Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач 21.03.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та просила: стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 41 123,20 грн., моральну шкоду в розмірі 15 000 грн., витрати по оплаті будівельно-технічної експертизи у розмірі 6 000 грн. та судовий збір у розмірі 708,80 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що у двоповерховому будинку [ADDRESS] , одна з яких належить позивачу, а інші відповідачу. У квартирі відповідача протягом останніх 10 років ніхто не проживає 15-16 липня 2017 року позивач помітила, що на стелі та стінах її квартири, які є суміжними з квартирою відповідача з`явилися жовто-бурі плями. 31.07.2017 року усі наявні ушкодження було зафіксовано актом комісії за участі голови ОСББ «Катерининська 62» [PERSON] В результаті візуального огляду даху будинку було встановлено, що відсутні окремі фрагменти покрівлі будинку. Під час сильних дощів у липні 2017 року дощова вода потрапляла на горище та на стелю та стіни квартири позивача. Ухвалою суду від 27.03.2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 30.10.2018 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 26.11.2018 року. У підготовче засідання 26.11.2018 року учасники справи не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 17.12.2018 року. До суду 04.12.2018 року надійшов відзив [PERSON] , згідно якого просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] , мотивуючи тим, що ніяких будівельних робіт він не проводить, дах будинку не розбирав, а акт та висновок експертизи викликають у відповідача сумніви. У підготовчому засіданні 17.12.2018 року було задоволено клопотання представника позивача та замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного ОСББ «Катерининська 62» та залучено [PERSON] у якості третьої особи. Оголошено перерву до 18.02.2019 року. У зв`язку з зайнятістю судді в іншій справі судове засідання не відбулося, розгляд справи відкладено на 03.04.2019 року. Протокольною ухвалою від 03.04.2019 року було закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 12.06.2019 року. У судове засідання 12.06.2019 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від [PERSON] та голови ОСББ «Катерининська 62» [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. [PERSON] вказала, що визнає позовні вимоги. Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.03.2005 року. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що вбачається з інформаційної довідки №93313014 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Згідно акту від 31.07.2017 року складеного комісією в складі [PERSON] - голови ОСББ «Катерининська 62», [PERSON] - власник приміщення в будинку [ADDRESS] ; [PERSON] - представник потерпілої [PERSON] ; [PERSON] - доглядальниця [PERSON] зафіксували пошкодження стін та стелі квартири [PERSON] та в результаті візуального огляду даху будинку встановили, що над квартирою [PERSON] відсутні деякі фрагменти даху (листи шиферу). Причиною заливу стали наслідки дій [PERSON] , який під час ремонтних робіт в його квартирі розібрав дах. Вищевказаним актом винною особою визнано [PERSON] З позову [PERSON] вбачається, що про зміну власника квартири, розташованої поруч з її квартирою, вона дізналася лише після залиття квартири, а протягом 10 років там ніхто не мешкає, проте в акті вказано, що [PERSON] розібрав частину даху під час проведення ремонтних робіт в своїй квартирі. Проте, представник позивача заявляв клопотання про зміну відповідача, що було задоволено судом. Відтак, відповідачем по справі є ОСББ «Катерининська 62», голова якого брала участь при складені акту в якому винним в залитті кварти визнано [PERSON] . Відповідно до статті 22 ЦП України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка задала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Листом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №КО-3443 від 06.11.2017 року, розглянувши колективне звернення мешканців будинку [ADDRESS] , було оглядово встановлено, що частина покрівлі будинку [ADDRESS] та кроквяна система знаходиться в аварійному стані, частково відсутні азбестоцементні листи покрівлі, що приводить до замокання та руйнування несучих конструкцій прилеглих квартир. Згідно п. 2.6 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Катерининська 62» Об`єднання у своїй діяльності користується правами визначеними статтями 16, 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та несе обов`язки передбачені статтею 18 цього Закону. Згідно п.1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» Об`єднання відповідно до цього Закону та статуту зобов`язане: забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, що належить співвласникам. Дах будинку відноситься до спільного майна співвласників, проте суду не представлено навіть відомостей про взяття будинку на баланс ОСББ. Частиною другою статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів згідно встановлених нормативів і правил та забезпечити відповідну експлуатацію і утримання майна, яке знаходиться на його балансі. Відповідно до підпунктів 5, 10 пункту 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), виконавець зобов`язаний проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта, утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт. Пунктом 2.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила № 76), передбачено, що система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів. Відповідно до пункту 2.1.5 Правил № 76 до системи технічного огляду жилих будинків входить також профілактичне обслуговування будинків, яке є складовою технічного обслуговування і полягає в усуненні дрібних несправностей елементів будинків з метою забезпечення їх безперебійної роботи, а також попередження порушень санітарно-гігієнічних вимог до приміщень будинків, налагодження та регулювання окремих видів технічних пристроїв. Періодичність проведення профілактичного обслуговування елементів жилих будинків та граничні строки невідкладної ліквідації виявлених несправностей елементів жилих будинків, а саме системи водопроводу, каналізації, гарячого водопостачання проводиться кожні 3-6 місяців. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд не приймає до уваги визнання позову ОСББ «Катерининська 62», адже заява була направлена електронною поштою та не підписана електронним цифровим підписом, крім того, заява була направлена з електронної пошти представника позивача - [PERSON] , що не може бути доказом визнання позову відповідачем. Отже, суду не представлені докази наявність у ОСББ «Катерининська 62» зобов`язання як балансоутримувача будинку забезпечувати ремонті роботи будинку. А зважаючи на те, що у всіх представлених доказах, винною особою у залитті квартири позивача вважають сусіда позивача [PERSON] , суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення її прав відповідачем ОСББ «Катерининська 62», тому у задоволені позову слід відмовити. Вирішуючи спір в частині стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України). За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди жодним чином не підтверджені, ні розмір оціненої моральної шкоди, ні її наявність, винність особи, що її завдала, тож в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити. Зважаючи на ч. 1 ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд відмовляє у стягнені з відповідача суми сплаченого судового збору. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed