Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] в заяві від 16 грудня 2013 року вказує, що він володіє 1/2 частиною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], яка належить йому на підставі договору дарування № 160 від 3 березня 1979 року. Іншою 1/2 його частиною володіє відповідач [PERSON] Має лише технічний паспорт на частину будинку, виданий йому по наслідках інвентаризації його частини домобудування Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації 19 листопада 2002 року. Виходячи з вимог ст. ст. 317,319 ЦК України щодо правомочності власника майна та на підставі ст. ст. 355-356, ч.1 ст. 358,ст. 367 ЦК України зазначає, що має право на поділ спільної часткової власності за згодою з іншим співвласником майна, у разі його незгоди на виділ його частки в судовому порядку. Оскільки відповідач в добровільному порядку поділити майно, яким вони користуються на праві спільної часткової власності, не бажає, що не дає можливості укласти договір поділу майна, яке перебуває у спільній часткові власності, як це передбачено ч.3 ст. 367 ЦК України, на підставі ст. 15-16 ЦК України просить поділити житловий будинок по [ADDRESS], виділивши кожному із співвласників частину будинку, якою той фактично користується, зокрема, йому: коридор 2-1, площею 7.8 м.2, жилі кімнати 2-2 (10.2 м.2), 2-3(14.8 м.2), вітальню 2-4 (19.4 м.2), котельню 2-5 (4,4 м.2) та господарські будівлі і споруди: сарай-літню кухню - Е, сарай -І, навіс -З, погреб -Ї, вбиральню - е, огорожу № 1. В ході розгляду справи судом 21 лютого 2014 року позивач уточнив заявлені вимоги - просить з наведених підстав виділити йому у власність належну частину спірного домоволодіння, вказавши в рішенні нумерацію кімнат згідно з рішенням Березнівської міської ради, починаючи з одиниці. В судовому засіданні вимоги позивача підтримав його представник адвоката [PERSON] Пояснення він дав аналогічні викладеному в заяві. Відповідач [PERSON] звернуті до неї вимоги щодо виділу [PERSON], який є її племінником, частини домобудування, якою той користується, визнала. Пояснила, що вона не претендує на його частину будинку і господарських будівель. З пропозицією здійснити поділ будинку в добровільному порядку шляхом укладення відповідного договору позивач [PERSON] до неї не звертався. Між ними існує спір щодо користування прибудинковою територією. Позивач перешкоджає їй користуватися проїздом до будинку за наявності договору про встановлення земельного сервітуту підписаного ними обома. Вислухавши сторін, дослідивши докази згідно матеріалів справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено, що сторони проживають в одному житловомиу будинку по [ADDRESS], мають дві відокремлені квартири та земельні ділянки, при цьому заїзд до будинку знаходиться на земельній ділянці площею 0.0504 га, яка належить [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акту серії ЯК № 028346 (а. с. 9), що ним сторони мають користуватися на підставі договору на встановлення земельного сервітуту (а. с. 33-34), згідно з яким зобов'язалися дотримуватися загальновизначених правил добросусідства, а саме: дозволяти один одному проїзд по земельній ділянці у будь-які дні та години. Довідка Березнівської міської ради № 863 від 18 лютого 2014 року на а. с. 29, видана позивачу [PERSON], свідчить, що згідно з рішенням Березнівської міської ради від 20 листопада 2011 року № 101 його житловий будинок має поштову адресу: [ADDRESS]. Договір дарування від 3 березня 1979 року (а. с. 7-9) доводить, що [PERSON] подарував позивачу 1/2 частину спірного домобудування, яка належала йому на праві особистої власності згідно свідоцтва, виданого Березнівською селищною радою народних депутатів 25 листопада 1958 року, зареєстрованому в Рівненському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 2-57-171. А технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 19 листопада 2002 року (а. с. 10-12), наданий позивачем, доводить, що в ньому проживає двоє співвласників, якими є сторони по справі, і кожен з них має частку в ньому, що складає 1/2 його частину. Відповідач по справі [PERSON] 30 січня 2003 року також виготовила технічний паспорт, згідно з яким вона володіє 1/2 частиною спірного домобудування (а. с. 35-36). З її пояснень в судовому засіданні вказаний будинок належав її батьку та його брату, батькові позивача [PERSON], які в ньому спільно проживали і саме їм за життя він належав. Тоді жодних спорів в користуванні ним у них не виникало. В судовому засіданні безспірно встановлено, що в кожному з технічних паспортів визначено конкретні кімнати обох квартир, якими користуються сторони, а також той факт, що на час розгляду справи судом спору з відповідачем з приводу належності [PERSON] тих чи інших кімнат в частині будинку, якою він користується, у сторін немає. Разом з тим, угоди про поділ будинку, належного їм на праві спільної часткової власності, вони не уклали і наміру укладати не мають. Тоді як згідно з ч.1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. А ч.3 цієї ж статті 367 ЦК України передбачає, що договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. В той же час, відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є спільній частковій власності. Оскільки сторони внаслідок існуючого у них спору з приводу користування земельною ділянкою для обслуговування будинку не бажали укласти угоду з приводу виділу частки із майна, що є у їхній спільній частковій власності, суд проводить виділ належної [PERSON] частки в домобудуванні згідно інвентаризаційних відомостей, наданих сторонами. Віднести сплачені ним судові витрати за рахунок відповідача [PERSON] не просив.

Outcome: approved