Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач 31.10.2018 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, відповідно до вимог якого просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на підставі виконавчого листа 753/5579/16-ц, виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 07.09.2016 на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти у тому розмірі, який встановлено судом, оскільки окрім сина [PERSON] на утриманні позивача знаходяться ще двоє синів, [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою суду від 13.12.2018 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 28.01.2019 відповідачем через загальну канцелярію суду надано відзив на позов у задоволенні якого [PERSON] просить відмовити. Посилається на наступне. Позивач не надав доказів, що після народження дітей його матеріальний стан погіршився та народжені діти перебувають на його утриманні. В тому числі відповідачем подано клопотання про витребування доказів від 28.01.2018. Вивчивши наданий відповідачем відзив та клопотання суд встановив наступне. Відповідно до ч.3 ст. 279 ЦПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Як вбачається з матеріалів справи, провадження відкрито ухвалою суду від 13.12.2018, а клопотання про витребування доказів відповідачем подано разом із відзивом 28.01.2018, тобто поза межами процесуального строку. Оскільки відповідач в своєму клопотанні питання про поновлення процесуального строку не ставить, суд залишає клопотання про витребування доказів без розгляду. Крім того, відповідач не зверталася до суду із клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін. Враховуючи достатність доказів, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності до вимог ч. 13 ст. 7 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши докази, відзив на позов, суд встановив такі обставини. З 20.05.2006 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва 11.06.2015. В шлюбі у подружжя народилась спільна дитина, [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва (а.с.6). Заочним рішенням Дарницького районного суд м. Києва від 04.05.2016 стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], 29 жовтня 2006 року народження, щомісячно, у розмірі 1/4 частини від всіх доходів [PERSON], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.03.2016 і до повноліття [PERSON], [INFO] року народження (а.с.10-12). В подальшому, рішення суду про стягнення аліментів звернуто до примусового виконання виконавчим листом та перебуває на виконанні у Відділі виконавчої служби. Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач посилається на те, що його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти у тому розмірі, який встановлено судом, оскільки окрім сина [PERSON] на утриманні позивача знаходяться ще двоє синів, [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про шлюб від 18.07.2017, виданого Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану, серія [NUMBER] (а.с.8) [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 18.07.2017. За час шлюбу та спільного проживання у подружжя народилось двоє дітей. Відповідно до свідоцтва про народження дитини від 15.10.2015, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, серія [NUMBER] (а.с. 7) у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син, [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження дитини від 09.06.2018, виданого Солом'янським районним у м. Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві, серія [NUMBER] (а.с. 9) у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син, [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили Згідно вимог ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад, зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо, або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з'явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров'я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Заперечуючи проти задоволенні позову відповідач вказує, що позивач не надав доказів, що після народження дітей його матеріальний стан погіршився та народжені діти перебувають на його утриманні. В тому числі при розгляді справи про стягнення аліментів позивач вже був батьком другої дитини та правом надати заперечення на позов не скористався. Суд вважає важливими твердження відповідача, втім не може їх врахувати виходячи з наступного. Відповідно до ч.4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Оскільки відповідач не брав участі у розгляді справи про стягнення аліментів, суд приймає його доводи до уваги та враховує народження у другому шлюбі двох малолітніх дітей та обов'язок позивача їх утримувати. Оцінюючи наведені обставини, при фактичній наявності у позивача трьох малолітній дітей, суд приходить до висновку, що аліменти в розмірі 1/4 частини, які стягуються за рішенням суду є завищеними, з урахуванням встановлених обставин, а тому розмір аліментів має бути приведений у відповідність із принципом співмірності, враховуючи інтереси всіх трьох малолітніх дітей. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положеньст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. За заявою одержувача суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1ст.184 СК України).При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положеньст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька або зміна сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини матеріальний стан позивача змінився в бік погіршення, у нього на утриманні перебувають ще двоє малолітніх дітей, забезпечення яких впливає на матеріальний стан позивача. Отже, змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, тому позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів на утримання дитини сина [PERSON] є обґрунтованими, та підлягають задоволенню, шляхом зменшення з 1/4 частини, а на 1/6 частину від всіх видів доходу (заробітку) боржника щомісячно до повноліття дитини. На думку суду такий розмір аліментів є розумним та буде справедливим по відношенню до всіх малолітніх дітей позивача, який зобов'язаний їх утримувати. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», були внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved