Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] заявив позов до ТОВ «АМГ Миронівське» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування запису про проведену державну реєстрацію іншого речового права. В своєму позові позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки, яка має кадастровий номер: 0525683600:04:002:0002, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Відповідач, як стало відомо 22 січня 2014 року підробив підпис на договорі оренди земельної ділянки від 22 січня 2014 року. Крім цього, відповідачем було укладено не відомими позивачу особами договір оренди земельної ділянки, після чого підроблений правочин було використано шляхом внесення відповідної інформації до ДЗК та реєстру речових прав на нерухоме майно (06.09.2014 р. за № 6913500). Позивач вказує, що договору оренди земельної ділянки не підписував, а тому такий правочин не відповідає його волевиявленню, чим порушуються права позивача. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить визнати договір оренди земельної ділянки від 22 січня 2014 року, кадастровий номер: 0525683600:04:002:0002, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області - недійсним. Скасувати запис про проведену державну реєстрацію іншого речового права, номера запису про інші речові права: 06.09.2014 року №6913500. Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача. Позивач [PERSON] 18.10.2021 за вх.№6762 подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представника [PERSON] , позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача ТОВ «АМГ Миронівське» - Парасесій О.С. 13.10.2021 за вх.№6745 подав заяву про розгляд справи без його участі, просив в задоволення позову відмовити. Заяви, клопотання: клопотання позивача про витребування доказів (а.с.3-4); заява про усунення недоліків (а.с.22); заява представника відповідача про відкладення судового засідання (а.с.35); клопотання представника позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи (а.с.38-); клопотання представника позивача про проведення судового засідання у режимі відео конференції (а.с.40); клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с.41); клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутність (а.с.45); заява представника відповідача про проведення судового засідання без його участі (а.с.46); заява представника відповідача про залучення до матеріалів справи копії документів (а.с.85); клопотання представника позивача про призначення почеркознавчої експертизи (а.с.118); заява представника відповідача про проведення підготовчого засідання без його участі (а.с.119); висновок експерта (а.с.153-167); клопотання представника позивача про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи (а.с.173); клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі, заперечення проти призначення повторної судової почеркознавчої експертизи (а.с.177); заява позивача про проведення підготовчого засідання без його участі, клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи підтримав (а.с.182); заява представника відповідача про розгляд справи без його участі (а.с.191); заява позивача про розгляд справи без його участі та без участі його представника (а.с.196). Судом вчинено такі процесуальні дії у справі: залишення позовної заяви без руху (а.с.19-20); відкриття провадження у справі та призначення підготовчого судового засідання та витребування доказів (а.с. 27-28); витребування доказів, проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с. 48-49); призначення почеркознавчої експертизи (а.с. 121-122); поновлення провадження у справі (а.с.170), закриття підготовчого засідання, відмова у призначенні повторної почеркознавчої експертизи (а.с.184-187), про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії паспорта громадянина України, виданого 16.03.2000 встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Миронівка Ямпільського району Вінницької області, де і зареєстрований. Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.2013 встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON] є її син [PERSON] , спадщина складається із земельної ділянки, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, площею 2.8823 га., у межах згідно з планом, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №097477, виданого 29.10.2004 Ямпільською РДА Вінницької області та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №189, кадастровий номер земельної ділянки 0525683600:04:002:0002. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2009 становить 35433 гривні 83 копійки, станом на 28.10.2013 становить 66298 гривень 54 копійки. Спадкова справа №313/2009. Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.12.2013 встановлено, що Вінницькою регіональною філією Центру ДЗК здійснено державну реєстрацію земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.8823 га., розташована на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки 0525683600:04:002:0002, яка належить [PERSON] . Із копії договору оренди землі від 22.01.2014 встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «АМГ Миронівське» укладено вказаний договір, строком на п`ятнадцять років. Згідно договору [PERSON] надав ТОВ «АМГ Миронівське» в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, площею 2.8823 га., кадастровий номер земельної ділянки 0525683600:04:002:0002. Із копії інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 01.06.2020 встановлено, що на земельну ділянку, площею 2.8823 га., кадастровий номер 0525683600:04:002:0002, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області та яка належить [PERSON] 06.09.2014 проведено державну реєстрацію іншого речового права за №6913500. Із висновку експерта №359 від 26.02.2021 встановлено, що вирішити запитання: «Чи підписи в оскаржуваному правочині (договорі оренди земельної ділянки від 22.01.2014, кадастровий номер 0525683600:04:002:0002), виконані самим [PERSON] чи іншою особою?» не представляється можливим, тому що при оцінюванні результатів порівняльного дослідження встановлено, що ні збіги, ні розбіжності не можуть служити підставою для позитивного або негативного висновку. Пояснюється це тим, що збіги ознак не утворюють індивідуальної або близької до неї сукупності, оскільки часто зустрічаються в почерках різних осіб. Відносно ж розбіжностей не вдалося встановити: чи є вони варіантами ознак підпису [PERSON] , що не проявилися в наданих зразках, або вони обумовлені навмисною зміною [PERSON] свого підпису, або ж ці ознаки є ознаками почерку іншої особи. Важкість в оцінюванні виявлених ознак є його проста будова та обмежений об`єм почеркового графічного матеріалу. Досліджуваний підпис міг бути виконаний як самим [PERSON] , у варіанті який не проявився у наданих зразках, або ці розрізняючі ознаки є ознаками іншої особи, яка виконала цей підпис з наслідуванням одного із варіантів справжнього підпису [PERSON] . Відсутність однозначності в оцінці розходжень не дозволило вирішити запитання про виконавця ні в категоричній, ні в ймовірній формі. Запитання «Чи виконано підпис в оскаржуваному правочині з наслідуванням підпису орендодавця [PERSON] ?» не вирішувалось, так як встановити виконавця підпису в графі «Орендодавець» у договорі оренди землі від 22.01.2014, що укладений від імені [PERSON] з ТОВ «АМГ Миронівське», в особі директора Катрука Ю.І. не виявилось можливим. Запитання «Особою якої статі виконаний підпис в оскаржуваному правочині в розділі «Орендодавець?» не вирішувалось по суті у зв`язку із відсутністю науково-обґрунтованої методики встановлення статі виконавця. Запитання: «До якої групи за віком належить підпис в оскаржуваному правочині, в розділі «Орендодавець»?» не вирішувалось по суті у зв`язку із відсутністю науково-обґрунтованої методики встановлення віку виконавця. Підписи в графі «Підпис» у відомості на видачу орендної плати за 2015 рік, в графі «Підпис» у відомості на видачу орендної плати за 2015 рік, в графі «Підпис про одержання» у відомості на виплату готівки №ВпП-000257 за липець 2018 року, в графі «Підпис про одержання» у відомості на виплату готівки №ВпП-000258 за липень 2018 рік, в графі «Підпис про одержання» у відомості на виплату готівки ВпП-00269 за вересень 2018 рік виконані [PERSON] . Підписи у графі «Підпис в одержанні» у платіжній відомості ВпП-000034 від 25.07.2016, в графі «Підпис» у відомості на видачу коштів за оренду земельних ділянок за 2016 рік виконані не [PERSON] , а іншою особою. Із копії заяви від 20.08.2018 встановлено, що [PERSON] подав директору ТОВ «АМГ Миронівське» заяву про виплату орендної плати за 2019 рік, за оренду земельних ділянок. Із копії заяви від 27.08.2018 встановлено, що [PERSON] подав директору ТОВ «АМГ Миронівське» заяву про виплату орендної плати за 2020 рік (за два паї) в зв`язку з тим, що потрібні кошти на навчання. Із копії заяви від 04.09.2018 встановлено, що [PERSON] подав директору ТОВ «АМГ Миронівське» заяву про виплату орендної плати за 2021 рік (за два паї) в зв`язку з тим, що потрібні кошти на навчання. Із копії заяви від 22.02.2019 встановлено, що [PERSON] подав директору ТОВ «АМГ Миронівське» заяву про виплату орендної плати за 2022 рік (за два паї) в зв`язку з лікуванням. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Згідно зі ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Згідно положень ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2.8822 га кадастровий номер 0525683600:04:002:0002, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, яка відповідно до оскаржуваного правочину передана в оренду ТОВ АМГ «Миронівське». За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії). У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі. За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція полягає в тому, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, якщо презумпція правомірності договору не спростована, всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина четверта статті 124 ЗК України). Відповідно до статті 13 Закону України від 06 жовтня 1998 року №161-XIV «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-XIV) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально (статі 14 Закону № 161-XIV). Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (частина перша статті 4 Закону № 161-XIV). Положеннями частини першої статті 16 Закону №161-XIV передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Позивачем не доведено ту обставину, на яку він посилається у своїй позовній заяві, що він не підписував оскаржуваний договір оренди земельної ділянки від 22.01.2014, оскільки відповідно до висновку експерта 359 від 26.02.2021 підписи в графі «Підпис» у відомості на видачу орендної плати за 2015 рік, в графі «Підпис» у відомості на видачу орендної плати за 2015 рік, в графі «Підпис про одержання» у відомості на виплату готівки №ВпП-000257 за липець 2018 року, в графі «Підпис про одержання» у відомості на виплату готівки №ВпП-000258 за липень 2018 рік, в графі «Підпис про одержання» у відомості на виплату готівки ВпП-00269 за вересень 2018 рік виконані саме позивачем [PERSON] . Оспорюваний договір оренди містить всі істотні умови договору, згідно з вимогами статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди землі № 040926100470 від 03.03.2009) та відповідає затвердженому постановою Кабінетів Міністрів Україні типовому договору оренди землі. Вимога позивача про скасування запису про проведену державну реєстрацію іншого речового права не є належним способом судового захисту порушених прав, оскільки сам договір оренди землі є чинним, в судовому порядку не дійсним не визнаний. Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 28.10 2020 у справі №910/10963/19 п 75.4-75.8/. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає не доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і не має підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Совтрансавто-Холдинг проти України» тоді як ст. 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, ст.6 не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів чи способу їх оцінки. Це питання регулюється, головним чином, національними законодавством та судами. Суд нагадує, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди аргументувати прийняті ними рішення, це не можна розуміти як вимогу надавати вичерпну відповідь на кожне питання, підняте стороною під час судового розгляду справи. При вирішенні питання щодо судових витрат, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, суд не має підстав для присудження судових витрат за рахунок відповідача. Норми права, які застосував суд при вирішенні спору - ст.55 Конституції України, ст.ст. 203, 207, 215, 627 ЦК України, ст.ст. 14, 15 Закону України «Про оренду землі».

Outcome: dismissed