overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON], 15 травня 1986 р.н, яка мешкає в м. Подільську, Одеської області, по вул. Залізничників, буд. 5, звернулась 08 серпня 2016 року в суд з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримування сина [PERSON], [INFO], розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з 08 серпня 2016 року та на період до повноліття дитини, оскільки питання аліментів у добровільному порядку ними не врегульовано. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги. Відповідач позов визнав. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], яка утримується матірю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульвано, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 08.08.2016 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судого збору у розмірі 551,20 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.01.2014 року звернувся до суду, відносно відповідача [PERSON] з вищезазначеною позовною заявою, вказуючи на те, що 29 травня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір, згідно якого він зобов»ячався відшкодувати йому моральну шкоду у зв'язку із вчиненням кримінального правопорушення відносно нього в загальному розмірі три тисячі гривень. Відповідач зобов'язався сплатити вказану суму до 1 січня 2014 року. На даний час договір ним не виконаний, а тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених цивільних прав. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві, просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 3000,00 ( три тисячі) грн., а також просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243,60 грн. Відповідач в судове засідання призначене на 30.01.2014 року та на 13.02.2014 року не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, представник позивача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку, тому у суду є підстави для винесення заочного рішення в порядку ст. ст. 224-233 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 526 ЦКУ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 624 ЦКУ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про відшкодування позивачеві моральної шкоди у зв'язку з пошкодження майна, що належить позивачу, а саме автомобіль ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER] та вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України. Оскільки відповідач не сплачує заборгованість за договором, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором у розмірі 3000,00 гривень, судовий збір у розмірі 243,60 гривень. На підставі ст. ст. 655,691,692,536,625 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.01.2014 року звернулася до районного суду з позовом до відповідача і прохала стягнути з нього борг по оплаті праці і середній заробіток за час затримки проведення розрахунку. При цьому вказувала, що працювала у відповідача офіціантом кафе «ТВ» з 04 квітня 2013 року. Відповідно до наказу №176-П від 20.11.2013 року була звільнена за угодою сторін. При розрахунку їй не виплачена заробітна плата і відмовлено у видачі довідки про її розмір. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги уточнила, погодившись з наданою відповідачем довідкою про розмір боргу по заробітній платі в сумі 2967,14грн і нарахувала, виходячи із середнього заробітку 1658,85грн, суму виплати за затримку проведення розрахунку у розмірі 3251,15грн. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив листа, в якому прохав справу розглядати без представника. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач наказом №46-П від 04 квітня 2013 року прийнята на роботу на посаду офіціантом кафе «ТВ» на ПАТ «Галещинський машинобудівний завод сільськогосподарських машин та обладнання» і наказом № 176-П від 20.11.2013року звільнена з роботи за згодою сторін. Із наданої відповідачем довідки вбачається, що заборгованість по заробітній платі становить 2967,14грн, а середній заробіток в місяць складає 1658,85грн. Відповідно до ст.115 КЗпП України відповідач обов»язаний виплачувати заробітну плату працівнику двічі протягом місяця і за ст.116 КЗпП України в день звільнення працівника виплатити йому всі належні від підприємства суми. У разі затримки невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки проведення розрахунку( ч.1ст.117 КЗпП України). Дані вимоги закону відповідач не виконав, через що утворилась заборгованість, яку не виплачено позивачу при звільненні, а тому його вимога підлягає повному задоволенню в частині стягнення боргу по заробітній платі і нарахованої суми заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З урахуванням викладеного, ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

\~ Позивач [PERSON] 16.01.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з квітня 2015 року. Від шлюбу мають малолітню доньку Злату [INFO] . В позовній заяві зазначено, що шлюбні відносини між сторонами по справі припинені з початку лютого 2016 року через різні погляди на життя , різні життєві цінності що призводило до сварок, непорозумінь та втрати почуттів один до одного. Внаслідок цих обставин сторони у теперішній час мешкають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. За таких обставин позивач вважає, що зберегти шлюб є неможливим і тому просить суд розірвати шлюб оскільки у теперішній час він носить лише формальний характер. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив позов задовольнити, шлюб розірвати, справу розглянути за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила позов задовольнити, шлюб розірвати, справу розглянути за її відсутності. Також просила суд після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне «Судакова» . Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 24 квітня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (свідоцтво про шлюб 1 КИ № 306596 , актовий запис № 238 ). Із матеріалів справи видно, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку Злату [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Згідно ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.01.2017р звернулася до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з 25 березня 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], відповідачем у справі. Вказує, що від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що їх сімя розпалась і вони з червня 2016 року припинили шлюбні відносини по причині відсутності між нею та відповідачем взаєморозуміння і довіря. Вважає, що збереження сімї неможливо. Сторони проживають окремо. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище залишити „Білик. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні та надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], який про слухання справи повідомлений належним чином в порядку ст.76 ЦПК України, в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Заперечення проти позовної заяви та клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надавав. Суд, у відповідності до міркування позивача та згідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав: Згідно до свідоцтва про шлюб серії І-НО №440850, виданого 17.11.2015р відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №166, судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] і [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 березня 2009 року. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають однією сімєю, стосунки між собою сторони не підтримують, у звязку з чим суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. Зясувавши фактичні відносини подружжя, які не повязані шлюбним побутом, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище відповідачки після розірвання шлюбу залишити „Білик.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.01.2019 р. звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON], в якій вказала, що з 27 вересня 2014 року вона з відповідачем перебуває в шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та находиться на її утриманні. Зазначила, що відповідач не надає у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини. У зв'язку з цим вона звернулась з вказаним позовом до суду та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 2500 гривень щомісячно. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, в якій просила викладені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 2500 грн. щомісячно, просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 27.09.2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 4). Згідно довідки виконавчого комітету Ставищенської сільської ради Житомирської області від 15.01.2019 р. № 59 позивачка зареєстрована та проживає в [INFO], дитина мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні (а.с. 2 ). Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням наведених норм закону та всіх обставин справи суд вважає необхідним стягнути з відповідача щомісячно на користь позивача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень від дня пред'явлення позову до повноліття дитини. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі ст. ст. 180 - 183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.02.2015р. подала в суд позовну заяву до відповідача [PERSON] про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. на дитину. В позовній заяві позивач зазначає, що 15.02.2007р у відділі РАЦС Бродівського РУЮ вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 13. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON],[INFO] З 2010р. вона з відповідачем разом не проживає, з того часу відповідач не дає належного утримання дитині. Відповідач може працювати і надавати допомогу дитині. Її матеріальне становище складне, а тому вона змушена з даною заявою звернутися в суд. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що позов підтримує, в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дана сума аліментів для нього є досить великою, оскільки він ніде не працює та має нестабільний дохід, а тому він не має можливості сплачувати суму, яку просить позивачка. Згідний сплачувати аліменти у розмірі 350 грн. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], взявши до уваги часткове визнання позову відповідачем, з'ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15.02.2007р. (а.с.2), [INFO] у них народився син [PERSON] (а.с.5). Суд, при визначенні розміру аліментів враховує, що на даний час він офіційно не працює, основним його доходом є тимчасові заробітки. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час розгляду справи в суді прожитковий мінімум для дитини віком від шести років становить 1286 грн. Враховуючи наведене, враховуючи, що відповідач не працює та має нерегулярний дохід, суд вважає за можливе визначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, зможе сплачувати відповідач, та дасть змогу забезпечити мінімальні потреби дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги вимоги ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття, суд рахує, що позов підлягає до часткового задоволення і з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно на дитину, починаючи з дня звернення позивача до суду із позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.02.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, вказавши, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 01.06.2007 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку до повноліття дітей. Позивачка у попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебувають у шлюбі з 01.06.2007 року (а.с.9). Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.2-4), які знаходяться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку до повноліття дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], 18.12.2012 року народження в розмірі 1/2 грн. щомісячно обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.02.2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в обґрунтування своїх позовних вимог, що з відповідачем по справі вступила в юридичний шлюб 20.09.2016 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Слов»янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 18. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Фактичні шлюбні відносини припинені. Подальше спільне проживання і збереження родини вважає неможливим. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзив не подав. Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд встановив, що сторони по справі вступили в юридичний шлюб 20.09.2016 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Слов»янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 18 (а.с.7). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Фактичні шлюбні відносини припинені. Подальше спільне проживання і збереження родини вважає неможливим. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливо, таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 СК України. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.03.2015р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який було зареєстровано 22.05.2002р. відділом РАГС Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 40. В суді сторони з позовом згодні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 22.05.2002р., зареєстрований відділом РАГС Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 40 (а.с. 5). В шлюбі є дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). За довідкою Єлизаветівської сільської ради Приморського району Запорізької області, [PERSON] проживає з дітьми за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). З 2003р. між сторонами перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони тривалий час не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивач просить змінити прізвище на [PERSON]. Спір про розподіл майна та проживання дитини відсутній. Про відшкодування судових витрат не заявлено, суд це питання не вирішує.

Outcome: approved