Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач 14.12.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування в особі Виконавчого Комітету Броварської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських праввідносно [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. 13.05.2010 р. було розірвано шлюб з відповідачем. Згідно рішення Кіровського районного суду м. Донецьк від 06.04.2010 р., відповідач з 15.03.2010 р. зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO]. Однак відповідач ухиляється від батьківських обов'язків виховання дитини, долею та станом здоров'я дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на його виховання не надає, аліменти не сплачує, не приймає участі у вихованні. Вона займається вихованням дитини, та зазначила, що вона на теперішній час має іншу сім'ю та вихованням її син займається також її чоловік [PERSON] Просить суд винести рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] 1982 року народження відносно [PERSON] 2009 року народження. Позивач в судове засідання не з,явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Представник третьої особи - орган опіки та піклування в особі Виконавчого Комітету Броварської міської ради Київської області, в судове засідання не з,явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі, та винести рішення відповідно до чинного законодавства. У відповідності з вимогами ст. ст. 280-281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 14.04.2007 року. Даний шлюб рішенням Кіровського районного суду міста Донецьк у справі № 2-1527/10 від 13.05.2010 року розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] виданого 10.05.2011 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьк. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 26.03.2009 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м.Донецьку. Згідно до виконавчого листа №2-1528/10 від 06.04.2010 р., Кіровський районний суд м. Донецьк 06.04.2010 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 15.03.2010 року та до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] видане 26.01.2017 р. Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] 26.10.2012 р. зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». [PERSON] проживає разом зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою [ADDRESS], разом з дітьми [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], що підтверджується довідками про склад сім'ї №331 від 27.10.2017 р. виданої ОСББ «Житловий комплекс «Затишок» та №1-1/23943 від 18.10.2017 р. виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Броварської міської ради. Протоколом бесіди від 26.09.2017 р. з [PERSON], [INFO], складеного Службою у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради Київської області, встановлено, що батько малолітнього [PERSON], [INFO] не проживав разом з сім'єю, не телефонує та не підтримує ніякого зв'язку, вихованням малолітнього [PERSON], [INFO]. займається мати [PERSON], та [PERSON], якого хлопчик називає батьком. Відповідно до витягу з рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області №585 від 03.10.2017 р. вирішено надати [PERSON] висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до висновку №1-18/1960 від 03.10.2017 р. Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, [PERSON] вихованням свого сина [PERSON], [INFO] не займався, останній раз бачив сина у трьохрічному віці, ухиляється від виконання своїх обов'язків, не дбає про його матеріальний та духовний стан, не готує до самостійного життя і праці, не піклується про його стан здоров'я, його фізичний та моральний розвиток. Вихованням дитини займається мати [PERSON], та [PERSON], якого хлопчик називає батьком. З характеристики Броварського Дитячо-Юнацького Футбольного клубу «Каскад», вбачається, що [PERSON], [INFO] займається футболом з 2014 р. в клубі «Каскад» та його батька [PERSON] працівники закладу ніколи не бачили, його завжди на тренування та змагання приводить мати [PERSON], та вітчим [PERSON] З характеристики Броварського Навчально-Виховного об'єднання №121 від 17.10.2017 р., вбачається, що [PERSON], [INFO] навчається в Броварському Навчально-Виховному об'єднанні в 3 класі, його навчання контролює мати [PERSON], яка відвідує всі батьківські збори. Актом обстеження умов проживання, складеного спеціалістами сектору у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради №293 від 22.09.2017 року, зокрема встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], разом з чоловіком [PERSON], дітьми [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], умови проживання добрі, є окрема обладнана дитяча кімната, наявні дитячій одяг, іграшки та книжки. Положення частини першої статті 165 СК України визначають, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 статті 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до статті 164 СК України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно п. 15 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов,язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об,єктивного з,ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У судовому засіданні встановлено, що відповідач без поважних причин не приймає участі в вихованні та утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до частини першої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» визнає, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов'язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов'язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв'язку між батьками й дитиною (кровний зв'язок між батьками та дитиною або зв'язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами першою та другою Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що у даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких [PERSON], може бути позбавлений батьківських прав відносно, [PERSON], [INFO], і це не буде суперечити статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1, 9 Конвенції про права дитини. З огляду на вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 640 грн. 00 коп. покласти на відповідача.

Outcome: approved