Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON], від імені якої діє представник [PERSON] звернулася до суду із позовом до територіальної громади с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. І.Франка, 37 в с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 31.01.2012 року. Посилається на те, що 31.01.2012 року помер чоловік позивача [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно до складу якого входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. І.Франка, 37 в с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області. Заповіт померлий [PERSON] не вчиняв, а позивач є єдиною претенденткою на спадкове майно. Вказує на те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла, користується всім спадковим майном, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, врахувавши заяви сторін, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.01.2012 року в с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №097719 від 01.02.2012 року (а.с. 8). Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання вул. І.Франка, 37 с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області відкрилася спадщина на все належне йому майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 23.01.2012 року спадкодавець [PERSON] вчинив заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Шубранецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та зареєстровано в реєстрі за №2 (а.с. 22). Згідно вказаного заповіту [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 21061, 1983 р.в. д.н.з. А [NUMBER] № кузова ХТА 210630 ДО-928338 заповів [PERSON], [INFO], а решту спадкового майна заповів [PERSON] Останні є доньками померлого [PERSON], що видно із копій свідоцтв про народження серії ІІ-МИ №492185 від 17.11.1990 року, серії ІІ-МИ №418666 від 10.11.1986 року та копії свідоцтва про шлюб серії І-МИ №003623 від 19.05.2005 року (а.с. 24-26). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Спадкоємці, які б мали право на обовязкову частку спадкового майна померлого [PERSON] при спадкуванні за заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи №154/2016, заведеної до майна померлого 31.01.2012 року [PERSON], витребуваної та дослідженої судом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємці за заповітом [PERSON], [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, на неї не претендують та в суд по питанню встановлення додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не будуть, про що надали відповідні заяви (а.с. 1 зворот спадкової справи). З урахуванням вказаного позивач [PERSON], будучи дружиною померлого [PERSON] є спадкоємицею першої черги майна останнього за законом, що вбачається з довідки Шубранецької сільської ради №563 від 30.03.2017 року (а.с. 20). Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1297 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач [PERSON] проживала із спадкодавцем [PERSON] і вважається такою, що прийняла спадщину, що видно із довідки сільської ради №554 від 30.03.2017 року (а.с. 21). Крім того позивач [PERSON] до нотаріуса подала заяву про фактичне прийняття спадщини (а.с. 3 зворот спадкової справи). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на згаданий житловий будинок позивач звернулася до нотаріуса, проте у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] Вказане вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.03.2017 року (а.с. 28). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. І.Франка, 37 в с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON], що підтверджується довідками виконавчого комітету Шубранецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №551 від 30.03.2017 р. в якій вказано, що згідно із записом по господарської книги за особовим рахунком №545 по вул. І.Франка, 37 в селі Шубранець Заставнівського району Чернівецької області значиться житловий будинок, який належав [PERSON]. Згідно наявних у виконкомі сільської ради погосподарських книг дане господарство колгоспним двором не рахується, довідкою виконавчого комітету Шубранецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №550 від 30.03.2017 року в якій вказано, що згідно із записами земельно-шнурової книги за особовим рахунком №602 рахується домогосподарство [PERSON], за яким закріплено земельні ділянки загальною площею 0,51 га із них : 0,03 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,48 га для ведення особистого селянського господарства, копією по господарської книги в якій покійна [PERSON] зазначена як голова господарства (а.с. 29-32). Також судом встановлено, що 25.10.1998 року [PERSON] померла, що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №053118 від 26.10.1998 року (а.с. 16). Спадкоємець її майна за законом [PERSON], будучи її сином, спадщину після смерті останньої прийняв, проте не оформив належним чином. Вказане вбачається із довідок сільської ради №1148 , 1735 від 26.10.2016 року, №553 від 30.03.2017 року, копії рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20.01.2017 року (а.с. 17-20). В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, враховуючи те, що [PERSON] належала земельна ділянка на якій розташований спірний житловий будинок і після смерті останньої спадщину у вигляді вказаного будинку прийняв її син [PERSON], суд приходить до висновку, що він набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем [PERSON], як спадкоємицею майна померлого [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 9), згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд (а.с. 10), довідки характеристики Заставнівського РБТІ №327 від 07.12.2016 року (а.с.15), житловий будинок, розташований по вул. І.Франка, 37 в с. Шубранець Заставнівського району Чернівецької області побудований у 1968 році, а господарські споруди до нього у 1970, 1977 роках, їх вартість становить 90192 (девяносто тисяч сто девяносто дві) гривні. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1241, 1261-1265, 1268, 1269, 1270, 1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved