Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] ([ADDRESS]) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ([ADDRESS]) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка є її сестрою, проте фактично з моменту реєстрації у вказаному будинку не проживала. Першкод у користуванні частиною квартири ніхто їй не чингив. Договори щодо умов користування приміщенням з відповідачем не укладались. Вказує, що звернутись до відповідачки з проханням добровільно знятися з реєстрації з належної їй частини будинку немає можливості, оскільки відповідачка припинила спілкування з власницею будинку. Засоби зв'язку з нею невідомі, а останнє відоме місце її перебування це [ADDRESS]. З моменту реєстрації відповідачка не витрачалась на утримання будинку. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування 7/20 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задоволити. Відповіддач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не відомі. Про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Суд на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, що на підставі договору дарування частини будинку від 29.09.2010 року [PERSON] подарувала [PERSON] 7/20 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно довідки з місця проживання та про склад сім'ї Комітету самоорганізації населення мікрорайону «Соборний» № 139 від 01 березня 2018 року в будинковолодіннні за адресою [ADDRESS] зареєстровано 2 особи: [PERSON], [PERSON], [INFO] Згідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч 2. ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], не утримує дане житло, не сплачує комунальні послуги. В даному житлі особистих речей немає, вона твм тільки зареєстрована. Також, свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] без поважних причин вже понад один рік. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі ст. ст. ст.ст. 316, 317, 319, 391, 321, 405 ЦК України України,

Outcome: approved