Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.03.2014 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту та поділу спільного майна, в якій зазначила, що вони проживали з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу приблизно з 2005 року. Від спільного проживання в них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ними було придбане майно, а саме: відповідачем - квартира за адресою: [ADDRESS], а позивачем - квартира за адресою: [ADDRESS]. Крім того, було придбано наступне майно: телевізор марки «LG» вартістю 1600 гривень, холодильник марки «Днепр» вартістю 3700 гривень, пральна машинка марки «LG» вартістю 3200 гривень та зальний гарнітур «Вікторія» вартістю 3900 гривень. Через відсутність реєстрації шлюбу не було враховано право позивача в спільній сумісній власності на вказані квартири. Просить суд встановити факт проживання з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнати квартири за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS], а також майно: телевізор марки «LG» вартістю 1600 гривень, холодильник марки «Днепр» вартістю 3700 гривень, пральну машинку марки «LG» вартістю 3200 гривень та зальний гарнітур «Вікторія» вартістю 3900 гривень об'єктом спільної власності подружжя. Крім того, просить суд Розподілити спільне майно наступним чином: визнати за нею право власності на двокімнатну квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], а за відповідачем право власності на квартиру розташовану адресою: [ADDRESS], а також майно: телевізор марки «LG» вартістю 1600 гривень, холодильник марки «Днепр» вартістю 3700 гривень, пральну машинку марки «LG» вартістю 3200 гривень та зальний гарнітур «Вікторія» вартістю 3900 гривень. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву з клопотанням слухати справу у її відсутність та наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився в матеріалах справи маємо заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно довідки Селидівської міської ради від 09.04.2014 року, засвідченої депутатом Селидівської міської ради Шведченко Т.М на підставі пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мешкають в цивільному шлюбі за адресою: [ADDRESS] і мають спільну дитину [PERSON] Судом встановлено і не заперечується сторонами факт проживання однією сім'єю позивача та відповідача, ведення спільного господарства, придбання майна, тому суд, вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім'єю. Вирішуючи позовні вимоги, щодо визнання майна об'єктом спільної власності та розподіл спільного майна подружжя, судом встановлено. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] придбала у [PERSON] однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 04.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] придбав у [PERSON] двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 20.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 Закону «Про власність», ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України; майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п.1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону «Про власність»); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду. В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності, обставини які визнаються та не заперечуються сторонами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved