Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.07.2020 року звернувся у Сколівський районний суд Львівської області з позовною заявою до відповідача Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської області, в якій просить визначити йому додатковий строк у три місяці з дати набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви у нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] у с. Урич на території Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської області. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 29.07.2020 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Визначено дату підготовчого судового засідання у справі 25.08.2020 року, 10.00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 25.08.2020 року (головуючий суддя Микитин В.Я.), постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче судове засідання у справі відкладено у зв`язку із відсутністю у матеріалах справи відомостей про вручення повідомлення про дату, час та місце проведення такого відповідачеві. Визначено нову дату підготовчого судового засідання у справі 13.10.2020 року, 10.00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 13.10.2020 року (головуючий\~ суддя\~Микитин В.Я.) підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02.11.2020 року о 10.30 год., витребувано від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області належно засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Урич на території Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської області. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 02.11.2020 року (головуючий суддя Микитин В.Я.) розгляд справи по суті відкладено у зв`язку із неявкою сторін та їх уповноважених представників вперше без повідомлення про причини такої своєї неявки. Визначено нову дату судового засідання щодо розгляду справи по суті 20.11.2020 року 09.30 год.. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] у с. Урич Сколівського району Львівської області у віці 81 років помер батько позивача [PERSON] .. На момент смерті він володів на праві власності сімома земельними ділянками, розташованими в урочищах «Глюзова», «Товста», «Урич-Гора» та «Верхи Урицькі» на території Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської області. Дані земельні ділянки, частину котрих він успадкував після смерті своєї дружини, покійний заповів своєму синові позивачу у справі, про що 08.04.2010 року у Підгородецькій сільській раді Сколівського району Львівської області склав заповіт. Даний заповіт не змінений і не скасований, однак про існування такого заповіту позивач дізнався лише у липні 2020 року, під час прибирання у житловому будинку, де до дня смерті проживав батько. Відтак, позивач з метою прийняття спадщини після смерті батька звернувся у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області із відповідною заявою, де, йому було відмовлено у прийнятті спадщини на вищевказані земельні ділянки у зв`язку із пропуском шестимісячного терміну на прийняття спадщини. З огляду на вказане, отримавши відмову державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач змушений був звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Позивач та його уповноважена представниця адвокатеса Павкович О.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи по суті, у судове засідання не з`явилися, однак зазначена представниця подала суду заяву вх. № 5639 від 18.11.2020\~року,в якій позов підтримала, просила такий задовольнити з наведених у ньому підстав, а розгляд справи просила проводити без її участі та без участі її довірителя. Відповідач Підгородецька сільська рада Сколівського району Львівської області, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи по суті, явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила. Відзиву на позовну заяву у запропоновані судом строки та порядку зазначеним відповідачем не подано. 13.10.2020 року за вх. № ЕП-1060 від зазначеного відповідача в особі уповноваженого представника сільської голови Варгас О.О. надійшла заява, у котрій відповідач просив проводити розгляд справи без участі свого уповноваженого представника, а проти задоволення позову [PERSON] не заперечував. Оскільки у судове засідання щодо розгляду справи по суті, котре було призначене на 20.11.2020 року о 09.30 год., не з`явилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання у справі без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку письмовим доказам, зібраним у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, [PERSON] , після смерті якого позивач має намір прийняти спадщину за заповітом і просить визначити йому додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23.12.2011 року Підгородецькою сільською радою Сколівського району Львівської області. Вказаний день смерті [PERSON] , у відповідності із ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є часом відкриття спадщини після його смерті. За життя, а саме 08.04.2010 року, спадкодавець [PERSON] у Підгородецькій сільській раді Сколівського району Львівської області склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, а також усе те, що належатиме йому на відповідних правах на день смерті, заповів своєму синові позивачу [PERSON] .. Зазначений заповіт до дня смерті [PERSON] ним не змінювався та не скасовувався. В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Враховуючи наявність складених спадкодавцем [PERSON] заповіту, який до дня його смерті ним не змінювався та не скасовувався, спадкування у даному випадку після зазначеного спадкодавця здійснюється за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач, як спадкоємець, яка бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, подав до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області заяву про прийняття спадщини. Позивач також у встановлені законом порядку та строки не відмовився від спадщини після смерті свого батька. Відтак, позивач вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Встановлено, що позивач протягом вказаного вище строку не подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька у нотаріальну контору, а подав таку лише 27.07.2020 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 вказаного Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Однак, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, беручи до уваги також наявність підтвердження документально права спадкодавця на нерухоме майно (Державні акти на право власності на земельні ділянки), на переконання суду, позивачем вірно обрано спосіб захисту своїх спадкових прав пред`явлення даного позову до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Щодо поважності причини пропуску позивачем як спадкоємцем строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, то суд звертає увагу на таке. \~ \~ \~ \~Як роз`яснюється у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання при визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи вбачається, що позивач пропустив строк звернення у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька у встановлений законом шестимісячний термін, оскільки він не проживав разом із спадкодавцем і про наявність заповіту дізналася тільки у липні 2020 року, під час прибирання будинку, де до дня смерті батько проживав, так куди позивач разом із сім`єю приїхав відпочити. Даний факт підтверджується зібраними та наявними у матеріалах справи доказами. Дізнавшись про наявність заповіту, позивач одразу ж звернувся із заявою у нотаріальну контору, на що отримав відмову. Суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що норми чинного ЦК України щодо здійснення права на спадкування не допускають дій щодо фактичного усунення позивача від спадкування лише з підстави необізнаності із наявністю заповіту та його змістом, а, особливо, коли позивач значиться у такому заповіті спадкоємцем і на це була воля заповідача. Саме така позиція суду узгоджується з приписами ст. ст. 2, 4, 10 ЦПК України, котрі визначають справедливість як одну із загальних засад цивільного судочинства. Таким чином, зважаючи на усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що буде у повній мірі справедливим по відношенню до позивача і забезпечить дотримання принципу верховенства права. Розподіл судових витрат у справі, слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, з урахуванням відповідної позиції позивача, слід залишити за ним.

Outcome: approved