не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобовязання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобовязанням. Судом встановлено, що 13 вересня 2013 року між [PERSON] державним університетом імені [PERSON] до [PERSON] було укладено контракт на навчання №646/13, згідно якого університет надавав відповідачу навчальну послуги по отриманню базової вищої освіти за програмою підготовки бакалавра в інституті післядипломної освіти за заочною формою навчання за спеціальністю «Соціальна робота» протягом 2013-2017 років з оплатою за весь період навчання 19400 гривен. Розмір і порядок оплати послуг з навчання передбачені розділом 4 вказаного контракту. Наказом №4-СД від 23.09.2013 року [PERSON] був зарахований до університету з 13.09.2013 року студентом першого курсу та отримував послуги з навчання. У звязку з порушенням умов контракту (невиконання навчального плану) відповідача було відраховано з університету наказом №42-СД від 20.01.2015 року. За фактичний термін навчання з 13.01.2013 року по 20.01.2015 року вартість отриманих навчальних послуг відповідачем оплачена не в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 2168,00 гривень згідно наданого позивачем розрахунку. Розмір даної заборгованості та правильність її розрахунку у судовому засіданні оспорені не були. З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши відповідність заявлених вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за контрактом від 13 вересня 2013 року №646/13 згідно наданого розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved