Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] акціонерне товариство «Альфа-Банк», 04 січня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 31 111 грн. 56 коп. та судових витрат в сумі 1 378 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 грудня 2013 року між банком та відповідачем був укладений Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 30000 грн. у вигляді відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок № 26253002019448 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки DMC Gold. Відповідно до умов договору відповідач зобовязувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та всі інші платежі. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань станом на 14 грудня 2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 31 111 грн. 04 коп., яка складається з тіла кредиту в сумі 22 829 грн. 98 коп., простроченого тіла кредиту 6 974 грн. 38 коп., процентів 63 грн. 78 коп., комісії 1 242 грн. 90 коп., що і просили стягнути з відповідача та понесені ними судові витрати в сумі 1 378 грн. Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Альфа-Банк» в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався, про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що 07 грудня 2013 року сторони: [PERSON] акціонерне товариство «Альфа-Банк» і [PERSON] уклали Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, згідно умов якого позивач зобовязувався надати відповідачу кредит в сумі 30000 грн. у вигляді відновлювальної кредитної лінії на рахунок № 26253002019448 з кінцевим терміном його повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобовязувалася повернути кредит в порядку і на умовах передбачених договором та сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою 36 % річних. Позивач надав відповідачу кошти в сумі 30000 грн., виконавши таким чином свої зобовязання в повному обсязі. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором не виконував, не в повному обсязі сплачував кредит, відсотки та комісію. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, який судом перевірений та визнаний правильним станом на 14 грудня 2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 31 111 грн. 04 коп., а саме: тіло кредиту в сумі 22 829 грн. 98 коп., прострочене тіло кредиту 6 974 грн. 38 коп., проценти 63 грн. 78 коп., комісія 1 242 грн. 90 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про правомірність предявлення позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн.

Outcome: approved