Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, затрат по виплаті страхового відшкодування у розмірі 3417 грн. 16 коп, а також сплаченого судового збору у розмірі 1600 грн. 60 коп. В обґрунтування позовів позивач зазначав, що 2 лютого 2017 року між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] укладено договір, поліс №АЕ/7060327, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобі «Сhevrolet AVEO», реєстраційний номер [NUMBER]. 11 червня 2017 року, у м.Харкова на пр-ті [PERSON], відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були: автомобіль «Сhevrolet AVEO», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіль «Skoda OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] (власник [PERSON]), під керуванням [PERSON]. Відповідно Постанови Комінтернівського районного суду м.Харкова від 30 червня 2017 року, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм [PERSON]. 26 червня 2017 року [PERSON] звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди власник «Skoda OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] зазнала матеріальної шкоди, яка становить 3417 грн. 16 коп. 19 липня 2017 року [PERSON] звернулася до АТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. Зазначена подія була визнана страховою, про що 21 липня 2017 року співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» було складено Страховий акт №121604, відповідно якого розмір страхового відшкодування становить 3417 грн. 16 коп., яке було виплачено 21.07.2017 року. Оскільки відповідно до постанови Комінтернівського районного суду м.Харкова від 30.06.2017 року відповідач [PERSON] під час вчинення ДТП знаходився в стані алкогольного спяніння, та залишив місце ДТП, позивач просить стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування. У судове засідання представник позивача який діє згідно довіреності не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений заздалегідь і належним чином, надав суду клопотання з проханням провести судові засідання у їх відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду із зазначенням причини повернення за закінченням терміну зберігання, причини неявки суду не повідомляв, відзив на позовну заяву не надходив,\~а тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні із наявних матеріалів справи достовірно встановлено, що 2 лютого 2017 року між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] укладено договір, поліс №АЕ/7060327, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобі «Сhevrolet AVEO», реєстраційний номер [NUMBER]. Із матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2017 року, л 19 год. 25 хв. у м.Харкова на пр-ті [PERSON], мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобілів «Сhevrolet AVEO», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіль «Skoda OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] (власник [PERSON]), під керуванням [PERSON]. У відповідності до постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.06.2017 року водій автомобіля «Сhevrolet AVEO», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON], який приймав участь у дорожньо-транспортній пригоді, був притягнений до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-2, 124, 130 КУпАП, на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік. З зазначеної постанови вбачається, що [PERSON], 11.06.2017 року о 19 год. 25 хв., керуючи автомобілем «Сhevrolet AVEO», реєстраційний номер [NUMBER], по пр-ту Льва Ландау, у м.Харкові, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобілі отримали механічні пошкодження та завдані матеріальні збитки, прим цьому водій автомобіля «Сhevrolet AVEO», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння проводився 11.06.2017 року о 20 год. 45 хв. зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», у присутності двох свідків, результат тесту 2,30 пром. Крім того, водій [PERSON] після скоєння ДТП поїхав з місця ДТП. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п.2.10, 13.1, 2.9а ПДР України. 26 червня 2017 року [PERSON] звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди власник автомобіля «Skoda OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] зазнала матеріальної шкоди, яка становить 3417 грн. 16 коп. (калькуляція №121604 від 30 червня 2017 року) 19 липня 2017 року [PERSON] звернулася до АТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. Зазначена подія була визнана страховою, про що 21 липня 2017 року співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» було складено Страховий акт №121604, відповідно якого розмір страхового відшкодування становить 3417 грн. 16 коп., яке було виплачено 21.07.2017 року (платіжне доручення №13320 від 21.07.2017 року). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально. Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону N 1961-IV, для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. У заяві про виплату страхового відшкодування має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; б) назва (для юридичної особи), прізвище, ім'я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування завданих збитків, г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована та потерпілих; ґ) обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу, та докази, що підтверджують її відповідно до законодавства; д) розмір шкоди; е) підпис заявника і дата подання заяви. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фізичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У абз. 1 п. 4 Ухвали Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування збитку» з подальшими змінами і доповненнями від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 г. № 11(далі по тексту ППВС України № 6) вказано, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати яку-небудь діяльність, здійснення якої створює підвищену вірогідність спричинення шкоди через неможливість контролю за нею людиною. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, повинна наступати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих особливостей. У абз. 2 і 3 п. 4 ППВС України № 6 вказане, що під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки через право власності, повного господарського ведення, оперативного управління або по інших підставах (договори оренда, довіреність і т.п.). Не вважається власником джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за збиток перед потерпілим особу, яка управляла джерелом підвищеної небезпеки через трудові відносини з власником цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.п.). Згідно із ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підпункт. 38.1.1. пункту 38.1: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду»: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначення медичним працівником). Враховуючи те, що згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, позивач придбав по відношенню до [PERSON] право вимагати відшкодування фактичних витрат, оскільки останній, спричинивши дорожньо-транспортну пригоду керував транспортним засобом у стані алкогольного, а також після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Фактичні витрати позивача, повязані зі страховим випадком складають 3417 грн. 16 коп. виплата [PERSON] Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved