Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач 17.01.2014 р. та збільшивши вимоги заявами від 19.03.2014 р. та від 11.04.2014 р. звернувся до суду із позовом прохаючи: - визнати незаконним та частково скасувати рішення виконавчого комітету Охтирської районної ради №198 від 27.10.1988 року та додаток №1 (порядковий номер запису 415) щодо реєстрації домоволодіння по [ADDRESS] на [PERSON], як на голову колгоспного двору; - визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на домоволодіння по [ADDRESS] від 01.12.1988 р., видане виконавчим комітетом Охтирської районної ради, в частині того, що головою колгоспного двору вказано [PERSON]; - зобов'язати Охтирську районну державну адміністрацію внести зміни до рішення виконавчого комітету Охтирської районної ради №198 від 27.10.1988 року та додаток №1 (запис 415) до вказаного рішення та до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок по [ADDRESS] від 01.12.1988 року, а саме: замість «голова колгоспного двору [PERSON]» вказати «голова колгоспного двору [PERSON]»; - визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на ім'я [PERSON] на будинок по [ADDRESS] видане Охтирським райвиконкомом 01.12.2001 р.; - визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.10.2003 року, видане державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори [PERSON]; - визнати не дійсною з моменту підписання нотаріально посвідчену заяву [PERSON] від 13 серпня 2003 року посвідчену нотаріусом Воропай В.В., зареєстровану вхідним №229 від 13.08.2003 р. про відмову від належної їй долі спадкового майна за заповітом, як таку, що складена під впливом її помилки; - визнати за позивачкою [PERSON] право власності на будинковолодіння по [ADDRESS], як члена (голови) бувшого колгоспного двору. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка перебуваючи у шлюбі із колишнім чоловіком [PERSON] придбала у колгоспі «Заповіт Ілліча» списане приміщення бувшого дитячого садка. Дане приміщення ними в подальшому було переобладнане у житловий будинок та збудовані господарські споруди. Згідно по господарської книги №8, Комишанської сільської ради, у якому проживала [PERSON], відносився до категорії колгоспних дворів. Його членами станом на 1983 рік були [PERSON] - голова колгоспного двору, позивачка [PERSON] та їхні сини [PERSON] 1965 р.н., [PERSON] 1966 р.н. [INFO] голова колгоспного двору [PERSON] помер. Після його смерті головою колгоспного двору стала позивачка [PERSON]. Окрім позивачки членами колгоспного двору були також сини позивачки [PERSON] та [PERSON]. 24.07.1986 р. позивачка виписалась із будинку та переїхала жити у с. Россохувате, Охтирського р-ну, де 06.09.1986 р. зареєструвала шлюб із [PERSON]. 24.08.1987 р. [PERSON] повернулась у власний будинок разом із своїм чоловіком про що було здійснено записи на 29 рядку особового рахунку № [NUMBER] у по господарській книзі №9 Комишанської сільської ради. При цьому [PERSON] залишалась членом колгоспного двору та його головою. 05.12.2002 р. [PERSON] склав заповіт яким заповів відповідачу [PERSON] усе своє майно, що буде належати йому на час смерті. [INFO] [PERSON] помер. Позивач не претендувала на спадщину померлого та відмовилась від своєї долі спадкового майна так як знала, що її доля, як члена колгоспного двору, залишається за нею. Починаючи із 2002 року і на даний час відповідач проживає у даному будинку разом із своєю сім'єю та створює нестерпні умови для її проживання. Почала з'ясовувати про те, хто саме є власником домоволодіння і в червні 2013 р. з'ясувала, що її позбавлено права власності на будинок. Обґрунтовуючи додатково заявлену вимогу про визнання не дійсною з моменту підписання нотаріально посвідчену заяву [PERSON] від 13 серпня 2003 року про відмову від належної їй долі спадкового майна за заповітом, як таку, що складена під впливом її помилки пояснила, що на той час була не грамотною, має 2 класи освіти, погано читає. Коли підписувала документи вважала, що мова йде про частину майна її померлого чоловіка [PERSON], а саме - пай та грошовий вклад, про що і не заперечувала. Ніяких документів, що стосувалися б її відмови від свого будинку вона не писала і не підписувала. Тобто підписуючи заяви діяла під впливом помилки. У судовому засіданні позивач та її представник вимоги підтримали повністю. При цьому позивачка пояснила, що дійсно нею разом із першим чоловіком у 70-х роках було перебудоване під житловий будинок придбане приміщення бувшого дитячого садка та побудовані господарські споруди. Після смерті чоловіка у 1986 р. зареєструвала шлюб із [PERSON] та переїхала до нього. Через рік повернулись до її будинку. У 2003 р. її другий чоловік помер. Увесь час вона була власником будинку, який мав статус колгоспного двору, та його головою. Їй не відомо яким чином право власності на зазначений будинок було оформлене на її другого чоловіка, будь-якої згоди на це вона не давала. Дійсно вона проводила оформлення спадщини після смерті її другого чоловіка [PERSON] на ім'я онука, відповідача по справі, [PERSON]. Однак оформляла вона виключно вклад та пай, а не право власності на належний їй будинок. Вважає, що її обманули при оформленні спадщини, бо вона є неграмотною. На даний час онук створює їй нестерпні умови проживання, тому дізнавшись, що право власності на її будинок належить відповідачу бажає захистити своє право у судовому порядку. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали у повному обсязі. Відповідач пояснив, що позивачка вийшовши заміж за [PERSON] переїхала жити до нього у інше село. Через рік вони повернулись до оспорюваного будинку. Померлий [PERSON] не бажав покидати свій будинок. Зі слів односельчан йому відомо, що [PERSON] за домовленістю із позивачкою продав свій будинок і переїхав до неї. Гроші за проданий будинок він віддав позивачці, а вона за це прописала його та зробила господарем двору. До цього він проживав також у цьому ж селі із батьками. У 1994 р. у оспорюваному будинку [PERSON] запропонувала йому прописатись із домовленістю, що він їх буде догодовувати, але сам покійний [PERSON] не погоджувався на це. Позивачка пояснила, що умовить його тільки щоб він ладив з ним. Він їздив на заробітки, а коли повернувся, то бабуся повідомила, що дід погодився. Після того, за згодою [PERSON] його прописали, вони жили разом ще майже 3 роки до смерті діда. Через деякий час, ще за життя [PERSON] позивачка запропонувала умовити його, щоб той переписав на нього будинок. Він погодився на її пропозицію. За деякий час до смерті діда бабуся викликала працівників сільської ради додому і той склав заповіт на його ім'я. Після смерті [PERSON], оскільки він їздив на заробітки, бабуся запропонувала залишити довіреність на переоформлення документів на будинок за ним, що він і зробив. Документи на будинок увесь час зберігались у бабусі. Після цього близько 6 років жили дружно, а пізніше почали виникати сварки. Він особисто її не ображав, у сільській раді голова запропонував не вступати із нею в будь-які конфлікти. Набувши право власності він перебудував сарай, провів капітальний ремонт у будинку (пластикові вікна, перекриття даху), перебудував огорожу. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову як по суті, так і у зв'язку із пропуском строку звернення до суду, адже позивачка взагалі не ставить питання про поновлення пропущеного нею строку звернення до суду із позовними вимогами. Представник Комишанської сільської ради висловив незгоду із заявленим позовом. Пояснив, що на даний час інформацією про обставини з приводу прав власності на оспорюване господарство за померлим [PERSON], а в подальшому за відповідачем - [PERSON] сільська рада не володіє, будь-яка документація з цього приводу відсутня. Представник Охтирської РДА позов не визнав, прохав застосувати строк позовної давності та пояснив, що на той час всі дії Охтирської РДА відповідали чинному законодавству. Від Охтирської районної державної нотаріальної контори надійшла письмова заява з проханням розглянути справу без участі їхнього представника. У письмовій заяві зазначено про невизнання заявлених вимог з огляду на те, що позивачка особисто писала заяву про відмову від частки у спадковому майні після смерті [PERSON]. Крім того, вона особисто за довіреністю від імені відповідача [PERSON] готувала документи на оформлення спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], та 14.10.2003 р. особисто отримала у нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на будинковолодіння на його ім'я у порядку спадкування за заповітом, сплачувала за оформлення спадщини всі необхідні платежі, про що свідчать її особисті підписи на всіх заявах та в реєстрі нотаріальних дій. Дані обставини підтвердив у судовому засіданні державний нотаріус Воропай В.В.. Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідка, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] перебуваючи у шлюбі із колишнім чоловіком [PERSON] придбали у колгоспі «Заповіт Ілліча» списане приміщення бувшого дитячого садка по [ADDRESS]. (а.с. 12, 13) Дане приміщення ними в подальшому було переобладнане у житловий будинок та збудовані господарські споруди. Згідно погосподарської книги №8, Комишанської сільської ради, у якому проживала [PERSON], відносився до категорії колгоспних дворів. Його членами станом на 1983 рік були [PERSON] - голова колгоспного двору, позивачка [PERSON] та їхні сини [PERSON] 1965 р.н., [PERSON] 1966 р.н. (а.с. 16) діти в подальшому ( 1985 та 1988 роки) вибули із колгоспного двору (а.с. 18) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ІІ БП №258187 від 05.09.1983 р. (а.с. 14), головою колгоспного двору стала позивачка [PERSON]. 24.07.1986 р. позивачка виписалась із будинку та переїхала жити у с. Россохувате, Охтирського р-ну, де 06.09.1986 р. зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. 24.08.1987 р. [PERSON] повернулась у власний будинок разом із своїм чоловіком про що було здійснено записи на 29 рядку особового рахунку № [NUMBER] у по господарській книзі №9 Комишанської сільської ради. (а.с. 18, 20) На момент прибуття [PERSON] став згідно запису у по господарській книзі - головою колгоспного двору по [ADDRESS] [PERSON], був пенсіонером як інвалід 3 гр. (загальне захворювання) та учасник у Великій Вітчизняній Війні. Згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння по [ADDRESS] від 01.12.1988 р., виданого виконавчим комітетом Охтирської районної ради, Сумської обл. на підставі рішення виконавчого комітету Охтирської районної ради народних депутатів за № 198 від 27.10.1988 р., житловий будинок по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON]. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Твердження позивачки про незаконність рішення виконавчого комітету Охтирської районної ради №198 від 27.10.1988 року та додаток №1 (порядковий номер запису 415) щодо реєстрації домоволодіння по [ADDRESS] на [PERSON], як на голову колгоспного двору та свідоцтва про право власності на домоволодіння по [ADDRESS] від 01.12.1988 р., виданого виконавчим комітетом Охтирської районної ради, в частині того, що головою колгоспного двору вказано [PERSON] ґрунтуються на припущеннях і ніякими належними та допустимими доказами не підтверджені. Згідно ч. 1, ст. 120 ЦК УРСР у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 2, ст. 123 ЦК УРСР у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, розмір частки члена двору встановлюється виходячи із рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, [PERSON] прибувши разом із позивачкою у домоволодіння по [ADDRESS] та зареєструвавшись у ньому із її згоди правомірно набув статусу члена колгоспного двору. Суд не приймає доводи сторони позивача про те, що оскільки [PERSON] на той момент у колгоспі не працював, він не міг бути членом колгоспного двору, адже він на той час вже був непрацездатним. Позивачка оспорює зазначення у вищенаведених рішенні та свідоцтві про право власності [PERSON] як голову колгоспного двору, стверджуючи, що таких дозволів та розпоряджень вона не давала, головою колгоспного двору завжди була саме вона. Проте зазначені позивачкою твердження спростовуються показами допитаного як свідка [PERSON], який показав, що у період часу із 1972 по 2003 роки він працював секретарем Комишанської сільської ради, Охтирського р-ну, Сумської обл. На той час велись по господарські книги в яких обліковувались колгоспні двори. Кожні півроку станом на 1 січня та 1 липня поточного року проводився перепис як членів колгоспного двору, так і його майна. Зміна голови колгоспного двору відбувалась за рішенням виконкому сільської ради згідно письмової заяви попереднього голови двору. Дані заяви зберігались на протязі 5 років. Зазначив, що [PERSON] був інвалідом та ветераном Великої Вітчизняної Війни, сім'я отримувала пільги. Будь-яких порушень при прийнятті зазначених рішень сільська рада не допускала. Зазначене дає підстави суд зробити висновок про те, що головою колгоспного двору [PERSON], який попередньо збув власний будинок за попередній місцем проживання та мав статус, що дозволяв на той час сім'ї отримувати певні пільги, став за згодою позивачки. З огляду на викладене, вимоги позивача по 1-3 пунктах позовних вимог є безпідставними. 05.12.2002 р. [PERSON] склав заповіт яким заповів відповідачу [PERSON] усе своє майно, що буде належати йому на час смерті. (а.с. 22) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 12.02.2003 р. (а.с. 23). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.10.2003 року, виданого державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори [PERSON], останній в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] набув право власності на житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS]. (а.с. 24) Вимога позивачки про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на ім'я [PERSON] на будинок по [ADDRESS] виданого Охтирським райвиконкомом 01.12.2001 р. також не підлягає задоволенню, оскільки, як було з'ясовано у судовому засіданні зазначеного свідоцтва взагалі не існує. У свідоцтві про право на спадщину на ім'я відповідача [PERSON] була допущена помилка щодо дати вищенаведеного правовстановлюючого документа, яка в подальшому була ним виправлена у нотаріальній конторі (а.с. 128) Вимоги позивача по 4-7 пунктах позовних вимог суд також вважає безпідставними з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 56 ЦК УРСР угода укладена під впливом помилки, що має істотне значення, може бути визнана не дійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки. До пояснень позивачки, що вона хворіє, на той час була не грамотною, має 2 класи освіти, погано читає і у зв'язку із цим, коли підписувала документи у нотаріуса вважала, що мова йде про частину майна її померлого чоловіка [PERSON], а саме - пай та грошовий вклад, про що і не заперечувала, суд відноситься критично з огляду на наступне. На час укладення правочину позивачка мала вік 68 років. Надану нею довідку про стан здоров'я за 2013 р. через який вона могла б помилятись при написання заяви суд не може прийняти до уваги, оскільки у ній не зазначено про стан здоров'я позивачки на той час. Суд враховує надані суду пояснення позивачем про те, що ініціатива оформлення будинку на нього виходила від самої позивачки. Безпосередньо позивачка [PERSON] за дорученням [PERSON] займалась питанням оформлення спадщини на його ім'я. При цьому, [PERSON] дійсно 14.10.2003 р. особисто отримала у нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на будинковолодіння на ім'я [PERSON] у порядку спадкування за заповітом. Також [PERSON] у нотаріальній конторі 13.08.2003 р. особисто подала письмову заяву, де зазначила про відмову від належної їй долі спадкового майна після смерті чоловіка [PERSON], не побажала ставити питання про продовження строку для прийняття спадщини та зазначила про те, що на видачу свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя не претендує і з цього приводу до суду звертатись не буде. Суд бере до уваги також пояснення державного нотаріуса Воропая В.В., який показав, що [PERSON] майже на протязі року займалась переведенням спадщини на відповідача, брала довідку в БТІ про вартість будинку, сплачувала мита. Нотаріус з'ясовував її волю щодо належної їй долі спадкового майна після смерті чоловіка і роз'яснював наслідки вчинення нотаріальних дій. Позивачка усвідомлювала значення своїх дій, все добре розуміла, вона особисто ставила підписи під документами, у тому числі і під заявою про відмову від спадщини, яка зачитувалась їй у голос, та отримала оформлені на ім'я відповідача документи. Також, з огляду на зазначені факти, суд не погоджується із доводами позивачки про її необізнаність із тим, що не вона, а відповідач є власником домоволодіння по [ADDRESS] З огляду на викладене, у задоволенні усіх вимог позивача із зазначених ним підстав слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed