Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 липня 2015 року звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його батька [PERSON]. В своєму позові позивач вказав, що 10 грудня 2011 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області. Він є єдиним спадкоємцем спадщини померлого батька за законом, на момент його смерті проживав разом з ним в одному помешканні, а тому звернувся до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріус відмовила у видачі цього свідоцтва через відсутність оригіналу державного акту на землю, який був втрачений. В судове засіданні позивач не прибув, надавши заяву про розгляд справи без нього. Свій позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі (заява №02-16/259 від 17 липня 2015 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі сторін. При цьому, фіксація судового засідання технічними засобами відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши позовну заяву позивача та надані ним письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону, вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 10 грудня 2011 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №278919, виданого 13 грудня 2015 року відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції, актовий запис про смерть №160 від 13 грудня 2011 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №17/8, площею 2.12 га., яка розташована на території Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №058694, виданого 16 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст.1223 ЦК України). У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не склав, тому належне йому спадкове майно має успадковуватись за нормами, що регулюють порядок спадкування спадщини за законом. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON], як між сином та батьком, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії ІІІ-ЖД №346958, виданим 03 листопада 1982 року Грабівською сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1261 ЦК України діти померлого мають право на спадкування у першу чергу. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Судом на підставі довідок Грабівської сільської ради Кодимського району №543 та 544 від 16 червня 2015 року встановлено, що позивач [PERSON] та його батько [PERSON] на день смерті останнього постійно проживали разом в одному помешканні - в будинку №25 по вул.Лермонтова в с.Грабове Кодимського району Одеської області, вели спільне господарство. У звязку з цим позивач [PERSON] відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України з підстав постійного проживання зі спадкодавцем на день відкриття спадщини є таким, що прийняв спадщину померлого [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини померлого батька [PERSON] Після звернення позивача з вказаною заявою, нотаріус запропонувала йому надати оригінал державного акту на землю, однак оригіналу вказаного правовстановлюючого документу позивач нотаріусу не надав через його втрату, оголошення про що було розміщене в газеті «Вісті Кодимщини» №25 від 20 червня 2015 року. Після цього, позивач звернувся до відділу Держземагенства Кодимського району із заявою від 18 червня 2015 року про видачу дубліката втраченого державного акту. Однак у видачі дубліката цього правовстановлюючого документу відділом Держкомзему було відмовлено (лист №28-28-0.11-898/2-15 від 22 червня 2015 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з цим нотаріус своїм листом №736/02-14 від 30 червня 2015 року відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, зокрема шляхом видачі йому дублікату втраченого державного акту на землю, тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає ст.16 ЦК України, у звязку з чим його позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.3 ст.1268 ЦК України він прийняв спадщину померлого батька [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved