Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.12.2014 року звернувся до суду з позовною заявою про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, в якій зазначив, що з 08.10.2013 року по 30.09.2014 року вона перебувала у трудових правовідносинах з ТОВ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод». Проте на час звільнення розрахунок проведено не було, відповідач не сплатив їй заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2014 року по 01.10.2014 року на загальну суму 3956,00 грн. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Просила суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за період з 01.06.2014 року по 01.10.2014 року на загальну суму 3956,00 грн. та спричинену невиплатою заробітної плати моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі позивача з 01.06.2014 року по 01.10.2014 року в сумі 3957,11 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. В судовому засіданні представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» Колпахч’ян Г.Й. позовні вимоги не визнала, зазначила що вони є необґрунтованими та не відповідають закону. В зв'язку з чим, просила відмовити в задоволені позову [PERSON] у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, та законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати підлягають задоволенню з таких підстав. Конституцією України ч.4 ст.43 передбачено, що кожен має право на заробітну плату не нижче той, яка визначена законом. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно трудової книжки [NUMBER] від 21.06.2004 року, [PERSON] з 08.10.2013 року по 30.09.2014 року перебувала у трудових правовідносинах з ТОВ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» Згідно витягу з наказу директора ТОВ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» № 63-к від 30.09.2014 року, [PERSON] звільнена з посади комплектувальника інструментального цеху з 30.09.2014 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідно до довідки №149/14 від 19.12.2014 року, виданої ТОВ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод», заборгованість по заробітній платі [PERSON] за травень - вересень 2014 року станом на 22.12.2014 року складає 3957 грн. 11 коп., а саме: липень 2014 року - 1439 грн. 13 коп., серпень 2014 року - 1378 грн. 39 коп., вересень 2014 року - 1139 грн. 59 коп. В зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за період травень - вересень 2014 року у розмірі 3957 грн. 11 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 237-1 ч. 1 КЗпП України, працівникові проводиться відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов'язанні з тим, що затримкою розрахунку належних сум, [PERSON] змушена була додавати додаткові зусилля для організації свого життя. Дана ситуація є прямим наслідком дій відповідача у добровільній невидачі належних позивачу грошових коштів. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину душевних страждань позивача, і виходячи з засад розумності та справедливості, задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково - у розмірі 500 грн.

Outcome: partial