Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Посилається на те, що вона є власником житлового будинку, який розташований в с. Шубранець по вул. Шевченка,104 Заставнівського району Чернівецької області. У вказаному будинку крім неї зареєстровані також: чоловік [PERSON], племінниця [PERSON], чоловік племінниці [PERSON] та донька племінниці [PERSON] Починаючи з 2009 року племінниця проживає за кордоном, куди в травні місяці цього року забрала свою доньку [PERSON], в свою чергу її чоловік [PERSON] фактично з 2012 р. також не проживає у вказаному будинку. Таким чином племінниця та її чоловік за вказаний період часу не приймають участі у витратах по утриманню господарства та проведенні ремонтних робіт. Позивач посилається на те, що вона як власник будинку не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном, саме тому, просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням будинком №104 по вул.Шевченка в с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, обгрунтували їх вищенаведеним. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином судовими повістками, однак до суду повернулися конверти, з відмітками Укрпошти проте, що вони за зазначеною адресою, а саме по вул. Шевченка, 104 в с.Шубранець Заставнівського району Чернівецької області не проживають, хоча з відповідей на запит в адресно-довідковий підрозділ ГУДМС УДМС в Чернівецькій області стосовно місця реєстрації відповідачів № 6555/18-вх та 6568/18-Вх (а.с.18-19) видно, що відповідачі зареєстровані саме в с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області. Зі згоди позивача та його представника справу розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст.280,281 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований по вул. Шевченка,104 с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.01.2007 (а.с.7), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13354865 від 26.01.2007 (а.с.8). У вказаному будинку зареєстровані її чоловік [PERSON], [INFO], племінниця [PERSON], [INFO], чоловік племінниці [PERSON], [INFO] та донька племінниці [PERSON], [INFO], що вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов життя [PERSON], який виданий Шубранецькою сільською радою Заставнівського району Чернівецької області (а.с.9). Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що відповідачі по справі зареєстровані в будинку [PERSON], проте в будинку вже тривалий час не проживають. Так, [PERSON] біля 10 років проживає за кордоном, цього року вона на деякий час приїжджала на Україну, забрала доньку [PERSON] і знову повернулася за кордон. [PERSON] після того як [PERSON] вперше виїхала за кордон ще проживав біля двох років у будинку [PERSON], після чого виїхав із с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області у невідомому напрямку, з того часу його місце перебування на даний час їм невідоме. На сьогоднішній день позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд, несе додаткові\~витрати по\~його утриманню через реєстрацію відповідачів [PERSON] та [PERSON] у її домоволодінні, що розташоване по вул. Шевченка,104 в с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області. Відповідно до 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки обєктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим по вул. Шевченка,№104 в с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved