Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , громадянин Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання квартири за адресою: [ADDRESS] , особистою власністю. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із громадянкою України [PERSON] , шлюб було укладено без наміру створення сім`ї, набуття прав та обов`язків подружжя. Під час перебування у вказаному шлюбі за особисті кошти позивача було набуто спірну квартиру, набувачем за договором-купівлі продажу виступив позивач. Оскільки майно було набуто під час знаходження у шлюбі із відповідачем, вказана обставина стала перешкодою для позивача у вільному розпорядженні майном, що й стало підставою звернення до суду з зазначеним позовом. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Кравчук Т.С. від 30 жовтня 2017 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання укладення шлюбу фіктивним, визнання особистою власністю. Ухвалою суду від 30 листопада 2017 року роз`єднано позовні вимоги про визнання шлюбу фіктивним з позовними вимогами про визнання особистою\~власністю,\~направлено до Іллічівського міського\~суду Одеської\~області для подальшого розгляду по суті\~ матеріали позову [PERSON] до [PERSON] про визнання укладення шлюбу фіктивним. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року виправлено описку в ухвалі суду від 30 листопада 2017 року по справі №522/19965/17 та викладено резолютивну її частину у наступній редакції:\~\~ «Роз`єднати в самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання укладення шлюбу фіктивним та\~ присвоїти зазначеній справі новий номер. Направити до Іллічівського міського суду Одеської області для подальшого розгляду по суті\~ матеріали справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання укладення шлюбу фіктивним. Продовжити розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою власністю за первісним\~ номером 522/19965/17». На підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 12 квітня 2018 року №1093/0/15-18 про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, за допомогою системи автоматизованого документообігу суду визначено, що розгляд цієї справи здійснюватиме суддя Приморського районного суду м.Одеси Єршова Л.С. (протокол повторного авторозподілу від 17.05.2018 року). Ухвалою від 22.05.2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою власністю прийнято до провадження суддею Єршовою Л.С. та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. У підготовчому судовому засіданні брали участь представники позивача та представник відповідача. Представником відповідача до суду надано відзив, в якому він зазначає, що згідно з ст. 45 СК України, якщо протягом недійсного шлюбу особи набули майно, воно вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності. При цьому незадовго до укладення договору купівлі-продажу спірної квартири відповідачем по справі було продано автомобіль FIAT GRANDE PUNTO, державний номер [NUMBER] , та на виручені кошти останньою було придбано Ѕ частину спірної квартири. На підставі зазначеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] (а.с. 124-126, т. 1). За клопотаннями представників сторін ухвалою суду від 03.10.2018 року витребувались: у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Куценко О.І., належним чином засвідчені копії довіреності та документів, які додавалися для складання та оформлення договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , від 19.07.2017 року, зареєстрованого за реєстровим № 1102, та належними чином засвічені витяги з реєстру вчинення нотаріальних дій щодо реєстрації нотаріальних дій № 1102 від 19.07.2017 року; з ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», інформацію чи надходили на особистий рахунок [PERSON] [NUMBER] , грошові кошти та у якому розмірі від [PERSON] , інформацію щодо руху коштів по рахунку [NUMBER] , чи здійснювалося зняття готівки з отриманих коштів з рахунку [PERSON] або інші транзакції та який залишок з отриманих грошових коштів на особистому рахунку [PERSON] ; від Територіального сервісного центру МВС в Одеській області № 5150 (68001, м. Чорноморськ, вул. Хантадзе, 19) документів, що стали підставою для перереєстрації [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків та зборів [NUMBER] , автомобілю марки FІАТ модель GRANDE PUNTO, державний номер [NUMBER] . У підготовчому судовому засіданні 14.03.2019 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено для розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, у письмовій заяві, поданій до суду, представник позивача підтримав позов та просив слухати справу за його відсутністю. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] Дікесон [PERSON] є громадянином Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, що підтверджується паспортом № [NUMBER] , виданим Паспортною службою Сполученого Королівства, 15 квітня 2010, чинним до 15 травня 2020 року. Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 68-87, т. 2), 28 квітня 2017 року позивач продав нерухоме майно у [ADDRESS] Британії (за адресою [ADDRESS] NN), ціна договору купівлі продажу 282500,00 фунтів стерлінгів. Також матеріалами справи (а.с. 1, 20, т. 2) підтверджено, що 30.05.2017 року позивачем шляхом здійснення SWIFT-платежу було перераховано на поточний рахунок [NUMBER] (840) [PERSON] у ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» 200000,00 доларів США, що на момент здійснення переказу становило 5276000,00 грн. (за курсом НБУ 1 долар США = 26,38 грн.). 10.07.2017 року Київським районним у м. Одесі відділом реєстрації цивільного стану Головного територіального управління в Одеській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] - [PERSON] Фрейзером та [PERSON] , актовий запис № 1508 від 10.07.2017 року (а.с. 4, т. 1). Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19.04.2018 року по справі №522/3109/18, яке набрало чинності 25.05.2018 року, позов [PERSON] [PERSON] до [PERSON] про визнання укладення шлюбу фіктивним\~ задоволено повністю, визнано фіктивним шлюб, укладений між [PERSON] [PERSON] [PERSON] (місце проживання [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий) та [PERSON] (місце проживання [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий) зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1508 з моменту укладення, тобто з 10.07.2017 року (а.с. 76-77, т. 1). Під час даної справи судом встановлено, що шлюб між сторонами було укладено без наміру створення сім`ї, набуття прав та обов`язків подружжя. Зазначені обставини під час розгляду справи №522/3109/18 визнала і сама [PERSON] 19.07.2017 року [PERSON] набув у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко О.І., зареєстрованого у реєстрі за №1102 (а.с. 129-132, т. 1). Право власності на зазначену квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна [NUMBER] ) зареєстровано у встановленому законом порядку, про що свідчать відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 133, т. 1). При цьому продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 330534,00 грн. Договір купівлі-продажу сторонами виконаний у повному обсязі. Під час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири від імені [PERSON] діяла відповідач [PERSON] на підставі довіреності від 18.07.2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко О.І., зареєстрованої в реєстрі за №1096,1097 (а.с. 138, т. 1). Судом встановлено, що матеріали справи містять письмові докази щодо реалізації (відчуження) власного майна позивачем та переказу отриманих від реалізації нерухомого майна грошових коштів на територію України (на ім`я відповідача). В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 241-248, т. 1) [PERSON] 13 жовтня 2016 року придбала автомобіль FIAT GRANDE PUNTO, державний номер [NUMBER] , відомості про продаж зазначеного автомобілю в матеріалах справи відсутні, а тому суд критично відноситься до тверджень [PERSON] , що вона незадовго до укладення договору купівлі-продажу спірного житла від 19.07.2017 року продала свій автомобіль та на виручені кошти придбала Ѕ частину квартири за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідач матеріально приймала участь у придбанні спірного майна, доказами наявними в матеріалах справи даний факт не доведено. Відповідно до\~ статті 41 Конституції України\~ кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Відповідно до ст. 45 СК України якщо протягом недійсного шлюбу особи набули майно, воно вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності. Розмір часток кожного з них визначається відповідно до їхньої участі у придбанні цього майна своєю працею та коштами. Згідно з ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦК України, якщо розмір часток у праві спільної\~часткової власності\~не встановлений\~за домовленістю\~співвласників або\~законом,\~він визначається\~з урахуванням\~вкладу кожного\~з співвласників\~упридбання майна. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки спірна квартира за адресою: [ADDRESS] , була придбана під час перебування сторін у недійсному (фіктивному) шлюбі за особисті кошти позивача. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень позовних вимог, зокрема, щодо його участі у придбанні спірного майна. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ)\~вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції\~про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).\~\~

Outcome: approved