Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач 16 листопада 2018 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими розірваний 27 жовтня 2008 року. Він народився [INFO] , до його повноліття батько сплачував аліменти на його утримання в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку та доходів. На сьогодні, він досяг повноліття та є студентом другого курсу денної форми навчання Запорізького національного університету на контрактній основі, термін навчання до 30 червня 2021 року. Враховуючи, що плата за навчання становить 4\~750, 00 грн. за один семестр, а також те, що навчання потребує додаткових коштів на проживання та оплату гуртожитку, забезпечення його необхідними речами, він потребує матеріальної допомоги батька, яка в добровільному порядку батьком не надається. Відповідач працює, отримує заробітну плату, тому має змогу надавати матеріальну допомогу. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти до закінчення ним навчання до 30 червня 2021 року, але не більше 23 років, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 25 вересня 2018 року. Ухвалою про відкриття провадження від 10 грудня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 27 лютого 2019 року було винесено заочне рішення у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України. Ухвалою суду від 04 жовтня 2019 року поновлено строк відповідачу на подання заяви про перегляд заочного рішення від 27 лютого 2019 року, скасовано вказане заочне рішення та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 16 жовтня 2019 року на адресу суду від [PERSON] надійшли заперечення проти позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини (а.с. 57-59), згідно яких останній просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, мотивуючи наступним. Він сплачував аліменти на утримання позивача до 30 червня 2018 року. На даний час позивач досяг двадцятирічного віку, є здоровим, має можливість працювати, не потребує утримання. Він працює у АТ «Нікопольський завод феросплавів», має невеликий заробіток, який є єдиним джерелом його доходу, потребує постійного лікування, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Нікопольська міська лікарня № 4» Дніпропетровської обласної ради». Крім того, зазначає, що він має на утриманні дружину, дочку [PERSON] , [INFO] , яка потребує нагляду та постійного лікування, піклується про свого непрацездатного та хворого батька, який проживає з ним, тому більше 1 000 грн. він сплачувати не має можливості. В той же час позивачем не надано доказів на підтвердження продовження навчання на дату винесення судом рішення, на підтвердження того, що він потребує допомоги. 23 жовтня 2019 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив [PERSON] (а.с. 64-66), згідно якої, позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на наступне. Згідно довідки Запорізького національного університету від 02 жовтня 2018 року, термін його навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2021 року, згідно копії довідки № 6533 від 22 жовтня 2019 року, він є студентом третього курсу математичного факультету Запорізького Національного Університету, тобто він успішно виконує навчальний план та не відрахований з навчального закладу. Згідно п. 5.2 копії договору про надання освітніх послуг від 15 серпня 2018 року, за період навчання необхідно сплатити 28 500 грн., також необхідно вносити плату за проживання у гуртожитку, охорону в ньому. Він не має можливості працевлаштуватися, оскільки навчається на денній формі навчання, тому потребує матеріальної допомоги батька. Його мати надає матеріальну допомогу у зв`язку з його навчанням, хоча не працює та перебуває на обліку як безробітна у центрі зайнятості з 07 жовтня 2019 року. Крім того, його мати надає матеріальну допомогу своєму батькові, який є інвалідом ІІ групи за трудовим каліцтвом. Відповідач працює, систематично отримує заробітну плату, належних та допустимих доказів щодо надання матеріальної допомоги [PERSON] , [INFO] , допомоги хворому непрацездатному батькові [PERSON] , який проживає з відповідачем не надає. Також зазначає, що у нього виникають сумніви щодо стану здоров`я відповідача. 23 жовтня 2019 року судом витребувано відомості щодо доходів відповідача (а.с.93). Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року позивачу відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 2 ЦПК України,завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ч.1\~ст.4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до\~ст.5 ЦПК України,здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.\~У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК\~України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] є батьком - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно копії довідки математичного факультету Запорізького національного університету за № 6533 від 22 жовтня 2019 року [PERSON] є студентом третього курсу математичного факультету Запорізького Національного Університету, форма навчання денна за контрактом (а.с. 75). Згідно довідки Запорізького Національного Університету від 02 жовтня 2018 року термін навчання позивача з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2021 року (а.с. 7). Згідно копії договору № 158/Д про надання освітніх послуг від 15 серпня 2018 року, зокрема п. 5, передбачена плата за надання освітніх послуг, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 28 500 грн. (а.с. 6). Судом також встановлено, що позивач на даний час продовжує навчання, проживає у гуртожитку, стипендію не отримує, не має можливості працевлаштування для отримання доходу та самостійного забезпечення себе через навчання, несе витрати на проїзд до місця навчання, проживання, охорону гуртожитку, одяг , харчування тощо за рахунок матері (а.с. 88-91). [PERSON] після розірвання шлюбу між батьками з 2006 року і після досягнення ним повноліття перебуває на повному утриманні матері [PERSON] , яка згідно довідки Приазовської районної філії Запорізького обласного центру зайнятості перебуває на обліку центру як безробітна з 07 жовтня 2019 року (а.с. 73). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги батька на період навчання, так як матеріальної допомоги матері не вистачає. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 182. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 роз`яснень, що містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно викладених заперечень у відзиві, відповідач потребує постійного лікування, має невеликий заробіток, має неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка потребує матеріальної допомоги та піклується про свого непрацездатного хворого батька. Судом встановлено, що [PERSON] працює на посаді майстра виробничої дільниці Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», систематично отримує заробітну плату, розмір середньомісячної заробітної плати за останні шість місяців складає 23 869,67 грн., що підтверджується довідкою Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» № 1391 від 29 жовтня 2019 року (а.с. 96). Також судом встановлено, що відповідач інших аліментних зобов`язань не має, але має неповнолітню дитину на утриманні. Доводи відповідача про неможливість сплати аліментів на час навчання сина підтвердження не знайшли. Належних доказів того, що відповідач несе додаткові витрати на свого непрацездатного та хворого батька, що утримує дружину матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому синові на час його навчання, при цьому суд враховує наявність у відповідача неповнолітньої дитини та стан його здоров`я. Отже, з урахуванням всіх обставин встановлених судом, щодо матеріального становища сторін, щодо стану здоров`я кожного з учасників справи, наявності у відповідача іншої неповнолітньої дитини, дослідивши можливості надання утримання батьком, матір`ю, відсутність доходів у повнолітнього сина у зв`язку із навчанням, а отже він потребує матеріальної допомоги не тільки матері, а й батька. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково в розмірі 1\\6 частини від заробітку та доходів відповідача щомісячно, до закінчення позивачем навчання, тобто до 30.06.2019 року , але не більш як до 23 років, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін. При цьому суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів на повнолітнього сина на час його навчання забезпечить поліпшення майнового становища сина, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч.2. статті 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Доказів того, що\~\~позивачем було вжито заходів щодо одержання аліментів з відповідача, проте відповідач ухилявся від сплати аліментів позивачем не надано, тому суд приходить до висновку, що аліменти повинні бути стягнуті судом від дня пред`явлення позову, тобто з 16 листопада 2018 року. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial