Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.07.2020 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві посилається на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 10 червня 1995 року Володимир-Волинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 131. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Вона проживає разом з дітьми на орендованій квартирі. Оскільки відповідач вчиняв щодо неї психологічне насильство, свідками чого були їхні діти, подружні стосунки між ними припинено. Останній місяць діти повністю знаходяться на її утриманні, оскільки відповідач не надає належної матеріальної допомоги для забезпечення їх належного рівня життя. Відповідач офіційно не працює, однак отримує доходи близько 10000 гривень щомісячно.Усної угоди щодо надання матеріальної допомоги та сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Враховуючи її важке матеріальне становище, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 28 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12 серпня 2020 року, яке через неявку сторін кілька разів відкладалося. У судове засідання позивач не з`явилась, подала суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги зменшила, просила суд позов задоволити та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1400 грн на кожну дитину щомісячно. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував, щоб з нього стягували аліменти на утримання дітей по 1400 грн на кожну дитину щомісячно. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10 червня 1995 року Володимир-Волинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 131. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] . Судом встановлено, що діти на даний час проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. У силу ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, відсутність інших неповнолітніх дітей чи утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вимоги розумності та справедливості,ту обставину, що неповнолітні діти проживають окремо від батька, і перебувають на утриманні матері, стан здоров`я та матеріальне становище сторін, рівний обов`язок обох батьків брати участь в утриманні дітей, а також прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік», суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утриманнянеповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1400 гривень на кожну дитину щомісячно з дня подачі позову до суду і до їх повноліття. Даний розмір є достатнім для задоволення розумних потреб дитини та буде відповідати, з врахуванням надання утримання матір`ю, прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з витратами на правничу допомогу, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд вважає правомірним стягнення з відповідача на користь позивача доведені нею витрати, які вона понесла для отримання професійної правничої допомоги у зв`язку із заявленим позовом в розмірі 1500 гривень. Вказані витрати підтверджені позивачем наданими нею ордером на надання правової допомоги серії ВЛ № 064917, розрахунком суми гонорару адвоката за надану правничу допомогу у розмірі 1500 гривень, квитанцією №1 від 15.07.2020 року про сплату коштів за отримання правничої допомоги у розмірі 1500 гривень, актом приймання-передачі наданих послуг №1 до Договору про надання правової допомоги від 13.07.2020 року. У силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 840, 80 грн.

Outcome: approved