Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] в січні 2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. Позов мотивований тим, що відповідно до договору про поділ квартири від 13.10.2017 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позивачу належить квартира загальною площею 92,4 кв.м., житловою 418 кв.м. Квартира складається з таких приміщень: кухні б/н 1, площею 9,9 кв.м., сходової клітини б/н 2, площею 5,5 кв.м., сходової клітин б/н 3, площею 5,5 кв.м., кімнати б/н 4, площею 21,6 кв.м., кухні б/н 5, площею 16,9 кв.м., санвузла б/н 6, площею 5,1 кв.м., сходової клітини б/н, 7 площею 2,3 кв.м., кімнати б/н 8, площею 20,2 кв.м., гардеробної б/н 9, площею 5,4 кв.м. Адреса квартири: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу належить 1/3 частка квартири № [ADDRESS] . Цю частку квартири позивач отримав після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] зазначає, що незалежно від того, що його мати забезпечена житлом в квартирі № [ADDRESS] в цьому ж будинку, вона без його згоди зайняла кухню б/н 1 , площею 9,9 кв.м. та використовує її для приготування солодощів на продаж. Фактично приміщення кухні протягом цілого дня впродовж тижня використовується для виготовлення продуктів на продаж і відповідач категорично відмовляється звільнити вказане приміщення. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом заборони [PERSON] використовувати приміщення кухні б/н 1, площею 9,9 кв.м. під її потреби. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Водночас в ході судового розгляду позивач підтвердив, що з моменту звернення з позовом до суду відповідач звільнила займане приміщення кухні. Водноча сзазначив, що між ними виникають суперечик щодо того, що відповідач не надає дозвіл на проведення водопостачання. Відповідач заперечила проти задоволення позову, вказавши. що вона не перешщкоджає користуватися кухнею, а інші спірні питання мають бути вирішені в добровільному порядку як між сином і матірю. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору про поділ квартири від 13.10.2017 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позивачу належить квартира загальною площею 92,4 кв.м., житловою 418 кв.м. Квартира складається з таких приміщень: кухні б/н 1, площею 9,9 кв.м., сходової клітини б/н 2, площею 5,5 кв.м., сходової клітин б/н 3, площею 5,5 кв.м., кімнати б/н 4, площею 21,6 кв.м., кухні б/н 5, площею 16,9 кв.м., санвузла б/н 6, площею 5,1 кв.м., сходової клітини б/н, 7 площею 2,3 кв.м., кімнати б/н 8, площею 20,2 кв.м., гардеробної б/н 9, площею 5,4 кв.м. Адреса квартири: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу належить 1/3 частка квартири № [ADDRESS] . Цю частку квартири позивач отримав після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення,яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Позивач зазначає, що незалежно від того, що його мати забезпечена житлом в квартирі № [ADDRESS] в цьому ж будинку, вона без його згоди зайняла кухню б/н 1 , площею 9,9 кв.м. та використовує її для приготування солодощів на продаж. Натомість, судом не здобуто доказів в обґрунтування винних дій відповідачки, обставин порушення прав позивачки та причинного зв`язку, що є обов`язковими ознаками правопорушення. Позивачем не надано матеріалів, які б підтверджували той факт, що спірне приміщення кухні забрала саме відповідач і має бути відповідачем у даній справі, тобто особа, яка порушила права заявника. Таким чином, суд зазначає, що відсутні підстави стверджувати про порушення прав позивача саме відповідачем, а отже позов до даної особи про зобов`язання вчинити певні дії задоволеним бути не може. Додатково суд зазначає, що відповідно до довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 28.01.2020 року № 5557 відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням того, що [PERSON] не значиться зареєстрованою у квартирі позивача, а, отже, жодних перешкод у користуванні власністю йому чинити не може, позовні вимоги останнього до [PERSON] є безпідставними та задоволенню не підлягають. Також суд наголошує, що позивач [PERSON] неодноразово в судових засіданнях зазначав, що на даний час відповідач [PERSON] йому перешкод в користуванні власністю, а саме кухнею б/н 1, площею 9,9 кв.м. не чинить та доступу до кухні не має. Водночас суд не може здійснити захист прав позивача на майбутнє. Що стосується посилання позивача на той факт, що відповідач перешкоджає в отриманні дозволу на проведення водопостачання, підбурює інших сусідів, дані обставини та вимоги виходять за межі позовних вимог позовної заяви. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed