Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]» предявив до суду позов до [PERSON] про визнання недійсним комплексного договору страхування подорожуючих за кордон № 21/01-18-181929 від 30 червня 2017 року. Обґрунтовував позов тим, що 30 червня 2017 року страховиком ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]» було виписано комплексний договір страхування подорожуючих за кордон № 21/01-18-181929 за програмою «N» (далі договір страхування). Вказаний договір страхування було оформлено на підставі Договору на туристичне обслуговування, за яким застрахована особа мала б здійснити поїздку до Туреччини, дата туру з 30 червня 2017 року по 07 липня 2017 року. Страхувальником за вказаним договором страхування є [PERSON], період дії договору - з 01 липня 2017 року по 08 липня 2017 року (8 днів). Умовами договору страхування передбачено, що страховик оплачує витрати у разі раптової хвороби, тяжких тілесних ушкоджень страхувальника, отриманих не пізніше ніж за 5 днів до дати виїзду, зазначеної в туристичній путівці, які створюють загрозу для життя та потребують екстреної госпіталізації. Разом з тим, 17 липня 2017 року відповідач подала заяву позивачу про настання страхової події, в якій зазначила, що 29 червня 2017 року вона звернулася до медичного закладу з приводу захворювання і знаходилася там на лікуванні по 07 липня 2017 року, тобто захворювання настало за 1 день до виїзду та до укладення договору страхування. З цих підстав позивач просить визнати укладений договір страхування недійсним, оскільки його укладено після настання страхового випадку. Представник позивача в судове засідання не зявився, попередньо надіславши на адресу суду заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі представника позивача. Заперечень проти ухвалення заочного рішення не надав. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явилася, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Судом встановлено, що 30 червня 2017 року між [PERSON] акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]» та [PERSON], [INFO], укладено комплексний договір страхування подорожуючих за кордон № 21/01-18-181929, за опціями страхування адміністративної допомоги та страхування багажу («В») і нездійснення подорожі («N»), з використанням програми страхування медичної допомоги («А»). Період дії договору з 01 липня 2017 року по 08 липня 2017 року, строк дії - 8 днів. Страхова сума на одну застраховану особу становить 50000 Євро. Як убачається з копії договору страхування, умови договору щодо предмету Договору, страхового випадку, виключень із страхових випадків та обмежень страхування, порядку зміни та припинення дії Договору, умов здійснення страхової виплати та причин відмови у страховій виплаті, прав та обовязків Сторін і відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов Договору, інші умови Договору за згодою Сторін визначено на інших сторінках Договору страхування, що є невідємною частиною Договору. З умовами та Правилами страхування Страхувальник ознайомлений та згоден, що підтверджується підписом [PERSON] на договорі. Згідно з Умовами страхування предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, повязані з життям, здоровям та працездатністю Страхувальника (Застрахованої особи), а сааме з оплатою вартості медичних послуг та інших послуг, наданих Страхувальнику (Застрахованій особі) внаслідок розладу здоровя або іншої непередбаченої події під час подорожі за кордон (п. 1.1.1.). Відповідно до п. 3.1.4. Умов страхування опція страхування медичної допомоги та нездійснення подорожі «N» передбачає обовязкове використання страхування медичних витрат за опцією медичної допомоги програма «А». Укладення договору за данною опцією проводиться через Туроператора (Турагента) при оформленні Договору на туристичні послуги, враховуючи тривалість запланованої подорожі. Як убачається з матеріалів справи, вказаний договір страхування укладено з метою оформлення договору на туристичне обслуговування між Туристичним агентством «Королівські подорожі» (Турагентом) та [PERSON], в перелік замовлених туристичних послуг за яким, окрім інших, входить медична страховка. 17 липня 2017 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]» з заявою про настання події, в якій вказала, що страховий випадок, а саме раптове захворювання (пошкодження сухожилля ноги) настав 29 червня 2017 року у м. Тернополі. За медичною допомогою [PERSON] звернулася в медичний заклад КНП «Міська комунальна лікарня №3» та їй було надано амбулаторну допомогу. З копії листка непрацездатності серії АБЯ № 967345, вбачається що [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні в КНП «Міська комунальна лікарня №3» в період з 29 червня 2017 року по 04 липня 2017 року. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Відповідно до ч. 1 ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 998 ЦК України, договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: 1) його укладено після настання страхового випадку; 2) об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Згідно з ст. 29 Закону України «Про страхування», договір страхування вважається недійсним з моменту його укладання у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до цього Закону договір страхування визнається недійсним і не підлягає виконанню також у разі: якщо його укладено після страхового випадку. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ст. 8 Закону України «Про страхування»). Згідно з п. 2.2. Умов страхування страховим випадком є подія, передбачена договором страхування, що не підпадає під виключення або обмеження страхування, яка відбулась і з настаннням якої виникає обовязок Страховика здійснити страхову виплату шляхом відшкодування Асистансу Страховика або Страхувальнику (Застрахованій особі) витрат за надані медичні послуги під час подорожі за кордон, у межах та обсязі умов та лімітів страхування, передбачених Договором страхування; стійка втрата працездатності Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку (встановлення 1-ї, 2-ї, 3-ї групи інвалідності); смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку. Відповідно до п. 2.3.4. Умов страхування страховик здійснює страхову виплату, якщо інше не передбачено договором страхування (в залежності від обраної програми страхування), в тому числі у випадку звернення Застрахованої особи при нездійсненні подорожі внаслідок раптової хвороби. Відповідно до п. 3.1.4.1. Умов страхування у разі настання під час дії Договору страхового випадку страховик оплачує витрати, повязані з нездійсненням подорожі внаслідок раптової хвороби, тяжких тілесних ушкоджень Страхувальника (Застрахованої особи), отримані не пізніше, ніж за 5 днів до дати виїзду, зазначеної в туристичній путівці, які створюють загрозу для життя та потребують екстреної госпіталізації та мають конкретні протипоказання для здійснення подорожі у встановлений час, в межах 500 Євро. Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Судом установлено, що між ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]» та [PERSON] 30 червня 2017 року було укладено комплексний договір страхування подорожуючих за кордон, за опціями страхування адміністративної допомоги та страхування багажу («В») і нездійснення подорожі («N»), з використанням програми страхування медичної допомоги («А»). При цьому, 29 червня 2017 року у [PERSON] виникло раптове захворювання пошкодження сухожилля ноги, у звязку з чим вона звернулася за медичною допомогою в КНП «Міська комунальна лікарня №3» та їй була надана амбулаторна медична допомога у період з 29 червня 2017 року по 04 липня 2017 року, що підтверджується копією листка непрацездатності серії АБЯ № 967345 та заявою позивача про настання події від 17 липня 2017 року, з якою вона звернулася до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]». Тобто. договір страхування укладений після настання страхового випадку. Вказана подія, згідно з договором страхування, відповідає ознакам страхового випадку (п. 2.3.4. Умов страхування), з настанням якого у Страховика виникає обовязок здійснити витрати, повязані з нездійсненням подорожі, однак вона настала за день до укладення договору страхування. Враховуючи обставини справи та вищезазначені вимоги закону, беручи до уваги те, що оспорюваний договір страхування було укладено 30 червня 2017 року, а страховий випадок настав 29 червня 2017 року, тобто до укладення договору, цей договір слід визнати недійсним на підставі ч. 1 ст. 998 ЦК України, ч. 2 ст. 29 Закону України «Про страхування». Крім того. відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 1600 гривень понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 215, 979, 981, 982, 988 Цивільного кодексу України, ст. ст. 8, 29 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved