Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.04.2015 року звернулася до суду з позовом, у якому просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON], померлого [INFO] року. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона, уроджена «Шеремет», після одруження 16.12.1978 року з [PERSON] має прізвище «[PERSON]», з 30.10.1981 року фактично мешкає і зареєстрована в [ADDRESS] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] - її та [PERSON] рідні діти. Усім їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.04.2014 року, виданого ВПЖФ УКМП ДЕКМ Виконавчого комітету ХМР, належить однокімнатна ізольована квартира [ADDRESS]. [INFO] року чоловік позивача, [PERSON], помер. З його смертю відкрилася спадщина - 1/4 частина вищезазначеної квартири. Заповіту чоловік не залишив, єдиним його спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, явилася позивач, тобто дружина спадкодавця, яка на час відкриття спадщини постійно мешкала і була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою, до того ж своєчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідачі від прийняття спадщини після смерті батька відмовилися, про що у ХДНК № 5 склали відповідні заяви. Після їхніх звернень 23.10.2014 року у ХДНК № 5 була відкрита спадкова справа № 615/2014. 08.04.2015 року позивач звернулася до державного нотаріуса ХДНК № 5 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову. Перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину явилася відсутність державної реєстрації права власності на ім'я спадкодавця [PERSON] З цього приводу для визнання прав власності на спадкове майно позивач змушена звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача, діюча на підставі ордеру юридичної консультації Жовтневого району м. Харкова від 10.04.2015 року, Витягу з договору № 90-1 про надання правової допомоги від 10.04.2015 року, свідоцтва [NUMBER] від 29.06.1993 року про право займатися адвокатською діяльністю та заяви позивача від 10.04.2014 року про розгляд справи за її відсутністю (а.с. 26), позовні вимоги підтримала у повному обсязі та підтвердила обставини, викладені у позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явилися, 16.04.2015 року надали суду заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 30, 31). Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи і додатково отримані докази заявлених вимог, приймаючи до уваги заяву відповідачів, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову і необхідність його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного. Розглядаючи справу, суд приймає до уваги положення ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З даних паспорту [NUMBER] громадянина України, виданого 06.11.1999 року на ім'я [PERSON] у Жовтневому РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, вбачається, що позивач з 30.10.1981 року зареєстрована у квартирі [ADDRESS] (а.с. 5). Після реєстрації шлюбу з [PERSON] [PERSON] змінила дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка - «[PERSON]». Це підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, виданим Пришибською сільською радою Балаклейського району Харківської області на підставі актового запису № 30 від 16.12.1978 року (а.с. 6). Зі свідоцтва [NUMBER] про народження [INFO] року [PERSON], отриманого у Палаці немовлят м. Харкова на підставі актового запису № 13601 від 04.12.1979 року, вбачається, що батьками народженого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Свідоцтвом про шлюб [PERSON]. з [PERSON], складеним Жовтневим відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції на підставі актового запису № 472 від 01.09.2007 року, підтверджується зміна чоловіком прізвища «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 9). Зі свідоцтва [NUMBER] про народження [INFO] року [PERSON], отриманого у Палаці немовлят м. Харкова на підставі актового запису № 11846 від 19.12.1982 року, вбачається, що батьками народженої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Свідоцтвом про шлюб [PERSON] з [PERSON], складеним міським відділом РАЦС № 1 Харківського обласного управління юстиції на підставі актового запису № 612 від 06.06.2003 року, підтверджується зміна дружиною прізвища «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 12). У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS], за правом спільної сумісної власності зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.04.2014 року, виданого ВПЖФ УКМП ДЕКМ Виконавчого комітету Харківської міської ради за реєстраційним № 6-14-308943 (а.с.13). Таким чином, у кожного зі співвласників відповідно до положень ст. 372 Цивільного кодексу України у перебуває власності 1/4 частина квартири. З технічного паспорту на квартиру від 19.12.2013 року вбачається, що спірна квартира є ізольованою, однокімнатною, житлова площа її складає 17,3кв.м., загальна - 33,2 кв.м., є кухня, площею 7,00 кв.м., вбиральня, площею 2,9 кв.м., вбудована шафа, площею 1,2 кв.м., балкон, площа якого складає 3,00 кв.м. (а.с. 14-15). [PERSON] помер [INFO] року, що доведено свідоцтвом про смерть, отриманим у Відділі державної РАГС по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції на підставі актового запису № 10571 від 27.09.2014 року (а.с. 16). З його смертю відкрилася спадщина - 1/4 частина квартири [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Заповіту спадкодавець не залишив. У випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом отримують особи, зазначені у статтях 1261-1265 Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, що його пережив, і батьки. Єдиним спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом на підставі ст. 1261 ЦК України, яка відповідно до закону прийняла спадщину, являється його дружина, [PERSON], тобто позивач по справі. Згідно вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадок, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини. До того ж, як вбачається з матеріалів справи, в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1435 від 23.10.2014 року була зареєстрована заява дружини спадкодавця [PERSON] про прийняття спадщини за законом (а.с. 17). В книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № № 1436 та 1437 від 23.10.2014 року були зареєстровані заяви дітей спадкодавця [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за законом (а.с. 18 та 19). На підставі Витягу № 38708862 від 23.10.2014 року про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 20) суду доведено, що у ХДНК № 5 23.10.2014 року була заведена спадкова справа № 615/2015 р. після смерті [INFO] року [PERSON] Вищезазначена інформація також підтверджується письмовою відповіддю державного нотаріуса ХДНК № 5 Абеленцевої Г.В. від 14.05.2015 року за № 1362/01-16 (а.с. 38-39). Таким чином суд вважає, що позивач [PERSON], дружина спадкодавця [PERSON], є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину у відповідності до вимог чинного цивільного законодавства. 08.04.2015 року [PERSON] звернулася до ХДНК № 5 із заявою, яка була зареєстрована в книзі реєстрації вхідної кореспонденції за № 565/01-16, з проханням надати письмове роз'яснення щодо можливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка. Роз'яснення державного нотаріуса за № 970/02-14 від 08.04.2015 року додані до матеріалів справи (а.с. 21) і з них вбачається, що відповідно до положень ст.ст. 1297 та 1298 ЦК України, п.п. 4.12, 4.15 глави 10 розділу 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Після закінчення шестимісячного строку від дня смерті спадкодавця спадкоємець повинний заявитися до державної нотаріальної контори за місцем заведення спадкової справи і надати нотаріусу оригінали усіх документів, необхідних для оформлення спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після надання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Приписами п. 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку передбачено, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює процедуру вирішення цього питання у судовому порядку. Нотаріус встановив, що право власності на 1/4 частину спірної квартири на ім'я [PERSON] не зареєстровано, тому відсутній факт належності спадкодавцеві цією частки нерухомого майна. На цій підставі нотаріус відмовив позивачеві видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири [ADDRESS] після смерті [INFO] року її чоловіка, [PERSON] Обставини, викладені у листі державного нотаріуса за № 970/02-14 від 08.04.2015 року на адресу спадкоємця [PERSON], явилися перешкодою для отримання позивачем свідоцтва про право на спадкування. Ці обставини в розумінні приписів ЦК України, який пов'язує момент виникнення права власності з моментом державної реєстрації такого права у встановленому законом порядку, свідчать про відсутність фактичного виникнення у спадкодавця права власності на частину спірної квартири. У п. 3.1 Роз'яснень Вищого Спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зазначено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інших речових прав на нерухомі речі, обмеження цих прав, їхнє виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У ст. 1299 ЦК України зазначено, що якщо до складу спадщини, яку прийняв спадкоємець, входить нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. У ст. 392 ЦК України зазначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право заперечується або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документу, що посвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved