Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач 17 квітня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вказаною позовною заявою, в якій згідно уточнень зазначив, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № DNP0GK00000094, згідно умов якого позивач надав кредит в розмірі 30 000,00 дол. США, строком до 28.12.2026 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28.12.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно умов якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку з чим просив виселити [PERSON], [PERSON] з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]; стягнути судові витрати. Позивач в особі свого представника за довіреністю - Сеннова О.А., в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнає неявку відповідачів неповажною, тому вважає за можливе розглянути справу без їх участі за наявними у матеріалах справи доказами. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Матеріалами справи встановлено, що 28 грудня 2006 року між «Приватбанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNP0GK00000094, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 30 000,00 доларів США на строк до 28.12.2026 року, а відповідач зобов'язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с.5-6). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28 грудня 2006 року між «Приватбанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С.В., за реєстровим № 5598. Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-9). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №DNP0GK00000094 від 28 грудня 2006 року у сумі 53869,47 доларів США, що еквівалентно по офіційному курсу НБУ станом на 03 жовтня 2012 року - 430417,07 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння [ADDRESS], яке складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 50,3 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м., сарай літ. Б, вбиральня літ. В, літня кухня літ. Г, сарай літ. Д, навіс літ. Е, споруди 1-7, 1, яке розташоване на земельній ділянці площею 300 кв.м. за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №DNP0GK00000094 від 28 грудня 2006 року) Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (49094, місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок №50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отримання кадастрового номеру земельної ділянки загальною площею 300 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS], з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. В іншій частині позовних вимог - відмовлено, стягнуто судовий збір (а.с.10-11). Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд, за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Встановлено, що в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON], [PERSON]. 12 лютого 2014 року та 11 лютого 2015 року відповідачам було направлено письмову вимогу добровільно звільнити житловий будинок за адресою: [ADDRESS] у тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги (а.с.12-15, 132-135). Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» законні, обґрунтовані та повністю доведені, а, отже, підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає, що з відповідачів в рівних частках на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved