Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.05.2018 звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог, позивач у своїй позовній заяві вказує, що Деснянським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист №2-3735 про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього з відповідачем сина в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, враховуючи, що з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, на підставі якого було видано вищевказаний виконавчий документ, розміри витрат на утримання неповнолітнього сина значно зросли та законодавством було збільшено мінімально граничний розмір аліментів з 30% на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вона змушена звертатись до суду із даним позовом, відповідно до вимог якого просила суд змінити розмір стягнутих з відповідача аліментів на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], стягнувши їх вже у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді від 01.06.2018 було відкрито провадження у названій справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у відповідності до ст.274 ЦПК України. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.ст.178, 278 ЦПК України, 16.07.2018 подав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що пред'явлені [PERSON] вимоги вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що грубо порушуються права інших його неповнолітніх дітей, у зв'язку із чим просив суд відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи порти позову, відповідач зазначив про те, що він втратив роботу, йому була встановлена інвалідність ІІІ групи, а також вказав на те, що він, окрім спільного з позивачем сином, має ще двох неповнолітніх дітей, на утримання яких сплачує аліменти у розмірі 2/6 частини від усіх видів заробітку. Надалі, стороною позивача, у відповідності до ст.ст.179, 278 ЦПК України 30.07.2018 було подано суду відповідь на відзив відповідача, згідно змісту якого представником позивача - [PERSON] було наголошено на тому, що у зв'язку із внесеними змінами до сімейного законодавства та збільшенням мінімального розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, пред'явлені ними позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів в цій частині є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Представником було вказано про те, що на сьогоднішній день позивач працює, однак отримує дуже маленьку заробітну плату, якої не вистачає на забезпечення її родини. Крім того, представник зазначив, що відповідач [PERSON] вже майже два роки як був звільнений з органів внутрішніх справ, у зв'язку із скороченням штату, та загалом за ним перед позивачем наразі існує заборгованість по сплаті стягнутих аліментів. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно положень ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З долученої відповідачем до відзиву копії рішення Деснянського районного суду м.Києва від 15.10.2015, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 03.12.2015, вбачається, що згідно рішення цього ж суду першої інстанції від 11.11.2014 з відповідача на користь позивача було стягнуто, щомісячно, аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, даним судовим рішенням від 15.10.2015, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, були задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Деснянського РУЮ у м.Києві про зменшення розміру аліментів, та відповідно зменшено розмір стягнутих за вказаним вище судовим рішенням з відповідача аліменти до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] (а.с.25-26, 27-30). Разом з цим відповідач має ще двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.23,24). Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 02.07.2015 з відповідача на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання вказаних вище дітей у розмірі 2/6 частин з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 05.06.2015 (а.с.31-32). З наданої суду копії довідки про доходи пенсіонера - [PERSON], виданої Головним управління пенсійного фонду України в м.Києві від 05.07.2018 за №1739, вбачається, що відповідач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по інвалідності. За період з 01.05.2018 по 31.07.2018 останній отримав пенсію у розмірі 5258 грн. 12 коп. (а.с.33). Відповідно до поданої копії довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0968546, [PERSON] повторно з 01.07.2018 було встановлено ІІІ групу інвалідності, яка встановлена до 01.07.2020 (а.с.34). Так, положеннями ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова) розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З роз'яснень, викладених у пункті 17 вищевказаної Постанови та частини першої статті 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ч.ч.1, 2, 3 ст.12 ЦПК України закріплено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу положень ст.177 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач не довела підстав, встановлених ст. 192 СК України, а саме не надала доказів, що підтверджували зміну матеріального та сімейного стану сторін по справі, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Крім того, згідно роз'яснень, викладених в абз.4 п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. У разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю особи, у зв'язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості - 50 відсотків; З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. Як було встановлено судом, з відповідача, який має трьох дітей, на одну дитину - сина [PERSON], [INFO], згідно рішення суду стягнуто 1/6 частину від його заробітку (доходу), а на інших двох дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], за рішенням суду стягнуто 2/6 частини від його заробітку (доходу). Таким чином з відповідача, за судовими рішеннями, стягнуті аліменти на утримання його трьох дітей у розмірі 50% від його заробітку (1/6 + 2/6 = 3/6 = 1/2 =50%). При цьому, не може бути прийнятним відповідно до положень ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» вимога позивача щодо збільшення розміру стягнутих з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] до розміру 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, оскільки це призведе зокрема до порушення прав його інших двох неповнолітніх дітей. А відтак, суд дійшов висновку щодо відмови задоволення вказаних вище вимог позивач. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції чинній на час винесення рішення) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 (набрав чинності 08.07.2017) внесені зміни зокрема до ч. 2 ст. 182 СК України, яку викладено в новій редакції, а саме розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. А тому, з огляду на викладені обставини в їх сукупності суд вважає за необхідне змінити гранично мінімальний розмір стягнутих з відповідача аліментів та привести його у відповідність до вимог діючого законодавства. Враховуючи вищенаведені обставини, права дитини на достатній життєвий рівень та внесені зміни до законодавства з метою захисту прав дитини про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у цій частині. А тому розмір стягнутих з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], на підставі рішення Деснянського районного суду м.Києва від 15.10.2015 повинен бути змінений з 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Доказів на підтвердження звільнення відповідача від сплати судового збору, згідно Закону України «Про судовий збір», суду не надано. Виходячи з цих обставин, та заявлених вимог позивача, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. Відповідно інша частина судового збору, що підлягав сплаті на користь держави, від сплати якого позивач при подачі позову до суду була звільнена, у розмірі 352 грн. 40 коп. повинна бути компенсована за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial