Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.04.2015 року звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що протягом 2010-2013 років проживав однією сім'ю з відповідачкою [PERSON] без державної реєстрації шлюбу. Від даних стосунків відповідачка [INFO] народила сина [PERSON], батько дитини записаний зі слів матері - [PERSON]. На даний час дитина покинута відповідачкою та знаходиться на повному державному забезпеченні в КЛПЗ СОР «Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини» за її власною заявою. Він є біологічним батьком дитини, але здійснити свій батьківський обов'язок не має можливості так як юридично не являється її батьком. Тому вважає, що його право щодо визначення батьківства дитини порушено і має намір його захистити у судовому порядку шляхом визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини щодо відомостей про батька та зміни прізвища. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що проживав з [PERSON] з листопада 2010 року по 2014 рік однією сім'єю. Від цих стосунків вона завагітніла і вони мали намір зареєструвати шлюб, але на той час [PERSON] не було 18 років, тому вона у грудні 2011 року зверталася до суду про надання їй права на шлюб. Проте, через деякий час вона передумала і шлюб вони не уклали. [INFO] вона народила їх спільного сина [PERSON], але як він потім дізнався, записала батьком дитини [PERSON]. Він постійно піклувався за дитиною, утримував його, але з 2014 року [PERSON] стала з сином проживати окремо від нього з іншим чоловіком, від якого теж у вересні 2014 року народила сина. А в жовтні 2014 року вона написала заяву і помістила сина [PERSON] на 6 місяців до будинку дитини. Коли він про це дізнався, то вирішив зібрати необхідні документи та визнати своє батьківство на дитину, щоб в подальшому піклуватися за ним. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не прибула, заяви про розгляд справи без її участі не подала, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи /а.с.25-26/. Представник третьої особи Кузовенко О.Г., що діє на підставі посвідчення /а.с.27/, у судовому засіданні проти позову не заперечує та пояснила, що на підставі відповідного рішення суду будуть внесені зміни до актового запису про народження дитини. Враховуючи думку позивача, представника третьої особи, які не заперечують проти розгляду справи без участі відповідача, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без її участі в заочному порядку відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження та актового запису про народження № 11 від 05.03.2012 року, здійсненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великописарівського районного управління юстиції у Сумській області, [PERSON] народився [INFO] в смт. Велика Писарівка Сумської області, в графі батьки є запис про батька - [PERSON], громадянин України; про матір - [PERSON], громадянка України; підставою запису відомостей про батька є вказівка матері згідно ч. 1 ст. 135 СК України /а.с.6-7/. Згідно довідки Великописарівської селищної ради [PERSON] дійсно проживав в [ADDRESS] із співмешканкою [PERSON], 1994 року народження та сином [PERSON] /а.с.8/. 02.10.2014 року [PERSON] написала заяву про тимчасове влаштування дитини [PERSON], 2012 року народження в будинок дитини терміном 6 місяців з причин, що вона є одинокою матір'ю і не має власного житла /а.с.11/. Відповідно довідки Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини від 13.03.2014 року за № 364/1 неповнолітній [PERSON], [INFO] перебуває в закладі з 3 жовтня 2014 року по даний час /а.с. 9/. Відповідно довідки Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини від 13.03.2014 року за № 368/1 неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають в закладі з 3 жовтня 2014 року по даний час на повному державному забезпеченні. Протягом вказаного часу матір [PERSON] відвідувала дітей один раз, не телефонувала, не цікавилася потребами, станом здоров'я та розвитком дітей, не бере участі в їх вихованні /а.с.10/. Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 13.06.2013 року [PERSON], 1994 року народження була позбавлена батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] /а.с.12/. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали кожен окремо, що у 2010 році [PERSON] спочатку зустрічався з [PERSON], а з листопада 2010 року вони стали разом проживати в його помешканні по [ADDRESS]. Через деякий час [PERSON] завагітніла, [PERSON] чекав народження дитини, а в лютому 2012 року в них народився син [PERSON]. [PERSON] забирав [PERSON] з сином з пологового будинку, весь час піклувався за сином, гуляв з ним, купував подарунки. З 2014 року коли [PERSON] з сином проживала окремо, він продовжував провідувати сина, купував йому гостинці, необхідні речі. В судовому засіданні оглядалася цивільна справа № 2-0-60/11 за заявою [PERSON] про надання права на шлюб до досягнення шлюбного віку, заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON], з матеріалів якої слідує що [PERSON], [INFO] звернулася до Великописарівського районного суду 20.12.2011 року з відповідною заявою. Свої вимоги мотивувала тим, що вона бажала зареєструвати шлюб з [PERSON], 1988 року народження, з яким вона фактично проживає та має вагітність 28 тижнів. В зв'язку з тим, що не досягла 18-ти років, прохала суд надати їй право на шлюб. До заяви крім інших документів, додана довідка Великописарівської поліклінніки від 14.12.2011 року , що вона має вагітність 28 тижнів. Ухвалою Великописарівського районного суду від 29.12.2011 року заява [PERSON] залишена без розгляду за її заявою. Також позивач у судовому засіданні надав фотознімки, на яких він знаходиться разом з хлопчиком в своєму будинку та на порозі церкви після хрещення дитини разом з відповідачкою по справі та хрещеними батьками /а.с.29-30/. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15.05.06 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в п. 3 - оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, має вирішуватися відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Оскільки дитина [PERSON], щодо якої визнається батьківство позивача, народився [INFO], то слід при розгляді даного позову керуватися діючими на той час нормами закону, тобто Сімейним Кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути поданою як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визначене за рішенням суду; підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України; позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 цього Кодексу. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 7 грудня 2006 року за результатами розгляду справи «Хант проти України» (Заява N 31111/04) (п.п. 54-55) зазначив, що: «між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». В свою чергу, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 № 798-ХІІ (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] протягом періоду з листопада 2010 року по січень 2014 року проживав однією сім'ю з відповідачкою по справі [PERSON] без реєстрації шлюбу. Від цих відносин у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Батьком дитини при реєстрації народження записаний [PERSON] зі слів матері. З 2014 року сторони проживали окремо, дитина була при матері. В жовтні відповідачка записала заяву і помістила сина [PERSON], 2012 року народження до Сумського будинку дитини на 6 місяців, після сплину вказаного терміну дитину звідти не забрала. Позивач має намір визнати своє батьківство на сина як біологічний батько та забрати його з будинку дитини. З роз'яснень вищевказаного Пленуму Верховного Суду України пункту 9 слідує, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства /материнства/ має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства /материнства/ в органах РАЦС /прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено/. Судом не встановлено доказів, які б спростовували факт, що позивач [PERSON] є біологічним батьком сина позивачки [PERSON] Визнати його батьківство можливо лише у судовому порядку відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України.

Outcome: approved