Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач 29 квітня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02 липня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (який є правонаступником Товариства обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-03012-020706, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 2 294,00 грн. на придбання певного майна/послуг на умовах визначених кредитним договором, із остаточним терміном повернення кредиту не пізніше ніж 01 липня 2009 року, та сплати процентів виходячи із ставки 5% в рік, за ведення кредитної справи 2,99 % в місяць. Зазначивши, що в порушення взятих на себе зобов'язань [PERSON] не виконує умови кредитного договору щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, тому станом на 10.02.2014 року має заборгованості за кредитним договором № 003-03012-020706 від 02.07.2006 року, в сумі 1 035,73 грн., яка складається з: - заборгованості за сумою кредиту - 452,59 грн.; - заборгованості за відсотками - 6,98 грн.; - заборгованості за комісією - 576,16 грн. Позивач просив, стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 1 035,73 грн. та судові витрати по справі. Позивач в особі свого представника за довіреністю в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового зсідання повідомлявся у встановленому законом порядку. В змісті позовних вимогах просив справу розглядати без присутності свого представника. Позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с.4). Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надходило. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового засідання встановлено, що 02 липня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-03012-020706, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 2 408,70 грн. на придбання певного майна/послуг на умовах визначених договором, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 5% в рік, за ведення кредитної справи - 2,99% в місяць, із остаточним терміном повернення кредиту не пізніше ніж 01 липня 2009 року (а.с.8-9). Позивач зобов'язання за кредитним договором виконав - кредит надав, про що свідчить меморіальний ордер №51975 від 04.07.2006 року, рахунок-фактура №СФGK-01848/012 від 02.07.2006 року, видаткова накладна № PHGK-0002542/012 від 02.07.2006 року (а.с.5,15,16). Однак, станом на 10 лютого 2014 року загальний розмір заборгованості [PERSON] перед банком за умовами кредитного договору № 003-03012-020706 від 02.07.2006 року становить 1 035,73 грн., яка складається з: - заборгованості за сумою кредиту - 452,59 грн.; - заборгованості за відсотками - 6,98 грн.; - заборгованості за комісією - 576,16 грн. (а.с.6-7). Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, законними, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 035,73 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved