Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач 12.10.2015 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання нерухомого майна приватною власністю. В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначив, що на підставі свідоцтва про спадщину за законом [PERSON] належить житловий будинок №9 по вул.. Залізничній в м. Дніпропетровську, а саме Саманний обкладений цеглою житловий будинок А, жилою площею 23,0 кв.м., саманні сараї Б,В, цегляні сараї Г,Д, шлакобетонний льох Е, колодязь ? К, дощата огорожа. Однак, на земельній ділянці за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Залізнична, 9 було змінено призначення господарської будівлі літ.Б з сараю на гараж, що згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна не належить до самочинного будівництва, сарай літ. В знесено, збудований сарай літ. З, навіс Ж, сарай літ. Д було приєднано до житлового будинку А-1 і переобладнано в кухню, яка стала частиною будинку. Крім того, на підставі результатів технічної інвентаризації житлового будинку, будівель і споруд, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Залізнична, 9, обєкти самочинного будівництва відсутні. Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №24832717 від 28 вересня 2015 року, [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації прав власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Залізнична, буд.9. На підставі вищевикладеного просить визнати право власності на житловий будинок №9 по вул.. Залізничній у м. Дніпропетровську з господарськими будівлями, спорудами та зобовязати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєструвати право власності на житловий будинок №9 по вул.. Залізничній у м. Дніпропетровську з господарськими будівлями, спорудами, що складається: житловий будинок літ. А-1-61,8 кв.м., гараж літ. Б-24 кв.м., сарай літ. Г-10.2 кв.м., сарай літ. Л-1.3 кв.м., погріб з шийкою літ.Е-5.9 кв.м., навіс літ. Ж-13.8 кв.м., вбиральня літ.З-1.2 кв.м., колодязь літ. К ?, І, ІІ Споруди. замощення №1-6 В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити. В судове засідання представник третьої особи Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області не зявився. Про дату, місце та час судового засіданні сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 травня 2014 року виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] належить житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами по вул.. Залізничній, буд.9 в м. Дніпропетровську, на земельній ділянці розташовані: саманний обкладений цеглою жилий будинок А, жилою площею 23 кв.м., саманні сараї Б,В, цегляні сараї Г, Д, шлакобетонний льох Е, колодязь ? К, дощата огорожа №І. /а.с.14/ Також, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 липня 2015 року належить земельна ділянка площею 0,0782 га, кадастровий номер 1210100000:08:115:0003, яка розташована вул.. Залізнична, 9, м. Дніпропетровськ, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд./а.с.16/ Згідно технічного паспорту станом на 06 березня 2015 року житловий будинок №9 по вул.. Залізничній у м. Дніпропетровську складається з: житловий будинок літ. А-1-61,8 кв.м., гараж літ. Б-24 кв.м.- 1950 р. реконструйовано в 1991 році, сарай літ. Г-10.2 кв.м.-1950 р., сарай літ. Л-1.3 кв.м.-1991р., погріб з шийкою літ.Е-5.9 кв.м.-1950 р., навіс літ. Ж-13.8 кв.м.-1991 р., вбиральня літ.З-1.2 кв.м.-1991 року, колодязь літ. К ?-1950р., І, ІІ Споруди. замощення №1-6./а.с.7-11/ Згідно акту від 06.03.2015р. виданого ТОВ «БТІ ГРУП» зазначено, що змінено призначення господарської будівлі літ. Б з сараю на гараж, що згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, не належить до самочинного будівництва; сарай літ. В знесено; збудовано сарай літ.Л, вбиральні літ.З, навіс Ж, сарай літ. Д було приєднано до житлового будинку А-1 і переобладнано в кухню, яка стала частиною цього будинку. Згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна(зі змінами та доповненнями від 09.08.2012 року №404, від 28.12.2012р. №658, від 08.01.2013р.№2) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року не належать до самочинного будівництва. Документом, який підтверджує відповідність закінчених будівництвом обєктів до 05.08.1992 року вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином, сарай літ. Л, вбиральня літ. З, навіс Ж, які було побудовано в 1991 році і приєднання сараю літ. Д до житлового будинку А1, яке було здійснено в 1991 році не належить до самочинного будівництва./а.с.13/ Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №24832717 від 28 вересня 2015 року, [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації прав власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Залізнична, буд.9. Згідно з\~ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень\~офіційне визнання і\~\~підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно з\~ст.3 цього Закону\~право власності на інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою такого виникнення. Початок будівництва спірного будинку\~1950 рік на виділеній для цієї мети земельній ділянці, а остаточно завершення спорудження будівель відбулося в 1991 році. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу УРСР, яка була затверджена 31.01.1966\~року, наказ Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК України\~та\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень». У відповідності до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, ч.2 цієї статті передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Згідно\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2\~ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається у порядку визначеному законом. За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2\~ст. 376 ЦК України). Однак, судом встановлено, що прибудови, які збудовані в період з 1950 року по 1991 рік, а саме: житловий будинок літ. А-1-61,8 кв.м., гараж літ. Б-24 кв.м., сарай літ. Г-10.2 кв.м., сарай літ. Л-1.3 кв.м., погріб з шийкою літ.Е-5.9 кв.м., навіс літ. Ж-13.8 кв.м., вбиральня літ.З-1.2 кв.м., колодязь літ. К ?, І, ІІ Споруди. замощення №1-6 самочинно збудованими не вважаються . Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що всупереч приписам\~ст. 60 ЦПК України, позивачем не доведено наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, на які він посилається в позовній заяві. У зв'язку із чим, суд вважає заявлені позовні вимоги [PERSON]\~необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно\~ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, то понесені ним\~\~судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed