Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.06.2020 року звернулась до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що рішенням Баришівського районного суду Київської області від 01.06.2020 року її шлюб з відповідачем було розірвано. Від спільного сумісного життя сторони мають доньку [PERSON] [INFO] . Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки та своє утримання до досягнення дитиною 3 років. Просить стягнути з відповідача [PERSON] , на її користь аліменти на утримання доньки: [PERSON] [INFO] розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягувати з дня подачі позову і до дня досягнення дитиною повноліття , та аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про стягнення аліментів визнав. Проти стягнення аліментів не заперечує. Перевіривши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Суд встановив, що сторони перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Баришівського районного суду Київської області від 01.06.2020 року. Від спільного сумісного життя сторони мають доньку [PERSON] [INFO] . На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Перешкод для пред`явлення позову про стягнення аліментів судом не встановлено. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Нормою ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved