Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач 13.06.2014 року звернулася до суду із названим позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 2907,50 гривень згідно позики та судові витрати, посилаючись на те, що в грудні 2013 року вона позичила відповідачу 250 доларів США, які він, згідно усної домовленості, повинен був повернути до 31.01.2014 року, проте ні у вказаний строк ні пізніше, відповідач борг не повернув. В судовому засіданні позивач зменшила розмір позовних вимог, надавши суду відповідну письмову заяву, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги в розмірі 1407,50 гривень, а також просить стягнути судові витрати, посилаючись на те, що відповідач добровільно повернув їй 1500 гривень. Уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Відповідач та його представник позовних вимог не визнали. Відповідач пояснив суду, що з позивачкою вони є сусідами і певний час підтримували дружні стосунки. Він дійсно в грудні 2013 року позичив у неї 1500 гривень, які, на даний час, повернув. 250 доларів США він у позивачки не позичав, розписки їй не писав, тому просив відмовити їй у задоволенні позовних вимог. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають. Так, в судовому засіданні із пояснень позивачки встановлено, що в грудні 2013 року відповідач позичив у неї 250 доларів США, які обіцяв повернути до 31.01.2014 року. Кошти вона передавала йому в присутності [PERSON] В обумовлений строк, згідно усної домовленості, відповідач коштів їй не повернув. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідач розписки не писав. Із пояснень відповідача встановлено, що він позичав у позивачки не 250 доларів США, а 1500 гривень, які, на даний час, повернув. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що вона не була присутньою при передачі грошей в розмірі 250 доларів США позивачем [PERSON] відповідачу, і про цей факт їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні також вказав, що не був присутнім при передачі грошей, він лише чув телефонну розмову [PERSON] із чоловіком, голос якого був схожий на голос відповідача [PERSON], який обіцяв їй повернути борг. Встановлені обставини підтверджуються : поясненнями сторін, показаннями свідків. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в суді докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню , виходячи із наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд відповідно до ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові ) грошові кошти, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника про передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до роз»ясень, викладених у Правовому висновку Верховного Суду України про стягнення боргу за договором позики від 18 вересня 2013 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення між сторонами договору позики, його умов або передачі у позику позикодавцем грошової суми в розмірі 250 доларів США гривень, тому, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог не доведені, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні позивачу слід відмовити.

Outcome: dismissed