Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просить суд розірвати її шлюб з [PERSON], зареєстрований 20 січня 2012 року Моквинською сільською радою Березнівського району Рівненської області, актовий запис № 1, малолітню дочку [PERSON] [INFO] залишити на проживання з нею, а також стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. В обґрунтування своїх вимог у позовній заяві посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Після народження дитини у неї з відповідачем постійно виникали сварки і скандали на побутовому ґрунті та внаслідок безпідставних ревнощів, які супроводжувалися образами та приниженням чоловіком її честі та гідності, що негативно впливає на стан здоровя і нормальний розвиток дитини. Відповідач безвідповідально ставиться до сімї, веде аморальний спосіб життя, зокрема, періодично дозволяє собі декілька днів не зявлятися та не ночувати вдома, при цьому нічого не пояснюючи. [PERSON] абсолютно не турбується про дочку та не цікавиться нею. Вказує і на те, що у 2013 році вже зверталася до суду з приводу розірвання шлюбу, але, на прохання відповідача, з метою збереження сімї, залишила тоді свій позов без розгляду. Однак, оскільки чоловік своєї поведінки не змінив та, крім того, дозволив собі одного разу застосувати до неї фізичну силу, вона прийшла до висновку, що шлюб між ними необхідно розірвати. В судовому засіданні [PERSON] також пояснила, що близько двох років у неї з відповідачем немає спільного бюджету, кожен розпоряджається власними коштами. Біля року тому вони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та вважає факти, які позивач виклала у позовній заяві та у своїх поясненнях у судовому засіданні, неправдивими. Разом з тим, погодився на розірвання шлюбу та на визначення місця проживання дитини з позивачем. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повнстю. Судом встановлено, що сторони з 20 січня 2012 року перебувають у шлюбі, від якого мають малолітню дочку [PERSON] [INFO]. На теперішній час між сторонами склалися конфліктні та неприязнені стосунки, які роблять неможливим перебування їх у шлюбі. Сторони фактично припинили шлюбно-сімейні стосунки, не повязані спільним побутом, не ведуть спільного господарства та втратили взаємні права та обовязки. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спiльне життя подpужжя i збеpеження шлюбу супеpечило б iнтеpесам позивача, що мають для неї iстотне значення, а тому шлюб мiж стоpонами необхiдно pозipвати. При цьому суд враховує, що відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, про що зазначив у своїх поясненнях в судовому засіданні.

Outcome: approved