Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.11.2018 р. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини заробітку (доходу) [PERSON], але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно; та стягнути з [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) на її користь аліменти на її утримання в розмірі ј частини заробітку (доходу) [PERSON], щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 05.08.2011 р. між нею та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 892. [INFO] р. у них народилася донька - [PERSON]. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Відповідач коштів на її утримання не надає. Добровільної згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини між ними не досягнуто. При цьому, вона не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Щомісячний дохід складає 900 грн. Враховуючи, що усі обов'язки щодо утримання дитини позивач несе самостійно, відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку на її утримання не надає, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягненняі аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 01.02.2019 р. до суду від позивача надійшла заява, відповідно до якої позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визначили частково. Відповідач визнав позов в частині стягнення аліментів на дитину та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі ј частини заробітку (доходу) [PERSON], щомісячно до досягнення дитиною трьох років, визнав частково та зазначив, що такий розмір аліментів, які просить позивач на її утримання, є завищеним. При цьому, він згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини свого заробітку, про що надав відповідну заяву. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] працював у Польщі та перераховував позивачу кошти. Після повернення, сплачував позивачу грошові кошти в сумі приблизно 1000 грн. на місяць. При цьому, він купує одяг та продукти харчування для дитини. Тому відповідач приймає участь у вихованні дитини та надає матеріальну допомогу. З лютого 2019 р. відповідач офіційно працює. На теперішній час заробітна плата відповідача складає приблизно 4200 грн. місяць. Інших утриманців відповідач не має. Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, врахувавши їх доводи та подану позивачем заяву про розгляд справи без її участі, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає частковому задоволенню таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] 05 серпня 2011 р. зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 892), що підтверджується даними свідоцтва про шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що їх малолітня донька - [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, коштів на її утримання не надає. При цьому, позивач не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто, в зв'язку з чим позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлений: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів. Відповідач в судовому засіданні визнав позов в частині стягнення аліментів на дитину та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітньої доньки сторін, враховуючи, що позивач несе витрати по утриманню дитини і не має достатніх коштів для забезпечення потреб дитини з врахуванням: віку дитини, стану здоров'я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров'я та відпочинок, а відповідач зобов'язаний утримувати доньку до досягнення повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14.11.2018 р. та до повноліття дитини. Позивач також просила стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи це тим, що вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, дитина мешкає з нею, відповідач не надає допомоги. Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що малолітня донька сторін проживає з позивачем, а відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини, при цьому, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, з огляду на те, що відповідач працює та має заробіток, інших утриманців не має, з урахуванням принципу справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача до досягнення донькою - [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Аліменти підлягають стягненню з дня подачі позову до суду. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial