Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач 28.09.2019 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 100 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., завданої незаконної бездіяльністю посадових осіб органів державної влади. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.07.2018 року [PERSON] керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser 200, державний номер [NUMBER] по вул. Черняховського в м. Одесі був зупинений працівниками поліції, які вилучили у нього посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Ухвалу про накладення арешту на автомобіль, посвідчення та свідоцтво було скасовано судом апеляційної інстанції. Слідчий не повертав автомобіль позивачу, тому позивач звернувся до суду та ухвалою Київського районного суду м. Одеси зобов`язано слідчого Дрозда В.Ю. невідкладно розглянути питання про повернення автомобіля [PERSON] 28.11.2018 року слідчий суддя, розглянувши скаргу представника [PERSON] на бездіяльність слідчого виніс ухвалу про зобов`язання повернути [PERSON] автомобіля і лише 10.12.2018 року було повернуто авто. Тож, позивач вказує, що в результаті протиправної бездіяльності посадових осіб СУ ГУНП в Одеській області та СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Бродченко В.О. з моменту постановлення ухвали про відмову в накладенні арешту до моменту повернення авто був позбавлений права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Завдана матеріальна шкода складається з витрат на зберігання авто на спец. майданчику в розмірі 2520 грн., сума здешевлення ринкової вартості авто в розмірі 147372,40 грн. та витрат на оренду аналогічного автомобілю у розмірі 360 000 грн. Моральна шкода полягає у пережитих душевних стражданнях, пов`язаних з неможливістю користуватися своїм майном та переживання про стан автомобіля. Ухвалою суду від 02.04.2019 року цивільну справу було передано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси. Представник позивача не погоджуючись з ухвалою суду від 02.04.2020 року подав апеляційну скаргу в результаті розгляду якої Постановою Одеського апеляційного суду від 20.09.2019 року ухвала була скасована, справу направлена до Приморського районного суду м. Одеси для продовження розгляду. Ухвалою суду від 15.10.2019 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 19.11.2019 року. До суду 14.11.2019 року надійшов відзив Головного управління національної поліції в Одеській області, згідно якого просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву відзначено, що посадовими особами Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області проведено перевірку у відношенні слідчого Погоренця А.М. та попереджено його про необхідність дотримання строків під час досудового розслідування, тому скаргу представника [PERSON] - [PERSON] ретельно перевірено та надано відповідь, тому відсутня протиправність дій Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області. У підготовчому засіданні 19.11.2019 року було задоволено заяву представника позивача [PERSON] про оголошення перерви, оголошено перерву до 23.01.2020 року. До суду 22.01.2020 року надійшла відповідь на відзив [PERSON] в інтересах [PERSON] , згідно якої вказано, що представник відповідача не ознайомився з позовом, адже скарга на слідчого не є підставою звернення до суду, в той час як протиправність дій відповідача полягає у неповерненні автомобіля позивача у встановлені строки. За результатом вчинених дій у підготовчому засіданні 21.01.2020 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 04.03.2020 року. У судовому засіданні 04.03.2020 року було задоволено клопотання [PERSON] , надано час для підготовки заперечень на відповідь на відзив та оголошено перерву до 01.04.2020 року. До суду 04.03.2020 року надійшли додаткові пояснення Головного управління Національної поліції в Одеській області в особі представника Бушилової Ю.О., відповідно до яких позивачем не було надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому моральної шкоди працівниками СУ ГУНП в Одеській області та СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області. У зв`язку з неявкою учасників справи до судового засідання 01.04.2020 року та подання клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 04.05.2020 року. У судове засідання 04.05.2020 року не з`явилися відповідачі, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 02.07.2020 року. У судовому засіданні задоволено заяву ГУНП в Одеській області про відкладення розгляду справи. Наступне засідання призначено на 03.08.2020 року. У судовому засіданні 03.08.2020 року представник позивача Цихоня Д.Ю. підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому порядку, причину неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 18.07.2018 року за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського, 11 був зупинений автомобіль марки «Тойота Ландкрузер 200», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . При перевірці документів було встановлено, що номерні знаки, які перебували на автомобілі не належать до транспортного засобу, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.07.2018 року. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси у справі №520/11850/18 від 07.09.2018 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області Дрозд В.Ю. та накладено арешт на транспортний засіб «Toyota Land Cruiser 200» білого кольору, оперативний талон, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області капітана поліції Дрозда Віталія Юрійовича від 12.09.2018 року оголошено в розшук автомобіль Toyota Land Cruiser 200» білого кольору, д.н.з. [NUMBER] . 03.10.2018 року було затримано автомобіль Toyota Land Cruiser 200» білого кольору, д.н.з. [NUMBER] , про що свідчить Акт №4396 огляду та затримання транспортного засобу. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.10.2018 року у справі №520/11850/18 було скасовано ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.09.2018 року, якою задоволено клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №12018161500001907 від 18.07.2018 року, новою ухвалою відмовлено у задоволені клопотання слідчого. Слідче управління ГУНП в Одеській області отримало вступну та резолютивну частини ухвали від 09.10.2018 апеляційного суду Одеської області - 12.10.2018 року, а повний текст ухвали - 19.10.2018 року, про що свідчать відмітки на супровідних листах апеляційного суду Одеської області. Цихоня Д.Ю. в інтересах [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Одеській області Дрозда В.Ю., за результатами розгляду якої ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2018 року зобов`язаного слідчого СУ ГУНП в Одеській області Дрозда В.Ю. невідкладно розглянути питання щодо повернення майна вказаного в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 09.10.2018 року. Вищевказана ухвала Київського районного суду м.Одеси від 22.10.2018 року отримана СУ ГУНП в Одеській області 22.10.2018 року. Цихоня Д.Ю. в інтересах [PERSON] повторно звернувся до Приморського районного суду м. Одеси зі скаргою на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Одеській області, за результатами розгляду якої ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/20069/18 від 28.11.2018 року зобов`язано слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, визначеному у кримінальному провадженні №12018161500001907 від 18.07.2018 року, повернути [PERSON] свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія та транспортний засіб Тoyota Land Cruiser 200» білого кольору, д.н.з. [NUMBER] . 10.12.2018 року слідчий СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Кваша О.В. звернувся до директора Одеської філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» з проханням повернути [PERSON] ввірений на зберігання транспортний засіб Тoyota Land Cruiser 200» білого кольору, д.н.з. [NUMBER] . За зберігання автомобілю на спеціальному майданчику [PERSON] оплатив кошти у розмірі 2520 грн., про що свідчить квитанція №0.0.1207604433.1 від 10.12.2018 року. З висновку експертного дослідження №2797/19-54 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 18.02.2019 року, середньо ринкова вартість автомобіля Toyota Land Cruiser 200» білого кольору, д.н.з. [NUMBER] станом на 30.09.2018 року становила 1 671 381 грн., а станом на 10.12.2018 року - 1 507 157,80 грн. 01.10.2018 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лісекспотрейд» договір прокату транспортного засобу №01/10/18, згідно якого позивач взяв в прокат автомобіль Toyota Land Cruiser 200», д.р.н. [NUMBER] . З квитанцій до прибуткового касового ордеру вбачається, що за період з 16.10.2018 року по 10.12.2018 року [PERSON] оплатив вартість прокату авто за договором №01/10/18 у розмірі 360 000 грн. Відповідно до п.п. 20, 32 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012року № 1104 «Про реалізацію окремих положень КПК України» зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів; фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання. Крім того, відповідно до п.13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010№ 51/401/649/471/23/125, витрати, пов`язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно; у випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави. Витрати за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику несе орган, який передав автомобіль на зберігання та підстав для [PERSON] оплачувати ТОВ «Інформ-Ресурси» вартість зберігання транспортного засобу Toyota Land Cruiser 200» не встановлено. З огляду на викладене, кошти [PERSON] безпідставно передані Одеській філії ДП МВСУ «Інформ-Ресурси», тому і підстави їх повернення є іншими, тому в частині стягнення матеріальної шкоди завданої зберіганням авто на спеціальному майданчику варто відмовити. Щодо матеріальної шкоди у розмірі 147 372,40 грн. - суми здешевлення ринкової вартості автомобіля за період з 12.10.2018 року по 10.12.2018 року, суд відзначає, що така вимога не може бути задоволеною. Ринкова вартість автомобілю є об`єктивною складовою та не залежить від дій чи бездіяльності відповідачів, адже ринкова вартість автомобіля так само зменшилась залишаючись у користуванні [PERSON] . Щодо витрат на оренду аналогічного автомобілю за період з 12.10.2018 року по 10.12.2018 року суд відзначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. [PERSON] беручи в оренду аналогічний автомобіль виходив зі своїх особистих побажань, не обґрунтовуючи необхідність орендування саме автомобіля Toyota Land Cruiser 200, крім того, навіть не наведено необхідність в орендуванні транспортного засобу. Також до матеріалів справи не додано копії технічного паспорту автомобіля для встановлення того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лісекспотрейд» є власником такого авто. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч. 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб та розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин ,які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, при цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути спів мірний із заподіяною шкодою. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 року № 5), відповідно до п. 9 цієї постанови розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви, а позивач надати усі необхідні докази, які повинні бути досліджені у судовому засіданні за процесуальними нормами. Таким чином, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 Цивільного кодексу України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювана шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Таким чином, позивач має довести не лише протиправність поведінки відповідача, але й наявність самої шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не підтверджено факту заподіяння йому моральної шкоди у розмірах, вказаних у позовній заяві, не доведено факт хвилювань у зв`язку з неможливістю користування власним транспортним засобом. За таких обставин, суд доходить висновку, що позовна заява [PERSON] є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За встановлених вище обставин, витрати понесені у зв`язку зі зверненням до суду залишаються за сторонами та перерозподілу не підлягають.

Outcome: dismissed