Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.09.2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказує, що шлюб між ними було укладено 11 серпня 2003 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], 2004 року народження та дочку [PERSON], 2008 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося, в сім'ї постійно виникали сварки та суперечки, що негативно впливало на виховання неповнолітніх дітей. Хоча сторони спільно і проживають, але примирення між ними неможливе, тому просить їх шлюб розірвати. Ухвалою від 23.09.2014 року сторонам було надано термін на примирення строком на один місяць та зупинено провадження у справі. Після відновлення провадження у справі судовий розгляд справи було призначено на 05 листопада 2014 року, про що сторони по справі були повідомлені належним чином. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі, свій позов підтримує і просить суд шлюб розірвати, проти винесення заочного рішення не заперечує. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у матеріалах справи є поштова розписка. Про причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. Враховуючи викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно положень ст. 224 ЦПК України та без фіксування судового процесу згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами укладено 11 серпня 2003 року згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.4, 5) Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що згідно поданої заяви позивач наполягає на розірванні шлюбу, у термін, наданий судом для примирення сторони не дійшли згоди про подальше спільне проживання і збереження шлюбу, тому суд приходить до висновку, що обставини, що склалися між сторонами свідчать про те, що збереження сім'ї суперечило б інтересам сторін і неповнолітніх дітей, поскільки згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved