Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; проживає за адресою: [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 25 січня 2001 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі РАЦС по м. Донецьк Калінінського районного управління юстиції, актовий запис [NUMBER] від 25.01.2001. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , 2003 р.н. Протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю і на цьому грунті у них часто виникають сварки, свідком яких стає їхня дитина, що негативно впливає на її психічний стан. На даний момент спільне господарство вони не ведуть, оскільки з січня 2020 року проживають окремо. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, примирення між ними неможливе, а тому, просить суд строк для примирення не надавати. Майнового спору між ними немає. Згоду про місце проживання та виховання дитини між ними досягнуто. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. 26 червня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву, в якій зазначила, що просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує та просить його задоволити. Також зазначила, що просить залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. А тому, суд на підставі ст. ст. 280 - 282 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 січня 2001 року, згідно Свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] ), сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, про що складено актовий запис № 29. Відповідно до Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини записано - відповідача, спору щодо батьківства між сторонами немає. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дитини. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають,як сім`я з січня 2020 року. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved