Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач 28.10.2015 року звернулася до суду з даним позовом, зазначаючи, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. В зв'язку зі смертю відкрилась спадщина на збудований нею житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. На момент смерті матері вона була неповнолітньою, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Ще за життя матері згідно з рішенням виконавчого комітету Марківської селищної ради від 24.01.1990 року №5 було дозволено будівництво житлового будинку по [ADDRESS] на земельній ділянці, виділеній у користування [PERSON]. Відповідно до рішення виконкому Марківської районної ради від 30.03.1990 року № 54 «Про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку» та будівельного паспорта на забудову земельної ділянки від 01.06.1990 року № 149 мати збудувала житловий будинок, але отримати правовстановлюючі документи на нього не встигла із-за трагічної смерті. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій будівлі та її відповідність надійності і безпечної експлуатації, затвердженого в 2015 році архітектором [PERSON] за результатами проведення технічного обстеження об,єкта, розташованого в [ADDRESS], встановлено його відповідність надійності і безпечній експлуатації та згідно з ДБН В.2.2-15-2005 Житлові будинки. Основні положення, ДБН 79-92 Житлові будинки для індивідуальних забудовників України, Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об,єктів нерухомого майна дана будівля належить до житлового фонду. Позивач вважає, що оскільки вона набула право власності на цей будинок, то відповідно до ст. 120 ЗК України набула право власності і на земельну ділянку, на якій він розташований, площею 0,0143 га. В добровільному порядку зареєструвати право власності на спадкове майно вона не може, тому як [PERSON] ще в 2003 році подарувала всю земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер [NUMBER], відповідачу. Позивач просила визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок і земельну ділянку площею 0,0143 га та розглянути справу за її відсутності. Відповідач позов визнала повністю, просила розглянути справу без її участі . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Як убачається із матеріалів справи, об,єкт нерухомого майна, який розташований по [ADDRESS] є житловим будинком, що підтверджується висновком архітектора [PERSON], зробленим у 2015 році. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [PERSON] збудувала спірний будинок згідно з рішенням виконавчого комітету Марківської селищної ради від 24.01.1990 року №5 ( надано дозвіл на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] на земельній ділянці, виділеній у користування [PERSON]), рішенням виконкому Марківської районної ради від 30.03.1990 року № 54 «Про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку» та будівельного паспорта на забудову земельної ділянки від 01.06.1990 року № 149, але отримати правовстановлюючі документи на нього не встигла із-за смерті, яка настала [INFO] року. Позивач, донька померлої, на той час неповнолітня особа, відповідно до ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок неможливе, тому як земельна ділянка площею 0,0143 га, на якій він розташований, належить відповідачу, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 19.12.2003 року. Ст. 120 ЗК та ст. 1225 ЦК України передбачено, що до особи , яка набула право власності на житловий будинок ,будівлю або споруду, розміщенні на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщенні, без зміни її цільового призначення. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнала повністю і це не суперечить закону, не порушує права та інтереси сторін і інших осіб, тому є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved