Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» (далі ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 16.09.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладеного договір №045-Р/000855 про відкриття відновлюваної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту у сумі 8000,00 гривень з використанням картки Visa Elektron №4476070100256593. Відповідачка зобовязалась повністю повернути отримані в рамках відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 16 липня 2010 року та сплатити проценти в розмірі, порядку та строки, обумовлені цим договором. Крім того, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки від 16.09.2008 року, відповідно до якого у разі невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У звязку з тим, що відповідачі належним чином зобовязання не виконують, станом на 28.01.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 118610 гривень 44 копійки, яка складається із: простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитним договором у сумі 7983,97 гривень, відсотків по заборгованості у сумі 3128,46 гривень, відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості у сумі 107498,01 гривень. Вимоги щодо стягнення пені позивачем не заявлені. З огляду на викладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду предявленого до позову були повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідачі не зявилися до суду без поважних причин. З урахуванням заяви представника позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідніумови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов, згідно ст. 525 ЦК України, не допускається якщо інше не встановлено договором або законом. За нормами ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобовязання підлягає виконанню у визначений в ньому строк (термін), якщо останній було ним передбачено. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку та відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України, відповідно до норм якої у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобовязання згідно ст. 611 ЦК України, є: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до норм ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання та не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. В судовому засіданні встановлено, що 16.09.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладеного договір №045-Р/000855 про відкриття відновлюваної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту у сумі 8000,00 гривень з використанням картки Visa Elektron №4476070100256593. [PERSON] зобовязалась повністю повернути отримані в рамках відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 16 липня 2010 року та сплатити проценти в розмірі, порядку та строки, обумовлені цим договором. Крім того, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки від 16.09.2008 року, відповідно до якого у разі невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Вказані договори укладені з урахуванням волевиявлення відповідачів, оскільки підписи на договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами, в тому числі і з видами штрафних санкцій, їх розміром, порядком нарахування. У звязку з тим, що відповідачі належним чином зобовязання не виконують, станом на 28.01.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 118610 гривень 44 копійки, яка складається із: простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитним договором у сумі 7983,97 гривень, відсотків по заборгованості у сумі 3128,46 гривень, відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості у сумі 107498,01 гривень. Розмір вказаної суми заборгованості за кредитом та правильність його розрахунку у судовому засіданні оспорені не були. Згідно постанови Верховного Суду України від 21.11.2012 року по справі №6-101цс12, прийнятої у звязку із неоднаковим застосуванням норм матеріального права, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до винесення рішення судом першої інстанції. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 20.11.2013 року по справі №6-126цс13, пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному звязку з самою частиною 11 статті 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту Заяв про застосування строку позовної давності до суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, дійшов висновку про обґрунтованість вимог ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитом у загальному розмірі 118610 гривень 44 копійки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 1186 гривень 10 копійок у рівних частках по 593 гривні 05 копійок з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved