Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON] сільської обєднаної територіальної громади в особі [PERSON] сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Садова,2, в с. Вікно Заставнівського району Чернівецької області і складається з житлового будинку загальною площею 79,00 кв.м., в тому числі житловою площею\~56,00 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 14.06.2017. В обгрунтування позову посилається на те, що 14.06.2017 помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за адресою: вул. Садова,2 в с. Вікно Заставнівського району Чернівецької області. За життя [PERSON] особистого розпорядження щодо належного йому майна на випадок своєї смерті не зробив. Спадкоємцями першої черги за законом є дружина покійного [PERSON], [INFO], та діти [PERSON], [INFO] позивач по справі, та [PERSON],[INFO] [PERSON] та [PERSON] від спадщини, яка залишилася після смерті батька [PERSON] відмовилися, про що 26.07.2017 подали до державної нотаріальної контори відповідні заяви. Вказує на те, що позивач спадщину після смерті батька прийняла вчасно, звернувшись до нотаріальної контори в межах встановленого законом строку із заявою про прийняття спадщини, в звязку із чим була заведена спадкова справа №220/2017. Також вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на спадкове майно у вигляді згаданого житлового будинку. Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 14.06.2017. Представник позивача [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувавши їх вищенаведеним та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] сільської обєднаної територіальної громади в особі [PERSON] сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та проханням розглянути справу в його відсутності. Відповідно до\~вимог ч.3ст.\~200\~ЦПК\~України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, в підготовчому засіданні приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб та приймає рішення про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14.06.2017 помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-МИ № 177811 від 15.06.2017 (а.с.8). Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що розташований по вул. Садова,2, в с. Вікно Заставнівського району Чернівецької області. За правилами ст.ст.\~1216,\~1217,\~1218,\~1268 ЦК України, спадкуванням є перехiд прав та обов'язкiв (спадщини) вiд фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осiб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповiтом або за законом. До складу спадщини входять yci права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент вiдкриття спадщини i не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповiтом чи за законом має право прийняти спадшину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи iз застереженням. Спадкоємець, який постiйно проживав разом iз спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про вiдмову вiд неї. Незалежно вiд часу прийняття спадщини вона належить спадкоемцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Судом встановлено, що за життя [PERSON] особистого розпорядження щодо належного йому майна на випадок своєї смерті не зробив, спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були дружина покійного [PERSON], [INFO], та його діти: донька - [PERSON], [INFO] позивач по справі, та син - [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою [PERSON] с ільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 12.10.2017 №1535 (а.с.15). Дружина спадкодавця [PERSON] та син [PERSON], скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 1723 ЦК України, у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини не проживала разом із покійним батьком, проте у встановлений законодавством строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла її. Відповідно до положення ч.1\~ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На виконання вимоги\~даної статті позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону, оскільки нею не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок. Вказане підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.09.2018 (а.с. 18). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Садова,2 с. Вікно Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON], що підтверджується копєю свідоцтва на забудову індивідуальної садиби від 28.07.1972 р., обліковою карткою погосподарського обліку на 2016-2020 роки [PERSON] сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та довідками [PERSON] сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1533 та №1532 від 12.10.2018 (а.с. 20, 23, 24-25). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодомВказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9\~постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок»\~зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4\~ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що [PERSON] за життя не оформив документи на належне йому нерухоме майно та не зареєстрував його належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого\~Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок. Згідно довідки\~характеристики Заставнівського РБТІ № 233 від 01.08.2018 (а.с.14) житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Садова,2, в с. Вікно Заставнівського району Чернівецької області побудований у 1972-1979 р.р. Відповідно\~ст.328 ЦК України\~, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.392 ЦК України\~в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved