Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач 19 вересня 2016 року, звернулася до суду з позовом до батька [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви до суду і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2016 року. Також просила зобовязати відповідача відшкодувати їй судові витрати повязані з наданням їй правової допомоги. Вимоги обґрунтувала тим, що наразі навчається у Кіровоградському державному педагогічному університеті імені [PERSON] на платній особі з денною формою навчання, яке триватиме по 30.09.2019 року. У звязку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги зі сторони батька - відповідача у справі, оскільки грошових коштів, які надає їй мати не вистачає для належного забезпечення. Так, навчається вона на денній формі навчання, що унеможливлює її працевлаштування, сплачує 4070 грн. за кожний семестр навчання та за проживання у гуртожитку 3000 на рік. Крім того, їй необхідно харчуватися, купувати одяг, оплачувати проїзд (вартість білету до міста Кропивницький складає 38 грн.). Батько має постійне місце роботи, але у добровільному порядку відмовляється надавати їй матеріальну допомогу, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач уточнивши свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи стягнення не з дня подачі позову, а з дня досягнення нею повноліття 26.09.2016 року, оскільки до вказаної дати з батька вже стягнуто на її утримання аліменти як на неповнолітню. Представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини частини з усіх видів його заробітку (доходу), оскільки має на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. До того ж, дочка [PERSON] має хронічне захворювання та потребує систематичного лікування. На утримання позивача з нього стягувалися аліменти у примусовому порядку до досягнення нею повноліття. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON], [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] є студенткою державного педагогічного університету імені [PERSON] денної, комерційної форми навчання. Строк навчання до 30 червня 2019 року (а.с.5). \~ \~ \~ \~Відповідно до договору про надання освітніх послуг (а.с. 10). який укладено між державним педагогічним університетом імені [PERSON] в особі ректора [PERSON] і матірю позивача, так як на час вступу у ВНЗ позивач була неповнолітньою, тобто не набула повної цивільної дієздатності (особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності ч. 3 ст. 203 ЦК України), загальна вартість освітньої послуги становить 32569 грн. (4070 грн. за один навчальний семестр). Квитанції від 19 серпня 2015 року та від 19 січня 2016 року свідчать про те, що позивачем сплачено за навчання 8140 грн. (а.с.7). Проживає позивач у гуртожитку №3, що по вулиці Полтавській,35 в місті Кропивницький, кімната 344 (а.с. 6). Згідно з квитанцією від 29 серпня 2016 року за проживання у гуртожитку позивачем сплачено 2960 грн. (а.с. 8). З наданих відповідачем свідоцтв про народження вбачається, що він є батьком двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Дочка [PERSON] має хронічне захворювання і потребує протирецидивного лікування у дитячому відділенні лікарні кожні три місяці. Відповідно до довідки з місця роботи відповідач працює слюсарем з ремонту рухомого складу у Виробничому підрозділі служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Знамянка» Регіональної філії «Одеська залізниця». Його загальна сума доходу за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року складала 38221 грн. 70 коп. Відомостей щодо незадовільного стану здоровя відповідача або інших особливих проблем матеріального плану в судовому засіданні не встановлено. Таким чином судом встановлено, що позивач у звязку з продовженням нею навчання у вищому навчальному закладі на денному відділенні на контрактній основі в місті, де немає власного житла, потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків. Статтею 199 Сімейного кодексу України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку,сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (ст.199 СК України, п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. \~Відтак, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання дітям матеріальної допомоги, якої вони потребують саме у зв'язку з навчанням. Як вже відзначалось вище відповідач працює, має стабільний дохід, виховує двох малолітніх дітей. Таким чином суд вважає, що надавати повнолітній дочці матеріальну допомогу відповідач все ж таки може, враховуючи, що остання взагалі не працює, оскільки навчається на денній формі. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково шляхом стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дочки [PERSON], визначивши розмір аліментів в частці від заробітку батька, що становитиме 1/6. На думку суду такий розмір аліментів наразі з урахуванням розміру доходів останнього буде достатнім, враховуючи, що обовязок по утриманню власної повнолітньої дитини, яка продовжує навчання покладається також і на матір, оскільки обовязки обох батьків по відношенню до дитини є рівними. Разом з цим суд відзначає, що глава 16 Сімейного кодексу України, яка регулює відносини між батьками і повнолітньою дочкою, сином щодо надання їм утримання, не містить вказівки на те, що розмір стягуваних аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання повинен бути не меншим ніж 30% встановленого Законом прожиткового мінімуму, як про це відзначає позивач. Право на утримання аліментів невід'ємно, пов'язане з навчанням. Тому закінчення навчання припиняє право на утримання аліментів. Суд звертає увагу сторін, що ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При вирішенні заяви про стягнення з відповідача витрат за надання правової допомоги суд враховує наступне. Статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Згідно з п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем відповідного розрахунку не надано, відтак підстав для відшкодування витрат на правову допомогу немає. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: partial