Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в травні 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та повернення сплачених коштів. Позов мотивовано тим, [PERSON] з [PERSON] перебували у шлюбі до 2000 року. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 18.05.2000 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. В 2000 році рішенням суду [PERSON] було призначено аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, щомісячно, до досягнення сином повноліття на користь [PERSON] [PERSON] регулярно сплачував аліменти на утримання сина. Літом 2008 року позивач дізнався, що колишня дружина виїхала за кордон і без дозволу останнього забрала з собою дитину. [PERSON] звертався у всі можливі органи виконавчої влади, в міліцію, але йому лише повідомили що його син разом з мамою в Італії. З цього моменту [PERSON] припинив перераховувати кошти на утримання сина. Банківська картка на яку здійснювався перерахунок коштів була анульована. 09.01.2013 року позивача викликали в Замостянський відділ ДВС Вінницького МУЮ з приводу заборгованості зі сплати аліментів. Після чого він написав заяву-пояснення. 26.01.2016 року автомобіль [PERSON] марки Volkswagen працівники ДАІ зупинили і посилаючись на постанову про арешт майна боржника № 18102076 від 28.10.2015 року видана державним виконавцем Марушкевич І.А., забрали на штраф майданчик. В той момент за кермом був брат [PERSON] [PERSON] Тоді і позивач дізнався, що в нього є заборгованість зі сплати аліментів у сумі 24536,00 грн. Останній був змушений взяти в борг цю суму під відсотки і перерахувати ці кошти на депозитний рахунок відділу ДВС, в зв'язку з ти, що йому для роботи потрібна машина. [PERSON] вважає ці дії незаконними і у зв'язку з відсутністю стягувача та дитини на території України, відсутністю на ім'я стягувача банківських рахунків кошти будуть зараховані до Державного бюджету України. Таким чином ні стягувач, ні його син кошти не отримають. Просить звільнити [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами, нарахованими Замостянським відділом ДВС Вінницького МУЮ на підставі виконавчого листа № 2-28, виданого 10.04.2004 року Староміським районним судом Вінницької області 10.04.2004 року згідно рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та зобов'язати Замостянський відділ ДВС Вінницького МУЮ повернути [PERSON] сплачені кошти відповідно до квитанції № 36 від 27.01.2016 року в сумі 24563,04 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. В судове засіданні відповідач [PERSON] не з'явилась, хоча повідомлялась належним чином про час та місце судового розгляду, в зв'язку з чим суд розглянув справу у її відсутність. Представник Замостянського відділу ДВС м. Вінниці в задоволенні позову просив відмовити в зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 18.05.2000 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. В 2000 році рішенням суду [PERSON] було призначено аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, щомісячно, до досягнення сином повноліття на користь [PERSON] [PERSON] [PERSON] регулярно сплачував аліменти на утримання сина. Літом 2008 року позивач дізнався, що колишня дружина виїхала за кордон і без дозволу останнього забрала з собою дитину. З 2009 року [PERSON] припинив перераховувати кошти на утримання сина. 09.01.2013 року позивача викликали в Замостянський відділ ДВС Вінницького МУЮ з приводу заборгованості зі сплати аліментів. Після чого він написав заяву-пояснення. 26.01.2016 року автомобіль [PERSON] марки Volkswagen працівники ДАІ зупинили і посилаючись на постанову про арешт майна боржника № 18102076 від 28.10.2015 року, видану державним виконавцем Марушкевич І.А., забрали на штраф майданчик. Згідно довідки розрахунку від 26.01.2015 року № 1220/09-37/6 загальна заборгованість на 26.01.2014 року по аліментах становить 24563,04 грн. Згідно квитанції № 36 від 27.01.2016 [PERSON] перерахував 24563,04 грн. на депозитний рахунок відділу ДВС. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що згідно листа Вінницького міського управління УМВС України у Вінницькій області від 05.03.2009 року неповнолітній син [PERSON], 1996 року народження, жертвою злочину не став та з вересня 2008 року проживає разом із своєю матір'ю [PERSON] 1976 року народження в Італії. Дані обставини підтвердились заявою від 24.6.2016 року матір'ю [PERSON] [PERSON] Положеннями ч. 1 ст. 197 СК України передбачено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. Так, ч. 2 ст. 197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналізуючи встановлені обставини, суд вважає, що позивачем не наведено жодних обставин та не надано належних, допустимих та переконливих доказів, які б давали підстави для припинення виплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Крім того, безпідставними є посилання позивача на те, що оскільки дитина проживає за кордоном, то ця обставина є підставою, як на його думку, для припинення аліментів та звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, оскільки факт перебування чи постійного проживання дитини на території будь-якої держави світу не є причиною невиконання законного аліментного обов'язку. Також варто зазначити, що ст. 197 СК України врегульовує звільнення від сплати заборгованості за аліментами, тоді як фактично на даний час заборгованість за аліментами відсутня як така, що сплачена боржником. Крім того, слід критично оцінювати пояснення представника позивача, що [PERSON] постійно вчасно сплачував аліменти, оскільки в матеріалах виконавчого провадження згідно довідки від 31.10.2007 року борг по сплаті аліментів станом на 1.09.2007 року становить 3528 грн. Позивач в своїй позовній заяві послався, що йому не було відомо реквізити для сплати аліментів, однак він не був позбавлений можливості їх сплати на рахунки виконавчої служби тощо. Також він не надав доказів щодо того, що звертався до стягувача із вимогами про передачу коштів. Суд вважає, що боржник [PERSON] не був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, а у разі не згоди з діями державного виконавця, він міг оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». При цьому слід критично оцінювати пояснення представника позивача, що матір не цікавиться виконавчим провадженням, вказані кошти протягом року не будуть передані стягувачу та не будуть використані на виховання дитини, оскільки в матеріалах виконавчого провадження міститься заява матері відповідача [PERSON], де вона вказує, що її донька [PERSON] на даний момент проживає за кордоном, приїде і отримає аліменти. Жодні обставини та докази, надані позивачем [PERSON] в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити, оскільки вони є необґрунтованими та безпідставними. В звязку з відмовою в задоволенні позову судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed