Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.02.2017 року звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 09.03.2013 року виконавчим комітетом Ялтушківської сільської ради Барського району Вінницької області, про що 09.03.2013 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1, також просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання донька [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовна заява мотивована тим, що спільне життя подружжя не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, відмінність поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Зі слів позивача відповідач під час спільного проживання зловживав спиртними напоями, продавав цінні речі, щоб придбати спиртні напої. Як наслідок подружжя з серпня 2015 року проживає окремо, спільного господарства не веде. Позивач дійшла переконання в тому, що відносини подружжя налагодити не вдасться, шлюб носить формальний характер, на примирення та відновлення подружніх відносин не згодна, подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. Від шлюбу у подружжя є малолітня дитина донька [PERSON], [INFO]. Відповідач офіційно працевлаштований, перебуває на контрактній службі у Збройних Силах України, отримує достатній дохід і може надавати матеріальну допомогу. Незважаючи на обовязок та матеріальну можливість утримувати дитину відповідач не надає дружині жодної допомоги на утримання дитини. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно у встановлений законом спосіб, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 09.03.2013 року виконавчим комітетом Ялтушківської сільської ради Барського району Вінницької області між сторонами у справі зареєстровано шлюб, про що 09.03.2013 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1 (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява, в частині вимог про розірвання шлюбу, відповідає дійсній волі позивача, її бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами по справі припинено, тому, шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, ведення спільного господарства припинено, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам позивача, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Під час шлюбу у позивача та відповідача народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ №278909, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 07.05.2014 року (а.с.6), в якому в графі «Батько» зазначено відповідача [PERSON]. Позивач проживає разом з донькою, яка знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною людиною, має постійну роботу, отримує заробіток достатнього рівня, а донька, проживаючи разом з матірю, знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних коштів. Тому, суд зважаючи на розмір заявлених вимог, взаємний обовязок батьків по утриманню дітей, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає можливим встановити аліменти в розмірі, про який просить позивач. Розмір аліментів, встановлений на рівні 1/3 від всіх видів доходу (заробітку) відповідача буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на спільний обовязок батьків утримувати свою неповнолітню дитину. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти підлягають стягненню в контексті\~ст. 191 СК України\~з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 03.02.2017 року. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 640 грн. та на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при подачі до суду позову в частині розірвання шлюбу, в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved