Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.08.2018 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, про що 02.10.2010 р. складено відповідний актовий запис за №2974, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сімейне життя. З липня 2018 р. фактичні шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведуть з цього часу, проживають окремо. Від шлюбу мають трьох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір'ю. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, таким, що суперечить інтересам кожного з них. Ухвалою суду м. Києва від 15.08.2018 р., у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 20.09.2018 р. до суду від позивача [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої позивач підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі, просить позов задовольнити, строк на примирення не надавати, а судове засідання просить провести без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялась належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає в повному обсязі, погоджується на розірвання шлюбу з позивачем. Також зазначила, що з липня 2018 р. вони проживають окремо та не підтримують шлюбних стосунків. У відповідності до положень ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд, врахувавши подані заяви позивача та відповідача про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02.10.2010 р., зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2974, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved