Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідачка) про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що 27.01.2007 уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 14. [INFO] відповідачка народила дочку [PERSON] . Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.01.2009 по справі № 2-86/2009 шлюб між ними було розірвано. [INFO] відповідачка народила сина - [PERSON] , а 23.01.2019 зареєструвала його у Канівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 22. На підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.06.2021 (справа № 697/519/21), позивач повинен виплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2021 (справа № 697/789/21), позивач повинен виплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.04.2021 до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позивач вказує, що загальний розмір аліментів, який стягується з нього на користь [PERSON] перевищує половину його заробітної плати 1/4 + 1/4, що ставить його у скрутне матеріальне становище. На сьогодні склалася ситуація, коли він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, а саме: 1/4 всіх доходів на кожну дитину, тобто 1/2 всіх своїх доходів в сумі. З огляду на вказані обставини, позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.06.2021 на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2021 на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; відкликати виконавчі листи видані Канівським міськрайонний судом Черкаської області за № 697/519/21 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття та за № 697/789/21 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.04.2021 до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, свої інтереси доручив представляти адвокату Шишці Р.І. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, свої інтереси доручила представляти адвокату Потієнко Т.М. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Шишка Р.І. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача - адвокат Потієнко Т.М. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила та просила в задоволенні позовної заяви відмовити. Зазначила, що позивач є особою працездатного віку, має задовільний, стабільний майновий стан і може сплачувати аліменти на двох дітей у визначеному судом розмірі, ним не доведено належними доказами погіршення свого матеріального становища після прийняття Канівським міськрайонний судом Черкаської області рішень у цивільних справах про стягнення з нього аліментів на двох дітей, всім обставинам про які зазначає позивач у своїй позовній заяві судом була надана правова оцінка. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.06.2021 у справі № 697/519/21 змінено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.07.2010 року у справі № 2-843/2010 з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з суми 250,00 гривень, визначивши подальше стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття (а.с.7-9). Крім цього, рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2021 у справі № 697/789/21 стягнуто з [PERSON] , [INFO] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.04.2021 до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11). З копії довідки ФОП [PERSON] № 6 від 18.05.2021 вбачається, що [PERSON] працює на посаді водія у ФОП [PERSON] з окладом 6 000,00 грн. (а.с.15). Позивач зазначає, що загальний розмір аліментів, який стягується з нього на користь відповідачки перевищує половину його заробітної плати (1/4 + 1/4), що ставить його у скрутне матеріальне становище. На сьогодні склалася ситуація, коли він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, а саме: 1/4 всіх доходів на кожну дитину, тобто 1/2 всіх своїх доходів в сумі, тому звернувся до суду з вищевказаним позовом. Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів. Відповідно до частини дев`ятої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Вказана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Отже, з положень ст. 181 та ст. 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Таким чином, з викладеного вище вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду є правом суду, а не його обов`язком та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, враховуючи встановлений частиною першою статті 81 ЦПК України обов`язок доказування, у справах про зміну розміру аліментів позивач повинен довести як наявність обставин, передбачених статтею 192 СК України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками) та існують на момент звернення з позовом. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі 27/21323/17 (провадження № 61-8597св18). Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що розмір аліментів, стягнутих з нього на утримання двох дітей за рішеннями суду перевищує половину його заробітної плати, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Проте, всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту погіршення свого майнового стану, як платника аліментів, після ухвалення судових рішень про стягнення аліментів на дітей та на час звернення з позовом, яке б було підставою для зменшення розміру аліментів у порядку ст. 192 СК України. Жодних нових обставин та доказів, які б підтверджували погіршення матеріального, сімейного становища чи погіршення стану здоров`я позивача, які не були досліджені та враховані Канівським міськрайонний судом Черкаської області при постановленні рішень від 03.06.2021 (справа № 697/519/21) та від 23.06.2021 (справа № 697/789/21), які набрали законної сили та не були оскаржені сторонами у справі, позивач не надав. Суд також звертає увагу на те, що надана позивачем довідка ФОП [PERSON] № 6 від 18.05.2021 з якої вбачається, що позивач працює на посаді водія у ФОП [PERSON] з окладом 6 000,00 грн. була також надана суду та врахована при постановленні рішення від 23.06.2021. Посилання позивача на відсутність достатнього щомісячного заробітку, необхідного для сплати аліментів на двох дітей та для забезпечення особистих потреб без надання відповідних доказів погіршення його майнового стану не є підставою для зменшення розміру аліментів на дітей та не звільняє його від обов`язку їх утримання на рівні з матір`ю. Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, враховуючи право дітей на достойний рівень матеріального забезпечення і обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на двох дітей, не може бути безпідставно заниженим. Зважаючи на вищевикладене, інтереси обох дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення, суд вбачає відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки правові підстави для такого рішення позивачем не доведені. На підставі вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів у повному обсязі. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що відповідачкою понесені судові витрати на правову допомогу. Так, з матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідачки під час судового розгляду справи судом першої інстанції здійснювала адвокат Потієнко Тетяна Миколаївна, яка на підтвердження повноважень представника надала суду ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СА № 1016568, виписаний на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 20-ц/21 від 17.03.2021, який підписано сторонами: клієнтом [PERSON] та адвокатом Потієнко Тетяною Миколаївною, а також копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 30.10.2013. Як встановлено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Таким чином, повноваження адвоката Потієнко Т.М., як представника відповідача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством - ордером. Подання суду інших документів з цією метою не передбачено. Наявні у справі документи безперечно свідчать про те, що Потієнко Т.М. брала участь у розгляді справи як адвокат на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 20-ц/21 від 17.03.2021, укладеного з відповідачкою [PERSON] . При цьому, жодних підстав стверджувати про те, що правова допомога адвокатом Потієнко Т.І. надавалась відповідачці на безоплатній основі, не встановлено. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокатом надано Договір про надання правової допомоги № 20-ц/21 від 17.03.2021, укладений між адвокатом Потієнко Т.М. та [PERSON] , Акт виконаних робіт до договору № 20-ц/21 від 23.09.2021, Акт виконаних робіт до договору № 20-ц/21 від 11.10.2021, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 19 від 23.09.2021, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 20 від 11.10.2021, відповідно до яких розмір послуг адвоката склав 3 000,00 грн. Дослідженими у судовому засіданні доказами надання адвокатом Потієнко Т.М. професійної правничої допомоги, у відповідності до вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України, розмір витрат, на думку суду, є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, в зв`язку з чим, заявлені вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити, тому згідно з ст. 141 ЦПК України, до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved