Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач 16.01.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСББ «Рідна гавань» та [PERSON] про визнання договору оренди недійсним від 03.03.2014 року та усунення перешкод в користуванні шляхом виселення [PERSON] з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 153,1 кв. м., розташованого за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 9-б. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до Постанови КМУ від 05.11.1991 року «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно територіальних одиниць (комунальною) власністю» та відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 року «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області» до комунальної власності був переданий весь житловий та нежитловий фонд. У тому числі до комунальної власності було передане вищевказане приміщення підвалу. Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 02.02.2005 року № 41 «Про реєстрацію обєктів комунальної власності м. Одеси» таке майно є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради від імені якої діє Департамент комунальної власності Одеської міської ради. На виконання вказаного рішення 10.11.2004 року Одеським міським головою було прийнято розпорядження № 1655-01р «Про передачу в експлуатацію обєднанню співвласників багатоквартирного будинку Рідна гавань» нежилих приміщень, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Одеси та розташовані за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 9-б», в якому зазначене у тому числі спірне приміщення площею 153,1 кв. м., проте воно не було виконано. 30.11.2006 року Одеською міською радою було прийнято рішення № 636-V «Про скасування рішення Одеської міської ради від 11.07.2003 року № 1390-XXІV», яким воно було скасовано повністю. [PERSON] щодо передачі приміщення до ОСББ не було. Крім цього, існує рішення Господарського суду Одеської області від 07.10.2005 року в якому зазначено, що власником нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 153,1 кв. м., розташованого за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 9-б. є територіальна громада м. Одеси, а Департамент комунальної власності Одеської міської ради є належним орендодавцем. У судове засідання зявився представник позивача - [PERSON]О.(діє на підставі довіреності від 13.12.2016 року № 01-36/69) та зазначила, що позовні вимоги підтримує та просила позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача ОСББ «Рідна Гавань» не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Проте у судове засідання зявився представник відповідача [PERSON] [PERSON] та зазначила, що вони позов визнають та відмітила, що існує процедура передачі комунальної власності в оренду. ОСББ «Рідна Гавань» заключила з відповідачем договір, але потім зясувалося, що вони не є власниками цього приміщення. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Рідна гавань» та [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між ОСББ «Рідна Гавань» та [PERSON] було укладено договори оренди від 01.08.2011 року та від 03.03.2014 року, згідно яких ОСББ передало [PERSON] у користування спірні приміщення, а [PERSON] зобовязався сплачувати орендну плату на користь ОСББ. Проте, вказаний договір оренди від 03.03.2014 року підлягає визнанню недійсними, так як були укладені з порушенням вимог чинного законодавства. Відповідачі на даний момент володіють та користуються майном комунальної власності територіальної громади м. Одеси без належних правових підстав. А від так, Департамент, як уповноважений орган Одеської міської ради, не може реалізовувати права, закріплені ст. 317 ЦК України. Так, рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 02.02.2005 року № 41 «Про реєстрацію обєктів комунальної власності м. Одеси» таке майно є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради від імені якої діє Департамент комунальної власності Одеської міської ради. На виконання вказаного рішення 10.11.2004 року Одеським міським головою було прийнято розпорядження № 1655-01р «Про передачу в експлуатацію обєднанню співвласників багатоквартирного будинку Рідна гавань» нежилих приміщень, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Одеси та розташовані за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 9-б», в якому зазначене у тому числі спірне приміщення площею 153,1 кв. м., проте воно не було виконано. 30.11.2006 року Одеською міською радою було прийнято рішення № 636-V «Про скасування рішення Одеської міської ради від 11.07.2003 року № 1390-XXІV», яким воно було скасовано повністю. Згідно ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Незаконне зайняття нежитлового приміщення обєкта комунальної власності порушує ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та перешкоджає ефективному використанню та розпорядженню вищевказаним обєктом комунальної власності в інтересах територіальної громади м. Одеси. Також, відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Згідно з ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», обєкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим субєктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженою нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, яку встановлені цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. За положеннями ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимоги про вчинення певних дій або запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання договору оренди недійсним та усунення перешкод в користуванні шляхом виселення підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved