Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 липня 2020 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що з 11 жовтня 2003 року вони перебувають у шлюбі. Від шлюбу з відповідачем у них є троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини у них не склалися, стосунки між ними погіршились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, часто виникали сварки. Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. На даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, фактично сім`я припинила своє існування. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає. Просить шлюб розірвати. Позивач[PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] , який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, в судове засідання не з`явився, при цьому подав письмове клопотання, про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції 11 жовтня 2003 року, про що зроблений актовий запис №3037.Від сумісного життя мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , подружні стосунки припинені остаточно, проживають окремо один від одного. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідало б інтересам одного із них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Судом встановлено, що шлюб між сторонами є лише формальним, сторони не підтримують подружніх відносин, примирення між ними неможливе. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, збереження сім`ї неможливе, подальше збереження родини суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 840,80 грн., який був сплачений нею під час звернення до суду.

Outcome: approved