Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач 15.03.2018 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 696, з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. проф. Лоби М.М. в с. Шоломинь Пустомитівського району Львівської області, та грошові вклади на рахунках №079000032 (КВ 1583) та №1200 (КВ 164), розміщених в ощадній касі Ощадного банку України Філія №6381/034. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.01.2004 року помер її батько [PERSON], до складу спадкової маси після смерті якого увійшло вказане вище майно. Своїм майном на випадок смерті [PERSON] не розпорядився, а тому спадкування майна відбувається за законом почергово. Вона до дня смерті батька проживала разом з ним, тому вважається такою, що прийняла спадщину, однак не в змозі зареєструвати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та втратою оригіналів документів\~\~на грошові вклади.З цих підстав просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Представник відповідача Звенигородської сільської рад в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги визнає та просить такі задовольнити. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України \~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачами позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.01.2004 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІСГ № 307492 від 12.01.2004 р. [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядився, тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після його смерті відбувається за законом почергово. У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-АГ № 1128868, позивач [PERSON] народилася 19.04.1961 року, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. З довідки № 2017 від 15.11.2017 року, виданої Звенигородською сільською радою слідує, що [PERSON] до дня смерті- 12.01.2004 року, проживав і був зареєстрований у домогосподарстві за № 676 в с. Шоломинь, Пустомитівського району Львівської області, яке рахується за ним. В даному домогосподарстві до дня його смерті постійно проживала і доглядала за ним його дочка [PERSON]. З технічного паспорту на житловий будинок № 676 в с.Шоломинь Пустомитівського району Львівської області, складеного 14.02.2005 року на імя [PERSON] слідує, що за даною адресою знаходиться збудований у 1960 році житловий будинок загальною площею 73,1 кв.м, житловою 41,2кв.м, підсобною 31,9кв.м., який складається з А-1 житлового будинку, а також господарських будівель та споруд, а саме: а- веранда, а'- східці, Б сарай, ПГ - погріб, В вбиральня, №1 ворота, №2,3,4 - огорожа, № 5 хвіртка, К колодязь. Згідно довідки Звенигородської сільської ради № 2018 від 15.11.2017 року у звязку з перезакладками книг у погосподарських книгах на 2011-2015 роки, номер обєкта погосподарського обліку № 676 (вул. без назви) змінено на № 696, який знаходиться по вул. професора [PERSON] в с. Шоломинь, Пустомитівського району Львівської області і рахується за [PERSON] Згідно копії ощадних бланків\~Філії Ощадного банку України№6381/034 с. Давидів слідує, що на імя вкладника [PERSON] відкриті рахунки №079000032 (КВ 1583) та №1200 (КВ 164). Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] проживав у [INFO] М.М., буд. № № 696, Пустомитівського району Львівської області та являвся власником вказаного житлового будинку з приналежними до нього господарськими спорудами, який при житті не оформив за собою права власності на дане нерухоме майно, а також являвся власником зазначених вкладів в банку. Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Третя особа без самостійних вимог у справі [PERSON] - дружина померлого, яка входить в число спадкоємців першої черги за законом, від спадщини відмовилася на користь позивача, про що подала відповідну заяву, посвідчену сільським головою та зареєстровану в реєстрі за № 54. Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом майна померлого [PERSON], яка прийняла в порядку спадкування належний померлому житловий будинок, тобто набула права власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за відсутності правовстановлюючих документів на таке та втратою оригіналів документів\~\~на грошові вклади. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З врахуванням наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved