Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач 19. 04. 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 20 лютого 2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 35 . Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між ними припинені. З 27.12.2015 року сторони разом не проживають та фактично припинили шлюбні відносини. Причиною розпаду сім'ї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Подальше життя з відповідачем позивачка вважає неможливим. Сім'я розпалася остаточно, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Вказувала, що на даний час вона перебуває в скрутному матеріальному становищі, працювати не має можливості, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за двома малолітніми дітьми, інших доходів, крім соціальних виплат на дітей вона немає. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просила суд шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\2 частини всіх видів доходу (заробітку) громадян, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення цього позову до досягнення дітьми повноліття та стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO] трирічного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. За приписами статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Громадяни України [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 лютого 2014 року, що підтверджено актовим записом № 35 у Книзі реєстрації шлюбів відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. В ході розгляду справи встановлено, що сторони на момент розірвання шлюбу разом не проживають, з 27.12.2015 року фактично припинили шлюбні відносини, спільне сумісне господарство не ведуть. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім'ю. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них. За таких обставин, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. Згідно пояснень позивача, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Правова природа аліментів у розумінні норм глави 15 СК України є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов'язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. За правилами статті 182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст. 84 ч. 2 Сімейного Кодексу України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. Як вбачається з наданих позивачем доказів, на її утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, яким виповнилося один та два роки, на даний час вона ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по вихованню та доглядом за малолітніми дітьми, в зв'язку з чим не має можливості працювати та отримувати заробітну плату. Відповідач офіційно працевлаштований та має змогу надавати дорогу на утримання дітей та дружини. Між тим, враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів про розмір доходів відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів та про розірвання шлюбу, судовий збір в сумі 1 102,40 грн. підлягає стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial