Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач 22.03.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні майном та позбавлення осіб права користування житловим будинком, посилаючись на те, що вона є власником Ѕ частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Співвласником вказаного будинку є її чоловік [PERSON] Окрім неї та чоловіка в будинку зареєстровані їхній син [PERSON] та онук [PERSON] , однак з 2014 року в ньому не проживають, не виконують будь-які обов`язки по утриманню будинку, жодних особистих речей, які належать їм в будинку немає. Зі слів сина позивачу відомо, що відповідачі виїхали на роботу до міста Києва. Вона неодноразово ставила питання щодо зняття з реєстрації у її будинку, однак під час телефонних розмов відповідачі уникають вирішення цього питання. На підставі викладеного позивач просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування своєю власністю, а саме житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; позбавити відповідачів права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття їх з реєстрації місця проживання за даною адресою. 02.04.2019 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачам було надано строк для подання відзиву на позов, але ні [PERSON] ні [PERSON] відзиву так і не надали. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Неявка сторін та ненадання відзиву на позов відповідачем не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 12, 81\~ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] на підставі договору купівлі продажу жилого будинку, посвідченого 15 серпня 2003 року, Руденко [PERSON] .В., приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області є власником Ѕ частини жилого будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Співвласником вказаного будинку є її чоловік [PERSON] (а.с. 5). В даному будинку відповідно до довідки Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» від 12.03.2019 року зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.17). З червня 2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] в будинку не проживають, комунальні послуги не сплачують, не несуть інших витрат по утриманню житла. Як зазначив позивач, зі слів сина відповідача [PERSON] їй відомо, що він разом зі своїм сином [PERSON] виїхали на роботу до міста Києва. Вона неодноразово ставила їм питання щодо зняття з реєстрації у її будинку, однак під час телефонних розмов вони уникають вирішення цього питання. Факт не проживання відповідачів за місцем реєстрації також підтверджується актом, складеним сусідами 20 березня 2019 року, в якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] з червня 2014 року за адресою: [ADDRESS] не проживають, речей, які б їм належали в будинку немає (а.с. 19). Згідно листа Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області за №14аз/119-86/03/25-2019 від 19 березня 2019 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з будь якими заявами чи скаргами щодо вселення у вказаний житловий будинок не зверталися (а.с.18). Згідно зі ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідачів права позивача обмежені. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачам не чинив, за захистом порушеного права на проживання відповідачі не зверталися. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного можливо зробити обґрунтований висновок про те, що відповідачі були зареєстровані як члени сім`ї власника житла, у спірному будинку вони відсутні та не проживають без поважних причин понад один рік, будь-які домовленості між відповідачами і власником житла відсутні. Отже, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та відповідають вимогам закону, тому суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved