Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 26.09.1981 року між сторонами зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Золотоноша Черкаської області, актовий запис № 218. З моменту одруження вони проживали разом, вели спільне господарство та виконували обов`язки чоловіка та жінки. Проте, з часом різні погляди на сумлінність виконання своїх сімейних зобов`язань призвели до втрати довіри та втрати бачення спільного майбутнього, з боку позивача усе, що було потрібно для збереження сім`ї було виконано. На сьогоднішній день вони є чужими людьми, спільне господарство не ведуть, не підтримують нормальні сімейні відносини як подружжя, не проживають разом останні п`ять років, подальше сімейне життя буде суперечити особистим інтересам кожного з них. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 908 грн. 27 серпня 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій зазначила, що просить розглянути справу за її відсутності. Також вказала, що позов підтримує та просить його задоволити, разом як подружжя не проживають з 2019 року, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Також зазначив, разом як подружжя не проживають з 2019 року. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Встановлено, що 26 вересня 1981 року, згідно свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] ), сторони зареєстрували шлюб у Золотоніському райвідділі ЗАГС Черкаськох області), про що складено актовий запис № 218. Неповнолітніх дітей сторони не мають. При прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON] , який погодився на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, разом як подружжя не проживають, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 908 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved