overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач 30. 03. 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він являється власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Виконавчим комітетом Соснівської районного ради від 23. 03. 2000 року. У даній квартирі крім позивача зареєстрована його дружина та відповідачі, але з 2008 року відповідачі не проживають та комунальні послуги не сплачують. Просить суд, визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. До судового засідання позивач не з'явився, в матеріалах справи є заява про розглдя справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, через оголошення в газеті. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивач являється власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Виконавчим комітетом Соснівської районного ради від 23. 03. 2000 року. Відповідно до довідки про склад сім'ї від 19. 03. 2015 року № 11 ЖБК «Автомобіліст», у даній кватрирі крім позивача та його дружини, зареєстровані відповідачі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що вони є сусідами позивача, відповідачів вони не бачили тривалий час, особистих речей в квартирі не має. Згідно ст. 167 Житлового Кодексу України Наймач жилого приміщення в будинку (квартирі),що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Враховуючи наведені обставини та беручи до уваги те, що відповідачі не проживають в квартирі [ADDRESS], суд вважає, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням, що належить позивачу на праві приватної власності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач 30.03.2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 29.09.1990 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Син навчається на другому курсі ДВНЗ «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» на денній формі навчання, на державному забезпеченні не перебуває. Вони з відповідачем проживають разом, однак кожен з них має свій бюджет, шлюбні відносини між ними припинені. Відповідач працює слюсарем цеху по ремонту обладнання в Нікопольському моторно-вагонному депо, регулярно отримує заробітну плату, розмір якої він приховує та яку витрачає виключно на себе. Син повністю перебуває на її утриманні. Вона працює контролером в Нікопольському управлінні експлуатації газового господарства,отримує заробітну плату, на яку їй дуже важко утримувати і себе, і сина, оплачувати комунальні послуги. Цих коштів недостатньо для забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ним повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.12). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.13). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 29.09.1990 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.2,3). Згідно довідки ДВНЗ «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури» № 64 від 19.03.2015 року [PERSON] є студентом ІІ курсу ДВНЗ «Дніпропетровський коледж транспортної інфраструктури», спеціальність - «Технічне обслуговування, ремонт та експлуатація тягового рухомого складу», форма навчання - денна, на повному державному забезпеченні не знаходиться. Закінчує навчання 30.06.2017 року (а.с.4). Доходів позивача недостатньо для забезпечення сина всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте згідно поданої до суду заяви не заперечує проти стягнення з нього аліментів утримання дитини в розмірі, визначеному позивачем (а.с.13). Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення за іншими виконавчим листам в матеріалах справи немає. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач 30.03.2017 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачкою не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, про вручення судової повістки. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. В результаті відносин, які склалися в сім'ї, позивач прийшов до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згоден. В зв'язку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач 30.04.2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів до досягнення ним повноліття. Вказала, що мешкає окремо від відповідача, який добровільно допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач з позовом згоден. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач мешкає окремо, працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але добровільно її не надає. За таких обставин позов підлягає задоволенню, при цьому аліменти підлягають стягненню з моменту звернення позивачки до суду, тобто з 30.04.2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач 30.04.2015 р. звернулась до суду із вказаним позовом. При цьому посилалась на те, що рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 07.08.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу залишилася дитина [PERSON] [INFO] На сьогоднішній день син досяг повноліття але навчається у Харківському національному університеті імені В.Н.Каразіна. Син знаходиться на утриманні матері, відповідач матеріальної допомоги не надає. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 30% частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно до моменту припинення навчання в учбовому закладі або досягнення сином 23 років. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву в якій позов підтримала в повному обсязі, просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав у повному обсязі. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 07.08.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, вказане рішення набрало законної сили 20.08.2013 року. Згідно зі свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER] від 26.11.2013 р., позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] [PERSON] [INFO], є сином відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим [INFO] Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області. [PERSON] досяг повноліття але навчається на 1 курсі економічного факультету Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна, що підтверджується довідкою від 24.03.2015 року № 104 та знаходиться на утриманні матері - [PERSON], що підтверджується довідкою від 26.03.2015 р. № 391, виданою ПЖКГ «Червонодонецьке». У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином суд приходить до висновку про можливість задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач 30.04.2015 року звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в с. Кричунове Любашівського району Одеської області. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 17.180 га, яка розташована на території Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області. Він являється спадкоємцем за заповітом від 22 липня 2014 року посвідченого секретарем Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області. Однак, він не може оформити спадщину так як пропустив строк для подачі заяви до нотаріальної контори. Позивач вказує, що він в шестимісячний термін не звернувся із заявою до нотаріальної контори в зв'язку з тим, що хворів. Тому, просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. Позивач надав до суду заяву про те, що він підтримує позов повністю та просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с. 29). Відповідачі - Кричунівська сільська рада Любашівського району Одеської області, [PERSON], [PERSON] надали до суду заяву про те, що вони визнають позовні вимоги в повному обсязі та просили суд розглянути справу за їх відсутності (а.с. 28,30,31). Суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволеним виходячи зі слідуючого. Згідно копії свідоцтва про смерть - [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 6). З довідок Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області № 123 та № 124 від 24 березня 2015 року видно, що [PERSON] до дня смерті проживала [ADDRESS] (а.с. 11). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Кричунівською сільською радою Любашівського району Одеської області 10 червня 2002 року видно, що померла [PERSON], дійсно мала у власності земельну ділянку площею 17.180 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с. 7). Відповідно до заповіту від 22 липня 2014 року посвідченого секретарем Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області, [PERSON] заповідала у власність [PERSON] земельну ділянку площею 17.180 га, яка розташована на території Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с.11). З повідомлення державного нотаріуса Котюжинської Л.Д. № 324/01-16 від 25.03.2015 року видно, що дійсно [PERSON] пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 5). Згідно ст. 1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини встановлено в шість місяців. Тобто, граничний строк прийняття спадщини після смерті [PERSON], є [INFO] року. Згідно пояснень позивача, причиною пропуску строку стало те, що він хворів. Вказаний факт підтверджується довідкою з Кричунівського фельдшерові-акушерського пункту від 10 січня 2015 року. Враховуючи обставини, за яких позивач пропустив строк для прийняття спадщини, суд рахує їх поважними та вважає за необхідне поновити строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивач 30.04.20 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 28.12.12 р .. За час шлюбу у сторін народилось двоє спільних дітей: сини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 16 р. н.. Зазначає, що сімейне життя сторін не склалось. Їх переконання щодо питань сімейного життя і сім`ї не співпадають. Між сторонами постійно виникають конфлікти та сварки побутового характеру. Відповідач її неодноразово ображав. Останній її принижує, безпідставно ревнує, що призводить до сварок та конфліктів. Шлюб існує формально. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила. Попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи сторони до суду не подали. За станом на 24.07.20 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності сторін. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони не проживають спільно фактично, мають двох спільних неповнолітніх дітей, але але позивач не бажає збереження свого шлюбу, а наданий судом строк для можливого примирення сторін не дав бажаних результатів, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 28.12.12 р. відділом драцс по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ у Волинській області, сторони уклали між собою шлюб 28.12.12 р., актовий запис № 531. Та обставина, що у сторін є на даний час вказані вище двоє спільних неповнолітніх дітей, стверджується копіями свідоцтв про народження останніх. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітніх дітей, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати. Судові витрати у справі в сумі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач 30.05.2014 р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинено з травня 2013 р., спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим. Спору про поділ майна не має. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві та пояснила, що з відповідачем втратили почуття любові, з травня 2013 р. мешкають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, примирення не можливе, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем, спору про поділ майна не має. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено що сторони зареєстрували шлюб 05.09.2012 р. Сторони від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Сторони з травня 2013 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і шлюб підлягає розірванню. Сторони дійшли згоди, що син [PERSON] після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір»ю. Судовий збір в сумі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач 30.05.2016 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Шлюбні відносини припинилися з квітня 2013 року. Спільне життя з відповідачем не склалось. Подальше життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе. Просить суд розірвати їх шлюб. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позов та розглядати справу у його відсутність. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явилася. У відповідності з вимогами ст. ст. 224-225 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 27.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони перебувають з 27.09.2011 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 218. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, те, що шлюбні відносини припинилися з квітня 2013 року, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач 30.05.2017 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 6737,28 грн. Свій позов обґрунтовував тим, що 04.06.2015 р. між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем укладено договір про встановлення ліміту кредитування № 2912539, згідно якого позивач встановив відповідачу ліміт кредитування в сумі 5536,10 грн. та надав кредитні кошти у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних, а відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, пеню та інші передбачені договором платежі у розмірах, строки та порядку, що встановлені договором. У звязку з невиконанням відповідачем договірних зобовязань станом на 22.03.2017 р. заборгованість за кредитним договором становить 6737,28 грн., що складається з 5536,10 грн. заборгованості по тілу кредиту, 666,38 грн. прострочені відсотки, 124,74 грн. заборгованості по комісії, 226,06 грн. нараховані відсотки та 184,00 грн. пені. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив справу розглянути в його відсутності. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 04.06.2015 р. між сторонами укладено кредитний договір № 2912539, згідно якого позивач встановив відповідачу ліміт кредитування в сумі 5536,10 грн. та надав кредитні кошти в безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних, а відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, пеню та інші передбачені договором платежі у розмірах, строки та порядку, що встановлені договором (а.с.5-6). У звязку з невиконанням відповідачем договірних зобовязань станом на 22.03.2017 р. заборгованість за кредитним договором становить 6737,28 грн., що складається з 5536,10 грн. заборгованості по тілу кредиту, 666,38 грн. прострочених відсотків, 124,74 грн. заборгованості по комісії, 226,06 грн. нарахованих відсотків та 184,00 грн. пені, що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.10-11). З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. З відповідача слід стягнути у користь позивача 6737,28 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати у сумі 1600,00 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved