Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач 19.07.2019року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що його батькові [PERSON] , який помер [INFO] , належало право на земельну частку (пай) площею 2,85 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Крисовицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Крім того, його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , належало право на земельну частку (пай) площею 3,26 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Крисовицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] . Вказує, що він, як спадкоємець першої черги спадкування за законом, спадщину після смерті батьків прийняв. Крім нього, спадкоємцем за законом першої черги є також його рідна сестра [PERSON] , за якою рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 28.09.2018року визнано право на Ѕ частку вищевказаного спадкового майна (земельних часток) в порядку спадкування після смерті батьків. Стверджує, що в позасудовому порядку оформити свої спадкові права позивач не має можливості, у зв`язку із чим змушений звертатися до суду із цим позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за ним право на Ѕ частину вищевказаних земельних часток площею 3,26 га та 2,85 га, що розташовані на території Крисовицької сільської ради Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] . Ухвалою судді від 12.08.2019року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. В підготовче засідання позивач не з`явився, проте подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області у підготовче засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності та зазначає, що проти позову не заперечує. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори у підготовче засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивача). До складу даної спадщини входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ЗАТ «Каменяр», на території Крисовицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області, розміром 3,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] № [NUMBER] від 30.05.2016року (виданого взамін загубленого від 26.05.1997року серії [NUMBER] ). Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складала, своїм майном не розпорядилася. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом на час відкриття спадщини був чоловік померлої Марек [PERSON] , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто у відповідності до\~ст.549 ЦК України\~в редакції 1963 року вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини після смерті дружини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №57478011 від 09.09.2018року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім її чоловіка [PERSON] , на час відкриття спадщини не було. Отже, після смерті [PERSON] її право на спірну земельну частку за загальними правилами спадкування перейшло до чоловіка [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивача). До складу даної спадщини входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ЗАТ «Каменяр», на території Крисовицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області, розміром 2,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 30.05.2016року (виданого взамін загубленого від 26.05.1997року серії [NUMBER] ). Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є діти померлого: син [PERSON] (позивач у справі) та дочка [PERSON] (третя особа у справі), які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України обоє вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки постійно проживали разом із ним на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявили про відмову від спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №57478063 від 09.09.2019року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б претендували на спадщину, немає. Разом із цим, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на таке, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Крім того, встановлено, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 28.09.2018року у цивільній справі №448/174/17 позов [PERSON] задоволено частково та визнано за нею право на 1/2 частину вищевказаних спірних земельних часток, в порядку спадкування. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців [PERSON] та [PERSON] ; копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 30.05.2016року (виданого взамін загубленого від 26.05.1997року серії ЛВ № [NUMBER] ); копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 30.05.2016року (виданого взамін загубленого від 26.05.1997року серії ЛВ № [NUMBER] ); довідками, виданими виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області №345 від 05.03.2019року, №351 від 06.03.2019року; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 28.09.2018року у справі №448/174/17; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавців [PERSON] та [PERSON] та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності з ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.\~16\~цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи думку позивача та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним.

Outcome: approved