Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 жовтня 2019 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що [INFO] помер його батько, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 4,0240 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пархомівської сільської ради, Володарського району Київської області. [INFO] померла [PERSON] - баба позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 4,135 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тадіївської сільської ради, Володарського району Київської області. На даний час позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на спадкові земельні ділянки та житловий будинок втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначені спадкові земельні ділянки та житловий будинок, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.31). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 4,0240 га, кадастровий номер 3221685600:03:007:0014, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пархомівської сільської ради, Володарського району Київської області та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 011187 (а.с.32-33). Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином померлого [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.34), тож є спадкоємцем першої черги. [INFO] померла [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належне їй майно [PERSON] та [PERSON] (а.с.12-15). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-18) та земельна ділянка площею 4,135 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тадіївської сільської ради, Володарського району Київської області та належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 047709 (а.с.19-20). Держаний нотаріус Дяченко Л.Є. надала до суду інформаційну довідку зі Спадкового реєстру з якої вбачається, що спадкові справи після померлого [INFO] [PERSON] та після померлої [INFO] [PERSON] , не заводились. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.11.2019 року, на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності не зареєстровано. Позивач фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не зміг у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на спадкові земельні ділянки та житловий будинок було втрачено, тож приватним нотаріусом Бабак В.С. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, тому позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved