Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач 19.04.2018 року звернувся до Оржицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 жовтня 1999 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. 23 жовтня 2000 року у них народилася дочка [PERSON]. Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Проживши певний час у шлюбі, вони зрозуміли, що насправді різні по складу характеру люди, кожний зі своїми уподобаннями, поглядами на життя та сімейні відносини. Кожний став предявляти один одному претензії та докоряти з різних приводів. Особливо відносини загострилися в 2008 році. Майже кожен день виникали сварки, роздратованість поведінкою один одного. Зникла щирість у відносинах. Кожен став жити своїм особистим життям. З 2008 році вони перестали спільно проживати. Зараз побутові питання кожен вирішує самостійно. Не несуть будь-яких сімейних обовязків по відношенню один до одного, не підтримують подружніх відносин. Щлюб існує тільки формально, вони не будують спільних планів на майбутнє, не ведуть спільного бюджету, проживають окремо один від одного. Позивач просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявився, але в матеріалах справи наявна заява його представника про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач на розгляд справи не зявилася, хоч належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи, але надала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що на розірвання шлюбу згідна, прохала розглянути справу без її участі. Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З'ясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 жовтня 1999 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 094460 від 13.04.2012 року, актовий запис № 330. 23 жовтня 2000 року у позивача та відповідача народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-КЕ № 048893 від 20.11.2002 року. Відповідно до довідки про склад сімї № 561 від 26.09.2017 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Враховуючи обставини викладені в позовній заяві, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами розпався, зберегти його неможливо, шлюб між подружжям носить лише юридичний характер. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його припинення. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно статті 112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересів їхніх дітей, що мають істотне значення. При умовах, що викладені у позові, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб має бути розірвано. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище, тому на підставі ст. 113 Сімейного кодексу України її вимога про відновлення дошлюбного прізвища має бути задоволена. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При таких обставинах, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов.

Outcome: approved