Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.05.2017 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] Насіра Маммада огли, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 13.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 13.09.2012 року зроблено відповідний актовий запис №2028. Позовна заява мотивована тим, що спільне життя подружжя не склалося через відчутність взаєморозуміння між подружжям, відмінність поглядів на сімейне життя та обовязки подружжя. Спроби примирення результатів не дали. Подружні стосунки між сторонами припинені, подружжя проживає разом, однак спільне господарство не веде. Позивач дійшла висновку, що подальше збереження сімї не можливе, шлюб існує формально. На відновлення подружніх відносин позивач не згодна. За час шлюбу в подружжя народилася дитина - син [PERSON] [PERSON] огли, [INFO], який після розірвання шлюбу проживатиме з позивачем. Викладене стало підставою для звернення позивачем до відповідача з позовом про розірвання шлюбу до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] Маммад огли в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності та зважаючи на визнання відповідачем позову, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача та відповідача, їх бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України (254к/96-ВР ) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами по справі припинено, шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, ведення спільного господарства припинено, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам позивача та відповідача, тому позов слід задовольнити, шлюб між сторонами - розірвати. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved