Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.06.2014 року звернувся до районного суду з позовом до відповідача і прохав стягнути з нього борг по оплаті праці і середній заробіток за час затримки проведення розрахунку до винесення судового рішення. При цьому вказував, що працював у відповідача електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 4 розряду механо - енергетичної служби у з 31.05.2012року. Відповідно до наказу №10-П від 17.02.2014 року звільнений за власним бажанням. При звільненні не отримав заробітну плату і довідку про її розмір, що примусило звернутися до суду за примусовим стягненням. В попередньому судовому засіданні позивач свої вимоги уточнив, погодившись з наданою відповідачем довідкою про розмір боргу по заробітній платі в сумі 3410,48грн і прохав зазначену суму стягнути, а також середній заробіток за час затримки проведення розрахунку в сумі 5539,20грн. Позивач і представник відповідача в судове засідання не з»явились, направили заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач наполягав на задоволенні вимоги у повному обсязі. Враховуючи відсутність сторін у розгляді справи, суд вважає можливим розглянути справу в порядку ст. 197 ЦПКМ України без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач наказом № 64-п від 31.05.2012 року прийнятий на роботу на посаду відповідача електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 4 розряду механо - енергетичної служби на ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» і звільнений 17.02.2014року наказом № 10-п за власним бажанням. Із наданої відповідачем довідки вбачається, що позивачу не виплаченеа заробітна плата за час роботи в сумі 3410,48грн, а його середньомісячний заробіток становить 1107,96грн. Відповідно до ст.115 КЗпП України відповідач обов»язаний виплачувати заробітну плату працівнику двічі протягом місяців і за ст.116 КЗПП України в день звільнення працівника виплатити йому всі належні від підприємства суми. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку ( стаття 117 ч.1 КЗпП України). Дані вимоги закону відповідач не виконав, через що утворилась заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 3410,48грн, яку не виплачено позивачу при звільненні, а тому його вимога про стягнення невиплаченої заробітної плати і середньомісячного заробітику за час затримки проведення розрахунку грунтується на законі. Суд вважає порушеними права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, проведення повного розрахунку при звільненні, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу по зарплаті і середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку з 18 лютого 2014року по день винесення рішення. Заявлена позивачем сума підлягає зменшенню до 5086,94грн, виходячи із розрахунку: 1107,96грн середньомісячного заробітку : 22 робочі дні у місяці х 101день затримки = 5086,94грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню в дохід держави 243,6грн судового збору, від сплати якого звільнений позивач. З урахуванням викладеного, ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: partial