Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором б/н від 09.03.2011 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік (2,5% на місяць) з розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 31.12.2017 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 20450,79 грн., з яких 969,90 грн. заборгованість за кредитом, 14930,85 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3100,00 грн. - комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 950,04 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 20450,79 грн. за Кредитним договором № б/н від 09.03.2011 року та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.04.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб; на офіційному веб-порталі судової влади України було розміщено відповідне оголошення-повідомлення, оскільки згідно відомостей Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 15.03.2018 року, довідки УДМС України у Вінницькій області від 23.03.2018 року та довідки УДМС України в Херсонській області від 27.03.2018 року інформація щодо реєстрації місця проживання [PERSON] відсутня; крім того, відповідачу було надіслано копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб на адресу, зазначену у позові; однак, ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 10561 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк» Кредитного договору № б/н від 09.03.2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік (2,5% на місяць) з розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом. Даний Кредитний договір складається з Анкети-Заяви Позичальника та Довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна», 55 днів пільгового періоду». Як вбачається із Розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] належним чином не виконувала зобовязання відповідно до умов Договору, у звязку з чим станом на 31.12.2017 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 20450,79 грн., з яких 969,90 грн. заборгованість за кредитом, 14930,85 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3100,00 грн. - комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 950,04 грн. - штраф (процентна складова). Разом з тим, суд не у повній мірі погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості по процентам та зазначає наступне. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 10561 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку; умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року (справа № 489/9289/14-ц, провадження № 61-5307св18), у разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо; боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку; такий висновок наведений і у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17. З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка в розмірі 30,00 % річних, з 01.09.2014 року процентна ставка була збільшена до 34,80 % річних, а з 01.04.2015 року збільшена до 43,20 % річних. Однак, суду не надано доказів того, що позивачем узгоджувалася з відповідачем зміна процентної ставки (матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем відповідних повідомлень та ознайомлення його про зміну процентної ставки) - її збільшення до 34,80 % річних з 01.09.2014 року та до 43,20 % річних з 01.04.2015 року, а тому суд бере до уваги первинну процентну ставку - 30,00 % річних (2,5% на місяць). Крім того, суд звертає увагу, що поняттю «базова процентна ставка» не надано визначення в Умовах і правилах надання банківських послуг та таке поняття не може розумітись як початкова процентна ставка, яка може змінюватись банком в односторонньому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд бере до уваги та вважає таким, що проведений вірно, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором за період до 01 вересня 2014 року. Так, станом на 29 серпня 2014 року розмір заборгованості за процентами складав 29,95 грн. За період з 01 вересня 2014 року (дата збільшення процентної ставки) до 31 грудня 2017 року (дата, станом на яку предявлено позовні вимоги), суд виходить з наступного розрахунку заборгованості за процентами. Процентна ставка складає 2,5 % на місяць, тобто 30 % на рік. З розрахунку 360 днів у році, що передбачено у Кредитному договорі, денна процентна ставка становить 0,083%. У період з 01 вересня 2014 року до 31 грудня 2014 року заборгованість по тілу кредиту змінювалася, а тому заборгованість за процентами за даний період, виходячи зі ставки 30% річних, дорівнює різниці 39,36 грн. (станом на 31.12.2014 року) 29,95 грн. (станом на 29.08.2104 року) = 9,41 грн., зменшеній на 4,8%, що становить 8,96 грн. У період з 01 січня 2015 року до 31 грудня 2017 року заборгованість по тілу кредиту не змінювалася (складала 969,90 грн.), а тому заборгованість за процентами за даний період, виходячи зі ставки 30% річних, є добутком: 969,90 грн. (заборгованість за тілом кредиту, розмір якої впродовж вказаного періоду не змінювався) * 1095 днів (з 01 січня 2015 року до 31 грудня 2017 року включно) * 0, 083% (денна процентна ставка) та дорівнює 881,49 грн. У підсумку, заборгованість за процентами за весь період користування кредитом складає 920,40 грн. (29,95 грн. до 01 вересня 2014 року, 8,96 грн. за період з 01 вересня 2014 року до 31 грудня 2014 року, 881,49 грн. з 01 січня 2015 року), а не 14 930,85 грн. Що стосується стягнення комісії, то суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно Постанови Верховного суду України від 16.11.2016 року (справа № 6-1746цс16), відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10\~травня 2007 року №\~168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо), а відповідно до Постанови Верховного суду України від 06.09.2017 року (справа № 6-2071цс16), за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії за вчинення дій (надання послуг), відмінних від дій, вказаних у п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», а тому підстави для стягнення комісії у розмірі 3100 грн. відсутні. Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.\~Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до умов Кредитного договору, у разі порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, передбачений штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Враховуючи те, що розмір обґрунтованих позовних вимог становить 1890,30 грн. (969,90 грн. - заборгованість за кредитом + 920,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом), то процентна складова штрафу (5% від суми позову) становить 94,52 грн. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» судовий збір у розмірі 211,44 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 12 %).

Outcome: partial