Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Альфа Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ПАТ «Альфа Банк» було укладено договір відступлення прав вимог від 17.12.2012 року. 02.02.2006 року укладено кредитний договір № 175 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON], відповідно до умов якого отримав кредит у розмірі 10000, 00 дол. США у вигляді встановлення процентної ставки в розмірі 14 % річних в дол. США, строком до 01.02.2026 року. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договорам належним чином не виконав. Станом на 31.05.2017 року відповідач має заборгованість в розмірі 7477,76 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом 5571,84 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом 1905,92 дол. США. Відповідно до умов Кредитного договору у разі невиконання або належного виконання відповідачем будь-яких зобовязань, прийнятих на себе згідно умов Кредитного договору, позивач має право вимагати дострокового погашення заборгованості. Просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», заборгованість у розмірі 7477,76 дол. США, а саме: за кредитом 5571,84 дол. США, по відсотках 1905,92 дол. США, а також стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», витрати по сплаті судового збору у сумі 2955,90 грн. Представник позивача [PERSON] після ознайомлення із запереченнями відповідача подав заяву про уточнення позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 1624,12 дол. США, з яких 0,00 дол. США заборгованість по кредиту та за відсотками, за період з 02.07.2015 року по 31.05.2017 року, в розмірі 1624,12 дол. США. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився та надав до суду заперечення на позов, просить розглянути справу без його участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наведених нижче підстав. Судом встановлено, що 02.02.2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 175, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 дол. США, з відсотковою ставкою 14 % річних, строком до 01.02.2026 року, що підтверджується копією даного договору (а.с. 6-11). 10.10.2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] укладено договір про внесення змін № 1597 до кредитного договору № 175 від 02.02.2006 року, згідно умов якого з 12.11.2008 року проценти за користування кредитом встановлено у розмірі 18 % річних в дол. США, що підтверджується копією даного договору (а.с. 12). 18.12.2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] укладено договір про внесення змін № 1687 до кредитного договору № 175 від 02.02.2006 року, згідно умов якого з 12.11.2008 року проценти за користування кредитом встановлено у розмірі 15 % річних в дол. США, що підтверджується копією даного договору (а.с. 13). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїм прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходить права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу. 17.12.2012 року укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого [PERSON] акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а [PERSON] акціонерне товариство «Альфа-Банк» прийняло право грошової вимоги, в тому числі за кредитним договором № 175 від 02.02.2006 року, що підтверджується копією даного договору (а.с. 18-28). 17.08.2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 175 від 02.02.2006 року, що підтверджується матеріалами цивільної справи № 727/6580/15-ц. 19.10.2015 року рішенням Шевченківського районного суду задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 175 від 02.02.2006 року в розмірі 123\~734,60 грн., з яких заборгованість за кредитом 117037,72 грн., заборгованість по відсотках в розмірі 5919,27 грн., пеня 777,61 грн. Розрахунок заборгованості проведено станом на 01.07.2015 року, що підтверджується копією даного рішення (а.с. 62-65). Судове рішення звернуто до виконання та 12.07.2016 року постановою державного виконавця Чернівецького міського відділу ДВС [PERSON] відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 727/6580/15-ц, що підтверджується копією даної постанови (а.с.66). На виконання судового рішення по справі № 727/6580/15-ц (ВП № 51624509) [PERSON] погашав заборгованість з серпня 2016 року по серпень 2017 року, що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 67-71). Стягнення заборгованості за кредитним договором № 175 від 02.02.2006 року згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.10.2015 року (справа № 727/6580/15-ц), на даний час перебуває на стадії виконання у державній виконавчій службі, відповідач належним чином виконує рішення суду щодо стягнення з нього заборгованості, що підтверджується копіями вищевказаних квитанцій. 11.08.2017 року ПАТ «Альфа-Банк» повторно звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 175 від 02.02.2006 року в розмірі 7477,76 дол. США, з яких 5571,84 дол. США заборгованість за кредитом та 1905,92 дол. США заборгованість по відсотках (а.с. 2-4). В ході розгляду справи, після ознайомлення з запереченнями на позов, представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог в якій просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 1624,12 дол. США, з яких 0,00 дол. США заборгованість по кредиту та заборгованість по відсотках, за період з 02.07.2015 року по 31.05.2017 року, в розмірі 1624,12 дол. США. У підтвердження позовних вимог позивач посилається на розрахунок заборгованості, згідно якого [PERSON] станом на 31.05.2017 року має заборгованість в розмірі 7477,76 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом 5571,84 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом 1905,92 дол. США, в якому не відображено погашення боржником заборгованості за рішенням суду (а.с. 35). Постановою № 5 п. 17 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи, що зобовязання повинно виконуватись належним чином та не припиняє свою дію до повного його виконання, позивач по теперішній час продовжує нараховувати відсотки за користування кредитними коштами. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові № 6-157цс16 від 25.05.2016 року, виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Однак, позивач предявляючи вимоги про стягнення з боржника відсотків, нарахованих відповідно до вимог вищевказаного законодавства та будучи обізнаним про здійснення стягнення виконавчою службою, не представив суду розрахунку поточної заборгованості, як станом на час звернення до суду так і на час уточнення позовних вимог, в якому було б відображено нарахування процентів з 02.07.2015 року (станом на 01.07.2017 року суму боргу та нараховані відсотки стягнуто рішенням суду), з урахуванням внесених боржником сум на погашення заборгованості згідно наданих квитанцій, з зазначенням куди зараховані сплачені кошти (погашення тіла кредиту, погашення відсотків, сплата пені і т ін.), відсутність таких даних в розрахунку викликає сумніви у правильності проведених банком нарахувань. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що позивач в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України, не підтвердив належними та допустимими доказами позовних вимог, тому в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 175 від 02.02.2006 року в розмірі 1624,12 доларів США, необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed