Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.10.2017 року звернувся у суд із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок (позначений у технічному паспорті літерою А-1) загальною площею 83,0 кв. м., житловою площею 19,1 кв. м., допоміжною площею 63,9 кв. м., розташований у с. Верхня Рожанка Сколівського району Львівської області по вул. Перемоги, 4, у порядку спадкування за заповітом після смерті бабці [PERSON], яка померла 26.01.2014 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що право на спірний житловий будинок належало його покійній бабці [PERSON], котра померла 26.01.2014 року. За життя бабця щодо розпорядження своїм правом на зазначене нерухоме майно склала за місцем проживання заповіт, яким заповіла таке майно йому. Спадкоємців, які б претендували на обовязкову частку у спадкових правах та обовязках після смерті бабці [PERSON] і які б прийняли у встановленому законом порядку спадщину після смерті останньої, немає. Таким чином, на даний час він є єдиним спадкоємцем прав та обовязків, що залишилися після смерті [PERSON] за заповітом. Він спадщину прийняв у встановленому законом порядку. Незважаючи на це, оформити право на спірне нерухоме майно він не може у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння, про що, відповідно, отримав відмову у нотаріуса. З огляду на вказане, він був змушений звертатися до суду із даним позовом за захистом своїх порушених спадкових прав. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, однак до початку судового розгляду справи подав до суду письмову заяву від 27.11.2017 року в якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] сільська рада Сколівського району Львівської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку належним чином уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, однак до початку судового розгляду відповідачем подано до суду письмову заяву від 16.11.2017 року, в якій він просить суд розгляд справи проводити у відсутності представника, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, однак до початку судового розгляду справи подав до суду письмову заяву від 02.11.2017 року в якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, однак до початку судового розгляду справи подала до суду письмову заяву від 26.10.2017 року в якій просила суд розгляд справи проводити у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, однак до початку судового розгляду справи подав до суду письмову заяву від 26.10.2017 року в якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, однак до початку судового розгляду справи подала до суду письмову заяву від 14.11.2017 року в якій просила суд розгляд справи проводити у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], після смерті якої позивач має намір оформити спадщину, померла 26.01.2014 року у с. Верхня Рожанка Сколівського району Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 346804, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільською радою Сколівського району Львівської області 29.01.2014 року. Спадщина відкрилася у цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. На випадок своєї смерті [PERSON] зробила відповідне розпорядження, про що зазначила у заповіті від 04.05.2012 року, згідно якого остання житловий будинок у с. Верхня Рожанка Сколівського району Львівської області заповіла своєму внукові [PERSON] (позивачу у справі). Відтак, спадкування після смерті [PERSON] повинно відбуватись за заповітом, який до дня смерті бабці нею не змінювався та не скасовувався, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 01.08.2017 року. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Позивач є спадкоємцем прав та обовязків після смерті бабці [PERSON] і у встановлений законодавством строк та порядок прийняв спадщину, так як на день смерті останньої проживав та був зареєстрованим у [INFO], що стверджується відміткою про прописку позивача у його паспорті громадянина України серії КС № 615286, виданим Сколівським РВ ГУ МВС України у Львівській області 12.02.2008 року та довідкою вих. № 1920, виданою [PERSON] сільською радою Сколівського району Львівської області від 29.09.2017 року, з якої вбачається, що [PERSON] (позивач по справі) до дня смерті своєї бабці [PERSON], котра померла 26.01.2014 року, проживав разом із нею у с. Верхня Рожанка Сколівського району Львівської області. Як встановлено судом, позивач [PERSON] у визначений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а зробив це лише 01.08.2017 року, однак факт прийняття останнім спадщини підтверджується відміткою про прописку позивача у його паспорті громадянина України, довідкою вих. № 1920 від 29.09.2017 року, виданою [PERSON] сільською радою Сколівського району Львівської області, з якої вбачається, що [PERSON] проживав разом із [PERSON] у с. Верхня Рожанка Сколівського району Львівської області, до дня смерті останньої. Судом встановлено, що спадковим майном, яке залишилося після смерті [PERSON], є житловий будинок, розташований у с. Верхня Рожанка Сколівського району Львівської області по вул. Перемоги, 4. Судом зясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірний будинок відсутнє, реєстрація такого не здійснювалась в силу незнання спадкодавцем відповідних прав та обовязків з вказаного приводу.Даний факт також підтверджується довідкою вих. № 1899, виданою КП ЛОР «Стрийське МБТІ» 28.08.2017 року з якої вбачається, що право власності на житловий будинок у с. Верхня Рожанка Сколівського району Львівської області по вул. Перемоги, 4, не зареєстроване. З копії технічного паспорта на житловий будинок № 4 по вул. Перемоги у с. Верхня Рожанка Сколівського району Львівської області, виготовленого КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 09.08.2017 року вбачається, що житловий будинок збудований у 1942 році. Житловий будинок позначений у технічному паспорті літерою А-1 загальною площею 83,0 кв. м. (з яких житлова площа 19,1 кв. м. та допоміжна площа 63,9 кв. м.).Такий будинок в цілому не являється самочинним будівництвом і відповідна відмітка з вказаного приводу на технічному паспорті відсутня. Інформація про забудовника також відсутня. Разом з тим, судом встановлено, що забудовником спірного домоволодіння у 1942 році являлася гр. [PERSON], однак не зареєструвала своє право забудовника. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, у даному випадку, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів.Якщо право власності на спірне домоволодіння, незважаючи на відсутність свідоцтва про право власності, підтверджувалося належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, то орган місцевого самоврядування в особі [PERSON] сільської ради Сколівського району Львівської області зобов'язаний видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Судом також встановлено, що, незважаючи на внесення записів у погосподарську книгу, спадкодавець [PERSON] своє право власності в органах БТІ не зареєструвала (не оформила). Разом з тим, вже згадана вище Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування, суд оцінює відсутність свідоцтва про право власності та правомірність забудови земельної ділянки у сукупності з іншими доказами, зібраними у матеріалах справи, у тому числі і витягом з погосподарської книги та виготовленого на замовлення позивача технічного паспорта на спірний житловий будинок, де відсутня відмітка про самочинне будівництво. Зазначені обставини повністю підтверджують право спадкодавця [PERSON] на спірне домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може предявити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що спадкодавцеві [PERSON] на момент відкриття спадщини належали права на спірний житловий будинок і такі не припинилися внаслідок її смерті. З огляду на вказане, а також враховуючи той факт, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті бабці [PERSON], який у встановленому порядку прийняв спадщину за заповітом і протягом визначеного законом строку не відмовився від неї, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності на житловий будинок загальною площею 83,0 кв. м., житловою площею 19,1 кв. м. та допоміжною площею 63,9 кв. м., розташований по вул. Перемоги, 4, у с. Верхня Рожанка Сколівського району Львівської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті бабці [PERSON], яка померла 26.01.2014 року.

Outcome: approved