Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач, 28 вересня 2016 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері [PERSON], померлої 02 вересня 2010 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилався на те, що 02 вересня 2010 року померла його мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилась спадщина: житловий будинок з надвірними спорудами №60 по вулиці Гагаріна в с. грабове, Кодимського району Одеської області; земельна ділянка площею 1,93 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на адміністративні території [PERSON] сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ОД №058782, виданого Кодимською районною державною адміністрацією на імя померлої; грошові вклади в ТВБВ №10015/0395 філії Одеського обласного управління АТ Ощадбанк. Спадкоємцями за законом є він та його рідна сестра [PERSON]. Рішенням Кодимського районного суду від 17 січня 2014 року за [PERSON] в порядку спадкування за законом, визнано право власності на ? частину грошових вкладів, ? частину земельної ділянки та 1/12 частину спірного домоволодіння. В цьому ж рішенні суду обґрунтована належність йому іншої частини спадкового майна. Спадщину він прийняв за фактом спільного проживання. Його дружина [PERSON], дочка [PERSON], дочка [PERSON], дочка [PERSON], від належної їм частки домоволодіння, як співвласники колишнього колгоспного двору, відмовили на його користь, надавши відповідні заяви. Іншого виходу із ситуації, що виникла, окрім як звернутися до суду за захистом свого права, він не вбачає. Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на: ? частину грошових викладів, розміщених на рахунках, у тому числі компенсаційних, у Балтському відділенні ВАТ «Державний Ощадний банк України»; ? частину земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,93 га, розташовану на адміністративній території [PERSON] сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №058782, виданого 16 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області на імя [PERSON]; 11/12 частин житлового будинку з господарськими спорудами №60 по вулиці Гагаріна в с. Грабове, Кодимського району Одеської області. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ([PERSON] сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником: земельної ділянки площею 1,93 га, вартістю 53583,80 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території [PERSON] сільської ради за межами села (Інформація Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29-1516-0.12-1710/2-16 від 26 вересня 2016 року); : житлового будинку з надвірними спорудами №60 по вулиці Гагаріна в с. Грабове, Кодимського району Одеської області; грошових вкладів в ТВБВ №10015/0395 філії Одеського обласного управління АТ Ощадбанк. 02 вересня 2010 року [PERSON], померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №240105, видане 02 вересня 2010 року [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області). Спадкоємцем за законом стали позивач та [PERSON], як діти спадкодавця. Ця обставина встановлена рішенням Кодимського районного суду від 17 січня 2014 року (справа №503/2180/13-ц). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно довідки [PERSON] сільської ради №870 від 28 листопада 2012 року в колгоспному господарстві №512 були зареєстровані та проживали: [PERSON] голова господарства, [PERSON] син. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно рішення Кодимського районного суду Одеської області від 17 січня 2014 року (справа №503/2180/16-ц), за [PERSON], в порядку спадкування за законом визнано право власності на 1/12 житлового будинку №60, розташованого в с. Грабове Кодимського району Одеської області по вулиці Гагаріна; ? частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №15/10, площею 1,93 га в межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Кодимського району Одеської області та відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №058782, виданого 16 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області на імя [PERSON]; ? частину грошових коштів на вкладах, які розміщені на рахунках, у тому числі компенсаційних, у балтському відділенні ВАТ «Державний Ощадний банк України». Тобто, суд, приймаючи рішення щодо визнання права власності за одним із спадкоємців на спадкове майно після смерті [PERSON], не вирішив питання щодо прав на цю ж спадщину за іншими спадкоємцями. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України (ч.1, п.1,ч.2) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1261 ч.1, 1268 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved