Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.04.2017 звернулася до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо їхньої неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 02.11.2002 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, а [INFO] в них народилася дочка [PERSON]. Шлюб між ними було розірвано 27.08.2009 року в судовому порядку. Крім того, зазначила, що після розірвання шлюбу, відповідач припинив спілкування з дочкою, не виявляє ніякої зацікавленості її життям, здоров'ям, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, аліменти не сплачує, жодних відносин з дитиною не підтримує, повністю ухилившись від виконання своїх батьківських обов'язків. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позові, дала пояснення, аналогічні викладеним, просить позов задовольнити. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення у судове засідання повторно не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. Представник органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала, зазначила, що орган опіки та піклування дав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], так як [PERSON] повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків, зокрема, тривалий час не цікавиться життям, здоров'ям і розвитком доньки, не надає коштів на утримання дитини. Просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, один з батьків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку (рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24.06.2009 р.), про що було видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 27.08.2009 року серія [NUMBER] (а.с. 5) Під час перебування у шлюбі у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с 4). Копією свідоцтва про зміну імені підтверджується, що «[PERSON]» 17 березня 2015 року змінила прізвище на «[PERSON]», про що складено актовий запис №11 (а.с.21). Після розлучення батьків дитина залишилась проживати з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що стверджується поясненнями позивачки та довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки виданою ЛКП «Під Зуброю» №3174 від 06.10.2016 року (а.с.8). Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 11.03.2010 року позов [PERSON] задоволено та вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісяця починаючи з 12.02.2010 року, і до її повноліття (а.с. 7). Проте, як вбачається із довідки Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області №2696 від 05.04.2017 року, [PERSON] дійсно не отримувала аліменти з [PERSON] у період з 01.09.2016 р. по 31.03.2017 р. згідно з виконавчим листом №2-1020/10, який видано 22.04.2010 року Сихівським районним судом м. Львова про стягнення з [PERSON], 1975 р.н. в користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісяця починаючи з 12.02.2010 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 9). Згідно до розрахунку боргу Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області №14356 від 21.09.2016 року заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] станом на 21.09.2016 року становить 53116,12 грн. (10-12). Згідно наданих суду характеристик [PERSON] із СЗШ №98 м.Львова, що матір учениці цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до її виховання, відкликається на прохання класного керівника, регулярно відвідує батьківські збори, а батько дитини жодного разу не відвідував батьківські збори, не цікавиться її успіхами (а.с. 18,19). Крім того, розпорядженням № 804 від 19.12.2016 року Сихівської районної адміністрації ЛМР визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з дочкою [PERSON] та встановлено час зустрічей з дочкою (а.с. 24). Згідно із ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України). Згідно висновку органу опіки і піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 06.04.2017 року №11, враховуючи пояснення матері та дитини, витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 06.04.2017 року (протокол №7), з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини, [PERSON], [INFO] ( 25-26). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу - обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи із наведеного та враховуючи, що [PERSON] внаслідок свідомої поведінки та нехтування покладених на нього, як батька, обов'язків, ухиляється від їх виконання, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підставні, а відтак [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 640,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем.

Outcome: approved