Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач 25.03.2014р. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень, зазначив, що [INFO] померла [PERSON], Після її смерті відкрилася спадщина на 63/100 частин домоволодіння [ADDRESS], належних їй на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 24.02.2007 р. Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-665. Після смерті [PERSON], померлої [INFO], із заявою про прийняття спадщини , 22 грудня 2012 року звернулася [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину видане [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], котрий є сином [PERSON] померлої [INFO]. [PERSON], є спадкоємцем після смерті бабусі [PERSON] померлої [INFO] , за правом представлення, оскільки її син, а його батько [PERSON] помер до смерті [PERSON]. В установлений законом строк спадщину не прийняв, оскільки відбував покарання в місцях позбавлення волі, а саме в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 29.10.2006р. по 30.04.2013 р. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2013р. , залишено в силі ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.01.2014р. було встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - два місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили. 18 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 63/100 частини домоволодіння [ADDRESS], після смерті [PERSON] померлої [INFO] Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 04.03.2014р., було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що належить [PERSON], померлій [INFO], оскільки 25.05.2013р. вже видане свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно на ім'я [PERSON]. На підставі вищевикладеного, позивач просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на 63/100 частини домоволодіння [ADDRESS], видане на ім'я [PERSON] 25 травня 2013 року. 18 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], третя особа: Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину дійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 25.05.2013 р., державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори, на підставі ст.. 1265 ЦК України, виходив з того, що спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], є її двоюрідна сестра. На час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, ніхто з заявами до Другої дніпропетровської нотаріальної контори не звертався. [PERSON], просила суд визнати свідоцтво про право на спадщину, видане [PERSON] 25.05.2013 року державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори на 63/100 домоволодіння [ADDRESS] - дійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Зустрічний позов не визнали просили відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] основний позов не визнали в повному обсязі та просили відмовити. Зустрічний позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник третьої особи - Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори не з'явився, але надав заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника. Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] /а.с.16/ На підставі свідоцтва про право на спадщину, від 24.02.2007 року [PERSON] належало домоволодіння [ADDRESS] /а.с.49/ 22 грудня 2012 року відповідачка [PERSON] подала заяву до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, яка складається з домоволодіння [ADDRESS] /а.с.41/ 25 травня 2013 року державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано у реєстрі за № 1-374, яким посвідчено, що на підставі ст.. 1265 Цивільного кодексу України спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], є її двоюрідна сестра [PERSON], [INFO]./а.с.55 на звороті/ Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2014 року визначений [PERSON] додатковий строк подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] два місяці з дня набрання рішення законної сили /а.с.57-58,59/ 18 лютого 2014 року позивач [PERSON] подав заяву до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті бабусі [PERSON], померлої [INFO] /а.с.60 на звороті/ В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являвся рідним онуком [PERSON], померлої [INFO], оскільки являвся сином її сина [PERSON], який помер [INFO] /а.с. 15, 19/ Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено лише два види спадкування: за заповітом або за законом. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 04.03.2014р., було відмовлено [PERSON] в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що належить [PERSON], померлій [INFO], оскільки 25.05.2013р. вже видане свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно на ім'я [PERSON]./а.с.65/ Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачка [PERSON] не мала права на спадкування за законом після смерті [PERSON], у зв'язку з чим, свідоцтво про право на спадщину за законом підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частинами 2,3 ст.10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Частина 1 ст.11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про визнання дійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане [PERSON] 25 травня 2013 року державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори на 63/100 частин домоволодіння [ADDRESS], суд зазначає,що ЦК України не передбачає визнання свідоцтва про право на спадщину за законом дійсним. Свідоцтво про право на спадщину за законом вважається дійсним, якщо судом не буде винесено рішення про визнання його недійсним. Виходячи з викладеного суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом дійсним за її безпідставністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що судові витрати необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 365,40 грн.

Outcome: approved