Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач, 19.08.2014 року, звернувся в Шишацький районний суду Полтавської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, у позовній заяві вказав, що між ним та відповідачем [PERSON], 15.06.2006 року було укладено кредитний договір без номера, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 5600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за вказаним кредитним договором, станом на 30.06.2014 року він мав заборгованість за кредитним договором перед позивачем на суму 13028,87 гривень, яку позивач просив суд стягнути в примусовому порядку та просив стягнути судові витрати у розмірі 243,60 гривень. Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 15.10.2014 року були задоволені позовні вимоги ПАТ КБ « Приватбанк», стягнуто з відповідача [PERSON] на користь банку 13028,87 гривень заборгованості за кредитним договором, та 243,60 гривень судових витрат. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області від 15.01.2015 року, апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Шишацького районного суду від 15.10.2014 року було відхилено, а вказане рішення Шишацького районного суду залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.10.2015 року, було частково задоволено касаційну скаргу [PERSON], рішення Шишацького районного суду від 15.10.2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 15.01.2015 року було скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В судове засідання на 10-00 годин 16.05.2016 року, представник позивача не зявився, просив провести судове засідання без його участі у звязку з великою завантаженістю юристів, надав суду уточнену позовну заяву в якій просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором, яка залишилася станом на 09.02.2016 року, у розмірі 8867,14 гривень, та судові витрати у розмірі 243,60 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, 16.05.2016 року за вхідним № 1558, від нього надійшла заява в якій він просив справу розглянути без його участі та відмовити позивачу в позові за пропуском строку позовної давності, також надав суду довідку про відсутність у нього заборгованості перед позивачем станом на 16.05.2016 року. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON], 15.06.2006 року було укладено кредитний договір без номера, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 5600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на момент звернення позивача до суду 19.08.2014 року, існувала заборгованість 13028,87 гривень, в уточненій позовній заяві ( а.с.186 -188) позивач вказав, що станом на 09.02.2016 року, заборгованість до стягнення становить 8867,14, гривень та судові втрати в сумі 243,60 гривень. Відповідач [PERSON] надав суду довідку від 16.05.2016 року ( а.с. 222) з якої вбачається, що станом на 16.05.2016 року, він не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» Згідно ст.ст. 526,530,610, ч.1 ст. 612 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання). Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст.267 ЦК України) Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків , що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок., при цьому початок перебігу позовної давності повязується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями( фактами) які свідчать про порушення прав особи ( ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Згідно Умов та правил надання банківських послуг, наданих позивачем, мінімальний обовязків платіж це розмір боргових зобовязань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником на протязі дії строку картки. Оскільки умовами договору ( графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобовязання , які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, а тому початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником цього зобовязання. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених норм, суд приходить до висновку про те, що в разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до заяви відповідача [PERSON] про надання кредиту, термін дії картки встановлений до 31.12.2009 року, строк її дії не продовжувався і у подальшому будь-яке погашення заборгованості за кредитом відповідачем не здійснювалося. Беручи до уваги, що позивач звернувся в суд з позовом про захист свого права 19.08.2014 року, тоді як позовна давність, встановлена ст. 257 ЦК України, збігла 19.04.2011 року, суд приходить до висновку про відмову в позові за спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем. Позивач у позові не зазначив причини пропуску строку позовної давності та не заявляв клопотання про його поновлення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed