Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] в січні 2018 р. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього, за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми у справі № 1806/2-3569/11 від 15.09.2011 р. на користь відповідача, [PERSON] , на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] до 16,65% його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи із дати подання даної позовної заяви до суду. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2017 р. у справі № 573/1728/17, яке набрало законної сили, з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти в розмірі 16,65% заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 21 серпня 2017 р., а також стягнуто щомісячно на користь [PERSON] аліменти в розмірі 10% заробітку (доходу) на її утримання до досягнення трирічного віку донькою, [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення із 21 серпня 2017 р. За рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми у справі № 1806/2-3569/11 від 15.09.2011 р., залишеного в силі ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 18.10.2011 р., він сплачує аліменти на утримання своєї дитини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] в розмірі 40% від усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач посилається на те, що з часу постановлення рішення Ковпаківського районного суду м. Суми у справі № 1806/2-3569/11 від 15.09.2011 р. змінився його сімейний стан, він став батьком ще однієї дитини, на утримання якої він зобов`язаний сплачувати аліменти відповідно до рішення Білопільського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2017 р. у справі № 573/1728/17 у зазначеному вище розмірі, а тому з урахуванням принципу рівності дітей в матеріальному забезпеченні батьком, вважає, що є всі підстави для зменшення розміру аліментів, визначених у рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.09.2011р. до розміру 16,65% його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. Вказала, що її доходу не вистачає на утримання дитини, просила розмір аліментів залишити без змін. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідача, врахувавши їх доводи та вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області 01.12.2008 р. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.09.2011 р., стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Куянівка, Білопільського району, Сумської області, на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 40% від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12.08.2011 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 10% від усіх видів доходу, починаючи стягнення з 12.08.2011 року до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Як вбачається з листа Ковпаківського ВДВС м. Суми від 23.08.2018 р., на виконанні перебувають відкриті виконавчі провадження з виконання зазначеного рішення суду за двома виконавчими листами. Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, оскільки з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, змінився його сімейний стан, він став батьком ще однієї дитини, на утримання якої він зобов`язаний сплачувати аліменти відповідно до рішення Білопільського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2017 р. у справі № 573/1728/17. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно вимог\~ст.\~182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, встановлено, що 21 січня 2017 р. позивач [PERSON] уклав шлюб з гр. [PERSON] ») [PERSON] , зареєстрований Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 51, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно даних свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, 08 серпня 2017 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2017 р., стягнуто щомісячно із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 16,65% заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 21 серпня 2017 року. Стягнуто щомісячно із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 10% заробітку (доходу) на її утримання до досягнення трирічного віку донькою, [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з 21 серпня 2017 року. Таким чином, судом встановлено, що з моменту постановлення рішення суду від 15.09.2011 р. про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача його сімейний стан суттєво змінився. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Як вбачається з довідки про доходи № 10 від 28.09.2018 р., відповідач [PERSON] є військовослужбовцем Військової частини [NUMBER] . Загальна сума доходу за період з квітня 2018 р. по вересень 2018 р. без урахування аліментів становить 53190,60 грн. Згідно договору оренди квартири від 29.08.2017 р., вбачається, що відповідач [PERSON] орендує квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 39 від 21.06.2018 р., вбачається, що відповідач [PERSON] працює в Комунальному підприємстві «Зелене будівництво» Сумської міської ради з 05.05.2017 р. На даний момент займає посаду майстра. Загальна сума доходу за період з січня 2018 р. по травень 2018 р. становить 29569,68 грн. Згідно довідки № 370 від 18.09.2017 р., встановлено, що [PERSON] працює у Комунальному підприємстві «Зелене будівництво» Сумської міської ради з 05.05.2017 р. по сьогоднішній час за основним місцем роботи та займає посаду майстра. Посадовий оклад становить 4837,79 грн. та заробітна плата за чотири місяці склала 32432,45 грн. Відповідно до довідки № 50 від 25.09.2018 р., виданій [PERSON] , заборгованість по аліментам станом на 25.09.2018 р. становить 18948,20 грн. Також вбачається, що позивач [PERSON] навчається на 2-му курсі групи ЗЕКО 1701м факультету агротехнологій та природокористування спеціальності 101 «Екологія» ОС «Магістр» заочної форми навчання. Зарахований на навчання наказом №2477-н від 16.08.2017 р. Форма фінансування контрактна, що підтверджується довідкою № 4 від 12.10.2018 р. Сумського національного аграрного університету. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до наведених вище положень закону, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін. Тобто розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Таким чином, судом встановлено, що з моменту постановлення рішення Ковпаківського районного суду м. Суми у справі № 1806/2-3569/11 від 15.09.2011 р. про стягнення з позивача на користь відповідача, [PERSON] , аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , його матеріальний та сімейний стан суттєво змінились. Так, позивач є батьком ще однієї дитини, на утримання якої він сплачує аліменти відповідно до рішення Білопільського районного суду Сумської області від 18.10.2017 р., навчається на контрактній основі. Разом з тим, позивач є працездатною особою, працює та отримує стабільний дохід. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, а також приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та положення Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», відповідно до якого з 01.07.2018 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 1944 грн., суд приходить до висновку про можливість зміни розміру аліментів з 40% від усіх видів доходу, відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.09.2011 р. на 1/5 частину з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial