Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 грудня 2016 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його діда [PERSON]. В позовній заяві позивач вказав, що 03 серпня 2007 року помер його дід [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.35 га., яка розташована на території Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області. Він є єдиним спадкоємцем спадщини померлого діда за законом, оскільки дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] (батько позивача) відмовились від спадщини. Спадщину померлого позивач у передбаченому законом порядку прийняв, оскільки на час смерті спадкодавця проживав разом з ним в одному помешканні, а тому звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовила у видачі цього свідоцтва через відсутність оригіналу державного акту на земельну ділянку, який втрачено. В судове засідання позивач не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. Заявлений позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. Позов визнав (заява №02-01/339 від 13 грудня 2016 року). Залучені до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] в судове засідання також не прибули, але надали заяви про розгляд справи без них. Проти позову не заперечували. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши позовну заяву позивача та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 03 серпня 2007 року помер дід позивача [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №111550, виданого 03 серпня 2007 Баштанківською сільською радою Кодимського району Одеської області, актовий запис про смерть №20 від 03 серпня 2007 року. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлого [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №40/897, загальною площею 2.35 га., яка розташована в межах Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала йому відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №088048, виданого 29 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] за законом пятої черги, оскільки дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] (батько позивача), які є спадкоємцями за законом першої черги, відмовились від спадщини. Інших спадкоємців першої-четвертої черги не встановлено. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. Судом на підставі довідки Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області №1231 від 16 листопада 2016 року встановлено, що позивач [PERSON] на день відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця [PERSON], проживав разом з ним в одному помешканні, зокрема в с.Баштанків по вул.Шевченка, буд.29 Кодимського району Одеської області, а отже за змістом ч.3 ст.1268 ЦК України є таким що спадщину померлого прийняв. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлого діда за законом, але у видачі цього свідоцтва нотаріус відмовила через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, зокрема державного акту на право приватної власності на землю, який втрачено, оголошення про що було розміщене в газеті «Вісті Кодимщини» №44 від 29 жовтня 2016 року (відмова нотаріуса №1169/02-14 від 17 листопада 2016 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право спадкоємця на судовий захист свого порушеного права на спадщину у разі втрати правовстановлюючого документу на спадкове майно підтверджується і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року, прийнятою у цивільній справі №6-17336св15, в якій зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право власності (http://reyestr.court.gov.ua/Review/52081274). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим його позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.3 ст.1268 ЦК України він є таким, що у передбаченому законом порядку прийняв спадщину померлого [PERSON], що відповідно до п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України є підставою набуття ним права власності на належну померлому земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved