Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 11 червня 2021 року до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини його заробітку (доходу) на 1/6 частину; зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини його заробітку (доходу) на 1/6 частину; зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] , на її утримання з 1/4 частини його заробітку (доходу) на 1/8 частину. В обґрунтування позову посилається на те, що за рішеннями судів він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу); на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу); на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Отже, він повинен сплачувати 130% заробітної плати на утримання дружини та двох дітей. Щомісячно він сплачує аліменти, розмір яких перевищує 50% його доходу, що вочевидь порушує розумний баланс прав та інтересів стягувачів та платника аліментів, а також усталену судову практику щодо стягнення аліментів на двох дітей у загальному розмірі 1/3 частина заробітку (доходу) платника, тому звернувся до суду з цим позовом. Відповідно до ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання. Відповідачу [PERSON] за зареєстрованою в установленому порядку адресою направлено копію ухвали, позовної заяви з додатками, відзив на позов не надходив. Відповідач [PERSON] подала заперечення на позовну заяву, в яких зазначила, не зважаючи на відкриті виконавчі провадження - ВП 65721581 (аліменти на утримання дитини) та ВП 65723049 (аліменти на її утримання), позивач вимоги державного виконавця не виконує, аліменти не сплачує. Додані до позову фіскальні чеки за квітень 2021 року не підтверджують сплату аліментів. [PERSON] працює лікарем-стоматологом в Комунальному некомерційному підприємстві «Криворізька міська стоматологічна поліклініка №2 Криворізької міської ради», де отримує зарплату. Однак, незважаючи на офіційні доходи, відрахування з його зарплати на сплату аліментів на доньку [PERSON] та кошти на утримання колишньої дружини [PERSON] не здійснюються. Крім того, [PERSON] займається приватною медичною практикою та його додатковий чистий дохід складає не менш ніж 30 000грн. на місяць. Звертаючись до суду, позивач не посилається на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, жодних доказів погіршення його майнового стану не надає. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності надані суду докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.18) та [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.10.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 18 серпня 2014 року, та до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] повноліття (а.с.7-9). Виконавчий документ щодо виконання рішення суду знаходиться на виконанні у Металургійному відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - ВП №45562780. Заборгованість по аліментам станом на 19.04.2021 року - відсутня (а.с.15, 16). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.03.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заява, а саме з 30.11.2020 року, і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-13). Зазначене рішення звернуто до примусового виконання: 08.06.2021 року відкрито виконавче провадження №65723049 та 29.06.2021 року звернуто стягнення на заробітну плату позивача за місцем роботи - Комунальне некомерційне підприємство «Криворізька міська стоматологічна клінічна поліклініка №2» КМР (а.с.49-52). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.04.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку доходу, до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] або до виникнення обставин, передбачених ст.85 СК України (а.с.24, 25). Зазначене рішення звернуто до примусового виконання: 09.06.2021 року відкрито виконавче провадження №65721581 та 16.06.2021 року звернуто стягнення на заробітну плату позивача за місцем роботи - Комунальне некомерційне підприємство «Криворізька міська стоматологічна клінічна поліклініка №2» КМР (а.с.53-57). Позивач посилається на те, що він повинен сплачувати 130% заробітної плати на утримання дружини та двох дітей, проте загальний розмір аліментів, які утримуються з його заробітної плати складає 75% (1/4+1/4+1/4=3/4), що є більше ніж встановлений граничний розмір утримань відповідно до ч. 1 ст. 128 КЗпП. Так, ч. 1 ст. 128 КЗпП встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 20 відсотків, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - 50 відсотків заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. Розмір аліментів, що сплачуються позивачем, на утримання двох дітей складає 1/2 частку його заробітку (доходу), у той час як відповідно до вимог чинного законодавства у безспірному порядку може бути стягнуто на двох дітей 1/3 частка заробітку (доходу) ( п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України), стягнення аліментів у більшому розмірі визначається судом під розгляду справи в порядку позовного провадження з урахуванням обставин справи. Згідно з відомостями про нарахування заробітної плати [PERSON] за 2020 рік отримав загальний дохід за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року складає 141886,56 грн., який після відрахування утриманих обов`язкових платежів та аліментів, склав 46048,04 грн.; у січні 2021 року нараховано 10474,57 грн., до видачі - 6324,02 грн.; у лютому 2021 року нараховано 14660,81 грн., до видачі - 8851,46 грн.; у березні 2021 року нараховано 16962,90 грн., до видачі - 8241,35 грн.; у квітні 2021 року нараховано 14551,35 грн., до видачі - 6185,37 грн.(а.с.14). Відповідач [PERSON] посилається на наявність заборгованості по аліментам на утримання дитини [PERSON] та на її утримання, але як встановлено судом, виконавчі провадження відкрито у червні 2021 року та державним виконавцем звернуто стягнення на заробітну плату позивача за місцем роботи. Доказів наявності заборгованості по аліментам суду не надано. Грошові кошти, які відповідач [PERSON] не вважає аліментами (фіскальні чеки від 01.04.2021 року та 02.04.2021 року на загальну суму 9659,40грн., а.с.26), перераховані позивачем у квітні 2021 року, тобто після ухвалення рішення про стягнення аліментів на дочку та до відкриття виконавчого провадження. Тим більше, наявність заборгованості по аліментам не є підставою для відмови у позові про зменшення розміру аліментів. Також, відповідачем не підтверджено наявність доходів позивача від приватної практики. Крім того, слід зауважити, що аліменти нараховуються у частці від загального заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, батько (мати) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року за №2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частина перша ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Тобто, закон встановлює обставини, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів: 1)зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів; 2) зміна сімейного стану платника або одержувача аліментів; 3) погіршення здоров`я платника або одержувача аліментів; 4) поліпшення здоров`я когось з них. При цьому перелік обставин, які можуть слугувати підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів є вичерпаним і розширеному тлумаченню не підлягає. З урахуванням вищезазначених правових норм, суд при вирішенні питання зменшення розміру аліментів, має з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Позивач, звернувшись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, мотивує позов тим, що має на утриманні двох дітей та дружину на час її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, загальний розмір аліментів становить більше 50 відсотків його доходу. Вирішуючи питання про зменшення розміру аліментів, суд враховує, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дитини від першого шлюбу в розмірі 1/4 частки його заробітку доходу, позивач створив нову сім`ю та має на утриманні малолітню дитину 2019 року народження та дружину. Під час ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дитини від другого шлюбу судом не враховано те, що позивач вже має на утриманні одну дитину, оскільки ним не надано доказів, що з нього дійсно стягуються аліменти на утримання дитини від першого шлюбу, тому суд вважає, що вимога позивача про зменшення розміру аліментів до 1/6 частині з усіх видів його доходу, щомісячно - не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує права дитини на гідний рівень життя. Також, суд звертає увагу, що закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Отже, приймаючи до уваги, що позивач офіційно працює; має аліментні зобов`язання на дітей від двох шлюбів та на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку; заборгованості по аліментам не має; економічний стан країни в цілому, а також пріоритет як найкращих інтересів дитини, її право на належний рівень життя, те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно буде відповідати принципу рівності прав дітей, забезпечувати баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька. Також, суд вважає можливим зменшити розмір аліментів на утримання [PERSON] до 1/8 частки, враховуючи, що стягнення аліментів на її утримання закінчується 24.01.2022 року. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved