Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] \~в особі\~свого представника звернулася до суду з зазначеним позовом, зазначаючи, що 09 вересня 2017 року близько 07-30 год. в с. Верхня Сироватка Сумського району з вини [PERSON] , який керував автомобілем ЗАЗ ТF 698К, державний номер [NUMBER] , сталася ДТП, внаслідок чого [PERSON] та [PERSON] , які перебували в якості пасажирів у вказаному автомобілі, отримали тяжкі тілесні ушкодження. На момент події у [PERSON] був відсутній чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Діями [PERSON] спричинена матеріальна і моральна шкода. Просила стягнути з відповідачів: Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] , яка є представником потерпілої [PERSON] , матеріальну шкоду в розмірі 100\~000 грн. за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої [PERSON] та моральну шкоду в розмірі 5\~000 грн., заподіяну потерпілій [PERSON] ; з [PERSON] моральну шкоду в сумі 300\~000 грн. В подальшому представник позивача [PERSON] доповнив цивільний позов новими обставинами, зазначаючи, що 10 січня 2018 року Сумською міжрайонною медико соціальною експертною комісією постраждалій [PERSON] . визначено першу «А» групу інвалідності як особі, що потребує постійного стороннього догляду через отримані внаслідок ДТП з вини обвинуваченого [PERSON] тілесні ушкодження. Мінімальний розмір страхового відшкодування у разі встановлення I групи інвалідності становить 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на дату настання страхового випадку, в зв`язку з чим представник позивача просив стягнути з відповідачів: Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] , яка є представником [PERSON] , матеріальну шкоду в розмірі 115\~200 грн. за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої [PERSON] через стійку втрату працездатності та моральну шкоду в розмірі 5\~000 грн., заподіяну потерпілій [PERSON] ; з [PERSON] моральну шкоду в сумі 300\~000 грн. Крім того, представник позивача [PERSON] . уточнив позов, зазначаючи, що позивач змінює підставу позову із стягнення шкоди, заподіяної життю і здоров`ю потерпілих на таку підставу, як стягнення за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП, яка становить, згідно п. 26.2 ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі встановлення I групи інвалідності 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Тому просив стягнути з відповідачів: Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] , яка є матір`ю потерпілої [PERSON] і представляє її інтереси, матеріальну шкоду в розмірі 115\~200 грн. за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої [PERSON] через стійку втрату працездатності та моральну шкоду в розмірі 5\~000 грн., заподіяну потерпілій [PERSON] ; з [PERSON] моральну шкоду в сумі 300\~000 грн.. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що дитина [PERSON] три місяці перебувала в комі, являється інвалідом I групи, Моторне (транспортне) страхове бюро України повинно виплатити страхове відшкодування у зв`язку з ДТП. Просив стягнути з відповідачів: Моторного (транспортного) страхового бюро України 115\~200 грн. матеріальної шкоди і 5\~000 грн. моральної шкоди, з [PERSON] 300\~000 грн. моральної шкоди, яка пов`язана з фізичним болем у [PERSON] стражданнями, тяжким ушкодженням здоров`я, наслідком яких вона на даний час не може самостійно рухатись і розмовляти, потребою постійного догляду, наявністю інвалідності. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, направивши заяву з проханням слухати справу у відсутності представника, в своєму відзиві зазначали, що за наслідки ДТП, яка мала місце 09 вересня 2017 року, має нести відповідальність винна особа. Відповідно до вироку суду від 07 травня 2018 року винною особою визнано [PERSON] Відповідальність за спричинену матеріальну шкоду в межах страхових сум повинна нести МТСБУ. Станом на момент звернення з позовом до суду позивач не скористався своїм правом подання заяви про виплату страхового відшкодування до МТСБУ. Вважали подання позову до МТСБУ передчасним у зв`язку з тим, що позивач не звертався до МТСБУ в строки, передбачені законом. Крім того, зазначав, що [PERSON] є матір`ю потерпілої і не може бути отримувачем коштів відповідно до закону. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відбуває покарання в ДУ «Конотопський виправний центр (№130)», в своїй заяві, надісланій до суду зазначив, що позовну заяву [PERSON] не визнає. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 вересня 2017 року близько 07 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем ЗАЗ ТF 698 К, реєстраційний номер [NUMBER] , в салоні якого перебували [PERSON] та [PERSON] , які сиділи на задньому пасажирському сидінні, рухаючись неподалік будинку № 24 по вул. Калинова в с. Верхня Сироватка Сумського району у напрямку м. Суми, порушив п. п. 13.3, 13.1, 13.3, 2.3б ПДР України, відволікся від керування транспортним засобом та при появі в нього об`єктивної можливості виявити на шляху свого руху перешкоду у вигляді нерухомого автомобіля МАЗ 6501С5, реєстраційний номер [NUMBER] , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди з дотриманням безпечного інтервалу, допустив зіткнення із автомобілем [NUMBER] 6501 [NUMBER] , в результаті якої [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, які відподвідно до висновків судово медичних експертиз № 1087 та № 1088 від 02 листопада 2017 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. \~ \~ \~ \~Зазначені обставини встановлені таким, що набрав законної сили вироком Сумського районного суду Сумської області від 07 травня 2018 року, яким [PERSON] було засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки (а.с.37-42). \~ \~ \~ \~Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду справ з матеріалів кримінального провадження апеляційного суду Сумської області від 21 листопада 2018 року, вирок Сумського районного суду Сумської області від 07 вересня 2018 року відносно [PERSON] в частині вирішення цивільних позовів потерпілих [PERSON] , [PERSON] в інтересах [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди скасовано з направленням справи на новий судовий розгляд до Сумського районного суду Сумської області іншим складом суддів у порядку цивільного судочинства (а.с.43-46). У відповідності з ст. ст. 1166, 1167, 1172, 1187 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується осо\-бою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове пра\-во, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП відповідач [PERSON] договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з страховою компанією не було, отже його відповідальність застрахована не була. 10 січня 2018 року Сумською міжрайонною медико-соціальною експертизою комісією [PERSON] визначено першу «А» групу інвалідності, як особі, що потребує постійного стороннього догляду через отримані внаслідок ДТП за участі обвинуваченого [PERSON] тілесні ушкодження. Причина інвалідності загальне захворювання (а.с.27). \~ \~ \~ \~Згідно ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. \~ \~ \~ \~Згідно п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. \~ \~ \~ \~Отже, відповідач МТСБУ- має нести цивільно-правову відповідальність за завдану [PERSON] шкоду в межах, визначених законом. Посилання відповідача на те, що позивачем не дотримано вимог закону щодо порядку звернення до МТСБУ про страхове відшкодування не можуть бути підставою для відмови у захисті порушених прав позивача, оскільки безпосередньо після ДТП позивач тривалий час перебувала на лікуванні, отримавши тяжкі тілесні ушкодження, які в подальшому потягли за собою встановлення 1 групи інвалідності, отже не мала фізичної можливості подати страховику відповідні заяви з додатками. \~ \~ \~ \~Крім того, вина відповідача в заподіянні шкоди позивачу [PERSON] встановлена в судовому засіданні, підтверджується таким, що набрав законної сили вироком суду, тому порушені права позивача підлягають судовому захисту, а [PERSON] як володілець джерела підвищеної небезпеки повинен нести цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, суд вважає встановленим, що в результаті дорожньо транспортної пригоди позивачу [PERSON] спричинена і моральна шкода, оскільки в результаті ДТП з вини [PERSON] вона відчула сильний фізичний біль, отримала тяжкі тілесні ушкодження, тривалий час перебувала на лікуванні в медичному закладі, внаслідок завданої з вини [PERSON] шкоди позивачка має значні складнощі в переміщенні та спілкуванні, був суттєво і непоправно порушений її звичний спосіб життя, вона потребує постійного догляду, визнана інвалідом 1 групи, тому суд вважає встановленим, що в результаті ДТП [PERSON] була завдана і моральна шкода, яку необхідно стягнути з відповідача [PERSON] В силу п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03 95 року розмір відшкодування моральної (немайнового) шкоди суд визначає залежно від характеру та об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних), котрі поніс позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення) і з врахуванням інших обставин. При цьому суд повинен виходити з принципу розумності, справедливості та виваженості. Отже, враховуючи, що шкода була завдана не умисними, а необережними діями, беручи до уваги ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень та глибину моральних страждань позивача [PERSON] , матеріальне становище заподіювача шкоди, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача на користь позивачки 100 000 гривень моральної шкоди, в іншій частині позову необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки всупереч положенням ст. 12,81 ЦПК України позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що моральна шкода завдана їй в більшому розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved