Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 вересня 2014 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини місячного доходу (заробітку) відповідача, а також коштів на своє утримання у розмірі 800 грн. щомісяця до досягнення сином трирічного віку. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги уточнила. Пояснила, що від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Вона ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач проживає окремо, ухиляється від надання їй та дитині матеріальної допомоги, не утримує їх, матеріально не забезпечує, хоча зобов'язаний це робити та має таку змогу. У зв'язку з цим, просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини місячного доходу (заробітку) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на своє утримання у розмірі 1/4 частини місячного доходу (заробітку) відповідача щомісяця до досягнення сином трирічного віку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково - у частині стягнення аліментів на утримання дитини - повністю, у частині стягнення аліментів на утримання дружини - не визнав, та пояснив, що дійсно є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Позовні вимоги визнав частково. Він працює транспортувальником в ДП «Сантрейд», його середньомісячний заробіток складає 1900 грн., а також отримує пенсію по інвалідності в розмірі 949 грн., тому має змогу та бажання сплачувати аліменти на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі. В той же час, просить відмовити у задоволенні позову позивача у частині стягнення коштів на утримання дружини, оскільки змоги її утримувати не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази та матеріали цивільної справи, суд вважає можливим позов задовольнити частково з таких підстав. Стаття 51 Конституції України, а також ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що, крім пояснень сторін, підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області. Таким чином, відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати свого малолітнього сина, проте свій обов'язок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на її утримання. Так, згідно ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює транспортувальником в ДП «Сантрейд», отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати, розмір якої складає 1900 грн. на місяць, а також у вигляді пенсії по інвалідності, розмір якої складає 949 грн. на місяць, у зв'язку з цим грошові кошти (аліменти) на утримання дитини мають бути визначені у частці від його доходу, а з огляду на визнання відповідачем позову в цій частині - у заявленому позивачем розмірі, тобто у розмірі 1/4 частини місячного доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім цього, згідно з ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати таку допомогу. Тимчасова непрацездатність позивача [PERSON], викликана її перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відсутність у неї іншого доходу, окрім державної соціальної допомоги на дитину, перебування на її утримання двох малолітніх дітей є свідченням її потреби у матеріальній допомозі з боку відповідача, працевлаштування якого на постійній основі та отримання постійного доходу у вигляді заробітної плати та пенсії, є свідченням його спроможності надавати позивачеві матеріальну допомогу. В той же час, виходячи з майнового становища сторін, стану їхнього здоров'я, суд вважає необхідним розмір грошових коштів на утримання дружини визначити на рівні 1/8 частини місячного доходу відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial