Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач 18.06.2015 р. звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання такими, які втратили право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що він є власником будинковолодіння № 76 по вул. Центральна в с. Чорнолізці Тисменицького району Івано-Франківської області згідно свідоцтва про право на спадщину від 31.01.2001 р. У даному господарстві він проживав зі своєю сімєю: дружиною [PERSON], сином [PERSON], дочкою [PERSON] та матірю [PERSON] На даний час у будинковолодінні проживають він, його мама та дочка. Дружина [PERSON] у серпні 2014 р. вибралась з будинку, забравши свої речі. Рішенням Тисменицького районного суду від 03.02.2015 р. шлюб між ними розірвано. Син [PERSON] у червні 2013 р. одружився в с. Старі Кривотули і з того часу у будинковолодінні не проживає. Однак, відповідачі, які більше року у будинку не проживають, залишились там зареєстрованими, що позбавляє позивача можливості отримати субсидію по оплаті комунальних послуг. Просив визнати відповідачів такими, які втратили право на користування жилим приміщенням. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали і просили його задовольнити. Відповідач [PERSON], який одночасно представляв інтереси відповідачки [PERSON], та його представник у судовому засіданні позов не визнали і пояснили, що дійсно відповідач не проживає у спірному будинку з червня 2013 р., коли одружився і перейшов проживати до своєї дружини в с. Старі Кривотули Тисменицького району Івано-Франківської області, а його матір відповідачка [PERSON] не проживає у будинку з початку серпня 2014 р., на даний час перебуває за межами України. Вони змушені були тимчасово покинути спірний будинок, оскільки позивач створив їм нестерпні умови для проживання, з ним неможливо жити разом, бо він систематично порушує правила співжиття, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, поводить себе неадекватно; у звязку з цим до позивача неодноразо застосовувались заходи попередження та іншого адміністративного впливу. Вважають, що вони з поважних причин не проживають у належному позивачеві будинку, до якого не втратили інтерес, як до свого постійного місця проживання, мають намір повернутися туди проживати, однак позивач чинить перешкоди. Просили у позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинковолодіння № 76 по вул. Центральна в с. Чорнолізці Тисменицького району Івано-Франківської області згідно свідоцтва про право на спадщину від 31.01.2001 р. (а.с.3). Відповідачка [PERSON], яка є колишньою дружиною позивача, та відповідач [PERSON], який є сином позивача, не проживають у спірному будинку більше одного року, а саме: відповідачка [PERSON] - із серпня 2014 р., а відповідач [PERSON] з червня 2013 р. після одруження у с. Старі Кривотули Тисменицького району Івано-Франківської області. Вказаних обставин сторона відповідача не заперечувала. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Суд не приймає до уваги посилання сторони відповідача на те, що відповідачі з поважних причин не проживають у належному позивачеві будинку, бо останній створив їм нестерпні умови для проживання, чинить перешкоди, з огляду на те, що відповідачі не звертались до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житлом. Відповідачі, вибравшись з будинку позивача, не знялися з реєстрації місця проживання, що порушує права і інтереси позивача як власника житла. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved