Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач, [PERSON] , 29.10.2019 звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування позову зазначив, що 23 січня 2007 року між ним, [PERSON] , та [PERSON] (надалі - Відповідач) укладено договір довічного утримання посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Руденко О.Є. зареєстрований в реєстрі за № 438. Згідно пункту 1 зазначеного вище договору довічного утримання позивач передав у власність [PERSON] належні йому на праві приватної власності 30/100 часток квартири номер [ADDRESS] на умовах довічного утримання, а [PERSON] , забов`язалась довічно утримувати позивача, надаючи мені право довічного та безкоштовного користування часткою квартири, а також надаючи догляд та необхідну допомогу. Вцілому квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 48,4 кв.м., загальною площею 71,3 кв.м. На момент укладання вищезазначеного договору, сторони оцінили, що вартість харчування, догляду та необхідної допомоги, становитиме 300,00 гривень щомісячно. Дана частка квартири належала позивачу на підставі договору дарування, посвідченого Зайцевою О.Ю., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 01.12.2003 року ,реєстр № 1944; право власності зареєстроване комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 14.01.2004 року, реєстраційний номер 3538851, номер запису В- 11737 згідно витягу №2554585 про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно пункту 1 договору довічного утримання Відповідач зобов`язується довічно повністю утримувати [PERSON] , надаючи необхідне харчування, одяг і забезпечуючи за ним догляд, необхідну допомогу, включаючи, допомогу медичну. Згідно пункту 4 договору довічного утримання в разі невиконання Набувачем взятих на себе обов`язків за цим договором, договір може бути розірваний згідно ст. 756 Цивільного Кодексу України. Як вказує в позові [PERSON] відповідач не виконує взяті на себе за договором довічного утримання обов`язки, не забезпечує позивача належним медичним та побутовим доглядом, харчуванням, тощо. Розірвати договір в добровільному порядку відповідач відмовляється, в зв`язку із чим позивач змушений звертатися до суду із цим позовом. На судове засідання позивач та його представник, що діє на підставі довіреності, - [PERSON] , не з`явились, до його початку подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягали. Від відповідача до початку судового засідання надійшла заява про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Суд, ознайомившись із заявами сторін та представника позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між сторонами 23 січня 2007 року укладено договір довічного утримання посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Руденко О.Є. зареєстрований в реєстрі за № 438. На виконання пункту 1 зазначеного вище договору довічного утримання позивач передав у власність [PERSON] належні йому на праві приватної власності 30/100 часток квартири номер [ADDRESS] на умовах довічного утримання, а [PERSON] , забов`язалась довічно утримувати його, надаючи право довічного та безкоштовного користування часткою квартири, а також надаючи догляд та необхідну допомогу. Позивач в позові стверджує, і вказаний факт не заперечується відповідачем, що відповідач не виконувала взяті на себе за договором довічного утримання зобов`язання. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Відповідно до ч. 2 ст. 749 ЦК України якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його поверненню. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. З урахуванням наведених вище норм права, а також факту визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] , розглянувши позов по суті в підготовчому засіданні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved