Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач - [PERSON] акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором. В обгрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що 08.06.2011 року, відповідач [PERSON] уклав договір про відкриття карткового рахунка із видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту №0222009736, викладений в новій редакції 08.10.2013 року, шляхом укладення додаткової угоди №1 до договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки, згідно умов якого було відкрито кредитну лінію з лімітом не більше 4000,00 грн. для проведення операцій із застосуванням картки, зі сплатою процентів. Факт отримання відповідачем [PERSON] кредиту готівкою через банкомати банку, підтверджується поточною випискою за контрактом відповідача за період з 08.10.2013 року по 09.10.2015 року. Відповідачем [PERSON] заборгованість по договору не погашена, чим порушено його умови. Відповідачем, в порушення умов договору, кредитні зобовязання не були сплачені, в результаті чого утворилась заборгованість. На неодноразові звернення банку до відповідача щодо погашення заборгованості, останній не реагував та ухилявся від виконання взятих на себе зобовязань. Зазначають, що у звязку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобовязань, станом на 09.10.2015 року утворилася заборгованість, що становить 5187,44 грн., яка складається із: заборгованості по простроченому кредиту в сумі 3820,57 грн.; заборгованості по прострочених процентах в розмірі 691,09 грн.; заборгованості по відсотках за період з 30.09.2015 року по 08.10.2015 рік в розмірі 33,91 грн.; пені в розмірі 554,00 грн.; суми на яку збільшується борг внаслідок інфляційних процесів в розмірі 87,87 грн. Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі, стягненні судових витрат задовольнити в повному обсязі. Представник позивача - [PERSON] акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, в наданих суду поясненнях посилався на обставини аналогічно викладеним в позовній заяві; просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовних умов. Суд заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» [PERSON], відповідача [PERSON], розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними доказами по справі встановлено, що 08.06.2011 року відповідач [PERSON] уклав договір з позивачем [PERSON] акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» про відкриття карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту №0222009736 (а.с.11-12), викладений в новій редакції 08.10.2013 року шляхом укладення додаткової угоди №1 до договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки, згідно умов якого було відкрито кредитну лінію з лімітом не більше 4000,00 грн. для проведення операцій із застосуванням картки, зі сплатою процентів. (а.с.7-9). У відповідності до положення\~ст. 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 3 п. 3\~ЦК України,\~свобода договору є однією з головних загальних засад цивільного законодавства. У відповідності до\~ст. 627 ЦК України,\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні змісту такого договору. Факт отримання відповідачем [PERSON] кредиту готівкою через банкомати банку, підтверджується поточною випискою за контрактом відповідача за період з 08.10.2013 року по 09.10.2015 року (а.с.17-18). Відповідачем [PERSON] заборгованість по договору не погашена, чим порушено його умови. Відповідачем в порушення умов договору, кредитні зобовязання не були сплачені, в результаті чого утворилась заборгованість. У звязку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобовязань, станом на 09.10.2015 року утворилася заборгованість, що становить 5187,44 грн., яка складається із: заборгованості по простроченому кредиту в сумі 3820,57 грн.; заборгованості по прострочених процентах в розмірі 691,09 грн.; заборгованості по відсотках за період з 30.09.2015 року по 08.10.2015 рік в розмірі 33,91 грн.; пені в розмірі 554,00 грн.; суми на яку збільшується борг внаслідок інфляційних процесів в розмірі 87,87 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.14) та довідкою № 071-08/2127 від 09.10.2015 року (а.с.13). Розрахунок заборгованості по договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку (а.с.13) відповідача [PERSON] перед [PERSON] акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» станом на 09.10.2015 року свідчить про те, що сума заборгованості по наведеній вище сумі відповідачем не погашена. Позивачем було направлено відповідачу листи №071-08/1548 від 24.07.2015 року та 071-08/1924 від 04.09.2015 року з пропозицією виконати зобовязання по договору щодо погашення суми заборгованості, але відповідач на пропозиції не відреагував, заборгованість не погасив (а.с.19-20), що підтверджується також рекомендованими повідомленнями (а.с.21). У відповідност до ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Зобовязання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 625 ч.1\~ ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно\~ст. 610 ЦК України, встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному звязку регулюються наступними вимогами закону. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого позивачем судового збору, належним чином підтвердженого відповідним платіжним дорученням №7283 від 20.10.2015 року, в розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved