Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач 28 березня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 жовтня 2011 року на перехресті пр.. Свободи та вул. Гвардійська у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача, який керуючи автомобілем «Деу Леганза», д/н [NUMBER], скоїв наїзд на автомобіль «Тойота Камрі» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2011 року обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються. Згідно висновку №010711/11 від 14.10.2011 року вартість матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля «Тойота Камрі» д/н [NUMBER] складає 30 116,74 грн. На момент ДТП автомобіль «Тойота Камрі» д/н [NUMBER], який є власністю [PERSON] було застраховано в ПрАТ «Страхова компанія «АЛЬЯНС». Позивач, виконуючи договірні зобов'язання за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 23.0012605.03 від 07.09.2011 року, відшкодував заподіяний відповідачем збиток та перерахував страхове відшкодування у сумі 23 998,93 грн. Наголошуючи на тому, що [PERSON] як особа відповідальна за заподіяну шкоду, зобов'язана компенсувати завдані збитки у порядку регресу відповідно до законодавства, у зв'язку із чим, звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути на свою користь з відповідача суму збитків в порядку регресу у розмірі 23 998,93 грн. та судові витрати по справі. Позивач, в особі свого представника, діючого на підставі довіреності Сніжка Є.В., в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.41). Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого розгляду справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного договору страхування, на вимогу відшкодування шкоди в порядку регресу. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. В ході розгляду справи встановлено, що 07 вересня 2011 року між ПАТ «Страхова компанія «АЛЬЯНС» та [PERSON] було укладено поліс добровільного страхування наземного транспорту № 23.0012605.03, строком дії з 16.09.2011 року по 15.09.2012 року (а. с. 3). Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2011 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених, ст.. 124, ст..122-4, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с.6). За вищевказаною постановою, 13 жовтня 2011 року [PERSON] керуючи автомобілем «Деу Леганза», д/н [NUMBER], рухався по пр.. Свободи в м. Дніпропетровську, де на перехресті з вул.. Гвардійською не витримав безпечну дистанцію внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Після цього [PERSON] місце ДТП залишив та про пригоду до ДАІ не повідомив. Згідно звіту № 010711/11 від 14.10.2011 року про визначенню вартості матеріального збитку, у зв'язку з аварійними ушкодженнями, завданими автомобілю «Toyota Camry» д/н [NUMBER], загальна вартість матеріальної шкоди, завданої власнику вищевказаного автомобіля, складає 30 116,74 грн. (а.с.10-24). Відповідно до страхового акту №23.7634.11 від 04.11.2011 року, сума страхового відшкодування, що підлягає відшкодуванню становить 23 998,93 грн. (а.с.7,8). Позивач, виконуючи свої договірні зобов'язання за полісом добровільного страхування наземного транспорту № 23.0012605.03 від 07.09.2011 року, перерахував страхове відшкодування в сумі 23 998,93 грн., про що свідчать платіжні доручення № 2171 від 04.11.2011 року та №2223 від 11.11.2011 року (а.с.30,31). За змістом статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному розмірі особою, яка її завдала. Згідно частини 2 статті 1187 Цивільного Кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно п. 1 ч. 1 статті 1188 Цивільного Кодексу України, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно частини 1 статті 1191 Цивільного Кодексу України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. За статтею 27 Закону України «Про страхування» №85/96 ВР від 07.03.1996 року, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або передача управління транспортним засобом такій особі, що є підставою для регресної вимоги (стаття 38 Закону № 1961-IV), може бути підтверджено вироком суду, постановою про накладення адміністративного стягнення або іншими доказами, які з достовірністю встановлюють таку обставину, а при передачі транспортного засобу особі у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, про такий стан має бути відомо особі, яка передає транспортний засіб. Відповідно до статті 993 Цивільного Кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із [PERSON] на користь позивача суму відшкодування збитків у розмірі 23 998,93 грн. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по оплаті судового збору на суму 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved