overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач 12.04.2016 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 22.02.2009 року по листопад 2012 року, знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу народилась донька [PERSON]. За спільною згодою батьків 14 серпня 2015 року, прізвище доньки з «[PERSON]» було змінено на «[PERSON]». Дитина проживає разом з позивачем. Відповідач періодично надає кошти на утримання дитини, але цей розмір є недостатнім, офіційного договору між позивачем та відповідачем щодо сплати аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] не існує, у зв'язку із чим звернулась до суду, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 28.02.2009 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], що встановлено у рішенні Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26.10.2012 року, яким шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого повторно 13.08.2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно довідки з місця проживання від 06.04.2016, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], у склад сім'ї якої входить [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого постановлено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач 12.04.2016 р. звернулась до суду з позовом в якому вказала, що з 06.06.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя має дітей не має. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини припинились восени 2015 року. Просить суд розірвати їх шлюб, судові витрати стягувати з відповідача не бажає. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, просив суд задовольнити позов та розглядати справу без його участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 06.06.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, сторони перебувають з 06.06.2009 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №49. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Суд, на підставі ст. 112 СК України, бере до уваги фактичні взаємини подружжя, те, що шлюбні відносини припинились восени 2015 року, та обидві сторони бажають розірвати шлюб, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач 12.04.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини припинені, майже рік вони проживають окремо, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Згідно заяви , відповідач з позовом згоден в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області.. Відповідач з сім'єю не проживає, працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але добровільно її не надає. За таких обставин позов підлягає задоволенню, при цьому аліменти підлягають стягненню з моменту звернення позивачки до суду, тобто з 12.04.2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач 12.04.2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, припинили подружні стосунки, сенсу в збережені сім'ї не вбачає. В зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2017 року, після отримання відповіді з ВОМІРМП ГУ ДМС України в місті Києві 10.05.2017 року, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05.09.2017 року об 11.00 год. 05.09.2017 року у справі постановлено Заочне Рішення про розірвання шлюбу, яке відповідно до Ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 20.10.2017 року скасовано на підставі заяви відповідачки по справі та справу призначено до розгляду на 24.01.2018 року об 11.00 год. Позивач та Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач суду пояснив, що з моменту подачі позову до суду та до цього часу він не має наміру зберігати з відповідачкою сімейні стосунки та настоює на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності на адресу суду не надходили, а тому суд, відповідно до ст. 280,281 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 31.08.2007 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2483, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбних відносин не допускається - збереження шлюбу суперечить його інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач 12.04.2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з відповідачем з 31.07.2014 року зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1769. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння та різних поглядів на шлюб та сім'ю. Фактично шлюбні відносини припинились, спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Вважає, що подальше збереження їх шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їх інтересам. У судове засідання позивач не з'явилася, надіслала до суду клопотання в якому просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31.07.2014 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1769 ( а.с. 3 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син - [PERSON], [INFO] (а.с. 4 - копія свідоцтва про народження). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач 12.04.2019 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачкою не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім`ї неможливим та недоцільним. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. В результаті відносин, які склалися в сім`ї, позивач прийшла до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згодна. В зв`язку з цим, суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Позивач 12.04.2021 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 10.04.1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають вже повнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося,шлюбні відносини припинено з червня 2016 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося через різність поглядів на життя, шлюб, сім`ю, права та обов`язки подружжя. Зазначає, що між ними втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Вважає, що при таких обставинах збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам кожного з них. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 03.06.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.21). Відповідач також надав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, на розірвання шлюбу згоден (а.с.25). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України.\~ Судом встановлено, що сторони 10.04.1993 року зареєстрували шлюб у м/в ЗАГС м.Нікополь, актовий запис №356 (а.с.3). Від цього шлюбу сторони мають вже повнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Позивач в обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено з червня 2016 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення шлюбних відносин з відповідачем називає різність поглядів на життя, шлюб, сім`ю, права та обов`язки подружжя. Також позивач зазначила, що між сторонами втрачено почуття кохання та поваги один до одного та вважає, що за таких обставинах збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам кожної зі сторін. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач 12.05.2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що 24.11.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона отримує мінімальну заробітну платню, можливості повністю утримувати дочку вона не має, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. На підставі викладеного просить позов задовольнити. (а.с.1-2) В судовому засіданні позивач з'явилась, надала суду свої пояснення, позовні вимоги підтримала просила шлюб з відповідачем розірвати, примирення між ними не можливо, стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дочки в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення її дочки повноліття, та дала пояснення відповідно до викладених у позовній заяві, що вони з відповідачем проживають вже два місяці окремо, вона утримує заробітну платню 100 гривень і не має можливості утримувати самостійно дитину. Прізвища просила залишити без змін. Відповідач в судове засідання з'явився, надавши суду свої пояснення, позов визнав частково, проти розірвання шлюбу не заперечував, примирення вважає між ними не можливим, стосовно аліментів він має можливі сплачувати аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення дитини повноліття, тому що постійної роботи він не має. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги законними та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі і до теперішнього часу (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] народження, батьком якої в свідоцтві про її народження записано відповідача. (а.с.4). Згідно довідки ПАТ ,,Юніон стандарт Банк,, від 08.05.2014 року про дохід [PERSON] отримує щомісячний дохід в середньому 100 грн. на місяць. (а.с.13). Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища сторін і дитини, стану здоров'я дитини і відповідача, і вважає, що відповідач у стані виплачувати дитині аліменти в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, суд має всі правові підстави для задоволення позову частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач 12.05.2015 р. звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, укладеного 21.02.2009 року у виконкомі Черниської сільській раді Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №02. Від шлюбу у сторін народилась спільна дитина, [INFO]. Позов обґрунтовується тим, що з квітня 2014 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя не можливе, оскільки між подружжям втрачене почуття взаєморозуміння та поваги. До судового засідання від сторін надійшли письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримує, а відповідач позов визнає. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб, зареєстрований 21.02.2009 року у виконкомі Черниської сільській раді Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №02, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії «[NUMBER]. Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки категорично не мають наміру та наполягають на розлученні. Примирення між сторонами неможливе і здійсненні судом для цього заходи, позитивного результату не надали. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач 12.05.2015 року звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 4.35 га, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Любашівського району Одеської області. Він являється спадкоємцем за заповітом від 26 лютого 2013 року посвідченого секретарем Сергіївської сільської ради Любашівського району Одеської області. Однак, він не може оформити спадщину так як пропустив строк для подачі заяви до нотаріальної контори. Позивач вказує, що він в шестимісячний термін не звернувся із заявою до нотаріальної контори в зв'язку з тим, що хворів. Тому, просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. Позивач надав до суду заяву про те, що він підтримує позов повністю та просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с. 25). Відповідачі - Сергіївська сільська рада Любашівського району Одеської області, [PERSON], [PERSON] надали до суду заяву про те, що вони позовні вимоги визнали в повному обсязі та просили суд розглянути справу за їх відсутності (а.с. 22-24). Суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволеним виходячи зі слідуючого. Згідно копії свідоцтва про смерть - [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 7). З довідок Сергіївської сільської ради Любашівського району Одеської області № 204 та № 205 від 05 травня 2015 року видно, що [PERSON] до дня смерті проживала по [ADDRESS] З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Сергіївською сільською радою Любашівського району Одеської області 26 липня 2002 року видно, що померла [PERSON], дійсно мала у власності земельну ділянку площею 4.35 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с. 9). Відповідно до заповіту від 26 лютого 2013 року посвідченого секретарем Сергіївської сільської ради Любашівського району Одеської області, [PERSON] заповідала у власність [PERSON] земельну ділянку площею 4.35 га, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с.10). З повідомлення державного нотаріуса Котюжинської Л.Д. № 461/01-16 від 05.05.2015 року видно, що дійсно [PERSON] пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 6). Згідно ст. 1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини встановлено в шість місяців. Тобто, граничний строк прийняття спадщини після смерті [PERSON], є 01 лютого 2015 року. Згідно пояснень позивача, причиною пропуску строку стало те, що він хворів. Вказаний факт підтверджується довідкою з Любашівської ЦРЛ від 05 березня 2015 року. Враховуючи обставини, за яких позивач пропустив строк для прийняття спадщини, суд рахує їх поважними та вважає за необхідне поновити строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved