Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 квітня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.02.2012 р., який рішенням суду від 14.12.2015 р. між ними розірваний. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. В звязку зі стресом після розірвання шлюбу він намагався заглушити психічний біль станом спяніння, що призвело до спроби самогубства. Під час знаходження його в лікарні рішенням суду з нього були стягнуті аліменти на утримання дружини та на утримання дитини та відкрито виконавче провадження на підставі виконавчих листів. Однак вважає, що стягнення аліментів на утримання колишньої дружини є завищеним та недоцільним, оскільки вона проживає в громадському шлюбі з іншим чоловіком,а на момент розгляду справи він перебував у лікарні та не знав і не міг знати про суть розгляду справи й не мав змоги заперечити. Після спроби самогубства йому неможливо знайти роботу, оскільки роботодавці дивлячись га довідку про облік в ПНД бояться відповідальності. Крім того, він має двох дітей від попередніх шлюбів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яким повинен допомагати. Просить суд зменшити розмір аліментів по справі № 211/6094/15-ц від 12.02.2016 р. на утримання [PERSON] з ? на 1/6 частки усіх видів заборгованості, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму; частково звільнити від сплати заборгованості з аліментів за виконавчими провадженнями відкритими з виконання рішень Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 01.10.2015 р. та 12.02.2016 р.; розстрочити сплату заборгованості з аліментів за виконавчими провадженнями з виконання рішень Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 01.10.2015 р. та 12.02.2016 р. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] вимоги позову підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, наполягали на задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, просив в задоволенні відмовити через недоведеність заявлених вимог. Представник третьої особи Саксаганського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областіта [PERSON] в судове засідання не з'явились, повідомлені про час та місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] суду пояснила, що позивач одягає, взуває їхню спільну доньку, в школу її збирає, добровільно сплачує кошти на утримання дитини, наразі це робить його мама. Суд, вислухавши доводи представників позивача, заперечення представника відповідача, пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, [PERSON] згідно копії свідоцтва про шлюб від 24.02.2012 р. (а.с.10) з 24 лютого 2012 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №477410 від 25.03.2014 р. (а.с.11). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.12). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 лютого 2016 року стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] [INFO] у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття на користь матері [PERSON] починаючи стягнення з 10 вересня 2015 року (а.с.13). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 жовтня 2015 року стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання та на користь [PERSON] у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином трирічного віку, починаючи з 10.09.2015 р. по 15.03.2017 р. (а.с.14). Згідно копії довідки-розрахунку Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, загальна сума боргу по аліментам з виконання виконавчого листа № 211/6093/15-ц та №211/6094/15-ц про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, станом на 01.03.2017 р. становить 22394,86 грн. (а.с.17, 20). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько (мати) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України , ст. 180 СК України встановлюють обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. На дані правовідносини поширюються норми ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, згідно до якої визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з розясненнями , що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як випливає зі змісту ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже зміна матеріального чи сімейного становища батька чи матері, може бути підставою для їх вимог про зменшення чи збільшення розміру аліментів. Крім сина [PERSON] позивач також є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] згідно копії свідоцтва про народження серії І-КИ № 057919 від 29.11.1999 р. (а.с.24) та батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 018849 від 07.07.2005 р. (а.с.26). Таким чином, оскільки на утриманні позивача перебувають двоє інших дітей, суд вважає можливим зменшити розмір аліментів на утирання сина [PERSON] до 1/6 частини його заробітку (доходу), оскільки якщо з позивача і в подальшому будуть стягуватися аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку, то в гіршому стані в частині утримання від нього залишаться інші діти. Тому враховуючи викладене, рівність обовязку батьків по утриманню дитини та інтереси як обох батьків так і дитини, суд вважає, що розмір аліментів на утримання сина [PERSON] може бути зменшений з 1/4 частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно, до 1/6 частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, згідно ч. 1, 2 ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає, що статтею 197 СК України встановлено перелік умов, за якими особу може бути звільнено від сплати заборгованості по аліментів, розстрочено чи відстрочено сплату заборгованості по аліментам, однак позивач під дію даної правової норми не підпадає, станом на сьогодні є працездатним, а тому відсутні будь-які підстави для задоволення позовних вимог. Так, позивачем не надано доказів погіршення його сімейного чи матеріального стану, оскільки наявність дітей не підтверджує факт утримання позивачем цих дітей, відсутні як рішення судів про стягнення аліментів з нього на утримання дітей, так і підтверджуючі дані, що ця підтримка позивачем здійснюється (довідки ДВС, тощо). В матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] приймав зусиль для свого працевлаштування, звертався до відповідного центру зайнятості чи будь-яким іншим чином робив спроби працевлаштуватись, та з поважних причин не зміг виконувати рішення суду щодо сплати аліментів на утримання дитини та дружини. Наявність довідки Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного територіального управління ДФС у Дніпропетровській області від 29.03.2017 р. №1202/10/04-83-08-24 про відсутність інформації про доходи [PERSON] не вказує про неможливість його знайти роботу в звязку з його суїцидальною спробою та не може розцінюватися судом як належний доказ погіршення його матеріального стану. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що заборгованість по аліментам виникла у нього внаслідок тяжкої хвороби або інших обставин, які мають істотне значення. Факт перебування [PERSON] на стаціонарі з 28.07.2015 р. по 08.08.2015 р. (а.с. 21 копія виписки) спростовує як його твердження з приводу причини суїциду, так як шлюб між ними був розірваний рішенням суду від 14.12.2015 р., так і його неможливість бути присутнім на судових засіданнях через хворобу, оскільки позови про стягнення аліментів були подані 10 вересня 2015 р., а рішення прийняті 01 жовтня 2015 року та 12 лютого 2016 року. таким чином у позивача було достатньо часу зявитися в суд та надати відповідні заперечення. Перебування відповідачки в цивільному шлюбі не підтверджено належними доказами та не позбавляє позивача від обовязку щодо утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку, оскільки позивач є батьком [PERSON]. Крім того, в позовній заяві [PERSON] відсутні чітко сформульовані вимоги щодо розстрочки сплати аліментів: періоди, суми та ін., та в якій частині необхідно звільнити його від сплати заборгованості по аліментним зобов'язанням, при цьому суд не може самостійно визначити спосіб захисту прав позивача, оскільки відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Таким чином, суд не вбачає правових підстав для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам та розстрочення сплати заборгованості по аліментам. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В звязку з тим, що вимога щодо стягнення з відповідача судових витрат позивачем не заявлялася, судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial