Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 січня 2021 року звернувся до суду з позовом до Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька його мати [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки до смерті та на момент смерті проживала разом зі спадкодавцем, отримала спадщину у вигляді будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , однак свідоцтво на спадкове майно не отримала. [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Він та його сестра є спадкоємцями першої черги. Однак сестра відмовилась від прийняття спадщини. З метою отримання спадщини він звернувся до державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори Цукурової М.І., у зв`язку з виконанням обов`язків державного нотаріуса Авдіївської державної нотаріальної контори, з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , натомість постановою від 07 березня 2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами запиту за адресою [ADDRESS] інформація відсутня, крім того позивачем не надано документів з реєстрових книг, ведення яких здійснювало ДКП БТІ м. Донецька, оскільки БТІ м. Донецька знаходиться на тимчасово окуповані території, здійснити запит для уточнення інформації по вищевказаному об`єкту є неможливим, крім того не надано документів на підтвердження фактичного проживання [PERSON] на момент смерті з чоловіком [PERSON] . Просить суд визнати за ним право власності на будинок після смерті матері [PERSON] , який розташовано за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 01 квітня 2021 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до актового запису № 30 від 14 листопада 1964 року, 14 листопада 1964 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану зроблено актовий запис № 302. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 27 квітня 1965 року, виданого Авдіївським міським бюро ЗАГС Донецької області, [PERSON] , народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15 червня 1973 року, виданого Мяуджинською міською радою Сусуманського району Магаданської області, [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Авдіївським міським ЗАГС Донецької області 18 серпня 1993 року, [PERSON] [INFO] , 18 вересня 1993 року уклала шлюб з [PERSON] та після укладенню шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». Згідно заяви № 178 від 22 лютого 2008 року посвідченої приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області А.О. Малімон, [PERSON] відмовилась від належної їй частки в спадщині, що залишилась після смерті матері [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на потроєння від 10 липня 1978 року видане на підставі рішення виконкому Авдіївської міської ради народних депутатів від 14 червня 1978 року № 69/12, домоволодіння яке розташоване за адресою [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до копії технічного паспорта на будинок [ADDRESS] (інвентаризаційна справа № 3965), виготовлений 31 січня 2020 року ФОП [PERSON] , загальна площа будинку складає 71,5 кв.м, житлова площа - 36,0 кв.м, яка складається з будинку та господарчими спорудами та будівлями до нього. Згідно копії домової книги реєстрації громадян за адресою [ADDRESS] , за зазначеною адресою зареєстрований [PERSON] у період з 10 серпня 1976 року та знято з реєстрації у зв`язку зі смертю, [PERSON] у період з 10 серпня 1976 року та знято з реєстрації у зв`язку зі смертю. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 26 грудня 1990 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] помер [INFO] , про що 30 червня 1990 року складено актовий запис № 216. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 05 листопада 2007 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] померла [INFO] , про що 05 листопада 2007 року складено актовий запис № 491. Постановою державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори Цукурової М.І., у зв`язку з виконанням обов`язків державного нотаріуса Авдіївської державної нотаріальної контори від 13 серпня 2019 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/12 частику квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами запиту за адресою [ADDRESS] інформація відсутня, крім того позивачем не надано документів з реєстрових книг, ведення яких здійснювало ДКП БТІ м. Донецька, оскільки БТІ м. Донецька знаходиться на тимчасово окуповані території, здійснити запит для уточнення інформації по вищевказаному об`єкту є неможливим. Постановою державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори Цукурової М.І., у зв`язку з виконанням обов`язків державного нотаріуса Авдіївської державної нотаріальної контори від 07 березня 2020 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами запиту за адресою [ADDRESS] інформація відсутня, крім того позивачем не надано документів з реєстрових книг, ведення яких здійснювало ДКП БТІ м. Донецька, оскільки БТІ м. Донецька знаходиться на тимчасово окуповані території, здійснити запит для уточнення інформації по вищевказаному об`єкту є неможливим. Крім того, не надано документів на підтвердження фактичного проживання [PERSON] на момент смерті з чоловіком [PERSON] . Згідно повідомлення Авдіївської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Харків) від 29 квітня 2021 року № 72/01-16, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] Авдіївською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за № 100/2008. Свідоцтва про право на спадщину не видавалося, від імені [PERSON] та [PERSON] заповітів не посвідчувалось. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно із ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Крім того, у відповідності до п. п. 1, 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Згідно із статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємець [PERSON] була зареєстрована та проживали в одному будинку зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, то вона є такою, що відповідно до ст. 548, 549 ЦК України фактично прийняла спадщину. Відомостей про відмову [PERSON] від спадкового майна, судом не встановлено. Таким чином після смерті [PERSON] , його дружина [PERSON] належить домоволодіння, розташований за адресою [ADDRESS] , як особі, яка фактично прийняла спадщину, бо була зареєстрована та постійно проживали разом з померлим [PERSON] . Згідно ст. 1216 ЦК України у редакції 2003 року, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Дане спадкове майно у порядку спадкової трансмісії має належати [PERSON] , як спадкоємцю за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , так як рідна сестра позивача відмовилась від прийняття частини спадщини та відмова прийнята судом.. Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв`язку із неможливістю надати необхідні документи на спадкове майно, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за законом, до складу якої входить будинок. У зв`язку з чим, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved