Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач 28.07.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказав, що 06.08.2008 року і так само 02.09.2009 року між спілкою та [PERSON] укладено кредитні договори за №№ -08163, 118, за умовами яких остання отримала кредит у сумі 2500 грн. та 1039 грн. відповідно. Позичальник належним чином зобов'язання за договорами не виконала. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № -08163 між спілкою та відповідачем [PERSON] укладено відповідний договір поруки. Рішенням суду від 24.02.2012 року з відповідачів солідарно на користь спілки стягнуто заборгованість за кредитним договором № -08163 у розмірі 3951,81 грн., а також окремо зі [PERSON] стягнуто кредитну заборгованість за договором № 118 у розмірі 1793,23 грн. Однак, рішення суду боржниками не виконано. Просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за відсотками за кредитним договором № -08163, яка станом на 09.07.2014 року складає 5 305,54 грн., а також стягнути зі [PERSON] заборгованість за відсотками за кредитним договором № 118, яка станом на 09.07.2014 року складає 2 452,27 грн. [PERSON], який також є правонаступником померлої [INFO] року дружини [PERSON], в судовому засіданні пред'явив зустрічний позов до кредитної спілки «Простір» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, вказуючи на те, що не хотів бути поручителем за кредитним договором, однак керівництво спілки його запевнило у формальності такої угоди, так як він не мав вибору у зв'язку з необхідністю лікування дружини. У подальшому кредит оплачував із власних коштів, в тому числі витрачаючи кошти на дорогу до м. Кіровограда, де знаходиться офіс кредитної спілки. Вважає, що кошти сплачені ним на виконання умов договору та за рішенням суду в сумі 3000 грн., а також транспортні витрати в сумі 600 грн. підлягають поверненню спілкою на його користь. Крім того, також просив суд стягнути з КС «Простір» завдану моральну шкоду в сумі 50 000 грн. У судовому засіданні представник КС «Простір» позовні вимоги підтримав, зустрічні позовні вимоги - не визнав. Відповідач [PERSON] позов, пред'явлений КС «Простір», не визнав, просив відмовити у його задоволенні, а власні позовні вимоги - підтримав. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ні первісні позовні вимоги, а ні зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.08.2008 року між кредитною спілкою «Простір» та [PERSON] було укладено кредитний договір № -08163, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 2 500 грн. строком 12 місяців під 84 % річних. У судовому засіданні також встановлено, що 02.09.2009 року між цими ж сторонами укладено ще один кредитний договір за № 118, за яким [PERSON] отримано кредит в сумі 1039 грн. строком на 12 місяців під 36 % річних. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № -08163 між кредитною спілкою «Простір» з однієї сторони та подружжям [PERSON] з іншої, 06.08.2008 року укладено договір поруки, за умовами якого поручитель [PERSON] зобов'язався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов»язання зебезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У судовому засіданні з'ясовано, що відповідач [PERSON] належним чином зобов'язання за кредитними договорами не виконала. Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.02.2012 року з відповідачів на користь КС «Простір» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № -08163 в сумі 3951,81 грн. в тому числі основного боргу 1254,98 грн., відсотків за користування кредитом в сумі 2 696,83 грн., а також цим же рішенням зі [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором № 118 у сумі 1793,23 грн., в тому числі основного боргу (тіла кредиту) 1039 грн., відсотків за користування кредитом в сумі 754,23 грн. Таким чином, вказане рішення набуло преюдиціального значення і в силу змісту ст. 61 ЦПК України ці обставини не потребують доказування. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, а також у строк (термін) встановлений для його виконання. У судовому засіданні з'ясовано, що позичальник [PERSON] померла [INFO] року. За даними Знам'янської міської державної нотаріальної контори від 04.09.2014 року, спадкова справа після смерті [PERSON] заведена за заявою її чоловіка [PERSON], який прийняв спадщину після її смерті та відповідно є її правонаступником. Також слід відзначити, що поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553-554 ЦК України), а також за будь-якого боржника у разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Відповідно до статті 523 ЦК України порука, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає. Таким чином на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки. Відповідних положень договір поруки не містить, а відтак позовні вимоги до [PERSON] не можуть бути пред'явлено як до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. В той же час відповідно до роз'яснень, викладених у п. 17 Постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. При цьому, суд враховує, що відсотки, пеня нараховуються лише у період дії кредитної угоди, після закінчення терміну дії якої, кредитор має право на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Судом з'ясовано, що рішення суду про задоволення вимог кредитора у повному обсязі не виконано. Вказана обставина у судовому засіданні відповідачем не спростована. Станом на 09.07.2014 року за розрахунками позивача (а.с. 13) заборгованість за кредитним договором № -08163, а саме заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами - 5305,54 грн., тобто загальна сума заборгованості за відсотками за кредитним договором на цю ж дату, що дорівнює 8002,37 грн. за вирахуванням боргу за відсотками, стягнутого рішення суду у розмірі 2696,83 грн. Станом на 09.07.2014 року за розрахунками позивача (а.с. 18) заборгованість за відсотками за кредитним договором № 118 - 2452,57 грн., тобто загальна сума заборгованості за відсотками за договором, що дорівнює 3206,50 грн. за вирахуванням боргу за відсотками, стягнутого рішення суду у розмірі 754,23 грн. Пунктами 1.6 кредитних договорів № -08163 і № 118 визначено, що кредит надається строком на 12 місяців. В той же час, пунктом 7.1 договору № -08163 визначено, що договір діє до 06.08.2009 року і до повного виконання позичальником зобов'язань. Аналогічне положення в пункті 7.1 містить і договір № 118 з єдиною поправкою щодо дати - 02.09.2010 року. Сама по собі умова договору про дію його до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем на думку суду не може розглядатися як установлення строку дії договору поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що відсотки, нараховані позивачем за кредитними договорами, заборгованість за якими останній наразі просить суд стягнути з відповідача, якраз нараховані вже після закінчення терміну дії кредитних угод, а тому у цьому випадку кредитор мав би право лише на отримання сум внаслідок порушення виконання грошового зобов'язання, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, а саме інфляційних витрат та трьох відсотків річних. Однак, такі вимоги позивач не пред'являв. Позиція ж позивача щодо подальшого нарахування відсотків за кредитними угодами вже після закінчення терміну їх дії є хибною, відповідні роз'яснення, що містяться у вищезазначеному Пленумі, стосуються випадків, коли заборгованість за кредитним договором стягується достроково у відповідності до положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України і до закінчення терміну його дії, що безпосередньо зазначено у такому договорі, у випадку невиконання рішення суду, кредитор має право також і на стягнення відповідних відсотків, нарахованих до закінчення його дії, оскільки такий договір не припиняє дію, на відміну від кредитних договір укладених між КС «Простір» і [PERSON] Доводи [PERSON], на які він посилається у зустрічному позову, є безпідставними, оскільки внесення ним до кредитної спілки певних сум коштів є сплатою в рахунок виконання рішення суду, яке набрало законної сили і підлягає обов'язковому виконанню. Закон проголошує презумпцію правомірності правочину, договір поруки є дійсним, вимоги щодо його недійсності ніким не заявлено. Відтак, зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню в цілому як безпідставні, в тому числі і вимоги про стягнення транспортних витрат і моральної шкоди як похідні. Враховуючи майновий стан [PERSON], який є пенсіонером і не має іншого джерела доходу, суд вважає за можливе звільнити його від сплати судового збору і компенсувати судові витрати за рахунок держави. В той же час суд на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з КС «Простір» в дохід держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved