Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.05.2016 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] міської ради, про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, посилаючись на те, що він являється власником 1/2 частини житлового будинку № 126, який розташовано у м. Красноармійську Донецької обл.. вул.. Довженка (колишня Воронова) на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори 05.04.2016 року, реєстр № 2-127. Зазначену частину будинку позивач успадкував після смерті своєї матері, [PERSON], померлої 07.05.2015 року, яка в свою чергу успадкувала її від своєї матері [PERSON], померлої 12.11.1979 року. Співвласником іншої 1/2 частини житлового будинку являється [PERSON] на підставі рішення народного суду 1-го участка Красноармійського району Донецької області від 29.03.1958 року. [PERSON] являвся чоловіком бабусі позивача, [PERSON] та 06.03.1994 року помер. Після смерті [PERSON] спадщину ніхто не прийняв, своїх прав на житловий будинок не заявляв, у звязку з чим позивач вважаю, що має право визнати за собою право власності за набувальною давністю. В зазначеному житловому будинку позивач проживає з самого народження, як єдиний власник здійснюю необхідний догляд за ним: провожу капітальні та косметичні ремонти, сплачує комунальні послуги. Таким чином, так як він постійно, відкрито та безперервно володію вищевказаним житловим будинком вже більше 10 років, то він вважає, що відповідно до діючого законодавства України, має право на визнання у судовому порядку за собою права власності на це майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що позивач являється власником 1/2 частини житлового будинку № 126, який розташовано у м. Красноармійську Донецької обл.. вул.. Довженка (колишня Воронова) на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори 05.04.2016 року, реєстр № 2-127 (а.с.7). Зазначену частину будинку позивач успадкував після смерті своєї матері, [PERSON], померлої 07.05.2015 року (а.с.4), яка в свою чергу успадкувала її від своєї матері [PERSON] (а.с.8), померлої 12.11.1979 року. Співвласником іншої 1/2 частини житлового будинку являється [PERSON] на підставі рішення народного суду 1-го участка Красноармійського району Донецької області від 29.03.1958 року (а.с.6). [PERSON] являвся чоловіком бабусі позивача, [PERSON] та 06.03.1994 року помер. Після смерті [PERSON] спадщину ніхто не прийняв, своїх прав на житловий будинок не заявляв, у звязку з чим позивач вважаю, що має право визнати за собою право власності за набувальною давністю. В зазначеному житловому будинку позивач проживає з самого народження, як єдиний власник здійснюю необхідний догляд за ним: провожу капітальні та косметичні ремонти, сплачує комунальні послуги. Таким чином, так як він постійно, відкрито та безперервно володію вищевказаним житловим будинком вже більше 10 років, то він вважає, що відповідно до діючого законодавства України, має право на визнання у судовому порядку за собою права власності на це майно. Згідно ст. 344 ЦК України (редакція закону від 16.01.2003р.) особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно п.8. Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України (редакція закону від 16.01.2003р.), правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного у відповідності зі статтями 328, 344, п.8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, статтями 3, 119,120 ЦПК України, суд,

Outcome: approved