Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач 12.12.2013 року звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 03.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-104/330/2008. Відповідно до частини № 1 якого банк надав відповідачу кредит у сумі 121 000 доларів США, розмір процентної ставки за користування кредитом - 4,49 % + FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту). Термін дії кредитного договору до 03 квітня 2033 року. 03.04.2008 року між банком та [PERSON] щ метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір поруки № SR- ML-104/330/2008 згідно з яким [PERSON] відповідає за порушення зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором як солідарний боржник. 29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» (правонаступник ЗАТ «ОТП Банк») та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги згідно з якими до Позивача перейшли всі права за вищезазначеним кредитним договором та договором забезпечення зобов'язань. В порушення умов договору Відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконали. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачі станом на 21.02.2013 року вони мають загальну заборгованість - 3 958 757, 13 грн. та 135321, 86 доларів США, яка складається з наступного: 118579, 96 доларів США - заборгованість за кредитом; 16741, 90 доларів США - заборгованість по сплату відсотків; 3 958 757, 13 грн. - пеня за порушення термінів сплати кредиту та відсотків. Просив стягнути з відповідачів солідарно вказану суму заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду клопотання про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також зменшити суму можливої нарахованої пені, яка підлягає стягненню за кредитним договором. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи та надані докази сторонами докази, (ст. 11 ЦПК України) суд встановив наступне. 03.04.2008 року між ПАТ «ОТП Банк», який є повним правонаступником ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-104/330/2008, згідно умов якого ПАТ «ОТП Банк» надав [PERSON] грошові кошти в розмірі у сумі 121 000 доларів США, розмір процентної ставки за користування кредитом - 4,49 % + FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту). Термін дії кредитного договору до 03 квітня 2033 року. 03.04.2008 року між банком та [PERSON] з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір поруки № SR- ML-104/330/2008 згідно з яким [PERSON] відповідає за порушення зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором як солідарний боржник. 29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги згідно з якими до Позивача перейшли всі права за вищезазначеним кредитним договором та договором забезпечення зобов'язань. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивач - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є належним правонаступником ПАТ «ОТП Банк» та надав суду всі необхідні документи, що підтверджують перехід до нього права вимоги у спірному зобов'язанні. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. На підставі ст.544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є поручителем перед позивачем за виконання [PERSON] умов кредитного договору № ML-104/330/2008 від 03.04.2008 року, тобто [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками. У зв'язку з невиконанням позичальником вимог зазначеного кредитного договору у позивача виникло право вимагати від відповідачів виконання зобов'язань по кредитному договору, які останні ігнорують. Тому є підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суми основного боргу по несплаченому кредиту. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилася у відповідачів. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Однак, визначаючи суму пені, яка підлягає стягненню, суд вважає частково прийнятними доводи відповідача, в зв'язку з чим позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в цій частині підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з розрахунку заборгованість складається з: 118 579, 96 доларів США - заборгованість за кредитом; 16 741, 90 доларів США - заборгованість по сплату відсотків; 3 958 757, 13 грн. - пеня за порушення термінів сплати кредиту та відсотків. Таким чином, за період невиконання відповідачем зобов'язання за кредитним договором банком нарахована пеня в сумі - 3 958 757, 13 грн., що значно перевищує суму заборгованості по тілу кредиту. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин які мають істотне значення. Суд вважає, що суми штрафних санкцій значно перевищують розмір збитків та враховуючи, матеріальне становище відповідача, а також з урахування того, що банк при відсутності тривалий час платежів з боку відповідача ніяким чином не вирішував питання повернення заборгованості за кредитним договором, тим самим, на думку суду, допустив недобросовісність у здійсненні прав, що призвело до нарахування пені у розмірі, який значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, суд вважає за можливе застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України до даних правовідносин і зменшити розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором до 1 123 651 грн. 84 коп., тобто до суми заборгованості за тілом кредиту по курсу валют Національного банку України на день винесення рішення. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що в іншій частині позовних вимог, щодо стягнення пені на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» необхідно відмовити. Як вбачається з п. 2 Кредитного договору № ML-104/330/2008 від 03.04.2008 року, термін дії кредитного договору визначений сторонами до 03 квітня 2033 року. За таких підстав, суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу спливу строків позовної давності, оскільки відповідно до кредитного договору кінцева дата повернення кредиту встановлена 03 квітня 2033 року, в зв'язку з чим, позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності. У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 3 441 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: partial