Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.08.2016 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.06.1998 року він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON], зареєстрований Павлівською сільською радою Чаплинського району Херсонської області, актовий запис №6. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей, доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На даний час сімя фактично розпалась. Тривалий час разом не проживають. Причиною розпаду сімї є те, що вони з відповідачкою не зійшлися характерами, в результаті чого виникали постійні сварки. Вони не зберегли почуття взаємної любові та поваги. Шлюб існує формально. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач до судового засідання не зявився, просив розглядати справу у його відсутність та розірвати шлюб. Судові витрати просив віднести на його рахунок. Відповідачка до судового засідання не зявилася, направила до суду заяву про слухання справи у її відсутність проти розірвання шлюбу не заперечила. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи сторін в обґрунтування та визнання позову та ті обставини, що подальше спільне життя і збереження сімї стали неможливими, оскільки сімя зруйнувалася остаточно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст. 105 ч. 3, 110 ч. 1, 112, 160, 161 Сімейного Кодексу України, п.п. 3-12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, ст. 51 Конституції України відповідно до яких, сімя охороняється державою та при ухваленні рішення про розірвання шлюбу суд зясовує всі обставини справи та приймає заходи до примирення подружжя. У судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя неможливе, сімя зруйнувалася остаточно і відновити її не можливо, оскільки стосунки між подружжям суперечать їх інтересам та інтересам їхніх дітей, тому збереження сімї стало недоцільним. Отже, слід розірвати шлюб. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач довів обставини, на які він посилався, а саме факт недоцільності спільного проживання з відповідачкою та факт неможливості збереження сімї. Таким чином позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову і розірвання шлюбу. Оскільки позов задоволений в повному обсязі, та враховуючи те що позивач просив судові витрати віднести на його рахунок, то суд відповідно до ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне сплачені судові витрати в розмірі 551,20 гривень судового збору, віднести на рахунок позивача та не стягувати з відповідача. На підставі зазначеного, ст. 105 ч. 3, 110 ч. 1, 112, 160, 161 Сімейного Кодексу України; п.п. 3-12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11; ст. 51 Конституції України і

Outcome: approved