Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач 16.02.2018 року звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики від 05.09.2016 в сумі 540\~000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 05.09.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, на підтвердження передачі грошей за цим договором відповідач, власноруч в присутності двох свідків написав розписку і отримав грошові кошти в розмірі 540\~000 грн., що еквівалентно 20\~000 доларів США, з терміном повернення не пізніше 31.12.2017 року. У визначений договором строк відповідач позику не повернув. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 05.09.2016 між [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] укладено договір позики, згідно з яким [PERSON] одержав в позику від [PERSON] грошові кошти в сумі 540\~000,00 грн, що на день передачі коштів відповідала еквівалентові суми 20\~000 доларів США за середнім курсом їх продажу комерційними банками міста Житомира, які зобовязувався повернути не пізніше 31.12.2017 року /а.с. 5-6/. На підтвердження укладення договору позики та його умов представлена копія розписки позичальника [PERSON], який посвідчує передання йому позикодавцем обумовленої грошової суми (а.с.7). Відповідно до п.1 ч.2\~ст.49 ЦПК України\~крім прав та обов'язків, визначених у\~статті 43 цього Кодексу\~відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається із заяви відповідача про визнання позову така позиція не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку, що є законні підстави для задоволення позову. Разом з тим, як вбачається з висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79 цс 14, аналіз норм\~ст. 99 Конституції України, ст. ст.192,\~533 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України\~гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені\~ст. 625 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 540 000 грн. Крім цього, у відповідності до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5400 грн. судового збору.

Outcome: approved