Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.10.2018 року звернулася у суд із позовом до відповідача Козівської сільської ради Сколівського району Львівської області, в якому просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, котра відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Ухвалою судді від 23.10.2018 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] у м. Стрий Львівської області помер брат позивача - [PERSON]. За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому спадкування після його смерті повинно відбуватись за законом. Братові позивача за життя належав житловий будинок, який розташований у [ADDRESS]. Позивач зазначає, що строк на подання заяви про прийняття спадщини за законом вона пропустила, оскільки з 2010 року перебувала за кордоном, де була працевлаштована. Відтак, коли позивач повернулася в Україну, то у вересні 2018 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у вчиненні такої нотаріальної дії їй було відмовлено у зв'язку із пропуском шестимісячного терміну. У зв'язку з вказаним, позивач була змушена звертатися до суду із даним позовом. Позивач у підготовче засідання щодо розгляду справи по суті не з'явилася, однак забезпечила її належним чином уповноваженого представника - адвоката [PERSON], який вимоги заяви підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити. Належним чином уповноважений представник відповідача Козівської сільської ради Сколівського району Львівської області - спеціаліст-юрисконсульт [PERSON] у підготовче засідання з'явився, вимоги заяви визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення у підготовчому засіданні. Крім того, подав письмову заяву про визнання позову від 05.12.2018 року. Третя особа Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області явку належним чином уповноваженого представника у підготовче засідання не забезпечила, однак подала на адресу суду клопотання вх. № 5200 від 25.10.2018 року, в якому просила розгляд справи проводити без участі такого представника. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, - немає. Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутніх учасників справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід'ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз'яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON], після смерті якого позивач має намір прийняти спадщину за законом і просить визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, помер [INFO], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 20.01.2012 року Козівською сільською радою Сколівського району Львівської області. Вказаний день смерті [PERSON], у відповідності із ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є часом відкриття спадщини після його смерті. За життя спадкодавець [PERSON] у Козівській сільській раді Сколівського району Львівської області заповіту не складав. Відтак, спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] повинно відбуватися за законом, а позивач є одним і спадкоємців за законом першої черги після смерті брата. Спадкоємець не проживала постійно разом із спадкодавцем на момент його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином позивач, яка бажає прийняти спадщину, повинна була подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки на час відкриття спадщини за законом після смерті брата не проживала постійно із ним, так як постійно перебувала за кордоном на заробітках. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що позивач протягом вказаного вище строку не подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті брата у нотаріальну контору. Відповідно, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується листом-відповіддю на запит суду, наданим Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області від 25.10.2018 року за вих. № 967/01-16/398. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 вказаного Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Однак, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснюється у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання при визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи вбачається, а також визнається сторонами, що позивач мала намір звернутися у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата [PERSON] у встановлений законом шестимісячний термін, але не змогла цього зробити в силу перебування закордоном у період з 2010 року і по вересень 2018 року включно. Даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи копією паспорта позивача для виїзду закордон із відповідними штемпелями про виїзд та в'їзд в Україну. Прибувши в Україну, позивач одразу ж звернулася із заявою у нотаріальну контору, на що отримала відмову. Вищенаведені причини суд вважає поважними, оскільки такі безперечно свідчать про істотні труднощі позивача як спадкоємця на вчинення дій, пов'язаних із прийняттям спадщини після смерті свого брата, що, відповідно, має наслідком задоволення позову. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved