Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] в жовтні 2016 року звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивач просить: 1)стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 7500; 2)стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн.; 3) стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу 6500 грн. У мотивування своїх позовних вимог вказує, що 12.11.2014 року посадовою особою ДАІ, інспектором ДАІ ГУ МВС України в м. Києві прапорщиком міліції [PERSON], відносно нього було складено протокол серії АП1 №717166 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до цього складеного протоколу останній 12.11.2014 року о 17 годині 45 хвилин по вул. Козацькій в м. Києві керував автомобілем марки «Опель» д.н.з. [NUMBER] в стані наркотичного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у лікаря нарколога у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив. пункт 2.5. ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2015 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрите за відсутністю в його діях події адміністративного правопорушення. Позивач вважає, що посадовою особою ДАІ, [PERSON], було порушено ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2015 року встановлено, що співробітником ДАІ було порушено Інструкцію про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення, такого огляду, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.09.2009 №400/666. Позивач вказує, що у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені в цій постанові не підлягають доказуванню. На підставі ст.ст. 22, 1166 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача витрати понесені ним у зв`язку з проходження наркологічного огляду, отримання сертифікату психіатра, проходження лабораторних досліджень та тестів на спростування висновків вказаних у складеному відносно нього протоколу, витрати понесені ним по лікуванню у зв`язку з погіршенням стану здоров`я внаслідок незаконного притягання його до відповідальності. Позивач вказує, що внаслідок вчинених інспектором ДАІ дій йому були спричинені душевні страждання, переживання та постійні хвилювання за неправомірне обмеження його у праві вільно користуватись своїм майном, були обмежені його права. Моральна шкода для нього полягає у сильному стресові, хвилюваннях, порушенню налагодженого стану життя, шкоді його здоров`ю, необхідністю вирішувати питання про адміністративне правопорушення в судовому порядку. Спричинену йому моральну шкоду позивач оцінює у 100000 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні 12.11.2014 року інспектором ДАІ ГУ МВС України в м. Києві прапорщиком міліції [PERSON], відносно позивача було складено протокол серії АП1 №717166 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до складеного протоколу, [PERSON], 12.11.2014 року, о 17 год. 45 хв., на вул. Козацькій в м. Києві, керував автомобілем марки «Опель» д.н.з. [NUMBER] в стані наркотичного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5. ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.8). Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23.12.2014 року адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст..130 ч.1 КУпАП був повернений до ВДАІ з обслуговування Дарницького району м. Києва для належного оформлення.(а.с.7). Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2015 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрите за відсутністю в його діях події адміністративного правопорушення.(а.с.6). Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За приписом ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Для настання цивільно-правової відповідальності відповідача складовими частинами ознак порушення цивільних прав особи може бути сукупність наступних ознак: протиправність поведінки особи відповідача що до позивача, отримані збитки, причинно-наслідковий зв'язок негативних наслідків для особи з діями відповідача, наявність вини особи. Дійсно постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2015 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрите за відсутністю в його діях події адміністративного правопорушення. Таким чином ніякого стягнення на позивача відповідно до складеного протоколу про адміністративне правопорушення судом не накладено. Відповідно до ст. 255 КУпАП складати протокол про адміністративне правопорушення мають право уповноважені на те посадові особи, представники громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Вичерпний перелік осіб, які мають право на складання протоколу про адміністративне правопорушення, регламентується КУпАП. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Таким чином відповідно до ст.255 КУпАП будучі посадовою особою ДАІ, інспектором ДАІ ГУ МВС України в м. Києві прапорщик міліції [PERSON] має право на складання протоколів. Його дії щодо складання відносно [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення незаконними не визнавались. Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Згідно із 57, 59 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Незаконними дії інспектора ДАІ ГУ МВС України в м. Києві прапорщика міліції [PERSON] в порядку адміністративного судочинства не визнавались. Не заявлялись такі позовні вимоги і в межах поданої позивачем позовної заяви за якої розглядається спір. Таким чином відсутні складові частини складу для настання цивільно-правової відповідальності відповідача. Відповідно до ст.13 ЦК України цивільні права особа має здійснювати у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав визначені у ч.1 ст.16 ЦК України. Позивачем обраний спосіб захисту цивільних прав без врахування положень Цивільного Кодексу України. Так, відповідач [PERSON] щодо позивача діяв використовуючи владні повноваження як посадова особа ДАІ, оскільки як встановлено в судовому засіданні на час складання протоколу займав посаду інспектора ДАІ ГУ МВС України в м. Києві. У відповідності до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, бо органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини особи. В Ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2016 року(а.с.71-72) закриваючи провадження, суд вказував позивачу на наявність цивільно-правових відносин при зверненні з адміністративним позовом про визнання дій неправомірними та стягнення матеріальної та моральної шкоди. Після цього звертаючись до загального суду вже в порядку цивільного судочинства позивач не звернув увагу на це та змінив коло відповідачів, третіх осіб, вже не у відповідності до припису ст.1174 ЦК України. Таким чином позивач неправильно обрав спосіб захисту своїх цивільних прав в порядку цивільного судочинства. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed