Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою до територіальної громади с.Чуньків Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за законом. Посилається на те, що [INFO] в с.Чуньків Заставнівського району Чернівецької області помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS]. Заповіту [PERSON] не вчиняв, позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. Іншими спадкоємцями за законом являються діти померлого: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], які спадщину після смерті батька не прийняли, так як із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживали, із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталися, натомість надали нотаріусу заяви, що на спадщину за законом після смерті батька не претендують, тому вважаються такими, що не є учасниками даних цивільних спадкових правовідносин. Вказує на те, що спадщину після смерті чоловіка прийняла, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадкове майно. Позивач та її представник в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача від територіальної громади с.Чуньків Заставнівського району Чернівецької області в підготовче судове засідання не з'явився, подав суду заяву про визнання позову, в якій просить розгляд справи провести в їх відсутності. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] в с. Чуньків помер чоловік позивача [PERSON]., що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.09.2017 року (а.с.20). Внаслідок смерті останнього відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Заповіту померлий [PERSON] не вчиняв. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON]. являється дружина [PERSON] та діти померлого [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], які спадщину після смерті батька не прийняли, так як із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживали, із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталися, натомість надали нотаріусу заяви, що на спадщину за законом після смерті батька не претендують, тому вважаються такими, що не є учасниками даних цивільних спадкових правовідносин. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] спадщину прийняла вчасно, що вбачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №50359511 від 20.12.2017 року (а.с.29) та змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №487/02-31 від 21.06.2018 року (а.с.30). З метою оформлення спадщини позивач у встановлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на згадане спадкове майно, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №50359511 від 20.12.2017 року (а.с.29), однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 30). Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] належав [PERSON], померлому [INFO], який побудував його власною працею та коштами, що підтверджується довідкою виконкому Чуньківської сільської ради №139 від 25.06.2018 р., (а.с.23), витягом із погосподарської книги №12 за 2016-2010 роки (а.с.25-27), довідкою-характеристикою Заставнівського РБТІ №138 від 21.05.2018 року (а.с.39). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Згідно витягів із по господарської книги №12 за 2016-2010 роки (а.с.25-27), довідки-характеристикою Заставнівського РБТІ №138 від 21.05.2018 року (а.с.39) житловий будинок, розташований в [ADDRESS], побудований [PERSON] за власні кошти у 1986 роки, не є колгоспним двором, правовстановлюючі документи на нього не видавались. В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На виконання вказаних норм закону, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Згідно довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №138 від 21.05.2018 року (а.с.39) його вартість становить 76158 (сімдесят шість тисяч сто пятдесят вісім ) гривень 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1241, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved