Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Братівник І.В. звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн., щомісячно, на кожну дитину починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 16 жовтня 2019 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області шлюб між відповідачем та позивачем розірвано. У шлюбі у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що на даний час діти проживають з нею без реєстрації. Враховуючи необхідність забезпечення дітям належного рівня життя необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини рівність обов`язку батьків утримувати своїх дітей, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 30 червня 2021 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Братівник І.В. в судове засідання не з`явилися, однак представником подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, просить розглянути справу за наявними матеріалами. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечив. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 29 травня 2010 року ВРАЦС Тернопільського міського управління юстиції розірвано. У шлюбі в сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області 12 травня 2011 року, актовий запис № 32 та дочка [PERSON] , [INFO] , підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції 06 вересня 2012 року, актовий запис № 61. Довідкою № 266 від 13 травня 2021 року, виданою Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області підтверджено, що до складу сім`ї [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] входять син [PERSON] та [PERSON] , які проживають без реєстрації. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітніх дітей сторін, враховуючи вік дітей, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн., щомісячно, на кожну дитину починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дітейа забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, із відповідача у дохід держави слід стягнути 908 гривень судового збору.

Outcome: approved