Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 червня 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON]про стягнення в її користь аліментів на утримання їх малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO]. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач офіційно працює, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх сина. Крім цього, як відомо позивачу, [PERSON] не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. З цих підстав просила стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, врахувати те, що дитина хворіє, на підтвердження чого подала медичну довідку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, погоджується на стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/5 усіх видів його доходу, пояснюючи те, що на його утриманні знаходиться батько, який за станом здоровя потребує постійного медикаментозного лікування, догляду та сторонньої допомоги. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, вважає, що з урахуванням віку дитини, розміру заробітку відповідача, наявності на його утримання непрацездатного батька, достатнім і справедливим розміром аліментів буде 1/5 частина доходів відповідача, що фактично становитиме 2000 гривень. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20 лютого 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ИД №048973 від 20 лютого 2016 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області (актовий запис №28). Від даного шлюбу в подружжя є син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І?ИД №238832 від 31 травня 2016 року, видане Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Як убачається з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, та її пояснень у судовому засіданні, відповідач коштів на утримання дитини не надає, у звязку з чим син перебуває повністю на її утриманні. Відповідно до довідки про склад сімї, виданої ДП «Люкс-Житло-1» ПП «Люкс» № 1083 від 27 травня 2016 року, позивач [PERSON] зареєстрована [INFO]. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 09 серпня 2016 року, виданою відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, неповнолітній [PERSON] зареєстрований за тією ж адресою. Сторони в судовому засіданні визнали, що син фактично проживає разом із позивачем. З 11 серпня 2016 року по 20 травня 2019 року позивачу надано відпустку по догляду за дитиною, що підтверджується розпорядженням голови Тернопільської міської ради № 92-В від 27 липня 2016 року та довідкою від 15 серпня 2016 року №168/08-К/6, виданої відділом кадрового забезпечення Тернопільської міської ради. Згідно протоколу нейросонографії, проведеного в КУТОР «ТОКДКЛ», здійснено УЗД-обстеження [PERSON], за результатами якого встановлено ураження ЦНС гіпоксично-ішемічного ґенезу. В судовому засіданні відповідач [PERSON], стверджував, що на його утриманні перебуває батько [PERSON], [INFO], який є пенсіонером, часто хворіє, потребує сторонньої допомоги. На підтвердження зазначених обставин, відповідачем надано ряд доказів: Зокрема, як убачається з довідки №113 від 21 червня 2016 року, виданої ПП «Перспектива», відповідач [PERSON] зареєстрований разом із своїм батьком [PERSON] у квартирі № 193 по бульварі [PERSON], 10, в місті Тернополі. Відповідно до копії посвідчення серії УДО №003490, виданого 3 січня 2006 року, та довідки №1267 від 21 червня 2016 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, [PERSON] є пенсіонером Служби Безпеки України, та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 2042,30 гривень. Як убачається з довідки-висновку ЛКК №93 від 21 червня 2016 року за №69/20-93, [PERSON] за станом здоровя потребує нагляду, постійного медикаментозного лікування і сторонньої допомоги. З виписок з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] №00374, №01/06462, №00148, №01/03322, №01/06905, слідує, що він неодноразово упродовж 2015 року проходив курси лікування серцево-судинних захворювань. Відповідно до наданих відповідачем фіскальних чеків, копії яких знаходяться в матеріалах справи, січня лютого 2015 року та травня червня 2016 року придбавалися лікарські засоби відповідно до призначень за медичними рекомендаціями, зазначеними у вказаних вище виписках з медичної карти, а також у листопаді 2015 року [PERSON] придбав систему кардіостимуляції вартістю 30000 гривень для проведення оперативного лікування, що теж узгоджується з даними вказаних виписок та довідкою-висновком ЛКК № 93. Разом з тим, судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів. Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що він добровільно надає дитині утримання, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин судом не здобуто, а товарні чеки про покупку у травні 2016 року трьох упаковок дитячих підгузків вартістю по 108 гривень кожна не доводять факту надання відповідачем дитині належного утримання. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Судом установлено, що [PERSON] працює в Управлінні Служби Безпеки України в Тернопільській області, що підтверджується довідкою про доходи №238 від 24 жовтня 2016 року. Із вказаної довідки слідує, що відповідач [PERSON] має постійний дохід, зокрема за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року йому нараховано 59564,70 гривень заробітної плати (по 9927,45 гривень щомісячно). За вказаних обставин, з урахуванням зазначених вище вимог закону, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 183 СК України у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення, суд, з урахуванням вимог 182 СК України, бере до уваги стан здоровя дитини, в якої діагностовано певні медичні порушення, однак, окрім результатів УЗД-обстеження, інших доказів, у тому числі, висновку лікаря позивач не надала; стан здоровя відповідача, який є молодим здоровим чоловіком, відсутність у нього інших дітей, наявність батька, який знаходиться на його утриманні та хворіє, потребує нагляду, постійного лікування і стороннього догляду, що підтверджується висновком ЛКК; інші істотні обставини, зокрема те, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у звязку з чим на даний час доходів не має.. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає необґрунтованим ні той розмір аліментів, який просила стягнути позивач (1/3), ні той, у якому погоджувався їх сплачувати відповідач (1/5). Як зазначалося, нарахований дохід відповідача складає 9927,45 гривень щомісячно. Відповідно до п. 13 постанови Кабінету Міністрів України №146 від 26 лютого 1993 року « Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Тому твердження відповідача про те, що 1/5 частина його заробітку становить 2000 гривень, є необгрунтованими. Разом з тим, суд не може погодитьсь із запропонованим позивачем розміром аліментів, оскільки судом не здобуто доказів, що відповідач має змогу надавати дитині утримання в розмірі 1/3 частини його заробітку та що дитина в силу стану здоровя чи інших істотних обставин потребує утримання саме в такому розмірі. Надані позивачем фіскальні чеки про купівлю дитині ліків, підгузків та одягу, не є істотними обставинами, які повинні бути враховані при визначенні розміру аліментів, оскільки відповідно до ст. 180, ч. 2 ст. 150 СК України обовязок утримувати дитину, піклуватися про її здоровя покладається на обох батьків. З урахуванням зазначених вище вимог закону, враховуючи надані сторонами докази, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення в її користь аліментів із відповідача [PERSON] щомісячно 2/9 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття відповідно до ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial