Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в червні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив суд розірвати шлюб між зареєстрований між ним та відповідачкою Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 24 квітня 1998 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 364, від даного шлюбу малолітніх або неповнолітніх дітей не мають, позивач вказує, що починаючи з початку 2015 року не поживають однією сім'єю, не мають спільних інтересів, не ведуть спільного господарства, не цікавляться життям одне одного, шлюб розпався та існує формально, оскільки відповідачка ухиляється від будь-якого спілкування та не дає згоду на розірвання шлюбу, а тому він - позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду, крім того зазначав, що майнового спору між ним та [PERSON] немає, враховуючи викладене посилаючись на ст.ст. 109, 110 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився направив до суду свого представника з належно оформленими повноваженнями, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Представник позивача - адвокат Теренчук А.П. в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував щодо розгляду справи у відсутності відповідачки, на підставі вимог ст.ст. 77, 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності [PERSON] та по справі та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 1998 року, про що є актовий запис № 364 (а.с. 7 - копія свідоцтва про шлюб). Як встановлено судом спільних неповнолітніх дітей у сторін немає. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідачки втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з 2015 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved