Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 липня 2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала його наступним. 27 червня 2004 року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Броварки Глобинського району Полтавської області по вулиці Мічуріна, буд. 18. Позивач є спадкоємцем майна померлого за заповітом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON]П, не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області [PERSON] відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Броварківської сільської ради, третя особа державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області [PERSON] у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Представники третіх осіб - Глобинської районної державної адміністрації відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не інформували, заперечень на позов не надіслали. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.\~\~ 27 червня 2004 року помер [PERSON]. За життя 27 квітня 2004 року, він склав заповіт, посвідчений секретарем Броківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, згідно якого усі права та обовязки, які належать йому на момент складання заповіту, а також ті права та обовязки які можуть належати йому у майбутньому та усе його майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON], [INFO]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно дослідженого судом спадкової справи, заведеної державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області [PERSON] № 335 за 2004 рік, позивач прийняла спадщину за заповітом в установлений строк, подавши до державного нотаріуса відповідну заяву. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Спадщина від умерлою не визнана. [PERSON] від 17 лютого 2016 року державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у селі Броварки Глобинського району Полтавської області по вулиці Мічуріна, буд. 18, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, який посвідчує його право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту за адресою: Полтавська область Глобинський район, село Броваки, вулиця Мічуріна, буд. 18 було побудовано: житловий будинок літ. «А» в 1960 році; поріг з шийкою літ. «Б»- в 1970 році; прибудова літ. «а», колонка питна літ. «К» - в 1975 році; прибудова літ. «а1» - в 1989 році; прибудова літ «а2», сінник літ. «Е» - в 1990 році; сарай літ. «в», сарай літ. «В» - в 1959 році;сарай літ. «Г», сарай літ. «Ж» - в 1980 році; гараж літ. «З» - в 1983 році; убиральню літ. «Д» - в 2003 році; огорожа № 2 в 2015 році; ворота з хвірткою № 1. Відповідно до [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську [PERSON] депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сімї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно до довідки №332/02-29 виданої 15.07.2016 року, виконкомом Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області [PERSON], до дня смерті проживав і був зареєстрований за адресою: [INFO], і мав такий склад сім»ї на день смерті : дружина [PERSON] 20/03/[INFO]. Згідно виписки з погосподарської книги та довідок виконавчого комітету Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області [PERSON] проживав в [INFO]. За ним на час смерті під № 7, в по господарській книзі за 2001-2004 роки виконавчого комітету Броварківської сільської ради під № 576 значиться господарство [PERSON],який помер 27.06.2004 року де за ним рахувалася земельна ділянка площею 0,71 га з них 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,46 га для ведення особистого селянського господарства, за адресою с. Броварки Глобинського району Полтавської області, вулиці Мічуріна, буд.18. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Глобинської РДА від 08.07.2016 року № 906/02-04, будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Броварки Глобинського району Полтавської області по вулиці Мічуріна, буд.18, суд прийшов до висновку, що позивач має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем, та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved