Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 березня 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки [PERSON], [INFO], з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказувала, що вона 12 липня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу у них 23 жовтня 2014 року народилася дочка [PERSON]. Сімейне життя у них не склалося, оскільки вони не зійшлися характерами. Через різні погляди на життя. відсутність взаєморозуміння, згоди щодо ведення спільного подружнього життя, у них виникали постійно сварки, а тому вони припинили шлюбні відносини і на даний час разом не проживають. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дочки, участі у вихованні дитини не приймає, хоч працює на підприємстві «Фероліт» у місті Комсомольську, а тому надавати матеріальну допомогу має можливість. У звязку з тим, що їй не вдалося шляхом переговорів та спроб домовитися з відповідачем про його участь в утриманні дитини, вона вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Тому просить стягувати з відповідача аліменти примусово за рішенням суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить зворотна поштова розписка на а.с.17, своїх пояснень чи заперечень до суду не подав. Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що сторони від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.7), яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с.5). Відповідач, як батько дитини, вчасно і в достатньому розмірі добровільно матеріального утримання на дитину не надавав, хоч повинен надавати таке утримання. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) відповідача, який є реальним, відповідає принципам розумності та справедливості та вимогам закону. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved