Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач 22.07.2019 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] про приведення квартири [ADDRESS] у відповідність до технічного паспорту від 18.05.2012 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення суду про приведення самочинного будівництва до попереднього стану не виконано, внаслідок чого порушують права позивача як суміжного землекористувача. Тому, позивач звернувся до суду з новим позовом про приведення самочинного будівництва у відповідність до технічної документації. Ухвалою суду від 24.07.2019 позов [PERSON] залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 23.08.2019 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 23.10.2019 року. До суду 18.10.2019 року надійшов відзив [PERSON] , відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не доказано, що у зв`язку зі змінами зовнішньої конфігурації квартири порушено права та інтереси позивача як власника цеху кортонно-клеєної тари. Цех позивача ніколи не примикав на не примикає до квартири відповідачів. Також вказує, що позовна заява [PERSON] по суті є заявою про зміну порядку та способу виконання рішення суду. У зв`язку з відсутністю відомостей про сповіщення відповідача, розгляд справи у підготовчому засіданні 23.10.2020 року було відкладено на 28.11.2020 року. У підготовче засідання 28.11.2020 року учасники справи не з`явилися, розгляд справи відкладено на 27.01.2020 року. За результатами проведених підготовчих дій у підготовчому засіданні 27.01.2020 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 03.03.2020 року. У зв`язку з першою неявкою відповідача у судове засідання 03.03.2020 року розгляд справи відкладено на 01.04.2020 року. У судове засідання 01.04.2020 року учасники справи не з`явилися, представники позивача та [PERSON] подали заяви про відкладення розгляду справи. Заяви представників сторін задоволено, наступне засідання призначено на 04.05.2020 року. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 04.05.2020 року та подання представником [PERSON] клопотання про відкладення розгляд справи відкладено на 01.07.2020 року. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 01.07.2020 року та подання представником [PERSON] [PERSON] клопотання про відкладення розгляд справи відкладено на 27.07.2020 року. У судовому засіданні 27.07.2020 року представник позивача [PERSON] не заперечував проти відкладення, адже представник відповідача [PERSON] подав заяву про відкладення, заяву задоволено, розгляд справи призначено на 27.08.2020 року. У зв`язку з неналежним сповіщенням [PERSON] судове засідання 27.08.2020 року було відкладено на 22.10.2020 року. У судовому засіданні 22.10.2020 року задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, наступне засідання призначено на 23.11.2020 року. У судове засідання 23.11.2020 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника [PERSON] [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки він зайнятий в інших справах. Клопотання представника відповідача не підлягає задоволення, адже причини повторної неявки не важливі, відповідно до приписів ст.223 ЦПК України. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси (справа №522/7146/13-ц) від 08.04.2014 року скасовано свідоцтво про право власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS] , виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради від 28.12.2012 року серії САЕ 797918 на ім`я [PERSON] , [PERSON] . Зобов`язано [PERSON] власними силами та за рахунок власних коштів привести у відповідність до технічної документації квартиру [ADDRESS] . Розподілено судовий збір. Вищевказаним рішенням встановлено, що 24.12.1999 року [PERSON] набув право власності на цех картонно-клеєної тари 140,5 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2006 року по цивільній справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання угоди недійсною, встановлено, що на першому та другому поверхах по [ADDRESS] був розташований цех картонно-клеєної тари, що належав [PERSON] 31.05.2012 року [PERSON] та [PERSON] придбали у власність по Ѕ часині квартири [ADDRESS] . Відповідно до листа №2710/14 від 23.12.14 Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» суміжна з квартирою [ADDRESS] є квартира [ADDRESS] [PERSON] та квартира [ADDRESS] [PERSON] даного житлового будинку. Позивач відзначає, що його права порушуються як суміжного землекористувача, в той час як відповідно до рішення Приморського районного суду м.Одеси від 08.04.2014 року, цех [PERSON] та квартира [PERSON] , [PERSON] перебувають в одному будинку. В той час як згідно листа Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» цех позивача не є суміжним з квартирою відповідачів. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Так, відповідно до ч. 1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається,\~як на\~підставу своїх\~вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд приходить до висновку, що позивачем не наведено та не надано жодного переконливого та належного доказу, згідно якого вбачалось би, що права [PERSON] порушувались відповідачами. Матеріали справи не містять доказів набрання Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2014 року у справі №522/7146/13-ц набрання законної сили та його невиконання. Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено вчинення відповідачами будь-яких дій, що порушують його права власності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд відмовляє у задоволенні основних позовних вимог, у відповідності до процесуального законодавства, судовий збір, сплачений при зверненні до суду залишається за позивачем.

Outcome: dismissed