Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 грудня 2016 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Публічного акціонерного товариства «Полтавський автоагрегатний завод» про визнання права власності на квартиру. Посилався на те, що є власником квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на жило, виданого відділом приватизації ПАТ «Полтавський авто агрегатний завод», але оригінал свідоцтва втрачено. Посилаючись на норми ст. 392 ЦК України, просив суд визнати за ним [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник відповідача не оспорюючи право власності позивача на квартиру, в задоволенні позовних вимог просив суд відмовити, посилаючись на відсутність спору. Вважає, що позивач не позбавлений можливості отримати дублікат свідоцтва в ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор». Представники третіх осіб щодо задоволення позовних вимог не заперечували. Інші особи в судове засідання не зявилися, будучи повідомленими про час та місце розгляду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представників третіх осіб, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що станом на час вирішення справи судом будинок № 5 по вулиці Опитна в місті Полтаві перебуває на балансі КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради[ADDRESS] в зазначеному будинку за інформацією житлово-експлуатаційної організації перебуває в приватній власності. Також встановлено, що позивач [PERSON] з 1976 року у встановленому законом порядку зареєстрував своє постійне місце проживання за адресою [INFO]. За даним и ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор»станом на 31 грудня 2012 року в реєстровій книзі № 117 за реєстровим № 16150 зареєстровано право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації житла Полтавського автоагрегатного заводу від 21 січня 2000 року. В Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено судом, право власності позивача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] визнається та ніким не оспорюється, зареєстровано в органах бюро технічної інвентаризації. Разом з тим, позивач втратив документ, що посвідчує його право власності. За таких обставин, хоча право власності позивача інші особи і не порушили, але позивач в силу норм ст. 392 ЦК України може звернутися до суду з відповідним позовом. Суд, обираючи спосіб захисту прав позивача вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] право власності на [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 січня 2000 року відділом приватизації житла Полтавського автоагрегатного заводу. Твердження представника відповідача про те, що позивач [PERSON] не позбавлений можливості отримати дублікат свідоцтва в ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» не заслуговує на увагу, оскільки бюро технічної інвентаризації не є тим органом, що видав відповідне свідоцтво, відтак, не наділений повноваженнями на видачу відповідного дубліката.

Outcome: approved