Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 04 лютого 2014 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Посилаючись на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Вона є спадкоємицею першої черги спадкування майна померлого за законом. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] на підставі закону, що діяв на час створення об'єкту нерухомого майна, побудувала вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володіла ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Глобинської міської ради Полтавської області, однак за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] на не приватизованій земельній ділянці площею 0,31 га. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Глобинської міської ради, представники третіх осіб - Реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції, Глобинської районної державної адміністрації, відділу Держземагенства у Глобинському районі, приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Направили заяви про розгляд справи у відсутності їх представників. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] померла [PERSON]. З матеріалів дослідженої судом спадкової справи № 62 за 2010 рік приватного нотаріуса Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що єдиною спадкоємицею першої черги спадкування за законом, яка в установлений строк прийняла спадщину, є її дочка - [PERSON] (позивач у справі). Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, оскільки брат позивача (син померлої), [PERSON], [INFO] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис за №2). Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], який був збудований спадкодавцем і в якому вона проживала до дня своєї смерті. Приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] 14 жовтня 2013 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього на ім'я спадкодавця. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А», погріб під частиною будівлі літ. «Вп», сарай - літню кухню літ. «Б», погрібник літ. «В», сарай літ. «Г», убиральня літ. «Д», було побудовано в 1935 році. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарських книгах Глобинської міської ради [PERSON] була зареєстрована в с. Черевані і проживала у ньому до смерті. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провила його державну реєстрацію відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 31.01.2014 року, житловий будинок літ. «А», погріб під частиною будівлі літ. «Вп», сарай- літню кухню літ. «Б», погрібник літ. «В», сарай літ. «Г», вбиральня літ. «Д», які розташовані за адресою [ADDRESS] збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1, ч.5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. За ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановивши, що [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на спадкове нерухоме майно, суд дійшов висновку, що позивач, як єдина спадкоємиця першої черги спадкування за законом, яка вчасно прийняла спадщину, має право на його успадкування. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved