Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 жовтня 2019 року звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум. В поданій до суду заяві посилався на те, що в період з 02 жовтня 2014 року по 30 грудня 2016 року працював у ПрАТ «Пласт» на посаді третього помічника бурильника, з якої звільнений за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. При звільненні він був ознайомлений з наказом, отримав трудову книжку, однак підприємство не виплатило належну йому заробітну плату, і до цього часу не розрахувалося з ним, що змусило його вернутися до суду. Згідно довідки, виданої ПрАТ «Пласт», підприємство заборгувало йому 5068 грн. 12 коп. заробітної плати. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 5068 грн. 12 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 105707 грн. 16 коп., а всього 110775 грн. 28 коп. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 28 жовтня 2019 року позовна заява [PERSON] передана за підсудністю до Київського районного суду м.Полтави. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 02 грудня 2019 року відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач з клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не звертався. Відзиву на позовну заяву не подав. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 02 жовтня 2014 року по 30 грудня 2016 року працював на посаді третього помічника бурильника в ПрАТ «Пласт», наказом № 127-к від 30 грудня 2016 року звільнений з роботи за п.2 ст. 36 КЗпП України за закінченням терміну трудового договору. Зазначені обставини підтверджуються даними трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.6-7). Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як встановлено судом, відповідачем в день звільнення позивача - 39 грудня 2016 року, або пізніше - розрахунок з позивачем проведено не було. Згідно довідки ПрАТ «Пласт» від 04 грудня 2017 року №492 [PERSON] (індивідуальний податковий номер [NUMBER] ) дійсно працював за основним місцем роботи в ПрАТ «Пласт» третім помічником бурильника, та його середня зарплата за останні два місяця - 3312 грн. 72 коп.; середньоденна заробітна плата за останні два місяця - 150 грн. 58 коп.; кількість робочих (відпрацьованих) днів за останні два місяця 44 дні. Заборгованість із заробітної плати на день звільнення складає 5068 грн. 12 коп. (а.с.8). На час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі не погашена, а отже, вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 5068 грн. 12 коп. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд встановив наступне. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені законодавством строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки з позивачем повного розрахунку відповідачем проведено не було, періодом затримки розрахунку при звільненні є період з 31 грудня 2016 року (наступний день за днем звільнення) по день звернення позивача з позовом до суду - 24 жовтня 2019 року, тобто 2 роки 9 місяців 25 календарних днів (що дорівнює 33 місяцям 18 робочим дням). При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд бере до уваги розрахунок, виконаний відповідачем відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, виходячи із розміру заробітної плати за два останні повні місяці роботи та кількості робочих днів. Обраховуючи розмір належного йому до виплати середнього заробітку за час затримки при звільнені, позивач помилково виходив з середньоденної заробітної плати за весь період затримки, а не середньомісячної, як це передбачено Порядком обчислення середньої заробітної плати, тому невірно визначив розмір належної йому до виплати суми. Суд обраховує розмір середнього заробітку позивача, виходячи з даних довідки ПрАТ «Пласт» від 04 грудня 2017 року №492, згідно якої середня зарплата [PERSON] за останні два місяця - 3312 грн. 72 коп.; середньоденна заробітна плата за останні два місяця - 150 грн. 58 коп.: 33 місяці х 3312 грн. 72 коп. = 109319 грн. 76 коп. 18 роб. дн. х 150 грн. 58 коп. = 2710 грн. 44 коп. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума 112030 грн. 20 коп. (109319 грн. 76 коп. + 2710 грн. 44 коп.) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що в повній мірі відповідає позовним вимогам. Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 117098 грн. 32 коп. (112030 грн. 20 коп. + 5068 грн. 12 коп.). Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць. Тому в межах суми за один місяць - 3312 грн. 72 коп. рішення необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути на користь держави 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved