Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить зняти арешт із земельних ділянок : кадастровий номер [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.11.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою А.І. було винесено постанову про накладення арешту на вище зазначені земельні ділянки. Дана постанова була винесена на підставі виконавчого листа виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» коштів у розмірі 4 077 804,68 гривень. Позивач стверджує, що зазначені земельні ділянки відповідно до договору дарування від 18 жовтня 2011 року були подаровані [PERSON] - [PERSON], вказаний договір зареєстрований в реєстрі за № 2-2549 та в державних актах були проставлені відмітки. 14.07.2012 [PERSON] вийшла заміж та змінила прізвище на [PERSON], отже вона не є боржником за виконавчим провадженням. У судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява з проханням слухати справу без її участі позовні вимоги повністю визнала та просила задовольнити. Відповідач Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в місті Києві про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. В матеріалах справи міститься лист підписаний В.о. начальника відділу С.Г. Магда (а. с. 42), відповідно до якого повідомляють, що перевіркою ЄДР виконавчих проваджень, в якого пошук ведеться по боржнику або стягувачу, встановити виконавче провадження де накладався арешт не має можливості. Від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надійшло клопотання з проханням слухати справу без участі представника. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена, про причину неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши матеріали справи та оригінали наданих представником позивача письмових документів, суд прийшов до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 18 жовтня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір дарування земельних ділянок : 1) площею 0,1999 га, кадастровий номер [NUMBER] для будівництва та обслуговування житлового будинку, 2) площею 0.2000 га, кадастровий номер [NUMBER] для будівництва та обслуговування жилого будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тасуном Ю.К. та зареєстрований в реєстрі за № 854 (а. с. 4-5). Крім того між позивачем та відповідачем 18 жовтня 2011 року було укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,2500 га розташовану за адресою : [ADDRESS] для будівництва та обслуговуванн6я жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], який посвідчений державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області Фоєю Л.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2-2549 (а. с. 18-19). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Відповідно до вимог ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Так, відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що 04.11.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою А.І. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-145/2011 виданого 10.02.2012 Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» було накладено арешт на земельні ділянки кадастровий номер [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], що належать [PERSON] (а. с. 10). Відповідно до листа Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби від 14.04.2016, перевіркою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, в якого пошук ведеться по боржнику або стягувачу, встановити виконавче провадження де накладався арешт, не мають можливості (а. с. 42). Крім того встановлено, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] на підставі одруження, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 14 липня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (а. с. 6). За змістом ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо зняття арешту з належних їй на праві приватної власності земельних ділянок, є обґрунтованими, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню на користь позивача з належних відповідачів [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по 275 гривень 60 копійок з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved