Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Пономаренко Н.М. звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2004 року вона є власником будинку з надвірними будівлями який розташований за адресою: [ADDRESS] . В зазначеному будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , яка фактично не проживає за вказаною адресою з 2012 року. До теперішнього часу місце проживання відповідача [PERSON] позивачу не відоме. Також, в своєму позові позивач зазначає, що реєстрація відповідача у її будинку перешкоджає їй здійснювати своє право власності за вказаним житловим приміщенням, користуватися пільгами та субсидією на оплату комунальних послуг. Крім того, відповідач за час знаходження на реєстраційному обліку в належному позивачу будинку оплату комунальних послуг не здійснювала, в утриманні будинку участі не приймає, особистих речей в будинку не має і будинком не цікавиться. Перешкод у користуванні жилим приміщенням вона відповідачу не чинить. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . В судовому засідання представник позивача адвокат Пономаренко Н.М. позов підтримала з підстав зазначених у ньому та зазначила, що позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом оскільки в її будинку прописана особа, яка не є близьким родичом, більше року не проживає у зазначеному будинку, оплату комунальних послуг не здійснює, в утриманні будинку участі не приймає, особистих речей в будинку не має і будинком не цікавиться, а також при зверненні позивача до органів соціального захисту для оформлення субсидії їй було роз`яснено, що в її будинку прописана особа дохід, якої невідомий і це суттєво вплине на розмір призначеної субсидії відповідач. Таким чином, позивач позбавлена можливості у повному обсязі користуватися своїм майном. В судовому засіданні позивач [PERSON] доводи свого представника адвоката Пономаренко Н.М. підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області (а.с.78-79). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача адвоката Пономаренко Н.М., позивача [PERSON] свідків [PERSON] , [PERSON] , прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2004 року (а.с. 6). Відповідно до довідки про склад сім`ї виданої Сватівською міською радою від 27 лютого 2020 року, №1598, в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] (а.с.13). Відповідно до акту про не проживання складеного сусідами [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , з 2012 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] та є сусідкою позивача [PERSON] . Відповідач [PERSON] не проживає в вищезазначеному житловому будинку з 2012 року, догляд за будинком здійснює позивач [PERSON] , щодо наявності речей відповідача у будинку їй не відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає за адресою [ADDRESS] та є знайомою позивача [PERSON] . Відповідач [PERSON] раніше проживала разом з сином позивача у вказаному будинку, але приблизно з 2012-2013 року вона її більше не бачила, щодо наявності речей відповідача у будинку їй нічого не відомо, перешкод у користуванні будинком позивач не чинила, вони не сварилися. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до положень ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до ст.\~150\~ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно абз.2 ч.1 ст.7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012 року встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Судом встановлено, що реєстрація відповідача [PERSON] у житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , порушує права позивача як власника, оскільки обмежує право вільно ним користуватися та розпоряджатися. Відповідач не є членом сім`ї, договір найму жилого приміщення в будинку, що належить позивачу на праві приватної власності між сторонами не укладався у відповідності до ст.158 ЖК України. Таким чином, із системного аналізу вищевикладених норм та з`ясованих обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Пономаренко Н.М. до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, є обґрунтована та така, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 72, 150 ЖК України,

Outcome: approved