overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач 14.07.2015р. звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення боргу. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 24.03.2015р. відповідачка позичила у нього 2800грн. Зобов»язалася повернути борг 28.05.2015р., а у випадку недотримання строку сплатити 10%, про що надала письмову розписку. Однак на момент подання позову відповідачка борг повернула частково у сумі 1000грн., а решту не повертає. Просив стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 1980грн. та судові витрати. Позивач у судове засідання не з»явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка, яка була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно не зявилася в судове засідання, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідачка [PERSON] позичила у позивача [PERSON] кошти в сумі 2800грн., з кінцевим терміном повернення 28 травня 2015року. Про дану позику відповідачкою власноручно була написана розписка(а.с.3). На даний час відповідачка частково сплатила борг в розмірі 1000грн., а 1800грн. та 10% за недотримання строку сплати в сумі 180грн. не повертає та ухиляється від виконання свого зобов»язання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про стягнення боргу є обґрунтованим та підлягає до задоволення. З відповідачки слід стягнути в користь позивача 1980грн. за договором позики. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 243,60грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 625, 644, 1046-1050ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач 14.07.2015 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона з 06.07.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати їх шлюб. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила задовольнити позов та Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. У відповідності з вимогами ст. ст. 224-225 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №322898, виданого 06.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони перебувають з 06.07.2013 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 68. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №553584, виданого 03.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №232, сторони є батьками [PERSON], [INFO] Суд, на підставі ст. 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, те, що вони шлюбних відносин не підтримують, бере до уваги фактичні взаємини подружжя та досліджені докази, які підтверджують позовні вимоги, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач 14.07.2015 року звернувся до суду із вказаним позовом, у якому зазначив, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 20 вересня 2003 року та мають малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя у них з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя та сварки, у зв»язку з чим шлюбні відносини між сторонами припинено з 02 червня 2015 року, позивач просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. У судове засідання позивач не з»явився, надав заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідачка у судове засідання не з»явилася, але надав до суду заяву про розгляд справи без її участі і згоду з позовом. Оскільки відповідачка визнала позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини справи відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач 14.07.2016 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння. Після уточнення позову просив зобов'язати відповідача [PERSON] повернути йому автомобіль марки «Honda Accord», 1993 року випуску, р.н. [NUMBER], який належить йому на праві власності. Заявлений позов обґрунтовував тим, що йому на праві власності належить вказаний автомобіль; 17.07.2014 р. він оформив довіреність № 41226351 на відповідача [PERSON] на право користування належним йому транспортним засобом строком на один рік за домовленістю. У травні 2016 року він звернувся до відповідача з вимогою передати йому у постійне користування належний йому транспортний засіб, однак відповідач автомобіль не повертає. 10.05.2016 р. він скасував видану відповідачу довіреність, і у подальшому в Єдиному реєстрі довіреностей 29.06.2016 р. було внесено відомості про дату і час припинення дії довіреності. Оскільки відповідно до вимог ст.387 ЦК України він як власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння, просив зобовязати відповідача повернути належний йому автомобіль. Позивач у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві уточнений позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив справу розглянути у його відсутності. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля «Honda Accord», 1993 року випуску, р.н. [NUMBER], що підтверджується довідкою територіального сервісного центру 2641 регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області від 20.05.2016 р. № 31/316 (а.с.4). Відповідач [PERSON] на підставі виданої позивачем довіреності № 41226351 на право експлуатації транспортного засобу від 17.07.2014 р. правомірно володів вказаним транспортним засобом до 29.06.2016 р., коли позивач скасував видану відповідачу довіреність, про що внесено відомості до ЄРД (а.с.5-6). На вимогу позивача відповідач відмовляється повертати йому спірний автомобіль. У відповідності з вимогами ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до вимог ст.ст. 321, 386, 387 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач 14.07.2016 р. звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 17.07.2004 року у виконкомі Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №06. Від шлюбу у сторін народились двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Позов обґрунтовується тим, що у сторін спільне життя не склалося через несумісність характеру, подальше сімейне життя і збереження сімї неможливе. У судове засідання позивач не зявилась, оскільки заявила письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позов про розірвання шлюбу, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.ст.74, 77 ЦПК України. Згідно вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність [PERSON] на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Зокрема, як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб 17 липня 2004 року у виконкомі Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №06, про що свідчить свідоцтво про одруження серії «1-ЕЛ» №071998. /а.с.3/ Свідоцтва про народження серії «1-ЕЛ» №069759 та серії «1-ЕЛ» №130758 свідчать, що у сторін за час шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Примирення між сторонами неможливе за обставин викладених у позовній заяві. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач 14.07.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування позову вказує, що 08 травня 1996 року між сторонами було зареєструвано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську, Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, свідоцтво про одруження серія: [NUMBER], актовий запис №213. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], та малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинились біля трьох років тому. Основна причина розпаду сім'ї - це різниця характерів, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги і довіри, а також втрати почуттів одне до одного. За час перебування у шлюбі сторонами 23 березня 2005 року, згідно договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу С.В. Лозняковою, було придбано чотирьохкімнатну квартиру житловою площею 73,40 кв.м., загальною площею 123,50 кв. м., розташовану за адресою: [ADDRESS]. Вартість квартири за адресою: [ADDRESS], відповідно до п.4 договору купівлі - продажу від 23.03.2005 р. складає 518.700,00грн. На підставі зазначеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач 14.07.2016 року звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.10.2008 року він уклав шлюб з відповідачкою зареєстрований Новотроїцьким відділом РАЦС Херсонської області, актовий запис №63. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є те, що в них різні погляди на сімейне життя та обов'язки , в результаті чого постійно виникають сварки, які поступово призвели до того , що вони стали зовсім чужими людьми , подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає , втратили один до одного почуття любові та поваги. 11.08.2016 року ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області за заявою відповідача було надано строк в шість місяців для примирення сторін, проте примирення не відбулося в зв'язку з небажанням сторін зберегти шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що вбачається з поштового повідомлення, заяви про розгляд справи у його відсутності від нього не надходило. Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач категорично вказує, що подальше спільне життя неможливе, шлюб фактично розпався повністю. Строком, наданим ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області, на примирення сторони не скористалися. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, згідно ст. 110-112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач 14.07.2017 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу (а.с.1), посилаючись на наступні обставини. Вона з 28.01.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось з причини систематичних конфліктів через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові і поваги один до одного. Шлюбні відносини фактично припинені з квітня місяця 2009 року, спільне господарство не ведеться. Вважає збереження шлюбу неможливим. Спір про поділ майна відсутній. За домовленістю з відповідачем, дитина залишиться проживати з нею. Просить шлюб розірвати, прізвище залишити без змін. З 15.12.2017 року діє Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Згідно п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.18). На розірванні шлюбу наполягає, вказала, що шлюбні стосунки припинені з квітня місяця 2009 року, майновий спір відсутній. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею, прізвище просить залишити «Малкова». Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації ( а.с.10). До суду повернувся конверт з судовою повісткою про виклик на 29.01.2018 року о 09.45 год., як не вручений у звязку з вибуттям адресата (а.с.17). Судова повістка у відповідності до абз. 2 ч.1 ст.131 ЦПК України вважається доставленою. Справу розглянуто заочно у відповідності до ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 28.01.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами за посиланнями позивача припинені в квітні місяці 2009 року через відсутність взаєморозуміння між сторонами, різні погляди на сімейне життя. Почуття любові між сторонами втрачено. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення між ними неможливе. Спір про поділ майна, що є спільною власністю подружжя на даний час відсутній. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач 14.07.2021 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та залишення проживати сина разом з нею. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вони з відповідачем 14.07.2015 зареєстрували шлюб, від якого мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін не склалось через різні погляди на нього, а також відсутність взаємоповаги, розуміння та втрати почуття любові. Відновлювати їх наміру не мають, спільне господарство не ведеться з жовтня 2020 року. З огляду на вказане позивач просить суд розірвати шлюб між ними, а сина залишити проживати з нею. 16.07.2021 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явились, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому, позивач [PERSON] свої позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала, а в частині визначення місця проживання дитини просила не розглядати. Відповідач [PERSON] в поданій заяві проти розірвання шлюбу не заперечував. З огляду на вказані заяви, подані сторонами по справі, суд провів розгляд справи у відсутність позивача та відповідача на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку Сторони 14.07.2015 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Диканського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 42, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на нього, шлюбні стосунки вони з жовтня 2020 року не підтримують, відновлювати їх позивач наміру і бажання не має. Спільне господарство не ведуть. Відповідно до положень ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу. Як зазначає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати. Щодо вимог про визначення місця проживання дитини, то такі слід залишити без розгляду в зв`язку з заявою позивача про відмову в цій частині позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач 14.08.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 500,9 грн., судовий збір в сумі 243,60 грн . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, суд про причину неявки не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є споживачем газу та перебуває в договірних відносинах з ПАТ « Полтавагаз» по наданню послуг з газопостачання-згідно чого на даного абонента відкрито особовий рахунок [NUMBER] для здійснення оплати та видано розрахункову книжку ( розрахунковий документи). Відповідно до пунктів 10 та 11 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМ України № 2246 від 9 грудня 1999 року « Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання», розрахунки населення за надані послуги з газопостачання проводяться за фактично діючими цінами на основі фактичних показників лічильника газу. У разі відсутності газового лічильника плата за послуги з газопостачання розраховуються відповідно до встановлених законодавством норм споживання газу. [PERSON] є споживачем природного газу та перебуває у правовідносинах з ПАТ « Полтавагаз» , але неналежним чином виконує взяті на себе зобов'язання, а саме не сплачує за надані послуги з газопостачання, чим порушує права ПАТ « Полтавагаз». Станом на 01 серпня 2014 року сума заборгованості становить 500,9 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язань його умов не допускається. Відповідно до п. 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання розрахунковим періодом для розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до ст. 629 ЦК України визначають, що договір є обов'язковим для виконання сторонам.

Outcome: approved