Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернувся 24.12.2015 року в суд з цим позовом, вказуючи, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок №33 по вул. Цюрупи в м. Котовськ Одеської області про, що свідчить реєстраційне посвідчення. В цьому будинку зареєстрований на постійне місце проживання колишній власник будинку, [PERSON], який з 10 червня 1997 року після укладання договору купівлі - продажу виїхав з вказаного будинку. Ніяких витрат по утриманню будинку відповідач не несе. Де він знаходиться зараз йому, позивачу, не відомо. При зверненні до Котовського РВ ГУДМС України в Одеській області про зняття з реєстраційного обліку відповідача йому було відмовлено та рекомендовано звернутись з відповідною заявою до суду. Просив ухвалити рішення суду, яким визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування жилим будинком №33 по вул. Цюрупи в м. Котовськ Одеської області та зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою. Позивач в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON], [INFO], який зареєстрований на постійне місце поживання по вул. Цюрупи, буд. 33 в м. Котовськ Одеської області у судове засідання не зявився. Сповіщався за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.5 ст.74 ЦПК України. Виклик до суду повернувся із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Тому згідно абзацу 2 ч. 5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців,\~ за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому за згоди позивача справу розглянуто у відсутності відповідача у заочному порядку. Вислухавши пояснення позивача, покази свідка та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON], [INFO], є власником житлового будинку №33 по вул. Цюрупи в м. Котовськ Одеської області з 29 серпня 1997 року. Згідно письмового повідомлення Котовського РВ ГДМС України в Одеській області від 22.12.2015 року №Т-361, відповідач [PERSON], [INFO], є зареєстрований на постійне місце проживання в [INFO] з 28.05.2009 року. Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, такою, що втратила право на користування житловою площею. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача без поважних причин у будинку позивача з 1997 року підтвердив своїми показами свідок [PERSON], який свідчив, що є сином позивача. Відповідач після продажу вказаного будинку, а саме з серпня 1997 року перестав проживати у будинку. Ніяких його речей у будинку не має. Його реєстрація у будинку батька є формальною. Де він на цей час проживає йому не відомо. Згідно ч. І ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч. 1 ст.7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, оскільки відповідач не проживає в зазначеному будинку з 1997 року, не сплачує комунальні послуги, не несе витрат по його утриманню та не перебуває у договірних відносинах з позивачем щодо права користування цим будинком, тому вважається таким, що втратив право користування ним. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою знаходження будинку позивача є формальною, без наміру фактичного проживання на цій жилплощі та перешкоджає власнику цього будинку у реалізації ним свого права власності. Питання розподілу судових витрат між сторонами у справі судом не вирішується, оскільки таких вимог вони не заявляли.

Outcome: approved