Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернулися до відповідача Михальчанської сільської ради, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, посилаючись на те, що рішенням від 14 лютого 2008 року №57 23/08 Михальчанська сільська рада Сторожинецького району Чернівецької області вирішила: надати дозвіл на розробку проекту відводу щодо надання земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] орієнтовною площею 0,15 га. Рішенням від 18 травня 2009 року Михальчанська сільська рада Сторожинецького району Чернівецької області вирішила виділити сім`ї позивача 0,20 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. 15 вересня 2009 року головою сільської Ради та начальником відділу Держкомзему у Сторожинецькому районі позивачу видано державний акт на право власності на земельну ділянку. З цього часу позивач використовує належну йому на праві приватної власності земельну ділянку за цільовим призначенням. Рішенням від 11 лютого 2013 року №86 виконком Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області вирішив зокрема про таке: повідомлення [PERSON] від 10.09.2012 вх. №225 про початок виконання будівельних робіт щодо будівництва індивідуального житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] прийняти до відома, зобов`язати [PERSON] утримувати територію загального користування, прилеглі до його присадибної ділянки по [ADDRESS] у відповідності до Правил благоустрою населених пунктів Михальчанської сільської Ради, затверджених рішенням XII сесії сільської Ради VI скликання від 19.04.2012 №69 - 12/2012; присвоїти нову окрему поштову адресу об`єкту нерухомого майна - розпочатому будівництвом житловому будинку, забудовником якого є [PERSON] : [ADDRESS] ; 04.09.2013 позивачу видано будівельний паспорт на підставі державного акту на праві приватної власності на земельну ділянку ЯД №121530 від 15.09.2009 року відділом містобудування архітектури та ЖКГ районної державної адміністрації. В додаток до будівельного паспорта надано схему забудови земельної ділянки, в якому вказано, зокрема і під`їзд до будівлі [ADDRESS] , яка призначена для руху транспорту і пішоходів у межах села Михальча. Рішенням від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 відповідач надав дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 0,02 га для індивідуального садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована по [ADDRESS] . Посилаючись на те, що зазначеним рішенням відповідача порушено його право на користування землею та приватною власністю, оскільки [PERSON] проведено приватизацію землі з порушенням земельного законодавства, а саме приватизовано дорогу загального користування, яка проходить на зазначеній земельній ділянці, відповідно до Генплану с. Михальча, і таким чином йому заблоковано проїзд до місцезнаходження його будинку, позивач просив: визнати протиправним та скасувати рішення Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 «Про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва [PERSON] ». та усунути перешкоди в користуванні позивачем [ADDRESS] шляхом зобов`язання відповідача поновити цільове призначення [ADDRESS] , як землі загального користування. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області позовні вимоги не визнав, надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивач у позові не зазначив, якими діями орган місцевого самоврядування порушив конституційні права позивача на користування та розпорядження приватною власністю. Орган місцевого самоврядування, надавши дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0.02 га в с. Михальча Сторожинецького району за результатом розгляду заяви громадянки України [PERSON] , діяв в порядку ст. 118 Земельного кодексу України та в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок визначених ст. 121 ЗК України. Підстав для відмови у наданні такого дозволу [PERSON] у органу місцевого самоврядування не було, оскільки земельна ділянка знаходилась на землях сільської ради сільськогосподарського призначення (пасовище) біля дороги по [ADDRESS] була передана у власність гр. [PERSON] . Крім того, [ADDRESS] має два заїзди, що дає можливість заїзду до своєї земельної ділянки позивачу. Процедура безоплатної передачі [PERSON] земельної ділянки у власність 0.0100 га ніким не оскаржувалась, звернень до ради щодо спорів з боку інших осіб, які б претендували на дану земельну ділянку 0.0100 га не було, тому [PERSON] завершила процедуру безоплатного отримання у власність земельної ділянки та зареєструвала право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 7324586500:02:002:0477 площею - 0,0100 га для індивідуального садівництва по [ADDRESS] . Крім того, оскаржуване позивачем рішення від 13 грудня 2019 року № 103-30/2019 вичерпало себе фактом виготовлення проекту землеустрою і це рішення не є таким, без якого може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. Щодо вимоги зобов`язання сільської ради усунути перешкоди у користуванні [ADDRESS] , то вона також безпідставна, оскільки сільська рада не перешкоджала у користуванні позивачу вищевказаної вулиці і нормами чинного законодавства не передбачено повноваження органу місцевого самоврядування на поновлення цільового призначення вулиці, як землі загального користування. Крім того, спір щодо користування земельною ділянкою виник між суміжними землевласниками, а тому Михальчанська сільська рада не може нести відповідальність за їх дії. З цих підстав у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Третя особа [PERSON] в особі представника адвоката [PERSON] у задоволенні позовних вимог просили відмовити та надали пояснення, в якому зазначили, що проїзду на спірній земельній ділянці ніколи не було. Позивачу було тимчасово надано батьком [PERSON] дозвіл на доставку будівельних матеріалів до своєї земельної ділянки. У позивача є інший заїзд, однак він не бажає користуватися ним, оскільки він є на декілька метрів довше за штучно створену ним дорогу. На підтвердження зазначеного надала акт обстеження території, викопіювання із проекту встановлення адміністративних меж та викопіювання генерального плану с. Михальча. Суд знаходить, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що предметом позову є оскарження дій Михальчанської сільської ради, щодо прийняття рішення від 13.12.2019 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0.02 га в с. Михальча, Сторожинецького району». Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні позивач належним чином не довів ту обставину, що прийнявши рішення від 13.12.2019 року та надавши дозвіл на розробку проекту землеустрою [PERSON] Михальчанська сільська рада порушила права, свободи чи законні інтереси позивача. Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що правових підстав для відмови у задоволенні даної заяви [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0.0100 га в с. Михальча Сторожинецького району не було, оскільки земельна ділянка знаходилась на землях сільської ради сільськогосподарського призначення (пасовище) біля дороги по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з генплану та витягом з публічної карти і саме земля 0,01 га біля дороги по [ADDRESS] була передана у власність [PERSON] . Крім того, [ADDRESS] має два заїзди, що підтверджується витягом з публічної карти, тому доводи позивача про існування перешкод у заїзді до його земельної ділянки є такими, що не відповідають дійсності та є неспроможними. Судом встановлено, що відповідач, як орган місцевого самоврядування, діяв у межах та у спосіб визначений законодавством, тобто відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст. 19 Закону України «Про звернення громадян». Орган місцевого самоврядування відреагував на заяву громадянки [PERSON] , та сільською радою в межах своїх повноважень визначених ст. 26 п. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ст. 118 ЗК України, було прийнято відповідне рішення №103-30/2019 від 13 грудня 2019 року. Як вбачається із Постанови Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №803/667/18 особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу. Отже, зазначене рішення відповідача не є таким, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. Таким чином, суд знаходить, що відповідач прийнявши оскаржуване рішення від 13.12.2019 року №103-30/2019 «Про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва [PERSON] » діяв в межах та у спосіб передбачений діючим земельним законодавством, а тому підстав для задоволення позову суд не знаходить.

Outcome: dismissed