Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач 28 жовтня 2016 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача , посилаючись на те, що 25 липня 2013 року між ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» та відповідачем [PERSON] було укладено договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту у розмірі 2000 гривень на картковий рахунок. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що в порушення умов договору відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює платежі в погашення кредиту та сплату відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 25.10.2016 року в сумі 11\~965,01 гривень. Оскільки відповідач добровільно суму боргу не погашає, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просив стягнути з відповідача в заборгованість за договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач , належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, в зв»язку з чим на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами був укладений кредитний договір № ICKGMCUI.144133.003 від 25.07.2013 року , згідно умов якого позивачу була надана кредитна картка з лімітом 2 000 гривень зі сплатою 36% річних строком на 3 роки з можливістю пролонгації договору відповідно до умов п.3.2 договору (а.с.16-17). Згідно умов п.2.5 договору щомісячний мінімальний платіж за договором складає 10% від суми заборгованості та підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25 числа за попередній місяць (а.с.16). Позивач виконав обовязок перед відповідачем відповідно до умов договору відкривши картковий рахунок та надавши кредит у сумі 2000 гривень (а.с.5-15). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував умови договору, через що , станом на 25.10.2016 року виникла заборгованість в сумі 11\~965,01 гривень , яка складається з наступного: прострочена заборгованість за тілом кредиту 1999,14 гривень; прострочена заборгованість за процентами- 3089,97 гривень; пеня/штрафи - 6\~875,90 гривень (а.с.5-15). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги , позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно наявного в матеріалах справи повідомлення від 18.06.2016 року, вимога банку про поверенння суми заборгованості , відповідачем залишена без задоволення (а.с.33). Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, через що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 11\~965,01 гривень. Питання про судові втрати слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved