Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], територіальної громади с. Кадубівці про визнання права власності на спадщину за заповітом та за законом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку на території Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1569 га та площею 0,0417 га на 1/2 частки в порядку спадщини за заповітом та на 1/2 частки в порядку спадщини за законом після смерті [PERSON], померлої 06.10.2010 року в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області. Посилається на те, що 06.10.2010 року померла [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина до якої входять земельні ділянки, на території Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: земельна ділянка площею 1,1569 га, кадастровий номер 7321585200:01:001:0104, право власності на яку посвідчувалось державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №096211, виданим Заставнівською РДА 10.08.2005 року та земельна ділянка, площею 0,0417 га, кадастровий номер 7321585200:02:004:0128, право власності на яку посвідчувалось державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №188850, виданим Заставнівською РДА 10.08.2005 року. Згідно заповіту від 15.12.2003 р., який на час відкриття спадщини не було змінено чи скасовано, вищезазначені земельні ділянки у рівних частинах [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON], що є позивачем та відповідачем по справі. Відповідач [PERSON] в шестимісячний строк після смерті [PERSON] жодних дій щодо прийняття чи відмови від спадщини не вчиняла та в подальшому відмовилась від неї на користь позивача. Вказує, що спадкоємців з правом на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом, а також інших спадкоємців, які б могли претендувати на спадкове майно після смерті [PERSON] не має. Зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] вона прийняла вчасно, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на вищевказану земельну ділянку звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, проте нотаріус відмовила їй в оформленні спадщини, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку за [PERSON]І Надати оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки позивач немає можливості, оскільки державні акти втрачені, а тому відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтував вищенаведеним та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Представник відповідача територіальної громади с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.10.2010 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-Ми №083189 від 07.10.2010 року (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входять згадані земельні ділянка. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Законодавство України надає перевагу спадкоємцеві за заповітом перед спадкоємцями за законом. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно заповіту від 15.12.2003 року, посвідченого секретарем виконкому Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі №162, який на час відкриття спадщини не змінювався і не скасовувався померла [PERSON] право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ССС «Нива», розміром 1,39 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) належного їй на підставі сертифікату серії ЧВ №007015, виданого Заставнівською райдержадміністрацією 05.08.1996 року, або при умові відведення земельної ділянки (на місцевості) в установленому законом порядку та отримання державного акту на її імя на земельну ділянку призначену для товарного сільськогосподарського виробництва у повному обсязі та майновий пай, який їй належить заповіла у рівних частинах [PERSON] та [PERSON], тобто позивачу та відповідачу по справі (а.с. 6, 6 зворот). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. На виконання вказаних вимог закону судом встановлено, що спадкоємці, які мають право на обовязкову частку спадкового майна померлого [PERSON] при спадкуванні за заповітом відсутні. Все вищевказане також встановлено рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23.11.2011 року по цивільній справі №2-66/11 за позовом [PERSON] до територіальної громади с. Кадубівці Заставнівського району, третя особа [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, яке набрало законної сили (а.с. 4 спадкової справи, заведеної до майна померлої [PERSON] витребуваної та дослідженої судом). Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], будучи спадкоємицею майна померлої [PERSON] за заповітом 07.10.2011 року звернулася до Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою, згідно якої вона усвідомлюючи значення своїх дій та має можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за справжньою волею, відмовилась від прийняття спадщини належної їй частки спадкового майна після смерті тітки [PERSON] (а.с. 6 спадкової справи ). Судом також встановлено, що позивач [PERSON] 07.10.2011 року звернулася до Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 2 спадкової справи), що вбачається також із копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №28317436 від 10.10.2011 року (а.с. 14), проте, у вчиненні нотаріальної дії як видача їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 06.10.2010 року їй було відмовлено, оскільки вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №627/02-31 від 14.10.2011 року (а.с. 3 спадкової справи ). Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23.11.2011 року (а.с. 4 спадкової справи) позивачу визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON] Відповідно до 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна померлої [PERSON] та претендентом на спадкове майно у вигляді згаданих земельних ділянок за заповітом на 1/2 та за законом на 1/2 частини. З метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, позивач повторно звернулася до нотаріальної контори із заявою, якою спадщину після смерті [PERSON] прийняла, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і за законом нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЧВ №096211, виданого Заставнівською РДА 10.08.2005 року та серії ЯБ №188850, виданого Заставнівською РДА 10.08.2005 року, які б підтверджували право власності останньої на земельні ділянки, що є обєктом спадкування. Вказане вбачається із заяви та копій постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії №691/02-31 від 04.08.2016 року та №978/02-31 від 25.10.2016 року (а.с. 13). Надати оригінал згаданих державних актів позивач позбавлена можливості в звязку із їх відсутністю. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON] за життя, але після складання заповіту, отримала державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯБ №188850 та серії ЧВ №096211 від 10.08.2005 року на території Кадубовецької сільської ради, що видно із копій державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 16, 17). Згідно звітів про експертну грошову оцінку земельних ділянок площею 0,0417 га, кадастровий номер 7321585200:02:004:0128 та площею 1,1569 га кадастровий номер 7321585200:01:001:0104 (а.с.18-51) вартість згаданих земельних ділянок відповідно становить 2118 (дві тисячі сто вісімнадцять) гривень та 58771 (пятдесят вісім тисяч сімсот сімдесят одну) гривню. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що спадкодавцю [PERSON] дійсно належали вищевказані земельні ділянки, проте оригінали правовстановлюючих документів на них втрачені. В звязку із вказаним, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved