Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач 30.09.2013р. звернулася до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.12.2012р., незавершений будівництво будинок по [ADDRESS], визнаний спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] Даний будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,4762 га , яка належить на праві власності [PERSON] Згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних споруд , житловий будинок по [ADDRESS], відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації, готовність якого до експлуатації зареєстрована у Інспекції ДАБК у Львівській області 19.09.2012р. Дані обставини в їх сукупності свідчать про завершення всіх будівельно-монтажних робіт даного будинку, та можливість введення його в експлуатацію. Стверджує, що відповідно до вимог діючого законодавства, наявність позитивних результатів технічного обстеження будинку та документу на право власності на земельну ділянку є необхідними і достатніми підставами для прийняття його в експлуатацію. Такий порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів узгоджується з ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Згаданий будинок згідно зі ст.ст.60,61,69 СК України, є спільною сумісною власністю її та відповідача, тому вона є фактичним власником 1/ 2 ідеальної частини будинку, але не може здійснити реєстрацію свого права власності, так як відповідач не визнає таке її право. Крім того, існують перешкоди в тому, що будинок приймається в експлуатацію як цілісний, а відповідач уникає вчиняти дії щодо здачі його в експлуатацію, а також з врахуванням того, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій знаходиться спірний будинок, оформлені на відповідача. Просить визнати житловий будинок по [ADDRESS], спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частину даного житлового будинку та 1/2 ідеальну частину земельної ділянки площею 0,4762 га за даною адресою. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримали позов з вище зазначених підстав та просять його задовольнити. Зазначили, що спірний будинок повністю закінчений будівництвом, його готовність до експлуатації зареєстрована в Інспекції ДАБК у Львівській області 19.09.2012 р. Просять врахувати, що рішенням суду від 05.12.2012р. даний незавершений будівництвом будинок ( готовністю 86%) визнаний спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], рішення набрало законної сили. Стверджують, що згідно ст.120 ЗК України та 377 ЦК України, до [PERSON] має перейти право власності на частину земельної ділянки, на якій знаходиться будинок, пропорційно до частки належної їй у праві власності на житловий будинок. Відповідач, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в тому числі через поміщення оголошення в пресі, повторно не з'явився в судове засідання та не повідомив причини неявки, не надав свої докази та заперечення на позов і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Возняк В.П. - головний державний інспектор відділу державного контролю за будівництвом об»єктів пояснив, що згідно діючого законодавства, при наявності в особи Декларації про готовність об»єкта до експлуатації та Звіту ліцензованої організації про проведення технічного контролю, такий об»єкт вважається прийнятим в експлуатацію, після чого особа вправі реєструвати даний об»єк на праві власності. Зважаючи на те, що у позивача є Декларація на спірний будинок, яка зареєстрована в інспекції ДАБК у 2012році, тому такий вважається зданим в експлуатацію. З'ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів, з врахуванням вимог цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно зі статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.4 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.12.2012р., яке залишено в силі ухвалою апеляційним судом Львівської області від 25.02.2013р., незавершений будівництвом будинок по [ADDRESS], визнаний спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON]. Суд зокрема встановив, що будівни-цтво спірного будинку проводилось сторонами спільно за час перебуванні у шлюбу( а.с.4-10). Рішенням Галицького районного суду м.Львова у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 11.11.2004р. по 08.04.2011р. Дані рішення вступили в законну силу, тому обставини, встановлені цими судовими рішеннями, згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, не потребують доказування. Відповідно до статей 60- 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку (доходу). Об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно статей 69- 71 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж, складеного регіональним відділенням у Львівській області ДНДІАСБ (ліцензія АБ №555567 від 08.10.2010р.), індивідуальний житловий будинок по [ADDRESS], загальною площею 605,6 кв.м, відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації та можливості його безпечної експлуатації ( а.с.12-17). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №489486 , виданого 17.11.2010р., [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,4762 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в [ADDRESS], кадастровий номер 4623683300:01:002:0189. Державний акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів ( 19). З технічного паспорту, складеного 15.02.2012р. на житловий будинок [ADDRESS] слідує, що за даною адресою знаходиться двохповерховий житловий будинок з мансардою , загальною площею 605,6 кв.м, житловою 228,9 кв.м, допоміжною 289,1 кв.м., власником якого - [PERSON](а.с.34-40). 19.09.2012 р. в Інспекції ДАБК у Львівській області за № ЛВ 18212169396, зареєстрована Декларація про готовність об»єкта до експлуатації , згідно якої індивідуальний житловий будинок по [ADDRESS], категорія - ІІ, який розташований на земельній ділянці площею 0,4762 га, вважати закінчений будівництвом об»єкт готовим до експлуатації ( а.с.41-43). Згідно ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р.( зі змінами станом на 16.10.2013р.), прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Згідно «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садових) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж» ( далі Порядок), затвердженого 24.06.2011 р. наказом №91( зі змінами від 19.03.2013р., наказ №95) Міністерства регіонального будівництва України, прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт здійснюється за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності права власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об»єкт. Таким чином, з врахуванням встановленого та вищезазначених норм діючого законодавства, суд вважає, що визнаний за рішенням суду спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS], являється прийнятим з 19.09.2012р. в експлуатацію як закінчений будівництвом об»єкт , готовий до експлуатації. Частиною 2 ст.331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Згідно ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Статтею 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок,будівлю або споруду, переходить право власності, на якій вона розміщена, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Зважаючи на те, що [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,4762 га, на якій розміщений житловий будинок, який визнається спільним майном подружжя, право власності на 1/ 2 ідеальну частину якого визнається за [PERSON], за нею необхідно визнати право власності на 1/ 2 ідеальну частину даної земельної ділянки. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. А ст.3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що спірний будинок, збудований сторонами за час перебування у шлюбі, на даний час являється прийнятим в експлуатацію як закінчений будівництвом об»єкт та готовий до експлуатації. Тому такий необхідно визнати спільним майном подружжя. Оскільки сторони не домовилися про порядок поділу майна, і відповідач не визнає за позивачем право власності на належну їй частину майна, дане майно підлягає поділу за рішенням суду, а належну позивачу ідеальна частину такого майно слід визнати за нею на праві власності.

Outcome: approved