overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач 15.11.2016 року звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 20.09.2003 року розпався через не складення сімейного життя по причині сварок та непорозумінь на побутовому грунті, внаслідок чого з вересня 2016 року вони проживають окремо. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : Назарія, [INFO] та Валерію, [INFO], які проживають з відповідачкою та залишаться проживати із нею. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохав розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивач позов підтримав, а відповідачка не мала заперечень ( а. с. 18, 19 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони 20.09.2003 року в Тростянецькій сільській раді Полтавського району уклали шлюб ( актовий запис № 06 ) ( а. с. 5 ). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають та залишаться проживати із відповідачкою ( а. с. 3, 4 ). Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони проживають окремо з вересня 2016 року, не підтримують шлюбно сімейних стосунків, не мають спільного бюджету та господарства. Спорів про майно та місце проживання дітей не мають. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. Шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач 15.11.2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові, посилаючись на виниклі непорозуміння у подружжя з різних питань сімейного життя, різність характерів, через відсутність між подружжям взаємопорозуміння та довіри, що і привело до втрати почуття поваги та любові один до одного та явилось причиною розпаду їх сім`ї, яку, на її погляд, поновити неможливо, просить суд їх шлюб, що зареєстрований 27 червня 2015 року Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, за актовим записом № 331, - розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла письмова заява від позивача, в якій вона підтримує свої позовні вимоги та просить суд слухати справу у її відсутності, на примирення не згодна. Також, до суду надійшла письмова заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у його відсутності. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому, у відповідності до ст.. 174 ЦПК України, приймається судом. Справа, у відповідності до заяв позивача та відповідача, розглянута у відсутність сторін на підставі їх заяв та наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження, згідно вимог ст.. 169 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2015 року. Їх шлюб зареєстровано Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, за актовим записом № 331. \~ \~\~\~Від спільного проживання подружжя має і виховує спільну неповнолітню дитину доньку Єву, [INFO], батьком якої є відповідач по справі. Згідно\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені через різність характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та довіри, подружжя не проживає разом з жовтня 2015 року. Сім'я фактично розпалась та її не поновити, так як відсутня воля подружжя на збереження шлюбу, позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як примирення з відповідачем неможливе.\~ \~\~\~ \~За таких вищевикладених обставин, із-за відсутності волевиявлення сторін на збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам обох із подружжя, а тому шлюб, на підставі ст.ст.104-105,110-112 СК України, між подружжям слід розірвати. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 гривень. \~ \~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач 15.11.2018 р. звернувся у суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовував тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалось внаслідок різності характерів та поглядів на життя, в результаті чого між сторонами неодноразово виникали непорозуміння та сварки. Перелічені обставини призвели до того, що сторони протягом шести місяців разом не проживають, спільного господарства не ведуть та шлюбних стосунків не підтримують, а їх шлюб носить формальний характер. Вважає примирення та збереження шлюбу неможливими, тому просив шлюб розірвати, двох малолітніх дітей залишити проживати з матірю. Ухвалою суду від 17.12.2018 р. провадження у справі зупинено до закінчення визначеного судом трьохмісячного строку для примирення. Ухвалою суду 25.03.2019 р. після закінчення визначеного судом строку для примирення провадження у справі поновлено. Позивач у підготовче засідання не зявився, у поданій суду заяві позов підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу в його відсутності. Відповідач у підготовче засідання не зявилася, у поданій суду заяві позов визнала, проти його задоволення не заперечувала, просила справу розглянути у її відсутності та залишити їй шлюбне прізвище «Козінчук». Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановлено, що шлюб між сторонами, що зареєстрований 15 жовтня 2010 р., у якому народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], на даний час існує формально, оскільки протягом тривалого часу сторони не підтримують сімейних відносин. Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя не привели до позитивного результату. Стосунки, що склались між сторонами, виключають можливість збереження шлюбу. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам дітей сторін, що мають істотне значення, шлюб слід розірвати, малолітніх дітей залишити проживати з матірю, після розірвання шлюбу залишити відповідачу шлюбне прізвище. На підставі наведеного, відповідно до ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач 15.11.2018р. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.10.2013р. між сторонами зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину, шлюбні відносини фактично припинено, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу не можливо. Позивач надала суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач надав суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який 04.10.2013р. зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1383 (а.с.11). Під час спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на особливий характер сімейних відносин, зважаючи на положення ст.ст.111, 112 СК України та на те, що фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Враховуючи вищевказане, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Крім того, згідно з ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач 15.12.2014 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. 24.07.1999 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. З 2010 року вона з відповідачем проживають окремо. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач з 2012 року перераховував по 200-300 грн. один раз у пів року, остання допомога була у серпні 2014 року, тобто регулярно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Інших стягнень з відповідача не проводиться. Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. 27.03.2015 року від позивача до суду надійшла заява (а.с.13), згідно якої вона змінила позовні вимоги в частині розміру аліментів і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини та розглянути справу за її відсутності. Зазначила, що проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду невідомі. Суд, у відповідності до ст.224 ЦПК України, розглянув справу в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.180 -183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. Сторони з 24.07.1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.2). Дитина мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.6). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Місце роботи відповідача невідоме. Відомостей про проведення з нього інших стягнень у суду немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина до повноліття в розмірі 1/4 частини його заробітку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач 15.12.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона з 12.10.1991 року по 12.03.2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. На даний час її дочка є студенткою третього курсу денної форми навчання факультету комп'ютерних систем, енергетики і автоматизації Державного вищого навчального закладу «Національна металургійна академія України» 4 рівня акредитації. Термі навчання - до 30.06.2017 року. У зв'язку з цим, [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дочки на навчання. По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не проводяться. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки на період навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів). Представник позивача у судове засідання не з?явився надав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 191, 199-200 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 12.10.1991 року по 12.03.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі ( а.с.10). Від шлюбу вони мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO] ( а.с. 9). На даний час [PERSON] є студенткою третього курсу денної форми навчання факультету комп'ютерних систем, енергетики і автоматизації Державного вищого навчального закладу «Національна металургійна академія України» 4 рівня акредитації. Термі навчання - до 30.06.2017 року. (а.с. 8). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дочки на навчання. По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не проводяться. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач 15.12.2015 року звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 12.08.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, часті сварки. Шлюбні відносини припинені з листопада 2015 року, з цього часу спільне господарство не ведеться. Вважає, що примирення між ними неможливе. Після розлучення малолітня дитина буде проживати з нею. Спору про поділ майна, що являється спільною сумісною власністю подружжя не має. Просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Також просила стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір у розмірі 487,20 грн. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12.08.2006 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 575 (а.с.5). Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини сторони припинили з 10 листопада 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Подальше сімейне життя і збереження шлюбу неможливе, на примирення позивач не згодна. Спору про поділ майна, котре являється спільною сумісною власністю подружжя не має, син після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Також на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., сплачений останньою при подачі позову (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач 15.12.2016 р. звернулась до суду з вказаним позовом. При цьому посилалась на те, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 27.11.2014 р.. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] 23.12.1999 р.н, яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач (батько дитини) від утримання дитини ухиляється, матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання також не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надав, своїм правом повідомити суд про своє ставлення до позову не скористався. Ухвалою суду від 13.02.2017 р. постановлено провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 27.11.2014 р.. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] 23.12.1999 р.н, яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 27.01.2016 р. Відповідач є батьком цієї дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 122085, виданим 14.01.2000 року Шевелівською сільською радою Балаклійського району Харківської області. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином суд приходить до висновку про можливість задовольнити уточнений позов. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач 15.12.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Він з 02.03.1996 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння між ними, що призводило до виникнення сварок. З 2014 року він був змушений періодично виїжджати на заробітки за межі міста. Згодом йому стало відомо, що відповідач порушує подружню вірність. Він втратив до неї довіру, почуття любові та поваги. Шлюбні відносини між ним та відповідачем були припинені з 2014 року. Вони проживають окремо. Вважає, що примирення між ними неможливе. Збереження шлюбу, що розпався, суперечить його законним інтересам. Просить шлюб розірвати в судовому порядку, так як відповідач на розірвання шлюбу через органи РАЦС не погоджується. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.14). Шлюбні відносини припинені влітку 2014 року. Майновий спір будуть вирішувати окремо. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повторно у судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації (а.с.9). До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 19.04.2017 року о 09.30 год., як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с.13). Судова повістка у відповідності до ч.5 ст.74, ч.1 ст.77 ЦПК України, вважається доставленою. Справу розглянуто заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 02.03.1996 року зареєстрували шлюб, від якого неповнолітніх дітей немає (а.с.6). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені влітку 2014 року з причини різних поглядів на подружнє життя, відсутності взаєморозуміння, частих сварок з цього приводу. Сторони проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення між ними неможливе. Як вбачається з заяви позивача (а.с.14), між сторонами наявний майновий спір. Вимог щодо майнового спору в цьому провадженні заявлено не було. За таких обставин, на думку суду, зберегти сімю неможливо. Суд, враховуючи ту обставину, що відповідач не погодилась на розірвання шлюбу через органи РАЦС, вважає за необхідне розірвати шлюб у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач 15.12.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 12.06.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона працює, однак її доході не вистачає на належне забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює неофіційно за що регулярно отримує дохід. По іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.14). Відповідач повторно у судове засідання не зявився, про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання ним судової повісти з викликом на 20.04.2017 року о 08.05 год. (а.с.13). Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності, як і заперечень на позов, суду не надав. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 12.06.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Доходів позивача не вистачає на належне забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення по іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved