Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач 26 листопада 2020 року звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі ј усіх видів заробітку (доходів), починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком є відповідач - [PERSON] . Наразі позивач є повнолітнім та навчається на 1-му курсі Військового інституту телекомунікацій та інформації і у зв`язку з цим не працює та потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно коштів на його утримання не надає. Мати позивача страждає на психічне захворювання, є інвалідом ІІІ групи та отримує малу пенсію. Зважаючи на те, що відповідач працює на СТО та має дохід, не є інвалідом, позивач вважає, що відповідач має можливість надавати йому матеріальну допомогу. 10 березня 2021 року, за результатами розгляду даної справи, винесено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на час навчання у розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з 26 листопада 2020 року та до досягнення останнім 23 років, але не більше строку навчання. 30 березня 2021 року відповідач надав суду заяву про скасування заочного рішення, яку ухвалою від 14 червня 2021 року було задоволено, заочне рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Правом на надання відзиву відповідач не скористався. Заяв та(або) клопотань про розгляд справи з викликом сторін до суду не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 червня 2002 року [PERSON] , народився [INFO] , батьком дитини записаний [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки (а.с. 7) № 1/53/17/1096 від 18 листопада 2020 року [PERSON] є курсантом Військового інституту телекомунікацій та інформації з 25 серпня 2020 року, знаходиться на речовому, продовольчому, фінансовому та медичному забезпеченні. З копії витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до довідки про доходи від 13 травня 2021 року [PERSON] є курсантом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації та отримав заробітну плату за період з вересня 2020 року по квітень 2021 року в розмірі 6 271,46 грн (а.с. 60). З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 775997, що [PERSON] - мати позивача, є інвалідом III групи (а.с. 8). З виписного епікризу (а.с. 62) та медичної довідки (а.с. 61) встановлено, що [PERSON] перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні у відділенні з 19 квітня 2021 року по 28 квітня 2021 року з діагнозом хронічний правобічний гнійний верхньощелепний синусит. Викривлення переділки носа. Вазомоторний риніт. З довідки засвідченої головою виличного комітету та адміністратором центру з надання адміністративних послуг у м. Лисичанську, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] з дочкою - [PERSON] , сином [PERSON] та дружиною [PERSON] (а.с. 38). Також з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] працює у ФОП [PERSON] майстром з неповним робочим місяцем з окладом 50 % від мінімального окладу (а.с. 39). Його заробітна плата за 2020 рік становила 28 338 грн, за період з січня 2021 року по березень 2021 року - 9 000 грн (а.с. 40). Згідно довідки про суми утриманих аліментів з [PERSON] за 2020 рік стягнуто - 14 169 грн, за 2021 рік - 4 500 грн. Положеннями ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочок, синів, які продовжують навчання є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оцінивши в сукупності надані докази, суд встановив, що позивач, є повнолітнім, навчається у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації в м. Києві, не має можливості працювати, у зв`язку з навчанням потребує додаткових матеріальних затрат, тому позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими. Визначаючи розмір аліментів який має бути стягнутий з відповідача на користь позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а також роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п. 17 вищевказаної Постанови, визначаючи розмір аліментів, судом враховується наявність у повнолітнього позивача сина відповідача, потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з його навчанням, враховує, що обов`язок матеріально утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладається на обох батьків, враховуючи при цьому вимоги розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідач працездатний, відзив не подав, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на строк навчання в розмірі 1/8 частки всіх доходів щомісячно до закінчення навчання, оскільки саме такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, зможе в повній мірі забезпечити належні умови утримання та проживання сина, не порушуючи при цьому права відповідача. Також суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у меншому розмірі, враховуючи, що відповідач працездатний, доказів наявності інших утриманців суду не надав, зважаючи при цьому на стан здоров`я позивача, а також на те, що перебуваючи на речовому, продовольчому, фінансовому та медичному забезпеченні [PERSON] все одно потребує додаткових витрат зокрема на проїзд до місця навчання, придбання необхідного сезонного одягу, підручників та канцелярського приладдя, ліків тощо. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у більшому, заявленому позивачем розмірі оскільки останнім не надано ніяких доказів наявності у відповідача такого доходу, який би був достатнім для сплати аліментів у вказаному ним розмірі. Водночас суд не бере до уваги докази надані відповідачем про наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, оскільки ним не надані копії свідоцтв про народження останніх, а вказана довідка не може свідчити про наявність подружніх та батьківських відносин, та докази позивача щодо неможливості матері надавати матеріальну допомогу сину через її інвалідність, оскільки інвалідність встановлена строком до 01 січня 2021 року, доказів проходження чергового переогляду нею суду не надано. Крім наведеного, суд також враховує, що рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 16 червня 2021 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] , на користь [PERSON] , стягнуто неустойку за прострочення сплати аліментів на дитину в розмірі 19 275 (дев`ятнадцять тисяч двісті сімдесят п`ять) гривень 92 копійки. Суд звертає увагу сторін на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial