Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач 23.05.2018 року звернулась до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , предметом якої є визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Як на підставу позову позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 1983 року. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , 1986 року народження та [PERSON] , 1984 року народження, які досягли повноліття. Шлюб розірвано 19 грудня 2017 року. У 1993 році, після отримання на сім`ю трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на відповідача, як на головного квартиронаймача, був оформлений особовий рахунок на її користування. У квартирі були прописані позивач та треті особи як члени його сім`ї. Однією сім`єю з відповідачем вони мешкали з 1983 року по 2008 рік. Квартира не приватизована. Після припинення сімейних стосунків у 2008 році, відповідач забрав речі і переїхав жити до іншої жінки. В період з 2008 року по теперішній час відповідач жодного разу не з`являвся у квартирі, всі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, виконуються позивачем та дітьми, які несуть усі витрати за утримання квартири. Перешкод в користуванні житлом відповідачеві позивач не створювала і вважає, що відповідач не користується спірною квартирою без поважних причин. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Будучи допитаною в якості свідка позивач показала, що шлюб між ними з відповідачем було розірвано за рішенням суду у 1992 році, проте вони продовжували проживати як чоловік і жінка однією сім`єю. Остаточно стосунки припинили у 2007 році, проте з квартири відповідач виїхав у 2010 році. Позивач змінила замок у 2010 році, оскільки він зламався, про що відповідач був повідомлений. Син навіть пропонував йому зробити дублікат. Ніяких перепон у користування квартирою вона відповідачу не чинила. З 2010 року відповідач перестав сплачувати за житло. Утриманням квартири займається син, оскільки вона отримує мінімальну зарплату. Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] , де вони разом будували будинок. Зараз квартира входить в ОСББ. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що реєстрація відповідача створює перепони позивачу в користування житлом. В квартирі зареєстровані позивач та її донька, які утримують квартиру в належному стані. Квартиру не приватизовано. У відповідача є інше житло і ніяких спроб стосовно приватизації житла та оформлення права власності від відповідача не було. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував, зазначивши, що спірна квартира є кооперативною і його, як члена кооперативу, не можна виселити з квартири, якщо його не виключено з кооперативу. Такий позов може бути пред`явлений кооперативом або прокурором. Таким чином, на думку відповідача, вимоги позивача є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі. Крім того, позивач ще з 2009 року чинить йому перешкоди у користуванні квартирою - навесні 2009 року він не зміг потрапити до квартири, оскільки позивачем були змінені замки від вхідних дверей. Про усунення цих перешкод ним була направлена заява до Інгулецького районного відділу міліції. А сплата за житлово-комунальні послуги до 2011 року здійснювалась ним особисто, шляхом відрахування з заробітної плати. З 2011 року офіційно пішов на пенсію і кошти на утримання квартири - 1000 гривень щомісяця - надавав синові. Щодо спільного проживання з позивачем зазначив, що стосунки між ними припинені в 1992 році і поновленням подружніх стосунків не було, жили в окремих кімнатах. Він продовжував виконувати батьківські обов`язки, утримував дітей, тому позивач не зверталась за стягненням аліментів. Його особисті речі продовжували залишатись в квартирі. Документів на будинок, в якому він проживає у нього не має, оскільки він не добудований - є його майстернею. Місця проживання, де б він міг зареєструватися він не має. Квартиру бажає залишити дітям. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав думку відповідача, зазначивши, що сторона позивача не надала доказів, що квартира є комунальною власністю, що вони проживають у квартирі, а відповідач - ні (акт складений зі слів осіб, які не були допитані в судовому засіданні), свідки є заінтересованими особами. які прийняли сторону матері (позивача), а непроживання відповідача у квартирі є вимушеним, оскільки йому чинили перешкоди у проживанні - змінили замки. Третя особа - [PERSON] , будучи допитаний в судовому засіданні в якості свідка, показав, що сторони є його батьками. Відповідач не проживає з ними з 2009 року. Він на той час працював, тому сплачував за комунальні послуги, починаючи з виходу батька на пенсію. Позивач ніяких перешкод відповідачу не чинила. Замок був змінений у 2010-2011 роках, оскільки відбувся його знос. Він особисто пропонував відповідачу зробити дублікат, але отримав відмову - відповідач сказав дати йому ключі і що свої гроші на це він витрачати не буде. Працівники поліції його не викликали з приводу того, що відповідач не може проникнути до квартири. Щодо надання батьком коштів - 1000 грн. - це не правда, ніяких коштів відповідач не надавав. Будинок по [ADDRESS] будувався під час шлюбу батьків, він сприймав її як дачу. На даний час відповідач проживає в будинку, бачив у вікнах горить світло, коли мимо проїжджав. Третя особа - [PERSON] , будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка, показала, що сторони є його батьками. Відповідач не проживає з ними більше 10 років - у 2008 році знайшов іншу жінку і покинув квартиру, переїхавши в будинок по [ADDRESS] протягом двох років. Комунальні платежі за квартиру сплачує брат [PERSON] Грошей на сплату комунальних послуг відповідач ніколи не передавав. Вона ніяких перешкод відповідачу не чинила, а замок у тамбурі змінили сусіди. За новим ключем батько до неї не звертався, хоча мав такі можливості. Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , суду показав, що він проживає за адресою: [ADDRESS] . тобто є сусідом сторін. Знає зі слів відповідача, що йому створювали перешкоди в користуванні житлом. Востаннє бачив його рік тому біля під`їзду з міліціонером - він не міг потрапити в квартиру. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , суду показав, що постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідача бачить періодично. Останній раз бачив його в кінці минулого року біля під`їзду Про конфлікт з знає зі слів відповідача - він йому говорив, що не може потрапити до квартири. Представник третьої особи - Криворізької міської ради в особі виконкому Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, заявив клопотання про розгляд справи без участі представника виконкому, під час ухвалення рішення покладається на розсуд суду. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників третіх осіб на підставі наявних матеріалів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач є головним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] , загальною площею 68,3 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м. /а.с.11,12/. В квартирі зареєстровані позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] та треті особи - [PERSON] та [PERSON] (а.с.7,8,9,26), але відповідач з 2008 року за даною адресою не проживає /а.с.10/. В судовому засіданні відповідач вказав, що перестав проживати у спірній квартирі з 2009 року, проживає за іншою адресою. При цьому він залишається зареєстрованим за спірною адресою і не бажає зніматися з реєстраційного обліку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач за місцем своєї реєстрації не мешкає понад шість місяців без поважних причин. Відповідно до частини 1 статті 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2 суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї, зазначеної позивачем підстави, передбаченої статтею 71 або статтею 107 ЖК України. На підставі зазначеної позивачем статті 71 ЖК України можна визнати особу такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, у разі, якщо така особа була відсутньою у жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, що передбачено також і статтею 163 ЖК України. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. З урахуванням вищевикладеного суд знаходить, що вимога позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо позиції відповідача про те, що йому перешкоджали проживати за місцем його реєстрації, суд на підтвердження таких обставин доказів не знайшов. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 704,80 грн. /а.с.2/. На підставі викладеного,

Outcome: approved