Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач 31.08.2015 року звернувся в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В своїх позовних вимогах позивач вказав, що відповідач [PERSON] з 01.12.2013 року перебуває на обліку в УПФУ в Новоодеському районі та отримувала пенсію по втраті годувальника, відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», як дитина, що навчається за денною формою навчання у вищому навчальному закладі до закінчення навчального закладу. Зазначено, що відповідач не надала позивачу довідку з навчального закладу, яка підтверджувала її навчання, внаслідок чого позивач зробив запит про навчання відповідача і отримав відповідь про те, що відповідач на підставі наказу №971 від 15.12.2014 року була відрахована з 01.09.2014 року з Миколаївського національного університету ім. В.О. Сухомлинського за порушення умов контракту. Посилаючись на те, що відповідач в порушення ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не повідомила позивача, як орган, що призначає пенсії про обставини, що спричиняють зміну або припинення виплати пенсії і, що в разі невиконання цих вимог пенсіонери зобовязані відшкодувати органу, що призначає пенсії, зайво виплачені пенсії, позивач обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачу за період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року було зайво виплачено пенсію по втраті годувальника в загальній сумі 7343 гривні, просив суд винести судове рішення про стягнення з відповідача на користь УПФУ надміру виплачену суму пенсії за вказаний період в сумі 7343 гривні. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву про підтримання ним заявленого позову та з проханням розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання не зявилась, але надала суду письмову заяву в якій заявлені до неї позовні вимоги визнала та просила суд розглянути справу у її відсутність. Заява відповідача про визнання нею позову, не суперечить вимогам закону, правам та інтересам сторін. а тому відповідно до ст.174 ЦПК України, приймається судом. Справа у відповідності з вимогами ст.169 ЦПК України, розглянута у відсутність сторін, на підставі їх письмових заяв, а також на підставі наявних у справі достатніх доказів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований, доведений, визнаний відповідачем, а тому підлягає задоволенню. Цей висновок суду ґрунтується на наступному: Кожна особа, у відповідності з вимогами ст.3 ЦПК України, має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, сторона по справі повинна довести перед судом, як обставини в обгрунтування заявлених позовних вимог, так і обставини в їх заперечення, якщо позов не визнається іншою стороною. Як вбачається з матеріалів та досліджених в судовому засіданні обставин справи, відповідач [PERSON] з 01.12.2013 року перебуває на обліку в УПФУ в Новоодеському районі, де отримувала там пенсію по втраті годувальника, відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», як дитина, яка навчалася за денною формою навчання у вищому навчальному закладі - Миколаївському національному університеті ім. В.О. Сухомлинського до закінчення навчального закладу. Навчальний рік триває 12 місяців, розпочинається з 01 вересня і для студентів складається з навчальних днів, днів проведення підсумкового контролю, екзаменаційних сесій, вихідних і святкових та канікулярних днів. Пенсія по втраті годувальника призначається на весь період навчання та припиняється з першого числа місяця наступного за місяцем, у якому настали обставини, що спричинили припинення виплати пенсії. Відповідно до ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідач, як особа, що отримувала пенсію, повинна була повідомляти орган, що призначає пенсії про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припиненню її виплати. На підставі наказу ректора Миколаївського національного університету ім. В.О. Сухомлинського №971 від 15.12.2014 року [PERSON] була відрахована з 01.09.2014 року з Миколаївського національного університету ім. В.О. Сухомлинського за порушення умов контракту(несплату за навчання). Відповідач [PERSON] в порушення умов ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як особа, що отримувала пенсію, не повідомила УПФУ в Новоодеському районі, як орган, що призначає пенсії про ці обставини її відрахування з вищого навчального закладу, що являються обставинами для припинення виплати їй пенсії по втраті годувальника, в звязку з чим, достовірно знаючи про це, разом з тим продовжувала незаконно отримувати пенсію в результаті чого, в період з 01.09.2014 року по 31.04.2015 року позивачем було нараховано і виплачено відповідачу пенсію по втраті годувальника в загальному розмірі 7343 гривні. Враховуючи той факт, що відповідач не надала позивачу довідку про підтвердження нею навчання у вищому навчальному закладі, позивач сам зробив запит до навчального закладу та з отриманої відповіді, а саме: з довідки ректорату Миколаївського національного університету ім. В.О. Сухомлинського стало відомо, що відповідачка була відрахована з 01.09.2014 року з цього вищого навчального закладу на підставі наказу №971 від 15.12.2014 року за порушення умов контракту(несплату за навчання). Згідно ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у разі невиконання особою обовязку про необхідність повідомлення органу, що призначає пенсії про обставини, що впливають на припинення виплати пенсії, одержанні внаслідок цього суми зайво виплачених пенсій підлягають поверненню і відшкодовуються пенсіонерами органу, що призначає пенсії. Таким чином, за період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року, відповідачу, з її вини, було переплачено неправомірно пенсії по втраті годувальника в зальному розмірі 7343 гривні. Відповідно до вимог ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, що виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуватися на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Так, як відповідачка відмовилася добровільно відшкодувати позивачу надмірно виплачені їй суми пенсій по втраті годувальника за період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року в загальному розмірі 7343 гривні, але визнала заявлені до неї позовні вимоги, то з неї підлягають стягненню ці кошти на користь позивача. Тому, на підставі викладеного, з урахуванням досліджених в судовому засіданні виниклих між сторонами правовідносин, суд на підставі ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Так, як позивач за законом був звільнений від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави понесені в звязку з розглядом даної справи судові витрати у виді судового збору в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved