Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.10.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], директора комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств» та просить визнати, що поширені [PERSON] відомості, що він не може бути майстром, бо купив документи на ринку, не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію, та зобовязати [PERSON] припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності та долової репутації відносно нього. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 вересня 2017 року виконуючи роботи по каналізаційній системі в м. Ромни по вул. Соборній, виникли ускладнення в проведенні робіт, так як каналізаційна система була забита і потребувала відкачки. Звернувшись до керівництва Роменської міськради про усунення перешкод, на місце проведення робіт приїхав директор комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств» [PERSON], який, оглянувши місце проведення робіт, почав кричати в бік [PERSON], що він, як майстер нічого не знає в проведенні робіт, купив диплом, як і місце майстера, при цьому вживав нецензурну лексику, в присутності робітників та жителів міста Ромни. 15 вересня 2017 року при проведенні робіт по вул. Соборній, 34 в м. Ромни приблизно в 10-11 години [PERSON] знову паплюжив професійну репутацію [PERSON], як майстра, при цьому розмовляв нецензурною лексикою, висловлювався в адресу [PERSON] що він не може бути майстром, бо хворий на голову, не може керувати роботами, бо не може відрізнити землю від каналізаційної жижі, диплом купив, а знань немає, в принизливій, брутальній формі, з використанням нецензурної лексики, в присутності підлеглих, чим принизив честь і гідність, ділову репутацію [PERSON] [PERSON] висловлювання [PERSON] спрямовані на зниження престижу і довіри до ділової репутації [PERSON], як майстера. Своїми діями [PERSON] заподіяв [PERSON] моральні та психічні страждання, які виразилися в порушенні його здоров'я, в зв'язку з підвищенням артеріального тиску та порушенні роботи серцево-судинної діяльності. Неправомірними діями відповідача принижена честь та гідність, ділова репутація [PERSON], а також заподіяно моральну шкоду, оскільки відповідач принизив його перед робітниками та іншими людьми, у звязку з чим, він дуже переживав і хвилювався, бо треба було доводити робітникам, що диплом він отримав законно. Моральну шкоду позивач оцінює в 100 000 грн. Відповідачем [PERSON] 17.01.2018 року подано суду відзив на позов, в якому він не погоджується з позовом та зазначає, що 05.09.2017 р. працівник керованого ним КП [PERSON] отримав виробниче завдання та прибув на асенізаційному автомобілі MA3-5337 до будинку № 2 по вул. Покровський узвіз в м. Ромни для відкачування рідких відходів з вигрібного колодязя біля будинку за вказаною адресою. Біля вказаного будинку працівниками будівельно-монтажного підприємства «Лебединпромбуд» під керуванням позивача виконувались роботи з монтажу каналізаційної системи м. Ромни. Внаслідок неналежної організації будівельно-монтажних робіт, проїзд [PERSON] на асенізаційному автомобілі до вигрібного колодязя біля будинку за вказаною адресою був неможливим, так після викопування траншеї для прокладки каналізаційних труб викопаний ґрунт був розміщений на проїзді до вигрібного колодязя, а тому габаритні розміри автомобіля не дозволяли безпечного проїзду до нього. Про неможливість проїзду [PERSON] повідомив майстра підприємства «Лебединпромбуд» [PERSON], проте останній в образливій формі став вимагати, щоб [PERSON] проїхав до вигрібного колодязя. Коли [PERSON] в черговий раз повідомив про неможливість проїзду, [PERSON] з матюками відправив його, сказав, що нічого не потрібно качати. Про вказані обставини [PERSON] повідомив [PERSON] в телефонному режимі, на що останній відповів, що він може залишити об'єкт, а через деякий час приїде на місце виконання робіт і з'ясує всі обставини. Близько через півтори години він прибув до будинку № 2 по вул. Покровський узвіз в м. Ромни для з'ясування питання можливості чи неможливості проїзду асенізаційного автомобіля для відкачування рідких відходів з вигрібного колодязя за вказаною адресою, де переконався, що дійсно такий проїзд неможливий. Після цього [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням вжити заходів щодо розчищення проїзду та висловив йому зауваження щодо неналежної організації робіт, унаслідок якої створені умови, які перешкоджають підлеглим мені працівникам належним чином виконувати свої обов'язки. Також [PERSON] висловив зауваження, що [PERSON] не має жодного права принижувати та ображати його працівників, що в першу чергу має дивитись за своїми працівниками та належним чином виконувати свої посадові обов'язки, оскільки виходячи з того, що проїзд частково засипаний, унаслідок чого асенізаційний автомобіль не може проїхати до вигрібного колодязя, то його компетенція є сумнівною. У відповідь на зауваження [PERSON], [PERSON] в грубій формі відповів, що це він нічого не розуміє в своїй роботі, оскільки набрав на роботу некваліфікованих працівників. [PERSON] попросив [PERSON] розчистити проїзд до вигрібного колодязя, в подальшому виконувати роботи належним чином та не ображати підлеглих йому працівників. Спілкування 5 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] дійсно відбувалось на підвищених тонах з обох сторін, оскільки [PERSON] був обурений поведінкою [PERSON] щодо [PERSON] та неналежною організацією робіт, виконання яких організовував [PERSON] При цьому [PERSON] не вживав нецензурну лексику, не стверджував, що позивач купив диплом, як і місце майстра, а лише висловлював припущення про це. Все це відбувалось наодинці між ними, тобто не в присутності робітників та жителів міста Ромни. 15 вересня 2017 року [PERSON] отримав від управління міського господарства м. Ромни усне повідомлення, що у підрядника, а саме будівельно-монтажного підприємства «Лебединпромбуд», маються претензії стосовно того, що з вигрібного колодязя по вул. Соборній, 34 в м. Ромни не здійснюється відкачування рідких відходів, тому вони не можуть належним чином виконувати роботи по каналізаційній системі м. Ромни. [PERSON] було рекомендовано зустрітись з майстром [PERSON] і з'ясувати, які є проблеми з викачуванням рідких відходів. Прибувши за вказаною адресою, [PERSON] підійшов до позивача та запитав, які у них маються перешкоди для виконання робіт, що пов'язані з відкачуванням рідких відходів. У відповідь позивач в грубій формі став висловлювати [PERSON] те, що він не може організувати роботу своїх підлеглих, оскільки вигрібний колодязь не викачаний, а тому вони могли підключити систему каналізації до вигрібного колодязя. Оскільки викачування рідких відходів з вигрібних колодязів по м. Ромни здійснюється за графіками, які розроблені з врахуванням їх заповнення, то на заявлені [PERSON] претензії [PERSON] відповів, що в першу чергу саме він несе відповідальність за планування робіт з підключення вигрібних ям до міської системи каналізації, а тому нездатність належним чином організувати виконання таких робіт, узгодити всі технологічні процеси свідчить не про його, а про професійну некомпетентність [PERSON] Відповідач зазначає, що він сказав, що якби [PERSON] був гарним майстром, то мав би з'ясувати час та періодичність викачування рідких відходів з вигрібного колодязя, організував би свою роботу таким чином, щоб підключити систему каналізації до вигрібного колодязя відразу після його викачування або ж зробити заявку на викачування колодязя в будь-який час, який не визначений відповідним графіком. [PERSON] зауважив, що компетентність [PERSON] як майстра вже на очах у всього міста, оскільки після проведених під його керуванням робіт з влаштування каналізації все місто в розритих ямах, вулиці захаращені ґрунтом, всі засипані траншеї унаслідок відсутності трамбування дали просадку. Насамкінець [PERSON] зазначив, що якщо [PERSON] почуває себе на своєму місці, то має зробити заявку на викачування відходів, і що при такій організації процесу виконання відповідних робіт відкачування рідких відходів буде здійснено в той час, який буде необхідним для виконання відповідних робіт. Спілкування 15 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] дійсно відбувалось на підвищених тонах з обох сторін, оскільки [PERSON] був обурений безпідставними претензіями [PERSON], який замість належної організації робіт, узгодження їх виконання з відповідною міською службою, займався голослівним звинуваченням [PERSON] в некомпетентності. Посилання [PERSON] на те, що [PERSON] розмовляв нецензурною лексикою, не відповідають дійсності, оскільки таких висловлювань він не допускав. Зазначає, що він взагалі не ображав позивача та нецензурно в його адресу не висловлювався. Причиною конфлікту між ними 05.09.2017 р. були образи зі сторони позивача на адресу підлеглого йому працівника, неналежне виконання позивачем зобов'язань, передбачених договором підряду, а саме неналежна організація робіт, створення умов, що перешкоджали підлеглим йому працівникам належним чином виконувати свої обов'язки. З огляду на вказане, [PERSON] дійсно висловлювався, про некомпетентність позивача як майстра та про те, що схоже диплом майстра він купив. В той же час, вказані висловлювання були оціночними судженнями та критикою діяльності позивача. Висловлювання про купівлю диплому було здійснено ним не у ствердній формі, а у запитувальній гіперболічній формі для посилення виразності та підкреслення сказаної думки щодо неналежної організації позивачем виконуваних робіт. Це ж стосується і конфлікту між ними 15.09.2017 р., причиною якого було те, що позивач, як організатор виконання з підключення вигрібних ям до міської системи каналізації, не зміг належним чином організувати виконання таких робіт, узгодити всі технологічні процеси, що після проведених під його керуванням робіт з влаштування каналізації все місто в розритих ямах, вулиці та прибудинкові території будинків, де виконувались роботи за договором підряду під керівництвом позивача, захаращені ґрунтом, засипані траншеї унаслідок відсутності трамбування дали просадку. Таким чином, поширення негативної інформації щодо позивача, висловлювань в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію позивача, порушує його особисті немайнові права або перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, відповідач не допускав. Висловлювання відповідача на адресу позивача були критикою та оціночними судженнями, вираженням його особистих поглядів про процеси, пов'язані з організаційними та технологічними питаннями виконання робіт з будівництва системи міської каналізації під керуванням позивача, а тому в даному випадку відсутній юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі. В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не зявився, проте належним чином повідомлений про розгляд справи, будь яких заяв чи клопотань суду не надавав, в раніше поданому відзиві до суду позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди за безпідставністю посилаючись на доводи викладені у відзиві. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та оцінивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON], [INFO], суду пояснила, що ніде не працює, перебуває на пенсії, допомагала робітникам, які займалися ремонтними роботами, а саме: коли картошку готувала, коли чимсь іншим допомагала. Одного разу прибігли до мене робітники, кажуть, що [PERSON] погано. Так як вона колишній мед працівник, поміряла тиск [PERSON], який був на той час 225 на 125, червоний весь, говорив, що його засмутили, вона особисто цього не чула. [PERSON] міряла тиск своїм апаратом для вимірювання тиску. [PERSON] лежав, вона запропонувала викликати швидку допомогу, але він відмовився. Свідок зробила [PERSON] укол магнезію. Це було або листопад або грудень, точно не памятає, пізньої осені, після обіду. Все відбувалося в будочці біля пятиповерхового будинку під час виконання каналізаційних робіт, як розрили так воно і стоїть, асфальт провалюється, над люками вона повісила червоні тряпочки для безпеки. Причину підняття тиску у [PERSON] сказати не може, оскільки причин може бути багато. Їй не відомо, що [PERSON] гіпертонік. [PERSON] спиртних напоїв не вживає, робітники також нічого не вживали, бо в них така складна робота, буває що працюють вночі, а вона їм допомагає, світить фонариком в каналізації. Після себе робітники залишили нормальний стан, ями вони засипали постійно, сипали багато, бо постійно провалюється. Про [PERSON] може сказати, що він людина спокійна. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON], [INFO], суду пояснив, що працює приватним підприємцем, з [PERSON] перебуває в робочих стосунках. Був свідком конфлікту [PERSON] та [PERSON]. Першого разу коли проводилась робота по водоканалу, в який час доби не памятає, відбулося якесь непорозуміння між [PERSON] та [PERSON], останній почав нецензурно виражатися в бік [PERSON], було сказано, що він алкоголік, і що його диплом куплений. Свідок з іншими робочими працював в цей час за вагончиком. Спілкування [PERSON] відбувалося біля магазину. Нецензурні слова було чути зі сторони [PERSON]. Перед цим, вони спілкувалися по телефону. Свідок перебував від них на відстані 10-15 метрів і все гарно чув. [PERSON] кричав, а [PERSON] у відповідь хотів щось відповісти і не міг, так його постійно, перебивав [PERSON]. Вважає, що можна було нормально поговорити і без конфлікту. В чому причина конфлікту йому невідомо. [PERSON] просто образив [PERSON] і пішов. Зранку свідок бачив, що автомобіль для відкачування відходів не міг заїхати у двір, бо йому було не зручно, його викликав [PERSON]. Його керівник зателефонував [PERSON] і повідомив про цю ситуацію, після чого останній приїхав і облаяв його. Людина в такому віці відповісти фізичною розправою не може, тому [PERSON] стало погано. Коли він підійшов, то [PERSON] зі [PERSON] сперечалися, [PERSON] почав [PERSON] ображати нецензурною лайкою. [PERSON] був в тверезому стані, він спиртного не вживає. Вважає, що це принизливо ображати людину в такому віці, бо може все трапитись. Другий випадок стався на Соборній в м. Ромни, навпроти школи, підїхав автомобіль, це був [PERSON] і почав знову виражатися нецензурною лайкою в бік [PERSON]. Другий раз [PERSON] погано не було. В нього часто тиск піднімається, йде кров з носа, знепритомлює. При першому випадку [PERSON] медична допомога надавалася, а при другому він приймав ліки особисто. І у першому, і у другому випадках, [PERSON] ображав [PERSON] нецензурною лайкою, лайка була одностороння. Крім, нецензурної лайки він нічого не чув. Коли звільнився з роботи [PERSON] він не знає. Розмова про диплом була, [PERSON] говорив [PERSON], що він купив диплом, що нічого не розуміє, а працює начальником. Не памятає чи були претензії до їхньої бригади від роботодавця чи ні. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON], [INFO], суду пояснила, що вона заходила в двір, побачила та почула, як сперечалися [PERSON] та [PERSON], їй стало цікаво, бо розмова йшла з приводу каналізації. Обидва розмовляли на підвищеному тоні. Один щось доказував другому, а інший у відповідь щось відповідав. Образливих слів, нецензурної лайки не чула, трохи постояла послухала, а потім пішла. Розмова продовжувалась десь приблизно 3-5 хвилин. Причина конфлікту з приводу каналізації, що не вчасно подали заявку щоб викачали каналізацію. [PERSON] посперечалися на підвищених тонах і розійшлися. При цьому були присутні ще й робочі. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON], [INFO], суду пояснив, що працює водієм, 05.09.2017 року директор послав його на Покровський узвіз, 2 в м. Ромни викачати каналізацію, але він не зміг туди заїхати, бо проїздна частина засипана землею, бо робітники рили траншею, прокладали труби, у звязку з чим накидали багато землі. Він двічі підходив і говорив [PERSON], що не може заїхати у двір. [PERSON] висловився нецензурно в його бік, і сказав щоб він їхав звідси. Свідок зателефонував [PERSON] і повідомив, що в його адресу [PERSON] висловлювався нецензурною лайкою. Через годину директор йому сказав поставити автомобіль в гараж і щоб він поїхав з ним. Коли вони приїхали на Покровський узвіз, 2 в м. Ромни, то з автомобіля він не виходив. Але, йому було чутно як [PERSON] з [PERSON] розмовляли на підвищених тонах. Зміст розмови: [PERSON] говорив [PERSON], щоб він не ображав його працівників, просив щоб зробили проїзд, розгородили догогу, а у відповідь йому нецензурні слова зі сторони [PERSON]. Зі сторони [PERSON] нецензурних слів не було, він лише розмовляв голосно. Розмова відбувалась 5-10 хвилин. Жінку свідка, яка виходила з залу судового засідання, тоді не бачив. Вважає, що конфлікт відбувся у звязку з тим, що його образили, а [PERSON] заступився за нього. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON], [INFO], суду пояснив, що [PERSON] є його начальником, а зі [PERSON] ніяких відносин не має. По суті суду пояснив, що [PERSON] визвав автомобіль, щоб викачати колодязь, щоб підключити будинок. Приїхав водій, сказав що не може заїхати, хоча можна було, і [PERSON] сказав водію «не можеш заїхати, значить їжай звідси». [PERSON] зателефонував [PERSON], який приїхав на білому бусику, і почав на [PERSON] кричати «ти такий… ти сякий…, ти нічого не шариш, диплом купив, я тобі глаз на жопу натягну, і моргать заставлю». При цьому [PERSON] стояв, кивав головою і мовчав. Він так розхвилювався, що ввечері нічого не їв, напився таблеток, і лежав. [PERSON] спиртного не вживає взагалі. Під час конфлікту були присутні Славік, [PERSON] і т. [PERSON], прізвища її не знає. Медичну допомогу [PERSON] ніхто не надавав, він пив тільки ліки. Конфлікт виник біля хреста, де бутом викладена дорога, на узбіччі головної вулиці, після обіду. Відстань до першого магазину 30 метрів. Автомобіль не міг заїхати в проїзд між магазинами. Робочі в цей час ложили колодязь біля лічильника на відстані приблизно 7 метрів від місця де був конфлікт. Свідок працював по договору і йому немає різниці чи є в [PERSON] диплом про освіту чи немає. В цей день т. [PERSON] у себе вдома робила укол [PERSON]. Проблем [PERSON] зі здоровям не мав. Другий раз конфлікт виник біля будинку 34 по вул. Соборній в м. Ромни на центральній дорозі біля тротуару. Потрібен був автомобіль, а відповідач не надав його, у звязку з чим виник конфлікт, і [PERSON] знову почав ображати [PERSON] і висловлювався в його адресу нецензурною лайкою. При цьому [PERSON] [PERSON] не ображав. В цей день робочі возили пісок та щебінь на дорогу і засипали ями. [PERSON] зі [PERSON] були поряд. В конфлікт робочі не вмішувалися, оскільки думали, що розбираються два начальники між собою, якби почали битися, то вони б втрутилися. На його думку, причиною конфлікту було, те що вони підключали будинки, а [PERSON] дісталося менше грошей, за виклик не уплочені кошти, це його особиста точка зору. Вважає, що майстра [PERSON] принизили. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.Відповідно до ч.5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Право кожного на повагу до його честі та гідності визначено в ст.28 Конституції України, ст. 270 ЦК України та відповідно до ст.3 Конституції людина, її життя і здоровя, честь і гідність визнаються найвищою соціальною цінністю. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Згідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до роз'яснення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року N 1, під гідністю розуміється визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, а з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Гідність означає передусім об'єктивну цінність особистості, її соціальну значимість як відповідну, адекватну з людською сутністю, тобто ту якість, за якої людина чинить так, як належність її сутності та призначенню, як повинна чинити саме людина. Ця якість особи пов'язана передусім із оцінкою себе як моральної особистості, яка є значимою для оточення та суспільства, тобто є позитивним оціночно-емоційним ставленням до себе у формі свідомості і почуття власної гідності, який знаходить свій прояв у самооцінці своїх моральних якостей в їх системній єдності. Поняття гідності та честі є взаємопов'язаними, але між ним існує різниця, яка полягає в тому, що честь означає саме зовнішнє визнання, оцінку дій, діяльності особистості з боку інших, тобто честь пов'язана із суспільною оцінкою і визнанням моральних заслуг і достоїнств людини як члена суспільства. Суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦК України та відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до гідності та честі. Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Таким чином, вирішуючи питання про визнання інформації недостовірною, суди повинні визначитися з характером такої інформації, та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27\~лютого 2009\~року №1\~«Про судову\~практику у\~справах про\~захист гідності\~та честі\~фізичної особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи» суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної особи; в) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Отже, на підставі вищенаведеного можна зробити висновки: по-перше, позивач при предявленні позову про захист честі, гідності та ділової репутації повинен довести факт того, що поширені відомості негативно вплинули на можливість повноцінної реалізації його немайнових прав в суспільстві; позивач несе тягар доказування причинно-наслідкового звязку між зниженням рівня своєї позитивної оцінки в суспільстві та втратами майнового характеру, яких зазнала або зазнає така особа. Недостовірною вважається інформація,\~\~яка\~\~не\~\~відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості\~\~про\~\~них\~\~не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Разом з тим, відповідно до абзацу 3 пункту 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27\~лютого 2009\~року №1\~«Про судову\~практику у\~справах про\~захист гідності\~та честі\~фізичної особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи» інформація, зазначена\~\~у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків,\~\~ коли\~\~ця\~\~інформація\~\~була\~\~визначена\~\~підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Статтею 280 ЦК України передбачено, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 277 ЦК України та норми ЦПК України вказують, що обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до пункту 46 рішення Європейського суду з прав людини у справі справи «Лінгенс проти Австрії» від 08.07.1986 року слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Так, оціночним судженням є висновок, отриманий в результаті інтелектуальної, логічної обробки і узагальнення фактів, оцінок інших людей, інформації довідкового характеру та причинно-наслідкового зв'язку між зазначеними джерелами інформації. Згідно із частиною 2 статті 47-1 Закону України\~«Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема: критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема: гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277\~ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Відповідачем визнано, що ним дійсно поширено інформацію, що [PERSON] не може бути майстром, бо купив документи на ринку. Отже, суд вважає установленим, що висловлювання відповідача не можна вважати оціночними судженнями, наприклад, «купив диплом», оскільки вони містять образу, є такими, що не відповідають дійсності і принижують честь та людську гідність позивача. На підставі викладеного, враховуючи покази свідків, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про визнання поширених [PERSON] відомостей, що [PERSON] не може бути майстром, бо купив документи на ринку, такими, що не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Крім того, неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги, в звязку з тим, що він був ображений та принижений в присутності робітників та інших жителів міста Ромни Сумської області. Факти заподіяння позивачу [PERSON] моральних страждань через поширену відповідачем [PERSON] негативну недостовірну інформацію щодо його особи, яка містить образливі, брутальні, принизливі і нецензурні висловлювання, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, які підтверджуються показами свідків, допитаних в судовому засіданні, а також враховуючи пояснення позивача [PERSON] про те, що він звертався за медичною допомогою до лікарні у звязку з підвищенням тиску, а тому суд, виходячи із засад розумності і справедливості, визначає до стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] завданої йому моральної шкоди в розмірі 5000 грн. У звязку з чим, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до частини 7 статті 277\~ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Також, у відповідності до положень ч.1\~ст.141 ЦПК України,\~суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial