Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 серпня 2013 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом про визнання права власності на квартиру, який уточнила в поданій до суду 30 серпня 2013 року заяві. В поданих до суду заявах позивач посилалася на те, що є спадкоємцем майна за заповітом померлої [INFO] [PERSON] Зазначала, що з метою прийняття спадщини, що складу якої належить квартира [ADDRESS], звернулася до нотаріальної контори, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності. Просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник Київської районної в м. Полтаві ради в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала. Вважає, що рада жодним чином не порушувала право позивача на отримання спадщини. Також вказувала, що Київська районна в м. Полтаві рада не є територіальною громадою, до якої в силу норм ст. 1277 ЦК України переходить у власність спадщина за відсутності спадкоємців. Представник Полтавської міської ради в судовому засідання заперечувала з приводу задоволення позовних вимог [PERSON] у зв'язку з їх пред'явленням не до належного відповідача. Інші особи в судове засідання для участі в розгляді справи не з'явилися. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] у віці 90 років померла [PERSON]. За життя [PERSON] неодноразово складала заповіти. Згідно з останнім заповітом, посвідченим 25 грудня 2010 року, [PERSON] належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] заповіла позивачу [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що позивач [PERSON],будучи спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, у встановленому законом порядку звернулася до Другої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також встановлено, що Другою полтавською державною нотаріальною конторою після померлої [INFO] [PERSON] 05 липня 2010 року відкрита спадкова справа № 320/2010. З заявами про прийняття спадщини звернулися: [PERSON] як спадкоємець за законом, [PERSON] як спадкоємець за заповітом на грошові заощадження та позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом на спірну квартиру. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом, померлій [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 25 грудня 1991 року на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS]. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вважаючи своє право на тримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом порушеним, позивач [PERSON], обираючи спосіб захисту порушеного права, звернулася в суд з позовом до Київської районної в м. Полтаві ради та до [PERSON] про визнання права власності на квартиру. Разом з тим, вимоги позивача [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] не можуть бути задоволені з наступних підстав. Як встановлено судом та не оспорювалося позивачем [PERSON], [PERSON] померла насильницькою смертю. За фактом вбивства [PERSON] проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12013180020000029. Також судом встановлено, що в межах даного кримінального провадження начальником СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 13 липня 2010 року винесено постанову, згідно з якою накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Зазначена постанова є чинною станом на час вирішення справи судом, у встановленому процесуальним законом порядку не оскаржена та не скасовувалася. Ні позивач [PERSON], ні інші особи з вимогами про знаття арешту з квартири не зверталися. Накладений на спірну квартиру арешт є безумовною перешкодою для визнання за позивачем [PERSON] права власності на спірне нерухоме майно. Крім того, позивач, користуючись на власний розсуд наданими їй процесуальними правами, з відповідним позовом до суду звернулася до Київської районної в м. Полтаві ради. Разом з тим, відповідачами у справах щодо визнання права власності на спадкове майно є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Такою територіальною громадою є саме Полтавська міська рада як орган місцевого самоврядування, а не Київська районна в місті Полтаві рада. В судових засіданням судом неодноразово позивачу роз'яснювалися вимоги ст. ст. 33, 35 ЦПК України та роз'яснювалися наслідки не вчинення процесуальних дій. Незважаючи на роз'яснення судом норм процесуального законодавства, а також пояснення представників Полтавської міської ради та Київської районної в м. Полтаві ради з цього приводу, відповідні клопотання щодо залучення до участі в справі в якості належного співвідповідача відповідної територіальної громади ні позивачем, ні представником позивача заявлені не були. В той же час судом встановлено, що Київська районна в місті Полтаві рада жодних прав позивач не порушувала та не є належним відповідачем в справі. Вимоги до Київської районної в місті Полтаві ради є безпідставними та не ґрунтуються на нормах закону. Враховуючи встановлені судом обставини, вирішуючи справу в межах заявлених [PERSON] позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимоги [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed