Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 серпня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 10 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON]. Відповідач веде аморальний спосіб життя, вживає наркотичні речовини, що може негативно вплинути на розвиток дитини. На прохання позивача пройти лікування та припинити вживати наркотичні засоби [PERSON] не реагує. Спільного господарства сторони не ведуть з серпня 2017 року. Відповідач дитиною не цікавиться та не забезпечує її та сина. Збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. З наведених підстав [PERSON] просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 10 червня 2010 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 641 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданимВідділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний запис за № 1438. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач веде аморальний спосіб життя, вживає наркотичні речовини, що може негативно вплинути на розвиток дитини. На прохання позивача пройти лікування та припинити вживати наркотичні засоби [PERSON] не реагує. Спільного господарства сторони не ведуть з серпня 2017 року. Відповідач дитиною не цікавиться та не забезпечує її та сина. Збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають півтора року. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved