Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач 16 березня 2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів посилаючись на те, що 07 вересня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя і збереження сім'ї є неможливим, оскільки взаємоповага та розуміння відсутнє. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем; стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 07 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] вступили в зареєстрований шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, зберегти сім'ю не надається можливим, тому шлюб підлягає розірванню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, то в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Часиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки в судове засідання відповідачем не надано жодного доказу, який суд міг би врахувати при визначенні розміру аліментів, тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази, крім тих, що є в матеріалах цивільної справи. Частиною 1 ст. 79 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Такою датою є 16 березня 2017 року, відповідно до вхідного номеру на першій сторінці позовної заяви (а.с.1). Враховуючи те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки, відповідач є батьком малолітнього [PERSON], суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved