Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.09.2014 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. [INFO] померла його мати - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Він є спадкоємцем майна померлої за заповітом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння. Через його відсутність Глобинська держнотконтора відмовила йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом померлої [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Пузиківської сільської ради, представники третіх осіб - відділу Держземагенства у Глобинському районі, Глобинської держнотконтори, Глобинського РУЮ в особі реєстраційної служби, у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Юридичні особи направили заяви про розгляд справи у відсутності їх представників. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] померла [PERSON]. До складу її спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. За життя - 21 квітня 2000 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Пронозівської сільської ради Золотаренко А.В. за реєстровим № 45, згідно якого усе належне їй майно, заповіла [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 383/03, заведеної Глобинською державною нотаріальною конторою, позивач в установлений строк прийняв спадщину після померлої [PERSON]. Осіб, які б мали право на обов»язкову частку у спадщині, немає. Глобинська держнотконтора 06.08.2014 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А», погріб з шийкою літ. «В», прибудову літ. «а», сарай-літню кухню літ. «Б», убиральню літ. «Г», ганок літ. «аг», колодязь питний літ. «К1/2ч.» було побудовано в 1990 році. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарських книгах Пузиківської сільської ради [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] і проживала у ньому до смерті. З 1990 року за нею, останнім часом під особовим рахунком [NUMBER] в погосподарській книзі № 3 значилося належне на праві приватної власності нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], на неприватизованій земельній ділянці площею 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 02.09.2014 року № 248/02-03, житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», погріб з шийкою літ. «В», сарай-літня кухня літ. «Б», вбиральня літ. «Г», ганок літ. «аг», колодязь питний літ. «К1/2ч.», які розташовані в [ADDRESS] збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, із змінами внесеними до нього, який був чинним на час виникнення правовідносин по спадкуванню, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З довідки Пузиківської сільської ради вбачається , що позивач на час смерті спадкодавця проживав разом з нею однією сім»єю, тобто фактично вступив у володіння спадковим будинком. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що позивач, як спадкоємець, який в установлений строк прийняв спадщину, має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved