Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 липня 2018 року звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що з 16 лютого 2007 року з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 грудня 2016 року. 26 вересня 2015 року у них народився син [PERSON], який проживає з позивачем. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 серпня 2016 року відповідач має сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 800 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що розмір аліментів призначений за рішенням суду на сьогоднішній день не є достатнім для утримання дитини. З часу винесення судом рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, які вона оплачує самостійно, хоча електроенергія та газ потрібні для проживання дитини, зросла вартість продуктів харчування. Відповідач зараз вкрай нерегулярно сплачує аліменти в розмірі 800 грн. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, і всі витрати вона несе самостійно. Позивач зазначає, що Наказом МОЗ №1073 від 03 вересня 2017 року затверджено норми фізіологічних потреб населення України в основних харчових речовинах і енергії. Дані потреби вона намагається забезпечити. Відповідач офіційно не працює, проте має постійний неофіційний прибуток, який надає йому можливість підтримувати високий рівень життя своєї нової родини, придбавати транспортні засоби, що оформлюються на інших членів його родини. Маючи змогу платити аліменти в більшому розмірі, він нерегулярно оплачує тільки по 800 грн. щомісяця, та не бере участі у додаткових витратах на дитину. Всі речі, необхідні для дитини, вона купує самостійно, оплачує рахунки за комунальні послуги та інше. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 серпня 2016 року, та щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1500 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2018 року відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи та призначенням судового засідання 31 жовтня 2018 року о 13 год.00 хв. 31 жовтня 2018 року розгляд судового засідання відкладено на 14 листопада 2018 року о 08 год. 30 хв. у звязку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату та час судового засідання та його викликом в наступне судове засідання шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Зарічного районного суду м. Суми. 13 листопада 2018 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він посилається на те, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що на даний час її матеріальний стан значно погіршився, а його матеріальний стан навпаки покращився, однак жодних доказів на підтвердження зазначених доводів не надає. Відповідач зазначає, що порівняно з рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 серпня 2016 року про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у відповідача погіршився матеріальний стан. Останні два роки відповідач взагалі не може працевлаштуватися, а бізнес та цінні речі при розірванні шлюбу позивач залишила собі. Відповідач одружився, у нього народилася донька [PERSON], [INFO], таким чином він утримує як свою дитину [PERSON], так і дружину, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. На утриманні відповідача також знаходиться мати [PERSON], [INFO], яка перебуває на пенсії, часто хворіє, і тому потребує догляду та утримання. Доводи позивача про те, що відповідач не виконує рішення суду щодо примусового стягнення з нього аліментів не є підставою для зміни раніше встановленого розміру аліментів. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд в задоволенні позову [PERSON] до нього про збільшення розміру аліментів відмовити у повному обсязі. 14 листопада 2018 року у зв'язку з клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи,\~розгляд справи відкладено на 14 січня 2019 року о 13 год. 00 хв. 14 січня 2019 року в судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов, відповідач заперечував проти його задоволення з підстав, викладених у відзиві на позов. У судовому засіданні оголошено перерву до 17 січня 2019 року о 13 год. 30 хв. у звязку з розглядом справи про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця. В зазначене судове засідання позивач не зявилася, про день та час розгляду справи сповіщена судом належним чином. Представник позивача в судовому засіданні просить задовольнити заявлені позовні вимоги, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засіданні, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 серпня 2016 року вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 16 лютого 2007 року (а.с. 26). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився 26 вересня 2015 року та його батьком є [PERSON] (а.с. 27). Крім того, зазначеним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 серпня 2016 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., щомісячно, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 01 червня 2016 року на користь [PERSON] (а.с. 26). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою\~статті 181 СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження зміни майнового стану позивача, зокрема, що отримувані ним на даний час доходи істотно збільшились та він має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1500 грн. 00 коп. щомісячно. Доводи позивача про отримання відповідачем прибутку, який надає йому можливість підтримувати високий рівень життя своєї родини, придбавати транспортні засоби, що оформлюються на інших членів його родини, не підтверджені жодними доказами та ґрунтуються на припущеннях. Не можуть підтверджувати факт зміни матеріального стану відповідача і надані представником позивача фотокартки. Отже позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що у відповідача покращився матеріальний стан та погіршився її матеріальний чи сімейний стан. Не можуть бути взяті до уваги і твердження позивача щодо усунення відповідача від участі у додаткових витратах, оскільки з цього приводу позивачем таких вимог відповідно до ст. 185 СК України не заявлялося, та це не є підставою для збільшення розміру аліментів. В той же час, відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Положеннями частини третьої\~статті 181 СК України\~(зі змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилання захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року за\~№ 2037-VIII) встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, за змістом\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень\~статті 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~\~\~ При цьому суд враховує, що батьки зобовязані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач, не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. Відповідно до Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» з 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1626 грн. 00 коп., тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що у законодавстві відбулися зміни стосовно мінімального розміру аліментів на одну дитину, тобто визначено мінімально необхідний розмір, який має забезпечувати мінімальний рівень матеріального забезпечення дитини. При цьому суд не погоджується з доводами відповідача про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки та обставина, що відповідач є безробітним та має на утриманні непрацездатних осіб, не звільняє його від обовязку забезпечити належне утримання свого сина та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів, визначений рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 серпня 2016 року, та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. При цьому суд зазначає, що згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про зміну способу стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial