Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач 13.12.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору про надання споживчого кредиту № СК/01/000191 від 13.12.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4166,67 грн шляхом перерахування частини кредиту у розмірі 4000,03 грн на картковий № 26256038111001, відкритий у кредитора, та перерахування частини кредиту у розмірі 166,67 грн на рахунок ПАТ СК «Арсенал Страхування» в якості страхового платежу. За користування кредитом встановлена процентна ставка у розмірі 15% річних, розмір щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 104,17 грн. Дата повного погашення кредиту 12.12.2014 року. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 07.12.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 8282,92 грн, з яких: 708,41 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10,63 грн заборгованість за нарахованими процентами; 329,21 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими в строк процентами; 104,17 грн. заборгованість за нарахованою щомісячною комісією; 3541,78 грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою в строк щомісячною комісією; 3588,72 грн пеня. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судовий збір. 14.12.2017 року судом направлено запит щодо доступу до персональних даних, на підставі ст.122 ЦПК України (у редакції закону від 18.03.2004 № 1618-IV чинної на час вчинення процесуальної дії), з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на який отримано 22.01.2018 року. Відповідно до наданої відповіді відповідач з 23.07.2009 року значиться зареєстрованим за адресою: [INFO] /а.с.30/. Згідно з частиною 1 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи /а.с.38/. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 23.01.2018 року разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання (перебування). У відповідності до норм частини 1, 2 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В даному випадку судова кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату за закінченням встановленого строку зберігання /а.с.36-37,44-45,50-51,57-58/, тому суд, на підставі п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважає її врученою. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 13.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № СК/01/000191, за умовами якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 4166,67 грн шляхом перерахування частини кредиту у розмірі 4000,03 грн на картковий № 26256038111001, відкритий у кредитора, та перерахування частини кредиту у розмірі 166,67 грн на рахунок ПАТ СК «Арсенал Страхування» в якості страхового платежу. За користування кредитом встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 15% річних, розмір щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 104,17 грн. Дата повного погашення кредиту 12.12.2014 року. Погашення заборгованості здійснюється 13 числа кожного календарного місяця згідно з графіком платежів. Відповідно до п. 3.12.2. у разі прострочення строків сплати відповідного платежу, визначеного графіком, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% в гривні від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діла у період невиконання зобовязань за цим договором /а.с.5-14/. За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до норм якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст.526 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 536 ЦК України зазначає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд встановив, що згідно з довідкою станом на 07.12.2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 8282,92 грн, з яких: 708,41 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10,63 грн заборгованість за нарахованими процентами; 329,21 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими в строк процентами; 104,17 грн. заборгованість за нарахованою щомісячною комісією; 3541,78 грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою в строк щомісячною комісією; 3588,72 грн пеня /а.с.15/. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що заперечень проти позову відповідачем не надано, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов'язань за договором, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 1600,00 грн., адже відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved