Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач 30.11.2016 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що вона з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 1970 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. В період зареєстрованого шлюбу сім`ї у складі трьох осіб згідно ордера № 1087 була надана трикімнатна квартира [ADDRESS] (колишня адреса: квартира № 45 в будинку № 25 на житловому масиві [PERSON]) в житлово-будівельному кооперативі. Ордер виданий на підставі списків кооперативу № 189, затверджених виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих від 19 грудня 1973 року. Згідно довідки ЖБК № 189 від 20.07.1992 року вартість спірної квартири у повному обсязі у розмірі 7971 рублів було сплачено 1992 року [PERSON], тому він набув право власності на вказану квартиру. Таким чином, позивачу належить 1/2 частина спірної квартири як дружині [PERSON] 29 липня 1995 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Сторони прийняли, спадщину, оскільки проживали зі спадкодавцем на момент його смерті, інших спадкоємців за законом та за заповітом не має. Позивач є членом Житлово-будівельного кооперативу № 189. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 жовтня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру, оскільки відсутня реєстрація права власності на вказану квартиру. Позивач просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (колишня назва Комунарівська) в м. Дніпро в Житлово-будівельному кооперативі № 189, в порядку ст. 22 КпШС, загальною площею 62,6 м2, житловою площею 43,1 м2, яка складається з: коридору площею 5,9 м2, ванної площею 2,1 м2, туалету площею 1,1 м2, кухні площею 7,4 м2, вбудованої шафи площею 0,4 м2, кімнати житловою площею 12,4 м2, кімнати житловою площею 17,1 м2, кімнати житловою площею 13,6 м2, лоджії площею 1,8 м2, балкону площею 0,8 м2; визнати за позивачем право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] (колишня назва Комунарівська) в м. Дніпро, загальною площею 62,6 м2, житловою площею 43,1 м2, яка складається з: коридору площею 5,9 м2, ванної площею 2,1 м2, туалету площею 1,1 м2, кухні площею 7,4 м2, вбудованої шафи площею 0,4 м2, кімнати житловою площею 12,4 м2, кімнати житловою площею 17,1 м2, кімнати житловою площею 13,6 м2, лоджії площею 1,8 м2, балкону площею 0,8 м2, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 29 липня 1995 року. [PERSON] 19 січня 2017 року звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], треті особи Житлово-будівельний кооператив № 189, Друга дніпровська державна нотаріальна контора, Дніпровська міська рада про визнання права власності, в порядку спадкування за законом. В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що шлюб його батьків було зареєстровано 24 січня 1970 року в Ленінському Будинку щастя м. Дніпропетровська, актовий запис № 102. В період шлюбу батьків згідно ордеру № 1087 від 19 грудня 1973 року була надана квартира [ADDRESS] (колишня назва Комунарівська) в м. Дніпро. 29 липня 1995 року помер [PERSON], [PERSON] та його мати [PERSON] є спадкоємцями за законом на 1/2 частину вказаної квартири. Постановою державного нотаріуса [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 січня 2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири, у звязку з відсутністю реєстрації на цю квартиру. [PERSON] просив визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] (колишня назва Комунарівська) в м. Дніпро в Житлово-будівельному кооперативі № 189, в порядку ст. 22 КпШС, загальною площею 62,6 м2, житловою площею 43,1 м2, яка складається з: коридору площею 5,9 м2, ванної площею 2,1 м2, туалету площею 1,1 м2, кухні площею 7,4 м2, вбудованої шафи площею 0,4 м2, кімнати житловою площею 12,4 м2, кімнати житловою площею 17,1 м2, кімнати житловою площею 13,6 м2, лоджії площею 1,8 м2, балкону площею 0,8 м2, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 29 липня 1995 року. Від [PERSON] надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти задоволення зустрічного позову не заперечувала. Від [PERSON] надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, зустрічну позовну заяву підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти задоволення первісного позову. Від представника третьої особи за первісним та зустрічним позовом - Житлово-будівельного кооперативу № 189 надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, підтримала первісний та зустрічний позови. Треті особи за первісним та зустрічним позовами - Друга дніпровська державна нотаріальна контора, Дніпровська міська рада в судове засідання не зявилися, про день і час проведення слухання справи сповіщалися належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню по наступних підставах. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 1970 року до смерті останнього 29 липня 1995 року (а.с.8,10). Встановлено, що квартира [ADDRESS] (колишня адреса: квартира № 45 в будинку № 25 на житловому масиві [PERSON]) в м. Дніпро, згідно ордеру № 1087 від 19 грудня 1973 року, виданого на підставі списків ЖБК № 189, затверджених виконкомом міськради народних депутатів м. Дніпропетровська була надана [PERSON] на сім`ю з трьох осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.7). Встановлено, що право власності на спірну квартиру не зареєстровано. Встановлено, що за життя [PERSON] сплатив пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] (колишня назва Комунарівська) в м. Дніпро у розмірі 7971 рублів (а.с.21). Відповідно до ч.3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлового-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Таким чином, [PERSON] фактично набув право власності на вказану кооперативну квартиру, а тому частина вказаного нерухомого майна \~увійшла до спадкової маси після його смерті. Пунктами 1 і 2 розділу VII «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України встановлено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України. Зі вступом у дію Сімейного кодексу України втрачає чинність Кодекс про шлюб та сім'ю України. Частиною 1 ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. У зв'язку із набранням Цивільним кодексом України \~чинності з 01.01.2004 року, Сімейний кодекс України набрав чинності також з 01.01.2004 року та нормами цього Кодексу регулюються відносини, які виникли починаючи з дня набрання ним чинності. Таким чином, спірні правовідносини, які виникли до 01.01.2004р. регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України. Згідно ст. 22 КпШС України, майно, нажите \~подружжям \~за \~час шлюбу, є \~його \~\~спільною сумісною \~власністю. \~Кожен \~з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був \~зайнятий \~веденням \~домашнього \~господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до статті 28 КпШС передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що квартира [ADDRESS] (колишня назва Комунарівська) в м. Дніпро є спільною власністю подружжя і належить їм на праві спільної сумісної власності, а їх частки в цьому майні є рівними, оскільки в процесі розгляду справи не встановлено будь-якої домовленості щодо зміни розміру часток в спільному майні подружжя, а шлюбний договір не укладався. Таким чином, позивачка [PERSON] має право на 1/2 частину спільного майна подружжя, у зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню, а за позивачкою необхідно визнати право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (колишня назва Комунарівська) в м. Дніпро. Як зазначено вище, [PERSON] 29 липня 1995 року помер (а.с.72). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Суд вирішує справу

Outcome: approved