Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] (18003, [ADDRESS]) звернулася до Придніпровського районного суду з позовом до [PERSON] (18003, [ADDRESS]) про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона 28 січня 1993 року зареєструвала з відповідачем шлюб у відділі РАЦС м. Черкаси, про що зроблено актовий запис № 161. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] Зазначає, що подальшого подружнього життя з [PERSON] не баче, причиною є аморальна поведінка відповідача, а саме, подружня зрада. Відповідач систематично не зявляється додому, останній раз чоловік пішов із дому і 9 днів не повертався, а мобільний телефон відключив. Від спільних знайомих вона дізналась, що весь цей час він був у іншої жінки. Відповідач протягом останніх трьох років не допомагає їхній сім'ї матеріально та, навіть, не сплачує комунальні послуги. Неодноразово зявлявся додому нетверезим, ображав її та міг підняти руку. Подальше спільне життя з відповідачем як подружжя є неможливим та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати; судові витрати покласти на відповідача. 01 лютого 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] надала суду заяву про слухання справи за її відсутності. Також вказав, що позов підтримує та просить його задоволити. Також вказала, що просить їй залишити теперішнє прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Також вказав, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Встановлено, що 28 січня 1993 року, згідно свідоцтва про шлюб (Серія ІІ-СР № 291847), сторони зареєстрували шлюб у міському відділі РАЦС по м. Черкаси, про що складено відповідний актовий запис № 161. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON]., який повністю погодився із заявленими позовними вимогами та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, сторони не проживають разом, як подружжя з 01.01.2018. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Крім того, на підставі ст.. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягагає судовий збір в розмірі 768грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved