Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач 31.07.2017 року звернувся до суду з даним позовом та просив постановити рішення суду, яким звільнити його від сплати аліментів за виконавчим листом від 12.11.2007 року та звільнити від сплати заборгованості по аліментах у звязку з тим, що дитина проживає разом з ним і перебуває повністю на його утриманні. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 12.11.2007 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Доки він працював монтером лінійної справи Житомирської філії ВАТ «Укртелеком» він сплачував аліменти і станом до 26.03.2013 року аліменти сплачені у повному обсязі. Звільнившись з роботи він перестав сплачувати аліменти, оскільки дитина повністю перебувала і перебуває на його утриманні. Відповідач ніякої допомоги сину не надає, не цікавиться його життям. Оскільки дитина повністю перебуває на утриманні позивача, що він зазначає обставиною, що має істотне значення, згідно ч.2 ст. 197 СК України просить звільнити його від сплати аліментів та заборгованості по них. З метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що син проживає з ним та його батьками, перебуває на його утриманні, тому він не повинен сплачувати аліменти на користь відповідача. З моменту звільнення аліменти на утримання сина не платив. У квітні 2016 року колишня дружина відкрила картковий рахунок на імя сина і він туди перерахував 2000 грн. і 500 грн. Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю. Пояснили, що фактично син [PERSON] проживає у батьків позивача в с. Городниця. З сином не живе ні вона, ні її колишній чоловік. Він проживає зі своєю співмешканкою у с. Анастасівка. Пояснила, що має інвалідність ІІ групи. Тому виїздить до [PERSON] де лікується та заробляє гроші. Представники третіх осіб в судове засідання не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв, заперечень до суду не надійшло. [PERSON] [PERSON] пояснив, що проживає разом зі своїми дідом та бабою батьковими батьками. На вихідні приходить до діда і баби по маминій лінії. Мама на заробітках, коли вона приїздить, то живе з нею. Тато живе у с. Анастасівка з своєю дружиною. Мама постійно купує речі і дає гроші. Тато купив куртку до зими. В [PERSON] є своя картка, гроші він з неї може використовувати на власний розсуд. [PERSON] в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що проживають по-сусідству з батьками позивача. Син [PERSON] з народження живе у них. Спочатку молоді теж там жили, а потім розлучилися і [PERSON] сама, без сина, пішла жити до своїх батьків. Позивача кожен день бачать у батьків, де він ночує, повідомити не можуть, оскільки не цікавляться його приватним життям. Свідки [PERSON] та [PERSON], батьки відповідача, повідомили, що після розірвання шлюбу син [PERSON] проживає у сватів. Колишній зять проживає у с. Анастасівка зі співмешканкою. Їх дочка, хоч і після операції, але утримує сина. Все йому купує. Вони також допомагають. Чи утримує зять [PERSON] вони не знають. Свідок [PERSON], подруга відповідача, повідомила, що син сторін проживає у батьків позивача. Позивач живе у співмешканки в с. Анастасівка. Знає, що [PERSON] утримує сина тому, що [PERSON] завжди хвалиться, що купила йому мама. Що купляє батько не чула, тому нічого повідомити не може. Доповівши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду по справі № 2-1874/07 від 12.11.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.10.2007 року і до його повноліття (а.с. 6). Починаючи з 27.03.2013 року [PERSON] не сплачує аліменти на утримання сина. Відповідно довідки-розрахунку, виданої 12.09.2017 року Новоград-Волинським відділом ДВС ГТУЮ в Житомирській області, згідно розписки стягувача ([PERSON]Ю.) заборгованість по аліментах у позивача станом на 01.09.2016 року відсутня. Станом на 01.09.2017 року заборгованість становить 15996 грн. (а.с. 3). З питанням про зменшення розміру аліментів позивач до суду не звертався. Також встановлено, що неповнолітній [PERSON] постійно проживає у батьків позивача, що підтверджується і довідками з селищної ради, і поясненнями дитини, і поясненнями свідків. Згідно положень ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Обставиною, що має істотне значення, позивач називає той факт, що син [PERSON] проживає з ним і повністю перебуває на його утриманні. Однак в судовому засіданні позивачем не доведено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з ним, оскільки достовірно встановлено, що з народження [PERSON] проживає у батьків позивача в с. Городниця. Також позивачем, всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не доведено, що син повністю перебуває на його утриманні, оскільки відповідач надала докази на підтвердження факту утримання нею сина, вказану обставину засвідчили і свідки, і підтвердив неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні. Суд звертає увагу на той факт, що обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Таким чином, судом не встановлено обставин, які б слугували підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами на утримання сина чи звільнення від сплати аліментів до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed