Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05.07.2013 [PERSON] Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та [PERSON]О, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-23015-050713. Згідно з п.п. 2.1; 2.2; 2.5 частини 1 вищевказаного договору, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок № 26259908979891 в національній валюті України. Згідно п. 2.3 частини 3 договору, банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі: 35 400,00 грн. Згідно п. 1 частини 3 договору - обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невідємною частиною договору. Згідно п. 2.1 частини 3 договору, моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4. частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п. 2.5. частини 3 договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Позивач виконав взяті на себе зобовязання, відкривши відповідачу картковий рахунок № 26259908979891 в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії розмірі 35 400,00 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 06.10.2017 не виконує належні чином зобовязання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 06.10.2017 за відповідачем по укладеному з [PERSON] акціонерним товариством «Дельта Банк» договором № 002-23015-050713 від 05.07.2013 рахується заборгованість на загальну суму 62010,97 грн., яка складається з: тіло кредиту - 0,00 грн.; прострочене тіло кредиту 35282,74 грн.; заборгованість за відсотками - 26728,23 грн.; заборгованість за комісіями - 0,00 грн. На підставі постанови правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02.10.2015 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (з врахуванням Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичні осіб № 278 від 30.12.2015), згідно з яким розпочато процедуру ліквідації банку з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» [PERSON]. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 від 20.02.2017 продовжено процедуру ліквідації банку на два роки по 04.10.2019 включно та продовжено повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» - [PERSON].На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 62010,97 грн. та 1 600 грн. судових витрат. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Представник позивача [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду. Мотивує тим, що [PERSON] здійснила останній платіж на погашення кредиту та відсотків 19.08.2014, а отже остання порушила вимоги ст.ст. 526, 539, 1054 ЦК України та умови заяви № 002-23015-050713 від 05.07.2013 та тарифів на обслуговування платіжної картки, що зумовило виникнення у кредитора права на судовий захист своїх прав та інтересів, а також право вимагати дострокового погашення кредиту. Таким чином, з 19.09.2014 боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання. Представник ПАТ «ДельтаБанк» подала до суду заперечення щодо відзиву, в якому пояснила, що відповідач після 05.07.14 проводила зняття коштів з своєї пластикової банківської картки в банкоматній мережі банку та проводила безготівкові розрахунки за придбані товари та послуги, а саме здійснила десять банківських операцій, зокрема: 28.08.2014 на 49,13 грн.; 08.08.2014 на 200 грн.; 01,08.2014 на 300 грн.; 02.09.2014 на 366,03 грн.; 03.09.2014 на 149,21 грн.; 08.09.2014 на 100 грн.; 17.09.2014 на 50 грн.; 01.09.2014 на 44,37 грн.. Таким чином, знімаючи кошти з своєї картки після 05.07.2014 відповідач знала про продовження їй банком строку кредитування, згідно кредитного договору (оскільки картка не була заблокована банком як у випадку не продовження строку кредитування), а відповідач вчиняла юридично значимі дії, в розумінні ч. 2 ст. 642 ЦК України, які свідчать про згоду відповідача з продовженням їй банком 05.07.2014 строку кредитування за кредитним договором, згідно частини № 3 п.2.4 кредитного договору, на 364 дні, тобто до 05.07.2015 та на тих же умовах, що і існували раніше, та відображені в кредитному договорі, оскільки додаткових угод з цього приводу сторони не укладали. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05.07.2013 [PERSON] Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та [PERSON]О, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-23015-050713. Згідно з п.п. 2.1; 2.2; 2.5 частини 1 вищевказаного договору, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок № 26259908979891 в національній валюті України. Згідно п. 2.3 частини 3 договору, банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі: 35 400,00 грн. Згідно п. 1 частини 3 договору - обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невідємною частиною договору. Пунктом 2.1 частини 3 договору передбачено, що моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4. частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п. 2.5. частини 3 договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Відповідно до розрахунку, станом на 06.10.2017 за відповідачем по укладеному з [PERSON] акціонерним товариством «Дельта Банк» договором № 002-23015-050713 від 05.07.2013 рахується заборгованість на загальну суму 62010,97 грн., яка складається з: тіло кредиту - 0,00 грн.; прострочене тіло кредиту 35282,74 грн.; заборгованість за відсотками - 26728,23 грн.; заборгованість за комісіями - 0,00 грн. На підставі постанови правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02.10.2015 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (з врахуванням Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичні осіб № 278 від 30.12.2015), згідно з яким розпочато процедуру ліквідації банку з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» [PERSON]. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 від 20.02.2017 продовжено процедуру ліквідації банку на два роки по 04.10.2019 включно та продовжено повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» - [PERSON]. Оскільки відповідач в добровільному порядку не здійснює дій щодо погашення зазначеної заборгованості позивач звернувся до суду з цим позовом. Відповідно\~ст. 526 ЦК України,\~зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 533 ЦК України,\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до вимог\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч. 2 ст. 1054 ЦК України випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Щодо клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає, що воно задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Статтею256 ЦК України встановлено, що\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частинами 3,4\~ст. 267 ЦК України,\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 5\~ст. 261 ЦК України,\~за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Стаття 253 ЦК України передбачає, що\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної (три роки) і спеціальної (один рік) позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки у даній справі спір виник щодо невиконання обов'язків за договором, які мають встановлений строк, до застосування підлягають правила ч. 5\~ст. 261 ЦК України а саме: за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як вбачається з правової позиції, яка висловлена у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 по цивільній справі № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до розрахунку за кредитним договором № 002-23015-050713, відповідач після 05.07.2014 проводила зняття коштів з своєї пластикової банківської картки в банкоматній мережі банку та проводила безготівкові розрахунки за придбані товари та послуги, а саме здійснила десять банківських операцій, зокрема: 28.08.2014 на 49,13 грн.; 08.08.2014 на 200 грн.; 01,08.2014 на 300 грн.; 02.09.2014 на 366,03 грн.; 03.09.2014 на 149,21 грн.; 08.09.2014 на 100 грн.; 17.09.2014 на 50 грн.; 01.09.2014 на 44,37 грн.. Таким чином, знімаючи кошти з своєї картки після 05.07.2014 відповідач знала про продовження їй банком строку кредитування, згідно кредитного договору (оскільки картка не була заблокована банком як у випадку не продовження строку кредитування), а відповідач вчиняла юридично значимі дії, в розумінні ч. 2 ст. 642 ЦК України, які свідчать про згоду відповідача з продовженням їй банком 05.07.2014 строку кредитування за кредитним договором, згідно частини № 3 п.2.4 кредитного договору, на 364 дні, тобто до 05.07.2015 та на тих же умовах, що і існували раніше, та відображені в кредитному договорі, оскільки додаткових угод з цього приводу сторони не укладали. Отже, звернувшись до суду з позовною заявою 24.11.2017 позивач не пропустив строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу щодо стягнення заборгованості за кредитом. Таким чином, враховуючи, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, а відповідач допустив порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору, беручи до уваги дослідженні в судовому засіданні докази, вимоги позивача підлягають до задоволення, а саме: необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 62010,97 грн.. Також на підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 грн., сплаченого позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved