Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на малолітню дитину. Позивач посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду 09.02.2011 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Син [PERSON] проживає разом з матір'ю. Відповідач з малолітнім [PERSON] не бачиться, не спілкується, ніякої участі у його житті, фізичному та духовному розвитку не приймає, не забезпечує матеріально. [PERSON] повністю самоусунувся та не виконує обов'язки батька перед сином, тому позивач просить позбавити його батьківських прав. Крім того, малолітній син [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Ухвалою суду від 16.01.2018 року було відкрите провадження за даною позовною заявою та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Ухвалою суду від 15.02.2018 року до участі в даній справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Орган опіки та піклування Подільської районної у м.Полтаві ради. Ухвалою суду від 12.03.2018 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити повністю, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Пояснила, що відповідач з 2015 року з дитиною не спілкується і син не бажає бачити батька. Вона працює, отримує заробітну плату в сумі 8000 гривень, має на утриманні доньку 6-річного віку. Відповідач є інвалідом 3 групи, не працює, дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Вказав, що відповідач не цікавиться здоров'ям, життям сина; саме такий розмір аліментів (1/3 частина) забезпечить розвиток дитини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач не подав відзив. Зі згоди сторони позивача, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м.Полтаві ради - Кривоніс Л.В. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що до служби надійшов пакет документів про позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування вивчив документи, обстежив умови проживання і члени виконкому 24.04.2018 року ухвалили висновок про надання згоди на позбавлення відповідача батьківських прав. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Подільської районної у м.Полтаві ради - Соловйова Л.М. в судовому засіданні підтримала позов. Пояснила, що їй відомо, що відповідач з неблагополучної сім'ї, вимоги позивача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягають задоволенню. Суд, заслухавши позивача, представників позивача та третіх осіб, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачем по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який 09.02.2011 року було розірвано (а.с.10 - свідоцтво про розірвання шлюбу). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.9 - свідоцтво про народження). Факт проживання дитини [PERSON], [INFO], разом зі своєю матір'ю підтверджується актом від 13.11.2017 року та довідкою з місця проживання (а.с.18). Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона є викладачем в школі мистецтв, навчає неповнолітнього [PERSON], біологічного батька вона бачила один раз в 2011 році, коли той прийшов до школи в нетверезому стані. На даний час дитина під контролем матері та вітчима, про батька син негативно згадує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона - директор загальноосвітньої шкоди, їй відомо, що батько не приймає участі у вихованні сина, матеріальної допомоги не надає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком позивача, батько не виконує обов'язки по відношенню до неповнолітнього [PERSON], не підтримує духовно і матеріально, він хоче усиновити цю дитину. Обставини, на які посилається позивач: що відповідач жодним чином не цікавиться здоров'ям сина, не приймає участі у вихованні та догляді за дитиною, матеріальної допомоги на утримання та розвиток сина не надає, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, підтверджуються також письмовими матеріалами справи, зокрема: характеристикою учня 7-а класу (а.с.16), характеристикою учня 6-го класу (а.с.17). Відповідно до висновку від 24.04.2018 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до сина [PERSON], [INFO]. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, суд вважає, що зібраними по справі доказами підтверджено, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітнього сина, а тому, приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON],1984 року народження. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання сина, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання. Суд вважає визначити розмір аліментів - 1/4 частку всіх видів доходу відповідача щомісячно на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO]. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є інвалідом 3 групи, а також враховує стан здоров'я дитини, його матеріальне становище. Суд вважає,що позивач не довела необхідність стягнення аліментів з відповідача саме в розмірі 1/3 частки доходів відповідача. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial