Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Пасічник А.З., звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить змінити розмір і спосіб стягнення аліментів, стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів доходів громадян, щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Позов обґрунтовує тим, що згідно судового наказу Бучацького районного суду (справа №595/976/13) з [PERSON] стягуються в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.05.2013 і до досягнення дитиною повноліття. Станом на сьогоднішній день аліменти, які сплачує відповідач, є мізерними і не дають можливості забезпечувати дитину усім необхідним. Відповідач не має інших утриманців, є працездатним та його стан здоров`я дозволяє працювати, тому може сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Така сума необхідна для забезпечення достатнього рівня життя їхньої доньки. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 13 липня 2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Пасічник А.З. в судове засідання не прибули. У позовній заяві позивач просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої доньки сторін [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Передмістянською сільською радою Бучацького району Тернопільської області України 18 листопада 2011 року). Як вбачається з судового наказу Бучацького районного суду від 23 травня 2013 року у справі №595/976/13, з [PERSON] , [INFO] , уродженця та жителя с.Цвітова Бучацького району Тернопільської області, в користь [PERSON] , жительки с.Малі Заліщики Бучацького району Тернопільської області, стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки №257, виданої Бучацькою міською радою об`єднаної територіальної громади Чортківського району Тернопільської області 01 липня 2021 року, [PERSON] проживає разом із донькою [PERSON] по [ADDRESS] . В будинку за вищевказаною адресою також проживають батько позивачки [PERSON] , її мати [PERSON] та брат [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. До правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Положення ст. 7 СК України передбачають, що учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками матеріального стану, місця проживання, іншими ознаками, а регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В судовому засіданні встановлено, що згідно судового наказу Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 травня 2013 року (справа № 595/976/13), вирішено стягувати аліменти з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 22 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] вважає, що такий розмір аліментів є мізерним, а тому звернулася до суду з позовом про їх зміну. Необхідність зміни розміру стягуваних аліментів позивач аргументує тим, що на дані кошти не дають можливості забезпечувати дитину усім необхідним. При вирішенні питання про зміну розміру аліментів суд враховує, що сторони проживають окремо, спільна дочка сторін проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з`явився, відзиву на позов не подав. Суд не встановив обставин, які б свідчили про те, що відповідач за станом здоров`я не може працювати та утримувати дитину, а також те, що на його утриманні перебувають інші особи. За правилами ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з наведеного, враховуючи якнайкраще забезпечення інтересів малолітньої дитини, яка проживає з позивачкою, суд вважає за можливе змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі судового наказу від 23.05.2013 (справа №595/976/13, збільшивши їх розмір, а саме стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі, в якому просить позивачка, а саме ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини буде відповідати вимогам закону та буде достатнім в деякій мірі для гармонійного розвитку дитини та захистить її права. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судовий наказ, виданий по справі №595/976/13 від 23.05.2013 про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягає відкликанню. Позивачзвільнена від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VІ. У відповідностідо ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved