Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.06.2018 року звернувся до суду з позовом, у якому просить ухвалити рішення про встановлення юридичних фактів і визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами [ADDRESS], після матері, [PERSON], померлої [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач постійно проживає і з 18.08.1998 року зареєстрований в [ADDRESS]. Цей будинок за правом власності зареєстрований на ім'я його дідуся з боку батька, [PERSON], на підставі виконавчого листа народного суду шостого району м. Харкова від 27.12.1922 року за постановою Жилкомісії по денаціоналізації будинків при Харківському міськвиконкомі від [INFO]. [PERSON] помер [INFO] в м. Харкові, заповіту не залишив, внаслідок його смерті відкрилося спадкування за законом. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги був рідний син спадкодавця (батько позивача), [PERSON], який з часу народження постійно проживав за однією з батьком адресою, але спадщину не оформляв і свідоцтва про право на спадщину не отримував. Свідоцтво про народження 18.01.1911 року в м. Харкові [PERSON] втрачено, метричні книги церков м. Харкова за цей час збереглися неповністю та частково пошкоджені, метричний запис про народження [PERSON] в них відсутній. [PERSON] помер [INFO], заповіту не залишив, заяви його спадкоємців про прийняття спадщини або відмову від неї не надходили, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Єдиним спадкоємцем померлого за законом першої черги була його дружина, [PERSON], з якою спадкодавець перебував у шлюбі, але документ про їхнє одруження також втрачений. Спадщину [PERSON] прийняла шляхом вступу до управління і володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадку постійно проживала і була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем. Спадщину [PERSON] теж не оформляла, свідоцтва про право на спадкування не отримувала, [INFO] померла. Заповіту [PERSON] не залишила, її єдиним спадкоємцем за законом першої черги є її рідний син, позивач по справі який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу до управління і володіння спадковим майном, оскільки постійно проживав і був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем. Спадщину позивач теж не оформляв і свідоцтва про право на спадкування не отримував. Зараз він вирішив оформити спадок і з цього приводу звернувся до державного нотаріуса ХДНК № 5, але отримав відмову у здійсненні нотаріальної дії, оскільки його батьками були втрачені оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, свідоцтво про народження [PERSON] і свідоцтво про одруження батьків. За такими обставинами позивач позбавлений можливості оформити спадщину і змушений у судовому порядку доводити юридичний факт родинного зв'язку між його батьком і дідусем, а також факт перебування у зареєстрованому шлюбу його батьків. Водночас зі встановленням вищевказаних фактів і за умови їх доведеності позивач просить у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його матері визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок. Ухвалою суду від 18.06.2018 року позовні вимоги [PERSON] до Територіальної громади в особі Харківської міської ради були прийняті до розгляду, та відкрите загальне позовне провадження у цивільній справі. Клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено, витребувано з П'ятої Харківської державної нотаріальної контори: копію спадкової справи, заведеної у 2018 році внаслідок звернення [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами, розташований в [ADDRESS], після матері, [PERSON], померлої [INFO], яка на день смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS]; витребувано Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) про наявність чи відсутність заповітів після смерті: [PERSON], померлого [INFO], який на день смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]; [PERSON], [INFO], померлого [INFO], який на день смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]; [PERSON], [INFO], померлої [INFO], яка на день смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS]; витребувано для ознайомлення з Харківської міської ради інвентарну справу на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами, розташований в [ADDRESS]; витребувано з Новобаварського відділу реєстрації місця проживання в Новобаварському районі Управління ведення реєстру Територіальної громади Департаменту реєстрації Харківського міськвиконкому інформацію стосовно того, чи є дані про реєстрацію у житловому будинку [ADDRESS] [PERSON], померлого [INFO], [PERSON], [INFO], померлого [INFO], і [PERSON], [INFO], померлої [INFO], на підставі яких документів їм видавалися паспорта; витребувано з Відділу державної реєстрації актів громадянського стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції: копію актового запису про одруження в м. Харкові за період з 1930 по 1935 роки включно [PERSON], [INFO], уродженця м. Харкова (помер [INFO] в м. Харкові) і [PERSON], [INFO], уродженки с. Мурава Харківського району Харківської області (померла [INFO]); копію актового запису про смерть в м. Харкові [INFO] [PERSON], [INFO], уродженця м. Харкова, який був зареєстрований в [ADDRESS]. Задоволено клопотання [PERSON] про допит в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі ордеру юридичної консультації Жовтневого району м. Харкова від 11.06.2017 року, а також клопотання позивача від 13.06.2018 року про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі і підтвердив обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача - Територіальної громади Харківської міської ради, яка діє на підставі довіреності № 08-21/1997/2-18 від 16.07.2018 року, при вирішенні спору поклалася на розсуд суду, просила ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. В подальшому представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, враховуючи ставлення представника відповідача стосовно заявлених позовних вимог, допитавши свідків та дослідивши усі матеріали справи і додатково отримані докази заявлених вимог у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ст.ст. 76-81 Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами э будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. За заявою позивача про витребування доказів і допит свідків, що надійшла разом з позовною заявою, як то передбачено ст. 84 ЦПК України, судом були витребувані з ХДНК № 5 дані спадкової справи № 316/2018 року після [PERSON] і [PERSON], Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) [PERSON], [PERSON], [PERSON], з КП «ХМБТІ» копія інвентарної справи на спадковий житловий будинок, з Новобаварського відділу реєстрації місця проживання в Новобаварському районі Управління ведення реєстру Територіальної громади Департаменту реєстрації Харківського міськвиконкому письмова інформація про реєстрацію у житловому будинку [PERSON], [PERSON] і [PERSON] і підстави видачі паспортів, з Відділу державної РАЦС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції копії актового запису про одруження в м. Харкові за період з 1930 по 1935 роки включно [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], та копії актового запису про смерть в м. Харкові [INFO] [PERSON] Також суд задовольнив заяву позивача про допит свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи, а саме довідки КП «ХМБТІ» за № 23-5000 від 01.03.2006 року і копії правовстановлюючого документу судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами за [ADDRESS], за правом власності зареєстрований на ім'я [PERSON] на підставі виконавчого листа народного суду шостого району м. Харкова від 27.12.1922 року за постановою Жилкомісії по денаціоналізації будинків при Харківському міськвиконкомі від [INFO]. (а.с. 11, 12) [PERSON] помер [INFO] в м. Харкові, що доведено копією актового запису № 50 від 04.01.1944 року, отриманою нотаріусом ХДНК № 5 у межах спадкової справи № 316/2018 року. Заповіту [PERSON] не залишив, і це доведено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 52413542 від 25.06.2018 року, тому після його смерті відкрилася спадщина за законом. ( а.с.46) Відповідно до положень ст. ст. 418, 420 ЦК РСФСР (в редакції 1922 року), коло осіб, які прикликаються до спадкування за законом та заповітом, обмежується прямими низхідними (дітьми, онуками, про онуками) та подружжям, яке пережило померлого, а також непрацездатними та немічними особами, які фактично перебували на повному утриманні померлого не менш одного року до його смерті. Спадкоємцями за законом є діти (у тому числі всиновлені), дружина та батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менш одного року до його смерті. При отриманні спадщини за законом спадкове майно ділиться поголовно на рівні частки між усіма особами, вказаними в ст. 418 ЦК РСФСР (в редакції 1922 року). При отриманні спадщини за законом спадкове майно ділиться на рівні частки між особами, закликаними до одержання спадщини в порядку черговості, зазначеної в 1 та 3 частинах ст. 418 ЦК РСФСР (в редакції 1922 року). Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом відповідно до положень ст. ст. 416, 418 ЦК РСФСР (в редакції 1922 року), який закликався до одержання спадку, як то передбачала ст. 418 ЦК РСФСР (в редакції 1922 року), був його син, [PERSON], [INFO]. Як вбачається з відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву за № 1544/01-20 від 29.05.2018 року, після померлого [INFO] [PERSON], що проживав в [ADDRESS], за наявними в архіві даними згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ за документами П'ятої ХДНК за 1948-1990 роки та Дев'ятої ХДНК за 1954-1977 роки заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців [PERSON] до нотаріальних контор не надходили, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. (а.с. 13) [PERSON] з народження постійно проживав і за даними будинкової книги, заведеної з 18.06.1973 року, з 30.12.1964 року був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем [PERSON] - [ADDRESS]. (а.с. 16-23) Як зазначено у відповіді ХОНА № 1544/01-20 від 29.05.2018 року (а.с. 13), спадщину після свого батька [PERSON] не оформляв і свідоцтва про право на спадщину не отримував. Адже даних про відмову [PERSON] від прийняття спадщини суд не отримав, а тому згідно положень цивільного законодавства, що діяло на час відкриття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину. Свідоцтво про народження [PERSON] [INFO] в м. Харкові не збереглося. Суду надана відповідь Державного архіву Харківської області за № 01-29/3-722 від 11.04.2018 року, у якій зазначено, що в метричних книгах церков м. Харкова за 1911 рік, які збереглися неповністю та частково пошкоджені, метричного запису про народження [PERSON] немає. ( а.с. 14) [PERSON] помер [INFO], свідоцтво про смерть не збереглося, але до суду надійшла копія актового запису № 1131 від [INFO] про його смерть, складена Харківським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управляння юстиції у Харківській області. ( а.с. 50) Як вбачається з зазначеної вище відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву за № 1544/01-20 від 29.05.2018 року (а.с. 13), після померлого [INFO] [PERSON], що проживав в [ADDRESS], за наявними в архіві даними згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ за документами П'ятої ХДНК за 1948-1990 роки заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців [PERSON] до нотаріальної контори не надходили, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Судом на підставі Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 52413590 від 25.06.2018 року (а.с. 47) встановлено, що заповіту [PERSON] не залишив, тому після його смерті відкрилася спадщина за законом відповідно до положень, передбачених статтями 524-529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Так, згідно до положень ст. 524-527 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), спадкування здійснювалося за законом та за заповітом. Спадкування за законом мало місце, коли і оскільки воно не було змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнавалося останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 Кодексу), а якщо воно було невідоме, - місце знаходження майна або основної його частини. Спадкоємцями могли бути особи, які знаходилися живими до моменту смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті за його життя і народжені після його смерті. Згідно вимог ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являлися у рівних частках діти (у тому числі всиновлені), подружжя і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги відносилася також дитина померлого, народжена після його смерті. Єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] за законом першої черги відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) була дружина спадкодавця, [PERSON], [INFO] (мати позивача), уродженка с. Мурава Харківського району Харківської області, з якою спадкодавець перебував у шлюбі, але документ про одруження втрачений. Відповідно до ст. 6 Кодексу про шлюб та сім'ю України вчинені до утворення або відновлення органів реєстрації актів громадянського стану релігійні обряди і одержані на їх посвідчення документи про народження, укладання шлюбу, розірвання шлюбу і смерть прирівнюються до актових записів, вчинених у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Спадщину [PERSON] прийняла відповідно до положень ст. ст. 548 та п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), оскільки фактично вступила до управління і володіння спадковим майном, на час відкриття спадщин постійно проживала і за даними будинкової книги з 16.01.1945 року була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем у житловому будинку [ADDRESS]. (а.с. 16-23) Судом встановлено, що свої спадкові права [PERSON] не оформляла і свідоцтва про право на спадкування не отримувала, але як передбачено ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття. [PERSON] померла [INFO], що вбачається зі свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 639860, повторно складеного 13.06.2018 року відділом державної РАЦС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції на підставі актового запису № 588 від 22.06.1987 року. ( а.с. 66) Судом на підставі Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 52413604 від 25.06.2018 року встановлено, що заповіту [PERSON] не залишила, тому після її смерті відкрилося спадкування за законом відповідно до положень, передбачених статтями 524-529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). ( а.с. 45) Єдиним спадкоємцем померлої за законом першої черги відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) є позивач, син спадкодавця. Факт того, що [PERSON] доводиться рідним сином [PERSON], підтверджений свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], повторно складеним 13.06.2018 року Харківським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області на підставі актового запису № 205 від 17.01.1945 року. ( а.с. 67) Доведено, що спадщину після матері позивач прийняв відповідно до положень ст. ст. 548 та п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), а саме фактично вступив до управління і володіння спадковим майном і на час відкриття спадщини постійно проживав і за даними будинкової книги, заведеної з 29.06.1973 року, був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем у спірному житловому будинку. Розглядаючи справу, суд виходить з положень ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якою передбачено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття. Судом на підставі письмової відповіді ХДНК № 5 від 26.06.2018 року за № 1688/01-16 встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON], [INFO], згідно алфавітних книг обліку спадкових справ і книг обліку та реєстрації спадкових справ ХДНК № 5 заяви про прийняття спадщини та про відмову від її прийняття не подавалися, спадкова справа не заводилася. У цій відповіді також зазначено, що 09.07.2018 року ХДНК № 5 призначено час для відкриття спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] та винесення нотаріусом постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. (а.с. 44) Як вбачається з матеріалів справи, позивач 09.07.2018 року звернувся до державного нотаріуса ХДНК № 5 [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] і отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1780/02-31 від 09.07.2018 року. У цій Постанові державний нотаріус ХДНК № 5 після аналізу наданих позивачем документів, посилаючись на ст. 68 Закону України «Про нотаріат», зазначає про причини відмовлення у вчиненні нотаріальної дії, а саме про відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, доказів родинного зв'язку спадкодавця [PERSON] і спадкоємця [PERSON], а також документу про одруження батьків позивача, [PERSON] і [PERSON] ( а.с. 64) При вирішенні справи суд враховує положення п. п. 3.1 та 3.3. Роз'яснень Вищого Спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якими передбачено, що коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду у позовному провадженні, і зазначено, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Також суд приймає до уваги положення п. 5 ч. 2 ст. 293 і п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, якими передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, реєстрації шлюбу про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п. п. 1, 4, 7, 10 ППВСУ № 5 от 31.03.1995 року зі змінами № 15 от 25.05.1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. При подачі однією особою заяв про встановлення декількох фактів, що мають юридичне значення, всі ці заяви можуть бути об'єднані і розглянуті судом в одному провадженні. На підтвердження юридичного факту родинного зв'язку спадкодавця [PERSON], померлого [INFO] в м. Харкові, зі спадкоємцем [PERSON], [INFO], уродженцем м. Харкова, померлим [INFO], а саме, що останній є рідним сином [PERSON], суду надані такі докази. Суд отримав відповідь Державного архіву Харківської області за № 01-29/3-722 від 11.04.2018 року, у якій зазначено, що в метричних книгах церков м. Харкова за 1911 рік, які збереглися неповністю та частково пошкоджені, метричного запису про народження [PERSON] немає. ( а.с. 14 ) Як вбачається з даних будинкової книги, заведеної з 18.06.1973 року, [PERSON] з народження постійно проживав і з 30.12.1964 року був зареєстрований за однією адресою з [PERSON] ( а.с. 16-23) З будинкової книги також вбачається, що [PERSON] народився у 1911 році, і з копії актового запису № 1131 від [INFO] про його смерть, складеної Харківським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управляння юстиції у Харківській області, встановлені місто, дата його народження і адреса постійного проживання: відповідно дата і місто народження [INFO], м. Харків, адреса постійного проживання - [ADDRESS]. ( а.с. 50) Окрім того, з копії цього актового запису вбачається, що заявником на отримання свідоцтва про смерть [PERSON] зазначений [PERSON], а матеріалами справи, а саме архівною довідкою ХОДА № 01-2913-2259, 2260 від 29.10.2018 року та копією акту про народження [PERSON] [INFO] доведено, що батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON]. Тобто, [PERSON] є рідним сином [PERSON] і старшим братом позивача. ( а.с. 113, 117) Судом до матеріалів справи долучена світлина пам'ятника [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON], [INFO], помер [INFO]. ( а.с. 70) З відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву за № 1544/01-20 від 29.05.2018 року вбачається, що [PERSON], померлий [INFO], проживав в [ADDRESS]. ( а.с. 13) Окрім вищенаведеного, з матеріалів копії інвентарної справи за № 15286 на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами [ADDRESS] вбачається, що користувачем цього будинку і у 1979 році замовником технічної документації для подальшого оформлення спадщини після матері, [PERSON] (замовлення № 7252), у тому же році замовником акту поточних змін для подальшого оформлення спадщини після [PERSON], отримувачем письмової відповіді КП «ХМБТІ» стосовно сараїв літ. «Ж» і «Д» № 1027 та рахунків за 1979 рік зазначений [PERSON] (копія інвентаризаційної справи, а.с. 30, 38, 42, 43, 49, 50, 51) До того ж з матеріалів копії інвентарної справи за № 15286 на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами [ADDRESS] вбачаються дані про зміну назви вулиці і нумерації будинку, починаючи з [ADDRESS], надалі [ADDRESS] і натепер [ADDRESS]. Доводячи юридичний факт перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON], [INFO], уродженки с. Мурава Харківського району Харківської області, померлої [INFO], і [PERSON], [INFO], уродженця м. Харкова, померлого [INFO], суду надані такі докази. Згідно письмової інформації Харківського міського відділу державної РАЦС Головного територіального управляння юстиції у Харківській області від 29.06.2018 року за № 10103/15.1-04-01, актового запису про шлюб на [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], знайдено не було. (а.с. 49) У будинковій книзі (запис за № 2) відносно [PERSON], [INFO], зазначено, що вона постійно мешкала і була зареєстрована у будинку з 16.01.1945 року і перебувала «на утриманні чоловіка, [PERSON]». Вона змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]», яке усе життя мав її чоловік. Судом до матеріалів справи долучена світлина пам'ятника [PERSON], з якої вбачається, що вона, [INFO], померла [INFO]. ( а.с. 69) Факт того, що [PERSON] доводиться рідним сином [PERSON], підтверджений свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], повторно складеним 13.06.2018 року Харківським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області на підставі актового запису № 205 від 17.01.1945 року. ( а.с. 67) При цьому з матеріалів справи вбачається, що в архівному фонді Бюро ЗАГС міських відділень Управління НКВС УРСР по Харківській області у книзі реєстрації актів про народження по м. Харкову Харківського району Харківської області за 1933 рік (реєстраційний № 6271) та за 1937 рік (реєстраційний № 1660) є записи відповідно від 20.12.1933 року та від 09.02.1937 року про народження [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] (так в документі), батьками яких зазначені «[PERSON] та [PERSON] (так в документі). Батько - 25 років, українець, мати - 21 рік, українка, а також додані до них копії записів актів про народження вищезазначених осіб. ( а.с. 111-117) З копій записів актів про народження [PERSON] та [PERSON] вбачається, що матір'ю [PERSON], [PERSON], як і [PERSON], є [PERSON], що їхні батьки постійно мешкали в [ADDRESS] (колишня адреса житлового будинку [ADDRESS]). Також, з копії запису акту про народження [PERSON] вбачається, що [PERSON] був робочим майстром, а мати народженого була домогосподаркою і перебувала на утриманні батька дитини. (а.с. 114-116) У судовоу засіданні на підтвердження обох юридичних фактів були допитані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які усе життя мешкають поряд з будинком родини позивача, добре знали його батьків, старших братів [PERSON] і [PERSON] та їхніх дітей. Свідки довели, що [PERSON] усе життя жив з дружиною, [PERSON], вони почали спільне життя, коли [PERSON] ледве виповнилося 15 років, потім повінчалися, а згодом одружилися, і [PERSON] змінила дівоче прізвище. У подружжя народилися діти: старший [PERSON], [INFO], середній [PERSON], [INFO], і молодший [PERSON], [INFO]. Батьки разом їх виховували, усе життя спільно господарювали, спілкувалися один з одним, як справжнє подружжя, зверталися один до одного, як члени однієї родини, стосунки в сім'ї завжди були добрими і щирими. Згідно положень пункту 10 ППВСУ № 5 от 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис, відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Як передбачено п. 1 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Приймаючи до уваги сукупність доказів юридичних фактів родинних відносин і перебування у зареєстрованому шлюбі, суд вважає, що ці факти знайшли своє підтвердження і були доведені в ході судового розгляду. Водночас зі встановленням цих юридичних фактів суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами [ADDRESS], після матері, [PERSON], померлої [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved