Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 05 січня 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 7. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, сімейні цінності. Більше року вони припинили подружні відносини, та не ведуть спільного господарства. Відповідач проживає та працює в м. Миколаїв, вона з сином проживає в квартирі своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Примирення між ними неможливе, а тому, просить строк для примирення не надавати. Після розлучення син [PERSON] залишиться проживати разом з нею, спір відносно визначення місця проживання дитини відсутній. Просить шлюб укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 05 січня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 7 - розірвати. 13 жовтня 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву, в якій зазначила, що просить справу розглядати без її участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надав клопотання про слухання справи за його відсутності. Додатково зазначив, що в них існував спір стосовно утримання та проживання їхнього сина [PERSON] , [INFO] , але в наступний час вони вирішили його мирним шляхом. Також зазначив, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Встановлено, що 05 січня 2016 року, відповідно до Свідоцтва Серії [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 7. Відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Дніпровським районним у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, від даного шлюбу [INFO] народився [PERSON] . Батьком зазначений « [PERSON] ». При прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON] , який погодився на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, разом як подружжя не проживають, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved