Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 травня 2014 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON], який постійно проживав в с. Качалівка Краснокутського району Харківської області. Після його смерті відкрилася спадщина на його майно. За життя батьком позивача [PERSON] склав заповіт посвідчений Качалівською сільською радою Краснкоутського району Харківської області, відповідно до якого земельну ділянку на підставі державного акту серії ХР № 022435 померлий заповів своєму синові [PERSON]. Дружина померлого, а мати позивача [PERSON], яка має право на обов'язкову частку, не бажає приймати спадщину, про що свідчить складена нею заява про відмову від прийняття спадщини. Інших спадкоємців за законом чи заповітом не має. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті [PERSON], оскільки являється спадкоємцем за заповітом. При зверненні до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва, у зв'язку з тим, що оригінал державного акту має пошкодження завдані пожежею і не читаються всі необхідні реквізити. А томі за захистом своїх прав позивач вимушений звернутись до суду. У відкритому судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в відкритому судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого 24 вересня 2013 року Качалівською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,1729 га, згідно Державного акту Серії ХР № 022435 на право власності на земельну ділянку. Вказану земельну ділянку [PERSON] нотаріальним шляхом отримати у спадок після смерті свого батька, позбавлений можливості в зв`язку з тим, що оригінал державного акту має пошкодження завдані пожежею і не читаються всі необхідні реквізити. Даний факт підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори № 24.04.2014 № 408/02-31 року. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. По Качалівській сільській раді Краснокутського району Харківської області зареєстрований заповіт від 07 лютого 2008 року. Вказаний заповіт на день смерті заповідача [PERSON] не відмінений та не скасований. Дружина померлого, а мати позивача [PERSON], яка має право на обов'язкову частку, не бажає приймати спадщину, про що свідчить складена нею заява про відмову від прийняття спадщини. Інших спадкоємців за законом чи заповітом не має. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування » відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті заповідача - [PERSON], має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved