Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 вересня 2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на навчання повнолітнього сина [PERSON], 1996 року народження у розмірі 400 грн. щомісяця. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала та пояснила, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого має сина [PERSON], [INFO], який навчається на І курсі денної форми навчання в державному навчальному закладі «Котовський професійний ліцей». Відповідач проживає окремо, ніякої допомоги дитині не надає, вона не здатна самостійно забезпечити навчання дитини, тому просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що дійсно є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO], якого він зобов'язаний утримувати. Однак ніде не працює і як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС отримує державну допомогу у розмірі 149 грн., тому не в змозі сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані ними докази та матеріали цивільної справи, вважає можливим позов задовольнити частково з таких підстав. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150, 180, 199 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що, крім пояснень сторін, підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01 липня 1996 року Будеївської сільською радою Кодимського району Одеської області. [PERSON] навчається на І курсі денної відділення в державному навчальному закладі «Котовський професійний ліцей», що підтверджується довідкою №301 від 12.09.2014 року, виданою вказаним навчальним закладом. Правові відносини щодо утримання батьками своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, регулюються нормами ст.ст.199 та 200 СК України. Зокрема, згідно ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними 23-х років, за умови, що вони (батьки) можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має сама дитина, або той з батьків, з ким ця дитина проживає. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач, будучи зобов'язаним утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, від виконання свого обов'язку ухиляється, матеріальної допомоги дитині не надає. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у твердій грошовій сумі або у частці від доходу платника з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища сторін, наявності на утриманні платника інших непрацездатних осіб, необхідності додаткового утримання на навчання, зокрема придбання підручників, одягу, харчування, тощо. Враховуючи викладені обставини, приймаючи до уваги відомості про майновий стан відповідача, розмір його доходів, наявність у його власності земельної ділянки, яку він здає в орендну та отримує орендну плату за її використання орендарем, його роботу у населення по найму та отримання доходу від виконання цієї роботи, суд вважає необхідним заяву позивача задовольнити частково та зменшити розмірі заявлених нею грошових коштів (аліментів). На підставі викладеного,

Outcome: partial