Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач 24.10.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1\~013 грн, 50 коп. з огляду на продовження останнім навчання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі до 23.07.03 р.. За час шлюбу у неї народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. В даний час син досяг повноліття, однак, продовжує навчання у Державному навчальному закладі «Ковельський центр професійно технічної освіти» на денній формі навчання за держзамовленням за професією токар, слюсар з ремонту автомобілів. Тому син не має можливості влаштуватись на роботу, щоб утримувати себе самостійно. Строк закінчення навчання 30.06.20 р.. Вона самостійно не в змозі утримувати сина, який потребує коштів на проживання, харчування, підручники тощо. Інші аліментні зобов`язання у відповідача відсутні. Покликаючись на ст. ст. 180, 181, ч. 1 ст. 191, 192 СК України, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», Закон України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», просить позов задовольнити. За ухвалою суду від 14.11.19 р. провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (письмового). Копію вказаної вище ухвали суду з копією позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем було отримано під розпис 30.11.19 р.. За станом на 17.12.19 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення. За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Та обставина що повнолітній син сторін - [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання з 01.09.17 р., стверджується копією свідоцтва про його народження та довідкою № 741 від 21.10.19 р. з ДНЗ «Ковельський ЦПТО». Син сторін - [PERSON] , [INFO] ., перебуває у складі сім`ї позивача, що стверджується копією Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 12.09.17 р., довідкою № 676 від 23.10.19 р., виданою РЖКП № 2 (м. Ковель Волинської області). Таким чином позивач має право вимоги за розглядуваним позовом. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У пункті 20 постанови Пл. ВС України від 15.05.06 р. № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. За змістом ст. 182 СК України,\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд враховує, що позивачем, однак, не надано суду жодних доказів того, чи має вона доход, який його розмір; що відповідач має доход, який саме розмір доходу останнього, та чи наявна у відповідача можливість надавати таку допомогу повнолітньому синові, який продовжує навчання. Це позбавляє суд можливості проаналізувати майновий стан сторін та повнолітнього сина сторін, який продовжує навчання, інші обставини їх життя, що мають значення для справи. А тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed