Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач, 29 жовтня 2015 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері [PERSON], померлої 15 січня 2010 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилалася на те, що 15 січня 2010 року померла мати [PERSON]. Після смерті матері залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 2,19 га вартістю 44590 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №077977, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої. Вона, як спадкоємець за законом прийняла спадщину як особа, що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Звернулася до нотаріуса за оформленням спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно державний акт на право власності на землю. Про втрату державного акту на право власності на землю вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Дублікат цього правовстановлюючого документу теж не змогла отримати, оскільки у відділі Держгеокадастру їй теж відмовили. Все вище назване і змусило її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на: земельну ділянку площею 2,19 га, вартістю 44590 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №077977, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я [PERSON], померлої 15 січня 2010 року, який був утрачений. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ([PERSON] сільської ради, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником земельної ділянки площею 2,19 га, вартістю 44590 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території [PERSON] сільської ради за межами села (Інформація Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29-1516-99. 13-194/15-15 від 16 жовтня 2015 року). 15 січня 2010 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №209877, видане 16 січня 2010 року [PERSON] сільською радою, Кодимського району Одеської області). Як убачається з дослідженого судом свідоцтва про народження серії ІІ-УР №044839, виданого 09 вересня 1959 року [PERSON] сільською радою, матір»ю народженої 25 серпня 1959 року [PERSON] є [PERSON]. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 29 березня 2011 року (справа №2-190/11), встановлено, що після реєстрації шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєно прізвище «Мукан». Отже, судом встановлено, що позивач, як дочка спадкодавця, є спадкоємцем першої черги. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Інші спадкоємці за законом відсутні. Своїм правом спадкоємця за законом позивач скористалась, подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю на ім»я [PERSON] (лист державного нотарісуа №1183/02-14 від 20 жовтня 2015 року). Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№43 від 23 жовтня 2015 року). Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Крім того, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Відтак, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 2,19 га, вартістю 44590 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №077977, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я [PERSON], померлої 15 січня 2010 року, який був утрачений. Враховуючи викладене,

Outcome: approved