Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач 20 лютого 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між сторонами 03 січня 2014 року було укладено кредитний договір №\~R53113512764B, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 50\~000,00 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 15% річних, з кінцевим терміном повернення 03.01.2017 року. Позивач свої зобовязання виконав, - кредит надав, але станом на 17.11.2014 року заборгованість відповідачки перед банком складає 51\~774,10 грн., із якої: заборгованість по кредиту 43\~321,52 грн.; заборгованість по процентам 2\~015,63 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 2\~000,70 грн. Оскільки відповідачка здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором не бажає, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь суму заборгованості у розмірі 51\~774,10 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача, діючий за довіреністю [PERSON], не зявився. Про час, місце та день судового засідання був сповіщений у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не зявилась. Про день, час і місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надавала. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 03 січня 2014 року між ПАТ\~«ВТБ\~Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~R53113512764B, відповідно до умов якого банк зобовязався надати відповідачу грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів №26255001134680 у Дніпропетровському відділенні №2 ПАТ «ВТБ Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних, комісійної винагороди за управління кредитом у розмірі 1,69% щомісячно від початкової суми кредиту, строком користування до 03.01.2017 року (а.с.5-6). Позивач умови договору виконав, - кредит надав, про що свідчить меморіальний ордер №62286 від 03.01.2014 року (а.с.22). Однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, допустила прострочення сплати процентів за користування кредитом, в наслідок чого станом на 17.11.2014 року заборгованість відповідачки перед банком складає 51\~774,10 грн., із якої: заборгованість по кредиту 43\~321,52 грн.; заборгованість по процентам 2\~015,63 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 2\~000,70 грн. (а.с.12). Про наявність заборгованості відповідачка повідомлялась листом-вимогою про дострокове повернення кредиту (а.с.23). Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №\~R53113512764B від 03.01.2014 року в розмірі 51\~774,10 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 517,74\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved