Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» звернулися в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 61919,94 грн. та судового збору в розмірі 1600,00 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.06.2011 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконала, у звязку із чим станом на 31.10.2017 року має заборгованість в розмірі 61919,94 грн. Ухвалою суду від 09 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 14.02.2018 року. 14.02.2018 року у зв'язку з зайнятістю судді в іншому судовому процесі судовий розгляд справи відкладено на 03.04.2018 року. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи. Суд, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У звязку із зазначеним, 03.04.2018 року судом постановлена ухвала про розгляд справи у заочному порядку. Судом встановлено, що відповідно до заяви б/н від 06.06.2011 року позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач [PERSON] зобовязання за вказаними умовами належним чином не виконала. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 31 жовтня 2017 року має заборгованість в сумі 61919,94 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом 4820,89 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 50574,29 гривень; заборгованість за пенею та комісією 3100,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень; штраф (процентна складова) в сумі 2924,76 гривень. Згідно із п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги пункту 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту, яким передбачено обов'язок позичальника з погашення заборгованості за кредитом, процентам за його користування, а також сплаті комісії. Крім того, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту, при порушенні позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору . Таким чином, відповідно до наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 61919,94 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом 4820,89 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 50574,29 гривень; заборгованість за пенею та комісією 3100,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень; штраф (процентна складова) в сумі 2924,76 гривень. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача суд зазначає наступне. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн. + 5% від суми заборгованості. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У частині 1 ст.\~549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних\~правових наслідків, які полягають\~у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд вважає,

Outcome: partial