Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач 12.06.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1-3), посилаючись на наступні обставини. 28.01.2014 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» на посаду водія. Через виробничу травму у квітні 2015 року його було переведено на «легку працю». 14.05.2015 року наказом № 89-к від 14.05.2015 року його було звільнено на підставі п.7 ст.40 КЗпП України з причини появи на роботі в нетверезому стані. Вважає своє звільнення незаконним та необґрунтованим, з огляду на наступне. 12.05.2015 року він вийшов на роботу. Начальник відділу охорони праці і безпеки дорожнього руху [PERSON] викликала його та запропонувала пройти тест на рівень алкоголю у його крові. У цей день він не вживав алкоголю, будь-яких підстав припускати, що він був нетверезий не було. Медичний працівник дала йому алкотестер, в який йому було необхідно дихнути. Результат аналізу був 0,1 проміле алкоголю в крові. При цьому його не ознайомили з свідоцтвом про державну реєстрацію, свідоцтвом про перевірку приладу, за допомогою якого проводився аналіз. Не був проведений контрольний забір повітря, оскільки вказана процедура проводилась в приміщенні медичного пункту, у якому в повітрі могли знаходитися пари спирту. Результат аналізу не був зафіксований на паперовому чи електронному носіях, та його не було з ним ознайомлено. Він написав пояснювальну, в якій розяснив, що вживав невелику кількість алкоголю напередодні 11.05.2015 року. Після цього його направили на робоче місце. 14.05.2015 року після обідньої перерви його викликали до відділу кадрів та повідомили, що він звільнений з роботи, йому були видані виписка з наказу № 89-к від 14.05.2015 року та розрахункові кошти. Як виявилося, 12.05.2015 року відбулося засідання профкому, за результатами якого його було звільнено. На вказане засідання його не запрошували, з протоколом засідання № 12 від 12.05.2015 року не ознайомили. За час роботи на підприємстві трудову дисципліну він не порушував, будь-яких дисциплінарних стягнень до нього не застосовувалося. Після цього він звернувся до КЗ «Нікопольська «МЛ № 1» ДОР», де йому надали довідку, що допустимою фізичною нормою алкоголю в крові являються 0,2 проміле. Тобто показник в 0,1 проміле не являється підставою для звільнення. З огляду на вищевказані обставини, вважає, що відповідач незаконно звільнив його, а тому, відповідно до положень ст.235 КЗпП України зобовязаний поновити його на роботі і відповідно до ст. 235 КЗпП України виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу. Зазначив, що з незаконних дій відповідача він зазнав моральних страждань, які полягають у моральних переживаннях, втраті душевного спокою, постійному перебуванню у роздратованому стані, оскільки його фактично звільнили за рік до настання пенсійного віку і він не може знайти іншу роботу. Все це негативно відображається на його здоровї. Розмір моральної шкоди оцінив у 5000 грн. 00 коп. Просить суд поновити його на роботі на посаді водія автотранспортних засобів ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський»; стягнути з ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 14.05.2015 року до дня поновлення на роботі; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп. Позивач у судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Спочатку суду пояснював, що дихав в алкотестер 1 раз. Потім пояснив, що дихав в алкотестер 2 рази, результат був 0,1 проміле. Вказав, що підписував документ у якому було зазначено саме 0,1 проміле, а документи де вказано 0,2 проміле не підписував. Вказав, що його посадили до машини та повезли до лікарні для здачі аналізу на виявлення алкоголю в крові, однак він відмовився у звязку з тим, що на той час був у брудному одязі. Зазначив, що керівництво ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» хотіло його позбутись та тому шукали причину його звільнити, так як він раніше отримав травму на виробництві та намагався по тій травмі відстояти свої права. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні за безпідставністю. У матеріалах справи наявні заперечення відповідача на позовну заву (а.с.12-16). Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні оригінал Журналу щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів, оригінали: доповідної записки [PERSON], пояснювальної позивача від 12.05.2015 року, [PERSON] проведення проби на наявність алкоголю від 12.05.2015 року, [PERSON] огляду від 12.05.2015 року [PERSON] про відмову здачі крові на алкоголь, [PERSON] про відмову працівника підписати [PERSON], [PERSON] про відсутність працівника на робочому місці від 13.05.2015 року, пояснювальної позивача від 14.05.2015 року; опитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], прийшов до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивача 28.01.2014 року було прийнято водієм автотранспортних засобів в автотранспортний цех Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Дніпровський» на підставі наказу № 18-к від 28.01.2014 року (а.с.17,58). Наказом № 74-к від 20.04.2015 року позивача з 20.04.2015 року по 18.05.2015 року було переведено на легку працю у звязку з хворобою, а саме переведено на посаду підсобного робітника в господарську бригаду з оплатою згідно КЗпП України (а.с.18). Наказом № 89-к від 14.05.2015 року, позивача 14.05.2015 року було звільнено за появу на роботі у нетверезому стані (п.7 ст.40 КЗпП України) (а.с.19,58). 12.05.2015 року близько восьмої години ранку начальник відділу охорони праці та безпеки дорожнього руху [PERSON] підійшла до позивача на території ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» з метою повідомлення про засідання Комісії з охорони праці ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» за участю страхового експерту з охорони праці сектору профілактики виробничого травматизму відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Нікополі щодо визначення розміру зменшення одноразової допомоги позивачу, яким було порушено вимоги з охорони праці. Під час розмови з позивачем, [PERSON] було виявлено нечленороздільну мову, загальмовану реакцію, дратівливість, почервоніння очей та запах алкоголю, у звязку з чим позивачу було запропоновано пройти тест на вміст алкоголю в організмі. Викладене підтвердилося в судовому засіданні показаннями свідка [PERSON] та свідка [PERSON], який пояснив, що після повідомлення [PERSON] про те, що позивач на робочому місці у нетверезому стані, він супроводжував з нею [PERSON] в той день до медичного кабінету для проходження тесту на алкоголь. [PERSON] пояснив, що від [PERSON] дійсно був запах алкоголю, тому, на його думку, не було необхідності робити тест на алкоголь, це і так було чути. Близько 08.15 год. у кабінеті для проходження передрейсового огляду водіїв транспортного цеху підприємства медичним працівником - [PERSON], у присутності начальника відділу охорони праці та безпеки дорожнього руху [PERSON], начальника автотранспортного цеху [PERSON], старшого зміни [PERSON] у позивача було взято перший раз пробу на алкоголь (а.с.23,24,27). Приладом для вимірювання концентрації парів алкоголю Алконт - 01су № 1718-09 (далі - Прилад). Вказаний прилад відповідає вимогам чинного законодавства України, що підтверджується Сертифікатом калібрування алкотестера від 10.04.2015 року (наступне технічне обслуговування алкотестера необхідно провести не пізніше 10.10.2015 року), Свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної технічки № 12-01/0961 від 14.04.2015 року (чинне до 14.10.2015 року) (а.с.35). Вказаним приладом було зафіксовано вміст алкогольних парів у диханні позивача у кількості 0,2 проміле. Даний факт було зафіксовано в Журналі щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв та слюсарів (а.с.23). У Журналі наявний підпис позивача щодо саме такого вмісту алкоголю (а.с.23). 12.05.2015 року [PERSON] було складено доповідну записку, в якій зафіксовано результати перевірки та перебування позивача у стані алкогольного спяніння (а.с.24). З вказаною доповідною запискою позивач ознайомився та підписав її. Після цього, позивачу було запропоновано надати письмові пояснення щодо свого стану. У письмовому поясненні позивач підтвердив факт вживання алкогольних напоїв напередодні 11.05.2015 року і зазначив 0,1 проміле. Вказав, що такого більше не буде (а.с.25). Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що в доповідній записці та Журналі, де він ставив свій підпис було вказано 0,1 проміле, так як це спростувалося в судовому засіданні показаннями свідків: медичного працівника - [PERSON], яка проводила огляд о 08.15 год., начальника відділу охорони праці та безпеки дорожнього руху [PERSON], старшого зміни [PERSON] Так, [PERSON] пояснила, що нею було зазначено і в доповідній записці і в Журналі саме 0,2 проміле і позивач власноручно у її присутності ставив свій підпис проти таких записів і в доповідній записці і в Журналі. [PERSON] пояснив, що в документах, які він-свідок підписував було вказано саме 0,2 проміле. Під час огляду в судовому засіданні оригіналу Журналу щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів, доповідної записки [PERSON] від 12.05.2015 року, [PERSON] огляду від 12.05.2015 року свідки [PERSON], [PERSON] зазначили, що на документах саме їх-свідків підписи і підписи позивача, який підписував документи у їх присутності та зробив власноручно запис, що ознайомлений. В оригіналах документів вказано саме 0,2 проміле, сліди підчисток та затирок відсутні. Позивач не погодився з результатами огляду, тому йому було запропоновано вдруге пройти пробу на алкоголь. Так як зміна закінчилась, то вдруге пробу на алкоголь проводив інший медичний працівник - [PERSON], яка заступила на зміну. Так, о 08.35 год. медичним працівником [PERSON], у присутності начальника відділу охорони праці та безпеки дорожнього руху [PERSON] та старшого зміни [PERSON], вдруге у позивача було проведено пробу на алкоголь Приладом для вимірювання концентрації парів алкоголю Алконт - 01 су №1718-09. Прилад показав перебування позивача у стані алкогольного спяніння 0,2 проміле, про що було складено [PERSON] проведення проби на наявність алкоголю від 12.05.2015 року (а.с.26), який також було підписано позивачем. Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що він [PERSON] в якому вказано 0,2 проміле не підписував, так як це спростувалося в судовому засіданні показаннями свідків [PERSON], [PERSON], а також медичного працівника [PERSON], які, кожний окремо, суду показали, що [PERSON] підписував [PERSON] у їх присутності, і в [PERSON] було вказано саме 0,2 проміле. Позивач у своїх поясненнях зазначив, що прийшов на роботу 12.05.2015 року і при проходження тесту вміст алкоголю склав 0,1 проміле (а.с.27 на звороті). Згідно Свідоцтв про проходження інформаційно-тематичного семінару «Медичне забезпечення безпеки дорожнього руху. Організація та порядок проведення щозмінних перед рейсових та після рейсових медичних оглядів водіїв транспортних засобів», [PERSON] та [PERSON] можуть проводити передрейсові (післярейсові) медичні огляди водіїв транспортних засобів (а.с.36,37). Посилання позивача на те, що його не ознайомили з будь-якими документами, а саме: свідоцтвом про державну реєстрацію, свідоцтвом про перевірку приладу, за допомогою якого проводився аналіз, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вказані документи наявні у медичних сестер ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» та були надані в судовому засіданні. Не може покласти в основу рішення суд і посилання позивача на те, що він 12.05.2015 року звертався до КЗ «Нікопольська «МЛ № 1» ДОР» щодо стану спяніння, на що йому було надано відповідь (а.с.5 варіанти наявності алкоголю в крові), так як ця відповідь не доводить і не спростовує обставини цієї справи. Окрім позивача, і щодо інших працівників 12.05.2015 року проводились передрейсові (післярейсові) медичні огляди, що підтверджується матеріалами справи (а.с.38-44), однак не виявлено перебування вказаних осіб у стані алкогольного спяніння. У звязку з тим, що позивач вдруге не погодився з результатами аналізів, йому було запропоновано пройти випробування на наявність алкоголю в організмі в незалежній установі - КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня», з чим позивач спочатку погодився, однак після прибуття до лікарні позивач категорично відмовився вийти з машини та здавати кров для визначення алкоголю, про що був складений [PERSON] про відмову від здачі крові на алкоголь від 12.05.2015 року (а.с.28), від підпису якого позивач відмовився, про що було складено відповідний [PERSON] про відмову робітника підписати [PERSON] від 12.05.2015 року (а.с.29). Викладене також підтвердилося в судовому засіданні показаннями свідків [PERSON], [PERSON] У звязку з вищевказаними обставинами, 12.05.2015 року начальником служби безпеки ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» було подано службову записку до генерального директора ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» з пропозицією звільнити позивача [PERSON] з підприємства за появу на роботі в стані алкогольного спяніння (а.с.30). 12.05.2015 року генеральним директором ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» до профспілкового комітету підприємства було подано клопотання про надання згоди на звільнення позивача [PERSON] за появу на роботі у нетверезому стані (п.7 ст.40 КЗпП України (а.с.31). 12.05.2015 року відбулося засідання профспілкової організації ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» на якому розглядалось питання щодо дачі згоди на звільнення [PERSON] за появу у нетверезому стані на роботі відповідно до п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.32 протокол №12 засідання профкому). З протоколу№12 засідання профкому вбачається, що [PERSON] був присутній на засіданні. Також зазначено, що слухали: зам. начальника ВК ТОВ «ПК»Дніпровський»; [PERSON], який пояснив, що прийшов на роботу 12.05.2015 року у нетверезому стані і не заперечував виявлення наявності алкоголю. У результаті чого, профспілковою організацією ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» було надано згоду на звільнення позивача, водія транспортних засобів, що тимчасового переведений підсобним робітником господарської (легка праця) ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» згідно п.7 ст.40 КЗпП України (поява на роботі в нетверезому стані). Викладене підтвердилося в судовому засіданні показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що позивача було запрошено на засідання профспілкової організації, він прийшов, коли почали обговорювати питання щодо його звільнення, попросили позивача почекати, а він пішов з підприємства і в цей день більше не приходив, що було зафіксовано терміналом. Свідок [PERSON], юрисконсульт та голова профспілкової організації ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», суду пояснила, що до профспілкової організації надійшло клопотання про звільнення позивача. Позивач був запрошений на засідання профспілкової організації. Вона особисто запитувала у нього,чи вживав він алкоголь, на що позивач відповів, що так. Профспілковій організації адміністрацією були надані акти, складені у відношенні [PERSON] Під час обговорення питання позивача попросили почекати, почувши про звільнення він пішов скаржитися і більше в профспілкову організацію не звертався. Вказані свідки пояснили, що ознайомити позивача з протоколом №12 не вдалося, так як після засідання профкому він залишив підприємство. Позивач у судовому засіданні пояснив, що 12.05.2015 року був присутній на засідані, а після того як йому повідомили про те, щоб він готувався на звільнення, сказав, що буде скаржитися і пішов з підприємства. Те, що позивач після засідання профспілкової організації самостійно та безпідставно покинув робоче місце та територію підприємства також підтверджується Журналом обліку входу-виходу карток (а.с.63). Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними посилання позивача у позові на те, що відповідачем було порушено трудове законодавство, так як його не було запрошено на засідання профкому і не ознайомлено з протоколом засідання №12 від 12.05.2015 року. Своїм правом на ознайомлення з протоколом позивач не скористався, залишивши підприємство. 13.05.2015 року позивач на робочому місці не зявився, про що було складено відповідний [PERSON] про відсутність робітника на робочому місці від 13.05.2015 року (а.с.33). З Журналу обліку входу-входу карток вбачається, що позивач зявився на підприємстві 13.05.2015 року о 10.10 год., а о 10.46 год. вийшов з підприємства (а.с.64). Згідно з пояснювальною запискою позивача, останній не зявився на робочому місці через те, що у нього сильно боліла нога, на підтвердження чого обіцяв принести довідку (а.с.34), але не приніс, що підтвердилося в судовому засідання поясненнями позивача. Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово порушував трудову дисципліну та Правила внутрішнього трудового розпорядку, внаслідок чого йому виносили догани (а.с.46,47), тому посилання позивача на те, що за час роботи на підприємстві трудову дисципліну він не порушував, будь-яких дисциплінарних стягнень до нього не застосовувалось є безпідставними. Факт появи позивача на роботі в нетверезому стані відповідачем зафіксований шляхом проведення проб на алкоголь і відображення цього медичними працівниками у Доповідній записці, Журналі щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів, [PERSON] проведення проби на наявність алкоголю (а.с.23,24,26). Також цей факт зафіксований шляхом складання [PERSON] іншими працівниками підприємства, у пояснювальних позивача, складання службової записки (а.с.25,27-30). Окрім того, Факт появи позивача на роботі в нетверезому стані підтвердився в судовому засіданні показаннями свідків. З огляду на всі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем при звільненні позивача було дотримано норми трудового законодавства. Будь-який порушень трудового законодавства з боку відповідача у судовому засіданні встановлено не було. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог [PERSON] щодо поновлення на роботі - слід відмовити. Так як позивачу відмовлено у задоволенні цих вимог позову, то не підлягає задоволенню позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як ці вимоги безпосередньо повязані з попередніми. Що стосується вимог щодо стягнення моральної шкоди, то згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника, або втрата ним нормальних життєвих звязків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав працівника. Так як судом було встановлено, що відповідачем не було порушено законних прав та інтересів позивача, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди слід також відмовити. На підставі вищевикладеного, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити повіністю. Враховуючи те, що позивачу у задоволенні позову відмовлено, а позивач у відповідності до ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до ст.88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1461 грн. 60 коп. (щодо вимог майнового характеру 974 грн. 40 коп. та щодо вимог немайнового характеру 487 грн. 20 коп.) слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed