Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.01.2015 року звернувся в суд із позовною заявою, уточненою 10.02.2015 року у ході судового розгляду, в якій, з урахуванням поданих уточнень, просить стягнути з відповідача - ТзОВ «Сварог Ойл» на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з 02.08.2010 року по 25.09.2012 року за роботу на території гірського населеного пункту у розмірі 11267 грн. 44 коп.. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він з 02.08.2010 року по 25.09.2012 року працював оператором заправних станцій 2-го розряду АЗС № 3 ТзОВ «Сварог Ойл», яка розташована у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, що має статус гірського населеного пункту. Задовго до цього, а саме 20.12.2004 року він отримав посвідчення встановленого зразка про те, що є громадянином, який проживає та працює на території гірського населеного пункту. Він неодноразово звертався до відповідача з клопотанням про підвищення йому посадового окладу на 25%, пред'являв копію вказаного посвідчення. Однак, копія відповідного посвідчення не приймалась і надбавка за роботу на території гірського населеного пункту йому не виплачувалася аж до часу його звільнення за угодою сторін - 25.09.2012 року. Враховуючи ту обставину, що відповідач у добровільному порядку відмовляється виплатити йому зазначену заборгованість по заробітній платі за роботу на території гірського населеного пункту, він був змушений звертатися до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] та його належним чином уповноважений представник [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 3-4), заяві про уточнення позовних вимог (а. с. 14), а також письмових поясненнях на заперечення відповідача проти позову (а. с. 69-71), надали пояснення, аналогічні наведеним у позові та заяві про його уточнення, з урахуванням поданих письмових пояснень на заперечення проти уточненого позову. Належним чином уповноважена представник відповідача ТзОВ «Сварог Ойл» - Яциніна М.-М.С. у судовому засіданні проти задоволення уточнених позовних вимог заперечила з підстав, наведених у письмовому запереченні проти позову від 20.02.2015 року вх. № 815 (а. с. 16-18). Додатково надала пояснення, згідно з якими позивач під час роботи оператором заправних станцій і до часу звільнення з займаної посади не представив жодних документів про надання йому статусу особи, яка працює у гірському населеному пункті і. відповідно, не підтвердив такий свій статус. Вказала на те, що пільги по оплаті праці, про які йдеться у позовній заяві, розповсюджуються тільки на посадові оклади і тарифні ставки працівників, визначені генеральною, галузевою та регіональною угодами, як мінімальні гарантії в оплаті праці. У випадках, коли фактично встановлені посадові оклади і тарифні ставки працівників, які працюють у гірських населених пунктах, вищі на 25% і більше за визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами мінімальної гарантії в оплаті праці, підвищення даних посадових окладів і тарифних ставок із наведених підстав не проводиться. Незважаючи на те, що ТзОВ «Сварог Ойл» не є стороною генеральної угоди, угоди на галузевому чи регіональному рівнях, однак згідно з наказом директора № 3/1 від 31.07.2010 року працівникам АЗС, які розташовані у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, встановлено підвищені годинні ставки на 25% за роботу у гірських умовах, у зв'язку з чим позивач не може претендувати на додаткові виплати у розмірі 25%. На підставі наведеного, просила суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника на підтвердження уточнених позовних вимог, пояснення представника відповідача на підтвердження заперечень проти позову, дослідивши зібрані докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач з 02.08.2010 року і до часу звільнення за угодою сторін - 25.09.2012 року працював оператором 2-го розряду заправної станції № 3 ТзОВ «Сварог Ойл», розташованої у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, якому у встановленому законодавством порядку надано статус гірського населеного пункту (а. с. 5-6). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка. Правила видачі посвідчення громадянина, що проживає, працює (навчається) на території населеного пункту, якому у встановленому законодавством порядку надано статус гірського, врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчення громадянина, який проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1996 року № 345. Відповідно до п. 2 Положення посвідчення є документом, який підтверджує, що громадянину надано статус особи, яка проживає, працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського. На підставі цього посвідчення підприємством, установою чи організацією надаються пільги та гарантії, встановлені ст. ст. 3, 5 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні». Судом встановлено, що позивачу 20.12.2004 року Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області видане посвідчення [NUMBER] громадянина, який проживає і працює на території гірського населеного пункту (а. с. 7). Однак, як вбачається з письмової заяви, зробленої директором ТзОВ «Сварог Ойл» Лаба Б.М. за вих. № 23 від 23.04.2015 року на адресу суду (а. с. 63), колишнім працівником вказаного товариства [PERSON] посвідчення громадянина, який проживає і працює на території гірського населеного пункту представлене не було. Таким чином, упродовж всього часу роботи на вказаному підприємстві аж до дня звільнення, позивач не пред'являв посвідчення на таке підприємство, де працював, для отримання пільг, передбачених ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», а тому у відповідача не було підстав для надання таких пільг. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» умови оплати праці осіб, які працюють у гірських районах, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року № 648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах» встановлено, що на підприємствах, в установах, організаціях, яким надано статус гірських, тарифні ставки і посадові оклади працівників, які визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням, підвищуються на 25%. Таким чином пільги, передбачені ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» і зазначеною вище Постановою розповсюджуються лише на ті тарифні ставки і посадові оклади працівників, які визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці. Із змісту вказаної норми випливає, що у випадках, коли фактично встановлені посадові оклади і тарифні ставки працівників, які працюють у гірських населених пунктах вищі на 25% і більше за визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами мінімальні гарантії в оплаті праці, підвищення даних посадових окладів і тарифних ставок на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року № 648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах» не проводиться. Як встановлено судом, відповідач ТзОВ «Сварог Ойл» не є членом генеральної угоди, угод на галузевому та регіональному рівнях, які б визначали тарифні ставки і посадові оклади працівників згаданого товариства, як мінімальні гарантії в оплаті праці (а. с. 64). У такому товаристві не укладався також колективний договір та не створювалася первинна профспілкова організація (а. с. 65). З копії наказу директора ТзОВ «Сварог Ойл» Єрмоленка А.В. № 3/1 від 31.07.2010 року «Про розроблення штатного розпису» (а. с. 19) вбачається, що у зв'язку із створенням нових підрозділів товариства - автозаправних станцій № 2 та № 3, які розташовані у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, тобто на території населеного пункту, якому надано статус гірського, встановлені підвищені годинні тарифні ставки на 25% за роботу у гірських умовах. Наказом директора ТзОВ «Сварог Ойл» Єрмоленка А.В. № 3/2 від 31.07.2010 року «Про затвердження штатного розпису» (а. с. 20) затверджено штатний розпис зазначеного товариства на 2010 рік із уведенням його у дію з 01.08.2010 року з урахуванням підвищених годинних тарифних ставок на 25% (а. с. 21-22). У подальшому, у зв'язку із збільшенням мінімальної заробітної плати з 01.10.2010 року, з 01.12.2010 року, з 01.01.2011 року, з 01.04.2011 року, з 01.12.2011 року, 01.01.2012 року та з 01.04.2012 року до штатного розпису ТзОВ «Сварог Ойл» вносились відповідні зміни (а. с. 23, 24-25, 26, 27-28, 39, 40, 41-42, 43, 44-45, 46, 47-48, 49, 50-51, 52-53). Випискою по особовому рахунку працівника ТзОВ «Сварог Ойл» [PERSON] за серпень 2010 - вересень 2012 років (а. с. 66-67) підтверджується, що йому нараховувалася заробітна плата по тарифній системі у залежності від кількості відпрацьованих годин (у тому числі нічних) у місяці із доплатами, у тому числі і надбавкою за роботу на території гірського населеного пункту 25%. Всього позивачу за вказаний період виплачено 36930 грн. 18 коп.. з яких 6534 грн. 70 коп. - надбавка за роботу на території гірського населеного пункту 25%. Що стосується поданого позивачем розрахунку заборгованості по загробній платі за роботу на території гірського населеного пункту у розмірі 11267 грн. 44 коп., то такий суд вважає необґрунтованим. Такими чином, аналіз зібраних по справі доказів підтверджує відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі за роботу на території гірського населеного пункту, оскільки суд встановив, що позивачем відповідне посвідчення для виплати гірських у ТзОВ «Сварог Ойл» упродовж усього періоду роботи на пред'являлось, а тому не було підстав для проведення їх нарахування. Разом з тим, відповідач довів той факт, що, незважаючи на неподання позивачем відповідного посвідчення, погодинна тарифна ставка оператора АЗС 2-го розряду, у тому числі і позивача, за період з 01.08.2010 року по 25.09.2012 року включала в себе надбавку 25% за роботу у гірських умовах (була підвищеною на 25% за роботу на території гірського населеного пункту). За вказаний період позивачу нараховано до оплати заробітну плату у розмірі, що не був меншим за встановлені гарантованою погодинною тарифною ставкою з урахуванням 25% гірських. З огляду на вказане, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі у зв'язку з його безпідставністю.

Outcome: dismissed