overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач 14 лютого 2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2006 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. На час звернення до суду шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинено, спільне господарство не ведеться. Родина розпалась з причини того, що сторони не знаходили взаєморозуміння між собою, на теперішній час вони мешкають окремо, діти проживають разом із нею. Вона прийшла до висновку, що шлюб зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з*явилась, надала до суду заяву, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд приймає рішення про задоволення позову, оскільки це не суперечить нічиїм правам та законним інтересам. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем, який зареєстровано 18.08.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане та зареєстроване 18.08.2006 року за №85 Виконкомом Комсомольської міської ради Старобешівського району Донецької області, зберегти неможливо з причини того, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння у різноманітних сферах подружнього життя, що свідчить про те, що подальше спільне життя суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач 14 лютого 2018 року звернувся до суду із вказаним позовом, у якому зазначав, що 02 грудня 2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. До реєстрації шлюбу відповідачка народила сина, який був зареєстрований за їх заявами як [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося, відповідачка проживає окремо, з іншим чоловіком, у зв'язку з чим відновлення сімейних стосунків та збереження шлюбу неможливе, позивач просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Ухвалою суду від 01 березня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог, строк на примирення просив не надавати. Відповідачка у підготовче засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та згоду з позовом, строк на примирення просила не надавати. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідачка визнала позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини справи відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач 14 лютого 2018 року звернулась до суду з вимогами до відповідача. В судове засідання позивач не зявилась, в заяві, яку направила до суду позов підтримала повністю, просить розглянути справу без її участі. Зазначила, що 06 серпня 2017 року померла її матір [PERSON]. Позивач після смерті матері, 14 лютого 2018 року, звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщини, оскільки [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини, який становить шість місяців після відкриття спадщини. Вважає, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважної причини, оскільки в період з 01 лютого 2018 року по 08 лютого 2018 року знаходилась на амбулаторному лікуванні. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, направив до суду заяву в якій просить розглянути справу без участі представника, не заперечує по суті позовних вимог. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 « Про судову практику у справах про спадкування », особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як встановлено судом 06 серпня 2017 року померла [PERSON], яка була матірю позивача по справі. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть [PERSON] та копією свідоцтва про народження позивача. ( а.с. 8,9). Суд вважає, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки в період з 01 по 08 лютого 2018 року знаходилась на амбулаторному лікуванні. Дане підтверджується листком непрацездатності. ( а.с.20) З копії спадкової справи на майно померлої [PERSON] встановлено, що [PERSON] 14 лютого 2018 року звернувся до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, останній було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском строку для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. При таких обставинах суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивач 14 серпня 2014 року звернулась до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судове засідання не з'явилась , направила заяву про розгляд справи без її участі , позов підтримує повністю. Зазначила в позовній заяві, що під час спільного проживання з відповідачем народилась дитина - [PERSON] [INFO]. Дитина потребує значних коштів для забезпечення нормальних умов її розвитку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, але працює та має можливість допомагати дитині. Просить стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки заробітку ( доходу ) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з'явився , направив до суду заяву відповідно до якої позов визнав повністю , просить розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Копією свідоцтва про народження дитини підтверджується , що її батьком є відповідач. ( арк.с. 3 ) Дитина проживає разом з матір'ю. ( арк.с. 4). Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . В Постанові Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 « Про судове рішення » зазначено , що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб , тому судом приймається визнання позову відповідачем. У відповідності до ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі місячного стягнення підлягає негайному виконанню. З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач 14 серпня 2015 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що подружнє життя не склалося через те, що відповідачка зраджує йому, внаслідок чого вони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам та інтересам їх дітей, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 04 вересня 2015 року сторонам було надано строк для примирення, але сторони не примирилися. Позивач, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про місце і час розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, але до суду надійшла заява, в якій вона вказує, що визнає позов та просить розглядати справу за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що 12.12.1999 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], про що 12.12.1999 року складено відповідний запис за № 4. (а.с. 3). Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Проаналізувавши пояснення позивача в позовній заяві до суду, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд приходить до наступного: Позивач звернувся до суду на підставі ч. 1 ст. 110 СК України, яка передбачає можливість пред'явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з обставин справи, суд вважає доведеним той факт, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Таким чином, враховуючи підтримання позову позивачем та визнання позову відповідачкою, яке суд вважає таким, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, беручи до уваги характер відносин, які склалися в сторін та безрезультатність строку для примирення, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу сторін суперечитиме їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивач 14 серпня 2015 року звернувся з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON], померлого 06 грудня 2012 року. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 06 грудня 2012 року. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернувся в силу того, що на час відкриття спадщини проживав за межами України. Ці причини вважає поважними в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено, що [PERSON] помер 06 грудня 2012 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №317854, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 07 грудня 2012 року). Позивач є спадкоємцем за заповітом (заповіт від 11 березня 2011 року, зареєстрований в реєстрі за №34 по Будеївській сільській раді, згідно якого [PERSON], на випадок своєї смерті заповідав [PERSON] житловий будинок в с. Будеї по вулиці Мерзоєва,16 та земельну частку (пай), розміром 2,06 га). Відповідно до паспорта громадянина [PERSON] Молдова серії А 48036466, [PERSON] проживає в [PERSON] Молдова. Відтак, ті обставини, що позивач проживає за межами України, суд визнає поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач 14 серпня 2017 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 11 лютого 2011 року, який зареєстрований в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 34. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з травня 2011 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив задовольнити. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб відповідачем 11 лютого 2011 року в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 34. /а.с. 10/ Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. /а.с. 11/ Встановлено, що сторони з кінця травня 2011 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивач змінила своє прізвище з «Бугай» на «Строман» і після розірвання шлюбу бажає прізвище залишити без змін. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач 14 серпня 2017 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 14 липня 2001 року, який зареєстрований в відділі реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 477. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з липня 2016 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив задовольнити. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб відповідачем 14 липня 2001 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 477. /а.с. 4/ Від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. /а.с. 3, 4/ Встановлено, що сторони з липня 2016 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивач змінила своє прізвище з «Бабак» на «Турік» і після розірвання шлюбу бажає прізвище залишити без змін. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач 14 січня 2014 року звернувся до відповідачки з позовом про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що шлюб з відповідачкою зареєстрували 22 серпня 2009 року , від спільного життя мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Подружні відносини з відповідачкою припинили в липні 2012 року за тими обставинами, що між ними постійно виникали свари, скандалили по різним причинам, вони не розуміли один одного, не могли спільно вирішувати питання подружнього життя, суперечили друг другу. Такі обставини в сім'ї призвели до відчуження, втрати любові та поваги, небажанню зберігати та підтримувати нормальні шлюбні відносини. Вони тривалий час проживають окремо, відносин не підтримують. Вважає, що шлюб розпався і зберегти його неможливо. Суперечок про розподіл майна та виховання дитини не має. Відповідачка позов визнала. Питання про зміну прізвища не ставить. Суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 серпня 2009 року , від спільного життя мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні відносини в липні 2012 року, тривалий час мешкають окремо, відносин не підтримують, наполягають на розірванні шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що сім'я сторін розпалася та не може бути поновлена. Суперечок про розподіл майна та виховання дитини не має. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечить маючим істотне значення інтересам кожного з них. За такими обставинами шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved