Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач 19 березня 2019 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем уклала шлюб 29.09.1989, від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини. Спільна з відповідачем дитина потребує нормального харчування, придбання одягу, витрат на навчання та враховуючи підвищення рівня необхідних витрат, вона - позивач не може самостійно в повній мірі забезпечити утримання дочки. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини починаючи з дня звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на ст.ст. 150, 180-184 СК України просила заявлені вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 22 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, відзиву на позов суду подано не було. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, вислухавши пояснення позивача, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до таких висновків Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 29 вересня 1989 року, про що є актовий запис № 5341 (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження серія, від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Як зазначає [PERSON] , неповнолітня донька [PERSON] проживає з нею - позивачем та знаходиться на її утриманні. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими, оскільки дочка сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач ухиляється від утримання дочки, матеріальної допомоги не надає, а тому позов підлягає задоволенню. Доказів в спростування таких обставин справи суду не надано. Оскільки позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, то з відповідача необхідно стягнути в дохід Держави судовий збір відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved