Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач 27.09.2018 р. звернулась до суду з позовом в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що їй належить спірний житловий будинок, у якому зареєстрований відповідач, який у 2016 році виїхав з будинку, та з вказаного часу у ньому не проживає, свої речі вивіз, комунальні послуги не сплачує. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, залучено в якості третьої особи Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради та призначено судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 листопада 2018 року задоволено клопотання позивача про виклик та допит свідків, судове засідання відкладено на 29.11.2018 р. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Вказала, що домоволодіння на чотирьох господарів, син зареєстрований у її частині, їй дуже тяжко сплачувати комунальні послуги за двох осіб. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив суду не подавав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що позивач його донька, а відповідач - онук, який з 2016 року не проживає у належному позивачу будинку. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачу проживати у житлі йому невідомі, речі відповідача у будинку відсутні. Онук вирішив жити окремо від матері, з 2012 року періодично працював у Автономній Республіці Крим, а з 2016 року остаточно вирішив там проживати. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивач її сестра, а відповідач племінник, який поїхав працювати до Криму два роки тому, та повертатись до дому не збирається. Випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачу проживати у житлі їй невідомі, речі відповідача у будинку відсутні. Суд, заслухав вступне слово позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. 32/100 частин житлового будинку [ADDRESS] належить на праві власності позивачеві - [PERSON], що підтверджено договором купівлі-продажу від 18.12.2004 р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6213672 від 14.01.2005 р. (арк. справи 7-8). Згідно довідки про склад сім'ї №391 від 25.09.2018 р. виданої головою квартального комітеут №4, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], останній зареєстрований, однак протягом двох років не проживає, що підтверджено сусідами [PERSON], [PERSON] (арк. справи 9). За відомостями домової книги на домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований у будинку 27.01.2004 р. Відсутність речей відповідача та його не проживання за вказаною адресою підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутня, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, покинув житло добровільно, майно та речі відповідача в будинку відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному домоволодінні з 2016 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 03 грудня 2018 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved