overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.01.2014 року звернувся до районного суду з позовом до відповідача і прохав стягнути з нього борг по оплаті праці і середній заробіток за час затримки проведення розрахунку до винесення судового рішення і компенсацію втрати частини заробітку через затримку виплати грошових коштів. При цьому вказував, що працював у відповідача сторожем-охоронцем з 27 серпня 2008 року. Відповідно до наказу №158-П від 28.10.2013 року звільнений за угодою сторін. При звільненні позивачу не виплачена заробітна плата в сумі 7000грн. Відповідач з до цього часу не сплатив борг, відмовив у видачі довідки про розмір боргу по заробітній платі. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги уточнив, погодившись з наданою відповідачем довідкою про розмір боргу по заробітній платі в сумі 6032,62грн і прохав зазначену суму стягнути, від вимог про стягнення сум компенсації втраченого заробітку через його несвоєчасну виплату і середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку відмовився і відмова прийнята судом. Позивач прохав справу розглянути в попередньому судовому засіданні, враховуючи його згоду з розміром нарахованого відповідачем боргу по заробітній платі. Суд вважає можливитм винести рішення у попередньому судовому засіданні, враховуючи визнання позову відповідачем і заяву позивача. Представник відповідача в судове засідання не з»явився про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив листа, в якому прохав справу розглядати без представника, прохав зменшити суму стягненнядщо 6023,62грн. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач наказом від 27 серпня 2008 року прийнятий на роботу на посаду сторожа-охоронника на ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» і наказом №158-п. від 28.10.2013року звільнений за згодлою сторін, що підтверджу4ється наданою позивачем копією трудоваої книжки. Із наданої відповідачем довідки вбачається, що заборгованість по заробітній платі становить 6032,62грн. Відповідно до ст.115 КЗпП України відповідач обов»язаний виплачувати заробітну плату працівнику двічі протягом місяців і за ст.116 КЗПП України в день звільнення працівника виплатити йому всі належні від підприємства суми. Дані вимоги закону відповідач не виконав, через що утворилась заборгованість, яку не виплачено позивачу при звільненні, а тому його вимога грунтується на законі. Суд вважає порушеними права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу по зарплаті. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За цих піджстав з віджповідача підлягає стягненню 243,6грн судового збору в дорхід держави. З урахуванням викладеного, ст.ст. 115, 116 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.01.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Підставами своїх вимог позивач вважає те, що 14.06.2011 року він та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 36, повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 12.06.2013 року. Після укладення шлюбу вони проживали у його батьків. Через дві неділі після святкування дня весілля він виїхав на заробітки щоб забезпечувати свою сім'ю. Повернувшись додому через певний проміжок часу, довідався що його дружина та її дитина від першого шлюбу покинули місце, де вони проживали та поїхали на постійне місце проживання до її батьків в [ADDRESS] Пізніше він довідався, що вона проживає з чоловіком, з яким вони розірвали шлюб офіційно, який є батьком її дитини. Його спроби щодо збереження шлюбу та влагодження конфлікту були марними, відповідачка категорично відмовилася повертатися додому. Через певний період часу він пропонував відповідачці розірвати шлюб через органи ЗАГСу, оскільки спільних дітей у них немає. Відповідачка не погодилася та не погоджується до цього часу. Претензій майнового характеру до відповідачки він не має, оскільки нічого спільного вони не встигли нажити. З 2012 року він проживає однією см'єю з іншою жінкою, з якою має намір офіційно зареєструвати шлюб. Вважає, що шлюб між ним та відповідачкою носить формальний характер та має бути розірваний в судовому порядку. Позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просить його задоволити, про що подав до суду нотаріально посвідчену заяву від 10.01.2014 року. Відповідачка [PERSON]. про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку, в судове засідання не з»явилася, про причину неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи та заперечення проти позову в суд не подала. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача та відповідачки, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.01.2015 року звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути аліменти з [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі народила дочку - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у попередньому судовому засіданні, відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов обґрунтований з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що в позивача і відповідача є спільна дитина - [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Встановлені судом факти підтверджуються: поясненнями сторін, копією свідоцтва про народження дитини [PERSON], серія [NUMBER] від 11.10.2011 р. виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції у Київській області (а.с.- 4), довідкою виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 19.01.2015 року № 248 із якої встановлено, що дитина перебуває на утриманні матері ( а.с- 6) . Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в попередньому судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, що [PERSON], як батько не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, тож суд у відповідності зі ст.ст. 181-183 Сімейного Кодексу України, стягує з нього аліменти. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір, поскільки позивач згідно законодавства звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.01.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказавши, що з відповідачем по справі проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 2008 року. Мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивачка у попередньому судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] мешкали однією сім»єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 2008 року. Мають дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 грн. щомісячно обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.01.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказавши, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 14.06.2014 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебувають у шлюбі з 14.06.2014 року (а.с.18). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.17), який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 грн. щомісячно обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.02.2017р звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 24 квітня 2013 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачкою у справі. Зазначає, що від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Свій позов мотивує тим, що шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2016 року по причині різних поглядів на сімейне життя та обовязки. Вказує, що збереження сімї неможливе, спільне господарство вони не ведуть, спору про спільне майно вони не мають.Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] підтримала свої вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити, та надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити «Климова». Відповідач [PERSON] позов про розірвання шлюбу визнає цілком, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим\~ задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до свідоцтва про шлюб серії І-НО №316581, виданого 24.04.2013р відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №198, вбачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2013 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-НО №530732, видане 03.07.2013р відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №873). З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримав свій позов, а відповідач його повністю визнала. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення.\~ Судом встановлено, що сторони у справі не проживають однією сімєю понад вісім років, живуть окремо, відносини не підтримують, у звязку з чим суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. Зясувавши фактичні відносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, а також інтересам їх дитини. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище відповідачки після розірвання шлюбу згідно її клопотання залишити теж «Климова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON], 20.02.2018 року звернувся до Любашівського районного суду Одеської області з позовом до відповідача, в якому вказує, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], яка на день своєї смерті проживала у [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 3.02 гектари, яка розташована на території Агафіївської сільської ради Любашівського району Одеської області. Він являється спадкоємцем за заповітом. Однак, він не може оформити спадщину так як пропустив строк для подачі заяви до нотаріальної контори. Позивач вказує, що він в шестимісячний термін не звернувся із заявою до нотаріальної контори в зв'язку з тим, що хворів. Тому, просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивач надав до суду заяву про те, що він підтримує позов повністю та просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с. 19). Відповідач - Агафіївська сільська рада Любашівського району Одеської області надала до суду заяву про те, що позовні вимоги визнають в повному обсязі та просили суд розглянути справу за їх відсутності (а.с. 18). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволеним виходячи зі слідуючого. Згідно копії свідоцтва про смерть - [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 7). З довідки Агафіївської сільської ради Любашівського району № 38 від 12 лютого 2018 року видно, що [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 11). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Любашівською районною державною адміністрацією Одеської області [INFO] року видно, що померла [PERSON], дійсно являлася власником земельної ділянки площею 3.02 гектари, яка розташована на території Агафіївської сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с. 13). Із заповіту посвідченого секретарем Агафіївської сільської ради Любашівського району Одеської області від 04 вересня 2004 року, який не змінено та не скасовано, видно, що [PERSON] заповіла належну їй земельну ділянку позивачу по справі (а.с 10, 14). З повідомлення приватного нотаріуса Любашівського районного нотаріального округу Бобошко Н.Є., від 12.02.2018 року видно, що дійсно позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 6). Згідно ст. 1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини встановлено в шість місяців. Тобто, граничний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] року. Згідно пояснень позивача, причиною пропуску строку стало те, що він хворів. Вказаний факт підтверджується довідкою Агафіївського ФАП від 15.02.2018 року, з якої видно, що позивач дійсно протягом лютого 2009 року хворів (а.с. 9). Враховуючи обставини, за яких позивач пропустила строк для прийняття спадщини, суд рахує їх поважними та вважає за необхідне поновити строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.02.2019 р., звернувшись до суду з позовом до відповідача [PERSON] , просить розірвати шлюб, зареєстрований 22.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, актовий запис № 1170. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, ускладнилися взаємовідносини та втратилися почуття любові один до одного, зникло взаєморозуміння через суттєві розбіжності у поглядах на життя та несумісності характерів. Від спільного подружнього життя мають трьох спільних дітей: неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, пояснила, що шлюб з відповідачем суперечить її інтересам, відмовляється він надання судом строку на примирення. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов визнав, вказав про недоцільність примирення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 22.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, актовий запис № 1170 (свідоцтво серія [NUMBER] ). Сторони є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. При з`ясуванні фактичних взаємин подружжя встановлено, що їхня сім`я розпалась остаточно, оскільки шлюб існує формально, суперечить інтересам сторін. Судом встановлено, що наміру відновлювати подружні стосунки сторони не мають. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивача було звільнено від сплати судового збору згідно ухвали суду від 22.04.2019 року. Отже, у зв`язку з визнанням відповідачем позову у підготовчому судовому засіданні, з нього підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, який мав би бути сплачений при поданні позову. Відповідно, судом не вирішується питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На пiдставi ст.ст.24, 110, 112 Сiмейного кодексу Укpаїни,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.03.2014р. звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що з 14.12.2002р. він перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], відповідачем у справі. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], питання щодо проживання дитини вирішено, а саме донька проживає разом із ним. Свій позов мотивує тим, що спільне життя із відповідачем не склалося, оскільки між ними постійно виникали конфліктні ситуації, відповідач чине насилля відносно нього, зловживає спиртними напоями та у присутності дитини постійно виражається нецензурною лайкою, що негативно впливає на виховання малолітньої доньки. Зазначає, що шлюбних стосунків з відповідачем він не підтримує та спільного господарства не веде, спір про поділ майна на даний час відсутній. Вважає, що подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання не можливе. Просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити та надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON], яка про слухання справи повідомлена належним чином в порядку ч.2 ст.76 ЦПК України, в судове засідання не з'явилася по невідомим суду причинам. Заперечення проти позовної заяви та клопотання про розгляд справи у її відсутність до суду не надавала. Суд, згідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі, про що винесена відповідна ухвала суду. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.12.2002р (а.с.8). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх малолітньої дитини, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачці залишити - «[PERSON]».

Outcome: approved