Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 липня 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що з 19 грудня 1989 року вони перебувають у шлюбі. Від шлюбу з відповідачем у них малолітніх чи неповнолітніх дітей немає. Нормальні сімейні відносини у них не склалися, протягом останніх декількох років, стосунки з дружиною розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час, він з відповідачем проживає окремо, сімейного життя не ведуть. Просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує, додав, що з січня 2019 року припинили подружні стосунки, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причина неявки суду невідома, заперечень суду не надала, позивач не заперечував проти винесення заочного рішення, у зв`язку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб у Залізичному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 19 грудня 1989 року, актовий запис №664,від сумісного життя малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають, з січня 2019 року подружні стосунки припинені остаточно, проживають окремо один від одного. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідало б інтересам одного із них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Судом встановлено, що між сторонами часто виникають сварки, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, збереження сім`ї неможливе, подальше збереження родини суперечить інтересам сторін, а тому його слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 840,80 грн., який був сплачений ним під час звернення до суду.

Outcome: approved