Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] (в особі представника - адвоката Ліпаткіної Е.В.) звернулася до суду з позовом в якому просить: 1) визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] ; 2) стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є її рідним братом. 18.01.2012 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом вона отримала у власність житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На момент, коли вона отримала спадщину, у будинку ще з 2006 року був зареєстрований її брат, який є громадянином Росії, але має в Україні постійне місце проживання. Постійне місце проживання відповідача їй невідоме, оскільки на даний час він мешкає в Росії. Перешкод з її боку, як власниці будинку в користуванні відповідачем житловим приміщенням не утворювалось, він за власним бажанням поїхав в Росію на постійне місце проживання 13 років тому. Чому при переїзді відповідач не скасував свою реєстрацію, їй невідомо. Таким чином, близько 13 років, тобто більше (одного року), відповідач за місцем своєї реєстрації, тобто у її будинку не мешкає. Коли у повсякденному житті виникає питання про кількість проживаючих у будинку, відповідач зараховується як особа, яка проживає у будинку. Це створює зайвих труднощів для неї, оскільки це її власність та вона має право розпоряджатися нею на свій власний розсуд. Зокрема, вона позбавлена можливості оформити субсидію на житлово-комунальні послуги, оскільки доходи відповідача повинні враховуватися при її обчисленні, тому отримати субсидію вона не може, враховуючи відсутність у неї можливості надати доходи відповідача. Вона пенсіонер, проживає одна та має право на отримання субсидії на житлово-комунальні послуги, оскільки має невеликі доходи та не може оплачувати житлово-комунальні послуги самостійно. Зазначене рішення суду їй необхідно для зняття з реєстрації відповідача та подальшої можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та оформлення субсидії на житлово-комунальні послуги. В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, на заявлених вимогах наполягає у повному обсязі (а.с.21). Відповідач [PERSON] про причини неявки суду не повідомив, його виклик було опубліковано на офіційному веб-порталі судової влади України: http://pm.zp.court.gov.ua/sud0822 (а.с.18). За таких обставин суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.2012, належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 32923397 від 20.01.2012 (а.с.11). У домовій книзі для прописки осіб, проживаючих в будинку [ADDRESS] , значиться зареєстрованим з 23.12.2006 [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Згідно довідки про склад родини № 0445 від 01.02.2021, наданої Виконавчим комітетом Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, за адресою: [ADDRESS], зареєстрована [PERSON] , 1949 року народження, з братом - [PERSON] , 1960 року народження, який не мешкає за даною адресою (а.с.5). Комісія створена розпорядженням міського голови від 14.01.2021 № 13/3 «Про створення комісії зі встановлення факту не проживання [PERSON] за місцем реєстрації по [ADDRESS] » здійснила перевірку факту не проживання за місцем реєстрації [PERSON] в будинку [ADDRESS] . За результатами якої 01.02.2021 складено акт про те, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації 13 років, ознак перебування особи в житловому приміщенні не виявлено, на момент перевірки ознак перебування в приміщенні не виявлено, особистих речей [PERSON] не було, за словами власниці приміщення - 13 років назад він разом з сім`єю виїхав до Росії. Крім того, даний факт підтвердили свідки - сусіди (а.с.6). Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст. 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS] . В даному житловому будинку також зареєстрований відповідач [PERSON] , який 13 років не проживає за вказаною адресою, не користуються житлом та ніяких витрат що передбачені ст. 156 ЖК України, на його утримання та сплаті комунальних послуг він не несе. Тому суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, яке належить позивачу, і повинен бути визнаний таким, що втратив право користування даним житлом. В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідача, які сплачено позивачем при подачі позову в сумі 908 грн. (а.с.1).

Outcome: approved