Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.09.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому зазначила, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьки малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. [PERSON], мешкаючи без реєстрації за адресою: [ADDRESS], та [PERSON], мешкаючи за адресою: смт. Цукурине, вул. Ветеранів праці, буд. 9, понад чотирьох років з дитиною не проживають, її вихованням не займаються. Батьки дитини перебувають в зареєстрованому шлюбі, але мешкають окремо. Вони ухиляються від виконання батьківських обовязків щодо забезпечення необхідних умов проживання, розвитку та виховання дитини, матеріально не утримують, не працюють, ведуть аморальний спосіб життя. [PERSON] з березня 2010 року виховується в родині позивача і проживає за адресою: [INFO]. [PERSON] створює для дитини належні умови для проживання, виховання та розвитку. Позивач бажає встановити опіку над малолітньою дитиною, але відсутність рішення суду про позбавлення батьківських прав батьків дитини унеможливлює її перебування під опікою. Просить суд, позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відносно сина [PERSON], [INFO], стягнути з відповідачів аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, на користь особи, яка буде його виховувати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі, зазначила що з 2009 року коли [PERSON] було 1 рік 4 місяці він періодично мешкав у її сімї, але з 2010 року дитина постійно мешкає у родині. Дитина потребує лікування, але без дозволу батьків вона не може займатися дитиною. Батьки дитини матеріально та морально їй не допомагають. Хлопчик знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні, вона та рідні відносяться до нього як до свого, її донька є хрещеною матірю [PERSON]. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні представник третьої особи органу опіки та піклування Селидівської міської ради за довіреністю [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала, пояснила, що відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача від 27.08.2015 року, Гірницька міська рада вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Прокурор Клименко А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та зазначила про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що малолітній [PERSON], [INFO], з 2010 року проживає в сімї позивача [PERSON], яка здійснює виховання дитини, матеріально утримає її. Дитина гарна, вихована та розумна. Їй також відомо, що батьки хлопчика дитиною не цікавляться, матеріальної та грошової допомоги дитині не надають, останній раз навідувалися до дитини приблизно 3 роки тому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] є її двоюрідною сестрою. Дитина [PERSON], [INFO], проживає в сімї позивача з 2010 року. Батьки дитини взагалі не займаються її вихованням, не турбуються про її стан здоровя, хоча дитина потребує лікування, не інтересуються про життя та навчання дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює разом з позивачем [PERSON] 4 роки і їй відомо що вона виховує хлопчика, батьки якого не займаються його вихованням, матеріальним та моральним вихованням. [PERSON] займається вихованням дитини самостійно, турбується про її стан здоровя , хлопчик дуже охайний, вихований та привязаний до позивача. Зазначила, що позивач дуже гарна людина та хороший працівник. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, думку прокурора, свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серія І-НО № 176376 від 04.04.2008 року, виданого виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове у Донецькій області, [PERSON] народився 25.03.2008 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача від 27.08.2015 року № 02-31-161, Гірницька міська рада вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки понад чотири роки вони ухиляються від виконання батьківських обовязків, матеріально не утримують дитину, не працюють, не хочуть займатися її вихованням, разом з ним не мешкають та не цікавляться її здоровьям. Як вбачаються з довідки КЛПУ «Селидівська центральна міська лікарня» від 07.07.2015 року, [PERSON] [INFO] за станом здоровя потребує планового оперативного лікування, оскільки в нього встановлено правосторонню вправима грижа. Згідно довідки № 112 від 24.06.2015, виданої Гірницькою ЗОШ І-ІІ ступенів № 18, [PERSON], [INFO] проживає за адресою: [INFO], буде навчатися в цій школі. Відповідно до акту санітарно-технічного стану квартири [ADDRESS], в результаті перевірки встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно мешкає за вищевказаною адресою і знаходиться на повному матеріальному забезпеченні [PERSON] Дитина проживає в цій сімї з березня 2010 року, батьки в житті та вихованні дитини участі не приймають. Згідно характеристики від 01.09.2015 року, наданої ОСББ «Еліта 2 м. Гірник», [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], за роки проживання за даною адресою зарекомендувала себе виключно з позитивного боку, вона дотримується і поважає всі права своїх сусідів, підтримує порядок в підїзді і прибудинковій території. За вищевказаною адресою з 2010 року з [PERSON] мешкає [PERSON], [INFO], який знаходиться на забезпеченні [PERSON]. 01.09.2015 року [PERSON] пішов в перший клас до школи № 18 м. Гірник. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27.10.2015 року, яке набрало чинності 09.11.2015 року було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Селидівської міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON], про оспорювання батьківства відмовлено. Рішенням суду було встановлено, що частини 1, 2 та 5 статті 136 СК України передбачає, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.122 цього Кодексу, має право оспорити батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між собою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження. Не має право оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. В звязку з чим, суд вважає необґрунтованими доводи позивача [PERSON] з приводу того, що [PERSON] [INFO] не є його біологічною дитиною, оскільки на момент реєстрації себе батьком дитини він знав, що не є його батьком і це вже було встановлено рішенням суду, що набрало чинності. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обовязки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обовязків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обовязки, ухиляються від їх виконання у відношенні свого сина без поважних причин, не піклуються про фізичний та духовний стан дитини, ніде не працюють, не надають належної матеріальної допомоги на його утримання, не проявляють до нього батьківської турботи. З метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд вважає, що позов є обґрунтованим і необхідно позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище та працездатність чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідачі матеріальної та грошової допомоги на утримання сина не надають, хоча фізично здорові, в звязку з чим, мають змогу сплачувати аліменти на його утримання. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини також підлягає задоволенню та з відповідачів слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. На підставі викладеного,

Outcome: approved