Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] в квітні 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі. Позивач повідомила, що 14.10.2010 року між сторонами був укладений шлюб, актовий запис 2632. Від спільного шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO], що наданий час проживає з матірю. 23.05.2014 року рішенням Вінницького міського суду шлюб між сторонами було розірвано. Зазначає, що відповідач [PERSON] ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. Донька проживає з матірю, знаходиться на повному її утриманні, оскільки відповідач не надає добровільної матеріальної до на утримання дитини. За таких обставин, позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, не заперечив щодо стягненян з нього аліментів в сумі 1000 гривень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 14.10.2010 року Відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який було розірвано згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2014 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-АМ № 190534 від 05.04.2011 року. Відповідно до довідки від 21.05.2018 року № 00000000015 вбачається, що [PERSON], працює водієм в ТОВ «Виробниче підприємство «Маріо». Дохід за період з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року склав 14290,08 грн. В судовому засіданні зясовано, що відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість її надавати. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» 17.05.2017 року № 2037-VIII внесено ряд змін та доповнень до Сімейного кодексу України, так зокрема внесено зміни в ч. 2 ст. 182 СК України та згідно даних змін передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також статтю 183 СК України доповнено частиною пятою такого змісту: той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо стягнення аліментів, враховує те, що відповідач здорова, працездатна особа, яка працює водієм в ТОВ «Виробниче підприємство «Маріо» та може надавати матеріальну допомогу, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок батьків по їх утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим визначити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, тобто суд приходить до висновку до часткове задоволення позову. Судом враховані всі обставини, передбачені ст.182 СК України. Аліменти в контексті ст. 191 СК України, підлягають стягненню з дня звернення до суду, тобто з 20.04.2018 року. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір в сумі 704, 80 грн., а на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial