overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 липня 2017 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1992 року. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. У березні 2016 року він поїхав до Польщі на заробітки, а коли повернувся у вересні 2016 року, то дружина віддала йому речі та сказала, щоб він залишив її та йшов з будинку. Він пішов і проживає окремо. Спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими. Вони припинили шлюбно-сімейні відносини, примирення неможливе, у зв'язку з особистими негараздами. Відповідач не бажає подати заяву до ДРАЦС, тому він вимушений звернутися з позовом про розірвання шлюбу до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Він втратив почуття до дружини, разом не проживають вже рік, спільного господарства не ведуть, подружнього життя не підтримують, а тому просив не надавати строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31 жовтня 1992 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина. Шлюбні відносини сторони припинили, з вересня 2016 року проживають окремо за різними адресами, спільного господарства не ведуть, подружнього життя не підтримують. Позивач втратив до дружини почуття, бажання та наміру відновити сімейні стосунки у сторін відсутні, просив суд не призначати строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить його інтересам. Шлюб розпався з вини обох сторін. В органах ДРАЦС розірвати шлюб відповідач не побажала. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~ За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір в дохід держави в сумі 640 гривень (а.с.1), ці витрати позивач не просив стягувати з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 листопада 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварку. В судовому засіданні позивач повністю підтримала подану до суду позовну заяву, на розірванні шлюбу наполягає, вважає неможливим подальше спільне життя. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги, також просив суд розірвати шлюб. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 05 вересня 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 листопада 2021 року звернулась в суд з цим позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували 01 липня 2020 року у Подільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за актовим записом №77. Просила залишити після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Свої вимоги мотивувала тим, що життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сім`ї та примирення є не можливим. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої позов визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 липня 2020 року у Подільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за актовим записом №77. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Мають спільне бажання розірвати шлюб, за обставин, що склалися, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. Згідно з ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім`ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 лютого 2020 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного. Простійні сварки, образи негативно впливали на психічний та емоційний стан дітей. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 26 серпня 2011 року шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2020 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. В судове засідання з розгляду справи по суті позивач [PERSON] не зявилася, але звернулася з заявою про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 26 серпня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 серпня 2014 року звернувся в суд з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилався на те, що є власником квартири [ADDRESS], відповідач [PERSON] є його донькою та знаходиться в квартирі на реєстраційному обліку, хоча не проживає. В поданій до суду позовній заяві просив суд визнати [PERSON] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явилася, хоча повідомлялася судом про час та місце розгляду справи, клопотань до суду не подавала, про причини своєї неявки суд не повідомляла. Представник органу опіки та піклування просила суд ухвалити рішення із врахуванням інтересів неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, представника третьої особи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 20 вересня 2012 року є власником квартири [ADDRESS]. Також встановлено, що відповідач [PERSON] є донькою [PERSON] та має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON], [INFO], з 28 вересня 2012 року знаходиться на реєстраційному обліку в квартирі [ADDRESS] разом з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України також передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідач [PERSON] та її син [PERSON], [INFO], в спірному житловому приміщення не проживали з часу реєстрації, тобто з 2012 року. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність визнання [PERSON] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

позивач [PERSON] 12 серпня 2015 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 07 серпня 1982 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачкою не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, відсутні між ними взаєморозуміння та довіра. З 2005 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином - судовою повісткою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 07 серпня 1982 року, про що Ясинуватським відділом запису актів громадянського стану Донецької області зроблено актовий запис № 193 (а.с 8). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З 2005 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

позивач [PERSON] 12 серпня 2015 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання у зв'язку з навчанням . Свої позовні вимоги мотивував тим, що його батькі знаходились у зареєстрованому шлюбі. На теперішній час шлюб між батьками розірвано. На даний час він навчається на другому курсі Дружківського технікума Донбаської державної машинобудівної академії. Він мешкає разом з бабусею та дідусем. Матір мешкає окремо , надає йому матеріальну допомогу, але забезпечити всім необхідним для навчання не може. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його користь в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання прибув та пояснив що не заперечує проти того, щоб з нього були стягнуті аліменти на користь сина у розмірі 1/4 частина. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджує актовий запис № 274 від 25.06.1997 року зроблений відділом реєстрації актів громадянського стану м.Дружківка (а.с.3) . Позивач [PERSON] досяг повноліття, але продовжує навчання у Дружківському технікумі Донбаської державної машинобудівної академії, що підтверджується довідкою про навчання № 151 від 31 липня 2015 року (а.с.2) У зв'язку з навчанням позивач несе матеріальні витрати на придбання учбової літератури, канцтоварів у розмірі приблизно 450 гривень, витрати на харчування щомісяця 300-350 гривень, витрати на одяг . Суд вважає, що позивач [PERSON] потребує матеріальної допомоги батьків. Згідно зі ст.. 199 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, його стан здоров'я, можливість надання позивачу матеріальної допомоги його матір'ю, відсутність на утриманні відповідача інших осіб і вважає, що аліменти на користь позивача підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню у державний бюджет м.Дружківка судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 серпня 2016 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що життя не склалося через несумісність характерів. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, на розірванні шлюбу наполягав та пояснив, що фактично сторонами створено інші сімї. Відповідач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зокрема, судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Горлева) [PERSON], [INFO], з 30 травня 2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сімї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 серпня 2019 року звернулась в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Свою позовну заяву обґрунтовувала тим, що в 2012 році зареєструвала шлюб з відповідачем, мають двох дітей [PERSON] , 2012 року народження, та [PERSON] , 2017 року народження, які проживають з нею. Вказувала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому вимушена порушити питання про стягнення аліментів. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі 4500 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12 серпня 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про час, дату та місце судового засідання з розгляду справи по суті. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, 25 вересня 2019 року звернувся в суд з заявою про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. За вимогами ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з відповідною позовною заявою, просить суд визначити розмір аліментів саме в твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, повністю визнає позовні вимоги. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2250 грн. на кожного (всього 4500 грн.) щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи з 12 серпня 2019 року. Тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд судом позовних вимог про стягнення аліментів в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved