Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 лютого 2020 року звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про визнання інформації недостовірною, такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, зобов`язання спростувати інформацію, стягнення моральної шкоди, який уточнив в поданій до суду 5 березня 2020 року заяві. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] позивач на каналі «Полтавські Тротуарні Новини», який розміщений на веб-сайті « [INFO] », переглянув відео під назвою « [INFO] », в якому відповідач [PERSON] надає інтерв`ю зазначеному вище каналові, розповсюджуючи неправдиві та недостовірні факти, а саме: «Приватна агрофірма «Подоляка» і особисто пан керівник роблять великий наступ на український народ і на Україну взагалі». « [PERSON] , їхня милість, зробили добре діло поїхали у Заворсклянську сільську раду двома джипами виривати з хати на розмову одного із активістів, колишнього голову первинного колективу, для того, щоб він ліг під «полякінські» правила всякі там, де не погоджені території і т.д. Людина не захотіла з ними розмолять. Ні у якому разі. Зовсі…». «В той же вечір один із єгерів, [PERSON] , який втілював у життя і говорив «подолякінськими» словами. [PERSON] виїхав із села, єгер [PERSON] напився у кафе і в магазині, в той же вечір, жорсточайшим чином побив місцевого депутата Троцька, той, який являється фермером, який володіє паям на правах оренди і до всього до цього не погодив землі [PERSON] . Із-за цього зайшло слово за слово і той от гамселив депутата.». «Якщо подоляка дозволяє п`яним єгерям бити депутатів, то мені хотілося б напомнить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] оце оці посадовці хай ждуть, він і на вас колись напустить. То що ви сиділи за одним столом «это не о чом не говорит» і те, що ви там гилили без ліцензії тих свиней». «Так що посадові особи області начувайтесь тому, що дійде і до вас, що [PERSON] єгеря будуть «насіловать» прямо в адміністративних зданіях». Позивач вважає, що в даному відео зазначена недостовірна інформація, яка грубо порушує права позивача, принижує честь, гідність його як громадянина, завдає шкоди діловій репутації як директору ПАФ «Подоляка». В уточненій позовній заяві просив визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , інформацію, розповсюджену у відео під назвою « [INFO] за посиланням https://www.youtube.com/watch?vL6QMNzWPHnE [INFO] розміщена на веб-сайті « [INFO] », а саме: « [INFO] «Подоляка» і особисто пан керівник роблять великий наступ на український народ і на Україну взагалі». « [PERSON] , їхня милість, зробили добре діло поїхали у Заворсклянську сільську раду двома джипами виривати з хати на розмову одного із активістів, колишнього голову первинного колективу, для того, щоб він ліг під «полякінські» правила всякі там, де не погоджені території і т.д. Людина не захотіла з ними розмолять. Ні у якому разі. Зовсі…». «В той же вечір один із єгерів, [PERSON] , який втілював у життя і говорив «подолякінськими» словами. [PERSON] виїхав із села, єгер [PERSON] напився у кафе і в магазині, в той же вечір, жорсточайшим чином побив місцевого депутата Троцька, той, який являється фермером, який володіє паям на правах оренди і до всього до цього не погодив землі [PERSON] . Із-за цього зайшло слово за слово і той отгамселив депутата». «Якщо подоляка дозволяє п`яним єгерям бити депутатів, то мені хотілося б напомнить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] оце оці посадовці хай ждуть, він і на вас колись напустить. То що ви сиділи за одним столом «это не о чом не говорит» і те, що ви там гилили без ліцензії тих свиней». «Так що посадові особи області начувайтесь, тому, що дійде і до вас, що [PERSON] єгеря будуть «насіловать» прямо в адміністративних зданіях». Просив також зобов`язати [PERSON] спростувати зазначену інформацію, шляхом розміщення відповідного відео на каналі Полтавські Тротуарні Новини, який розміщений на веб-сайті «Ютуб», протягом 30 днів після набрання законної сили рішенням в справі. Просив також стягнути з [PERSON] 100\~000 грн. на відшкодування моральної шкоди та витрати зі сплати судового збору та на правничу допомогу. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 6 березня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем [PERSON] 23 березня 2020 року подано до суду заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Одночасно відповідачем 23 березня 2020 року подано до суду письмову заяву про виклик і допит свідків. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24 березня 2020 року заперечення [PERSON] проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження залишено без задоволення, відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, заяву [PERSON] про виклик свідків залишено без задоволення. Відповідачем [PERSON] 2 квітня 2020 року подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що позивач [PERSON] попросив відповідача [PERSON] надати журналісту повідомлення з критикою діяльності мисливського господарства, власником та керівником якого є [PERSON] . Зазначене прохання позивач виконав, надав інтерв`ю журналісту. Про публікацію інтерв`ю в мережі Інтернет довідався, коли отримав позовну заяву. Відповідач вказував, що публікація відеосюжету з критикою діяльності мисливського господарства в мережі Інтернет здійснена без його згоди на публікацію; він не давав своєї згоди чи завдання власникам Інтернет-сайту, особі, яка знімала відеосюжет, іншим особам на публікацію інтерв`ю. Вважає, що є неналежним відповідачем. В поданому до суду відзиву на позовну заяву просив повністю відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Також відповідачем [PERSON] 2 квітня 2020 року повторно подано заяву про виклик і допит свідків. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 7 квітня 2020 року заяву [PERSON] про виклик свідків залишено без задоволення. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що в мережі Інтернет за посиланням [INFO] на сайті «YouTube» розміщено відеосюжет під назвою « [INFO] [PERSON] », автором якого зазначений [PERSON] , [PERSON] . У вказаному відеосюжеті відповідачем [PERSON] озвучено інформацію, яка зазначена позивачем в поданій до суду позовній заяві та яку позивач вважає недостовірною, такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію. Тому вважає, що його права порушені. Разом з тим, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (частина четверта\~статті 32 Конституції України). Згідно зі\~статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) і частинами другою та третьою\~статті 34 Конституції України\~кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. У пункті 1\~постанови Пленум Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно із частиною першою\~статті 68 Конституції України\~кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції України\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У\~статті 201 ЦК України\~передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до\~статті 297 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі\~статтею 299 ЦК України\~фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Таким чином, відповідно до\~статті 277 ЦК України\~предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), § 46). Вирішуючи питання про визнання зазначеної в позовній заяві інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно з частиною другою\~статті 30 Закону України «Про інформацію»\~оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Пленум Верховного Суду України у пункті 15\~постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Висловлювання відповідача [PERSON] , які мали місце у відеосюжеті під назвою « [INFO] [PERSON] почав [INFO] [PERSON] », автором якого зазначений [PERSON] , з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів, є оціночними судженнями, які не можуть бути витлумачені як фактичні дані. Суд приходить до висновку, що не можуть вважатись і фактичними твердженнями висловлювання, наведені у спірному відеосюжеті, які позивач просить спростувати в поданій до суду позовній заяві. Суд приходить до висновку, що у спірному відеосюжеті відповідач [PERSON] , використовуючи мовні засоби, стилістичні фігури, алегорії, скористався гарантованим Конституцією України правом на свободу вираження думок. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання інформації недостовірною, такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, зобов`язання спростувати інформацію, заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. При вирішенні позовних вимог судом також звертається увага на таке. YouTube\~ це популярний\~відеохостинг, що надає послуги розміщення відеоматеріалів. Користувачі можуть додавати, продивлятись і коментувати ті чи інші\~відеозаписи.\~ Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, власник домену, доменного імені. Особи власника веб-сайту (доменного імені) має вказати позивач, а у разі якщо у позивача є труднощі - суд сприяє у витребуванні необхідної інформації в порядку передбаченому процесуальним законом. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з відповідним позовом та обираючи на власний розсуд спосіб захисту свого права, заявляє позовні вимоги лише до [PERSON] . Відповідач [PERSON] , який є автором висловлювань, щодо яких порушено питання про їх спростування, оспорює ту обставину, що зміст його висловлювань було розповсюджено за його згодою та/чи на його прохання. Позивач, звертаючись до суду з позовом, не надав до суду жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що саме [PERSON] розповсюдив відповідну інформацію. Отже, судом не встановлено наявність волевиявлення відповідача на розповсюдження через вказаний позивачем веб-сайт змісту відеосюжету. Відповідач [PERSON] не є власником веб-сайту, на якому була розміщена інформація. Відсутні докази того, що вказана інформація була поширена самим відповідачем. У статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. При зверненні з позовом [PERSON] вказав відповідачем [PERSON] , клопотань заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивач не заявляв. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому силі і у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, зобов`язання спростувати таку інформацію, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки такі вимоги є похідними. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] \~про визнання\~інформації недостовірною,\~такою,\~що порочить\~честь,\~гідність та \~ділову репутацію, зобов`язання спростувати інформацію, стягнення моральної\~шкоди є безпідставними, в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі. У зв`язку\~з відмовою\~в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати, в тому числі і на правничу допомогу, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України не підлягають йому відшкодуванню.

Outcome: dismissed