Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника - [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Заставнівської РДА Чернівецької області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період з 20.02.2005 року по 13.05.2011 року позивач [PERSON] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У вказаному шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. З моменту розірвання шлюбу і по даний час відповідач участі в утриманні та вихованні донки не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Вказує, що донька перебуває на повному утриманні позивача, вона самостійно про неї піклується та виховує. Відповідач з донькою не спілкується, на свята, день народження її не провідує, її життям, здоров'ям та навчанням не цікавиться та повністю самоусунувся від їх утримання та виховання. З вказаних підстав просив позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], [INFO] Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, обґрунтували вищенаведеним та просили задовольнити. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Заставнівської РДА Пендюр В.М. в судовому засіданні не заперечував проти позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON], [INFO], надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності від нього також не надходило, а тому справу, зі згоди позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Права та обов'язки матері і батька дитини, відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані постійно дбати про фізичне здоров'я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей; поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної мови, регіональних мов або мов меншин, інших мов і рідної мови, сім'ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв; виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни; сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу; виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини. Згідно ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, підтримувати стосунки, виявляти турботу щодо них. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] з 20.02.2005 року по 13.05.2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем, що вбачається із копії заочного рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14.04.2011 року, що набрало законної сили (а.с. 11). В шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO], що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.03.2006 року (а.с. 10). Згідно вказаного свідоцтва батьком дитини є відповідач [PERSON] Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З копії заочного рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14.04.2011 року, що набрало законної сили (а.с. 11) вбачається, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Заочним рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14.04.2011 року, що набрало законної сили (а.с. 12) встановлено, що відповідач [PERSON] з 2009 року з сім'єю - дружиною [PERSON] та донькою - [PERSON] не проживає (а.с. 12-13). З довідки Заставнівського РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області №5407 від 24.01.2016 року (а.с. 20) вбачається, що відповідач [PERSON] на обліку в Заставнівському РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області не перебуває, стягнення з нього не проводяться. З акту обстеження матеріально побутових умов проживання [PERSON] №467 від 25.11.2016 року (а.с. 14), довідок виконкому Брідоцької сільської ради №465,466 від 25.11.2016 року (а.с. 15), висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 02.12.2016 року (а.с. 17), довідки Вікнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів та характеристики на [PERSON] (а.с. 21-22) видно, що неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає з позивачем [PERSON] в с. Брідок Заставнівського району Чернівецької області, здорова, навчається у 5 класі Вікнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, товариська, старанна, навчається по мірі своїх можливостей. Матір дитини [PERSON] відвідує батьківські збори, приділяє належну увагу вихованню доньки, цікавиться її навчанням. Батько дитини [PERSON] навчанням доньки не цікавиться, за час її навчання не відвідував навчальний заклад. У відповідності до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частина 1 статті 164 СК України регламентує підстави позбавлення батьківських прав, зокрема згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, небхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і саціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Із нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 19.04.2014 року (а.с. 24) вбачається, що він відмовляється від батьківських прав щодо доньки, [PERSON], [INFO], а також не заперечує проти передачі дитини на усиновлення та претензій до усиновителів мати не буде. Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідач не проявляє до доньки батьківської турботи, не цікавиться її життям, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не підтримує матеріально. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що він без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. З висновку органу опіки та піклування Заставнівської РДА Чернівецької області №01-39/2/2511 від 09.12.2016 року, наданого представником третьої особи в судовому засіданні вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його доньки [PERSON], [INFO] Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON], [INFO] слід позбавити батьківсьих прав відносно доньки [PERSON], [INFO], виходячи з інтересів останньої . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, та роз'яснень викладених в абз. 7 п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 ч.3, ст. 182 ч.1, ст. 184 ч. 1, СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє від обов'язку щодо утримання дитини, суд на вимогу позивача вирішує питання про стягнення аліментів на дитину, визначивши їх в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» не справляється за поданням заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб'єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Враховуючи вищевказане з відповідача [PERSON], згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України на користь держави слід стягнути судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі 1102,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved