Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач 14 червня 2017 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок по [ADDRESS]. 24 лютого 2014 року [PERSON] підписав довіреність на ім`я [PERSON], якою уповноважив розпоряджатися належним йому на праві власності майном, зокрема вказаним будинком. 01 березня 2014 року позивач передала [PERSON] 5000 доларів США, який написав розписку щодо отримання грошових коштів за купівлю будинку і зобов'язався до 01 серпня 2014 року укласти нотаріально посвідчену угоду. Станом на 01.08.2014 року у [PERSON] не були готові документи для оформлення угоди і позивач запропонувала повернути їй 5000 доларів США. 18 серпня 2014 року позивач передала останньому суму в розмірі 2200 грн. для виготовлення документів для оцінки квартири. Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на житловий будинок по [ADDRESS] є заборона на відчуження у зв'язку з іпотекою 63217,80 доларів США. Позивач просила стягнути з [PERSON] суму в розмірі 5000 доларів США, що еквівалентно 131 550,50 грн., 3 % річних в розмірі 12845 грн. та 2220 грн., з них 3 % річних в розмірі 184 грн., а всього 146 779,50 грн.; стягнути судові витрати. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, [PERSON] був повідомлений через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я», про причини неявки не повідомили, письмових заяв не надходило. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с.10). 24 лютого 2014 року [PERSON] уповноважив [PERSON] управляти та розпоряджатися (продати за ціну і на умовах на свій розсуд) належний йому на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами при ньому, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] про що видав відповідну довіреність (а.с.8,9). Встановлено, що 01 березня 2014 року [PERSON] надано [PERSON]розписку про отримання від останньої 5 000 доларів США в якості завдатку за продаж їй будинку в [ADDRESS] (а.с.6). З вказаної розписки вбачається, що сторони домовились про продаж будинку за 60 000 доларів США в строк до 01 серпня 2014 року (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно зі ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON] про стягнення коштів відмовлено (а.с.16-17). Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку не було укладено, однак [PERSON] ухиляєтьсявід повернення коштів сплачених позивачем у якості завдатку. Згідно зі ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не було встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Оскільки, в судовому засіданні було встановлено, що сторонами договір купівлі-продажу будинку не укладався, суд вважає, що певні грошові суми, які позивач надавав відповідачу по справі, є авансовими сумами. У зв'язку з чим, сторона, яка видала аванс, в даному випадку позивач, має право вимагати його повернення у випадку невиконання договору в тому розмірі, в якому він надавався. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сторона, яка видала аванс, в даному випадку позивач, має право вимагати його повернення у випадку невиконання договору, і тому з [PERSON]на користь позивача підлягає стягненню сума авансу. Так, відповідно до ст. 533 ЦПК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, враховуючи офіційний курс української грошової одиниці до долара США станом на 01 червня 2017 року, сума у розмірі 5000 доларів США, складає 131 550,50 грн., та підлягає стягненню з [PERSON] Відповідно до приписів ч.2 ст.625 ЦК України за прострочення повернення суми авансу в розмірі 131 550,50 грн. відповідач має сплатити 3 % річних в розмірі 12845 грн. Натомість, позовні вимоги до [PERSON] про стягнення коштів задоволенню не підлягають, оскільки позивач не висовує до нього ніяких позовних вимог. Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення суми в розмірі 2220 грн., з них 3 % річних в розмірі 184 грн., оскільки згідно розписки, яка мається в матеріалах справи (а.с.7 на звороті) не можливо встановити від кого були отримані вказані кошти, на який період, на вказано дату повернення коштів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сторона, яка видала аванс, в даному випадку позивач, має право вимагати його повернення, і тому з [PERSON]на користь позивача підлягає стягненню сума авансу та 3% річних. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з [PERSON]пропорційно до задоволених позовних вимог слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1443,95 грн. та пов'язаних з публікацією в пресі про виклик відповідача у розмірі 300 грн., а загалом 1743,95 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial