Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Старостинського округу №5 с. Ржавинці про визнання права власності на спадкове майно. Посилається на те, що 14.09.2017 року помер батько позивача [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. І.Богуна,5 с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області. Згідно заповіту від 21.01.2015, посвідченого секретарем виконкому Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області,\~\~[PERSON] все своє майно заповів [PERSON] Спадкоємцями, які мали право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом, є дружина покійного [PERSON], яка померла 07.05.2018, однак за життя відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка та син [PERSON], який також відмовився від прийняття спадщини. Вказує на те, що позивач спадщину після смерті батька прийняв вчасно, звернувшись із відповідною завою до нотаріуса, за якою було заведено спадкову справу №50/2018. Маючи намір оформити свої спадкові права, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. У зв'язку із чим просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. І.Богуна,5 с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтувавши їх вищенаведеним, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду від нього надійшла письмова заява, в якій він просить розгляд справи провести в його відсутності, заявлені позивачем позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Старостинського округу №5 с. Ржавинці в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Вислухавши представника позивача, врахувавши заяви сторін, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.09.2017 року в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №170888 від 20.09.2017 (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1221\~ЦК\~України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання, а саме: вул. І.Богуна, 5 в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області, відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за вказаною адресою. Вказане вбачається із довідок [PERSON] сільської ради Старостинського округу №5 с. Ржавинці №1110 та №1111 від 04.06.2018 (а.с.14). За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Згідно заповіту від 21.01.2015 (а.с.10), посвідченого секретарем виконкому Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за № 16, який на час відкриття спадщини змінений та скасований\~\~не був, померлий [PERSON]\~зробив розпорядження своїм майном, а саме:\~\~все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право заповів [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст.\~1241\~ЦК\~України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Встановлено, що спадкоємцем, яка мала право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом, була дружина покійного [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини, що підтверджується її заявою про відмову від прийняття спадщини №157 від 13.02.2018, що міститься в матеріалах спадкової справи та була досліджена в судовому засіданні. Таким чином, з огляду на наведене [PERSON] втратила право на обовязкову частку в порядку спадкування за заповітом та не являється субєктом даних спадкових правовідносин. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274\~ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач [PERSON] вчасно прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], у передбачений законом 6-місячний строк звернувся до державного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, за якою було заведено спадкову справу №50/2018. Вказане підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50898763 від 13.02.2018 (а.с.8). Згідно ст.\~1297\~ЦК\~України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24.05.2018 (а.с.45). Встановлено, що [PERSON] за життя не оформив документи на належне йому нерухоме майно та не зареєстрував його в органах БТІ. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських та міських радах визначався згідно інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РС, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 р. №56. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму\~Верховного\~суду\~України від\~04.10.1991\~року\~№7\~«Про\~практику\~застосування судами\~законодавства,\~що\~регулює\~право приватної\~власності\~громадян\~на житловий\~будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст.\~3\~ЗУ\~«Про\~державну реєстрацію\~речових\~прав\~на нерухоме\~майно\~та\~їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що оскільки житловий будинок з господарськими спрудами та будівлями, розташований по вул. І.Богуна,5 в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області, спадкодавець [PERSON] побудував на власні кошти, сільська рада зареєструвала його у по господарській книзі, вказане підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Старостинського округу №5 с. Ржавинці №1110 від 04.06.2018 (а.с.15), то [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте не оформив право власності на нього належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (а.с.18-20). Згідно зведеного акту (а.с.18 зворот) та довідки-характеристики Заставнівського РБТІ №92 від 23.03.2018 року (а.с.16) згаданий житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, побудований у 1972-1990 роках, їх вартість становить 169703 (сто шістдесят девять тисяч сімсот три ) гривні. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1269, 1270, 1272, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved