Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 листопада 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2012 року. У них є спільна дочка [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки між нею та відповідачем припинені з березня 2016 року. Через відсутність взаєморозуміння та сварки вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Були випадки, коли відповідач безпідставно її ревнував та піднімав на неї руки. В даний час відповдач має іншу жінку, з якою проживає, а тому вважає, що її сім'я з відповідачем розпалася остаточно і в майбутньому вони не помиряться. Просила розірвати шлюб, залишити дошлюбне прізвище [PERSON], визначити місце проживання дитини з нею. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення, просила не призначати строк для примирення, так як повністю втратила почуття до чоловіка і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить зворотня поштова розписка на а.с. 23 та телефонограмма (а.с. 22), своїх пояснень чи заперечень проти позову не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 червня 2012 року. Вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння та сварки, неправомірну поведінку відповідача, сторони припинили сімейні стосунки і з березня 2016 року проживають окремо за різними адресами. Позивач просила суд не призначати строк для примирення, так як повністю втратила до чоловіка почуття, збереження шлюбу суперечить її інтересам, бажання відновити сімейні стосунки з відповідачем у неї відсутні. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~ За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Місце проживання дитини суд визначає з матір'ю. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір в дохід держави в сумі 1102,40 гривень (а.с.1,2), ці витрати суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved