Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.10.2017 р. звернулася до суду з позовом до територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жерліцина Олена Володимирівна, про визнання права власності на 1/3 частку в праві спільної часткової власності на квартиру, в якому просить: визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/3 частку в праві спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жерліцина Олена Володимирівна, про визнання права власності на 1/3 частку в праві спільної часткової власності на квартиру, позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована по день смерті за адресою: [ADDRESS] . Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 01.02.2017 р., дата смерті - [INFO] , про що Виконавчим комітетом Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 01.02.2017 р. складено відповідний актовий запис №03. За життя [PERSON] склала заповіт, посвдчений секретарем Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області Романченко Л.М. 27.10.2016 р. за реєстровим № 20, згідно якого заповіла позивачу все своє майно. Спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] , позивач прийняла, так як своєчасно подала заяву про прийняття спадщини за заповітом приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Жерліциній О.В., на підставі якої 20.06.2017 р. заведено спадкову справу № 16/2017, номер у спадковому реєстрі № 60819763. Як вказує позивач, інших спадкоємців за заповітом немає. Спадкоємців, які згідно ст. 1241 ЦК України, мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає. Пережившого чоловіка у спадкодавця немає. Третіх осіб, які б мали право заявити свої вимоги щодо спадкового майна, у тому числі, передбачених ст. 74 СК України, немає. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з 1/3 частки в праві спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого 26.03.1999 р. Відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва (розпорядження № 22188 від 26.03.1999 р.). Однак, зазначене свідоцтво про право власності на частку квартири, [PERSON] позивачу за життя не передавала. В зв`язку з чим, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Жерліциної О.В. від 12.10.2017 р., відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку в праві спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що позивачем не подані документи, що підтверджують право власності спадкодавця на зазначене вище майно, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 12.10.2017 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 10.11.2017 р., відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жерліцина Олена Володимирівна, про визнання права власності на 1/3 частку в праві спільної часткової власності на квартиру. Ухвалою суду від 05.12.2018 р., постановленою на місці та занесеною до журналу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON] . Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином. 13.02.2018 р. до суду від представника Київської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить прийняти рішення на підставі поданих сторонами доказів згідно чинного законодавства та слухати справу за відсутності представника Київської міської ради. Третя особа приватний нотаріус КМНО Жерліцина О.В. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 10.10.2019 р. до суду надійшло клопотання, відповідно до якого [PERSON] просить справу розглядати без її участі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача, пояснення третьої особи, врахувавши подані клопотання інших учасників справи про розгляд справи за їх відсутності, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [INFO] померла гр. [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована по день смерті за адресою: [ADDRESS] . Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 01.02.2017 р., дата смерті - [INFO] , про що Виконавчим комітетом Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 01.02.2017 р. складено відповідний актовий запис №03. Згідно довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №1697394 від 21.02.2017 р., гр. [PERSON] знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю 01.02.2017 р. Встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області Романченко Л.М. 27.10.2016 р. за реєстровим № 20, згідно якого заповіла [PERSON] , [INFO] , все своє майно. Спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] , позивач прийняла, так як своєчасно подала заяву про прийняття спадщини за заповітом приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Жерліциній О.В., на підставі якої 20.06.2017 р. заведено спадкову справу № 16/2017, номер у спадковому реєстрі № 60819763, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №48139724, виданим 20.06.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жерліциною О.В. Вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частки в праві спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Жерліциної О.В. від 12.10.2017 р., відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку в праві спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що позивачем не подані документи, що підтверджують право власності спадкодавця на зазначене вище майно. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Статтею 1223 ЦК України, визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом ст.ст. 1233, 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно ст. 1235, 1236 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. З наявної в матеріалах справи копії спадкової справи №16/2017, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що позивач [PERSON] своєчасно подала заяву про прийняття спадщини за заповітом приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Жерліциній О.В. Окрім позивача, до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Жерліциної О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , також звернулася гр. [PERSON] , [INFO] . Згідно даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [PERSON] 21.09.2018 р. зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] , в зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] ». Вбачається, що 26.02.2013 р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Пічевською Н.В., зареєстрований в реєстрі за №5-113, яким заповіла гр. [PERSON] , 1991 р.н., належну їй на праві власності частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що 10.10.2017 р. приватним нотаріусом КМНО Жерліциною О.В. повідомлено [PERSON] , що [PERSON] , яка померла [INFO] , залишила заповіт, посвідчений секретарем Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області Романченко Л.М. 27 жовтня 2016 р. за реєстровим №20, яким заповідала все належне їй майно іншому спадкоємцю. Крім того, вбачається, що 11.12.2008 р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лихолат І.П., зареєстрований в реєстрі за №4007, яким належну їй на день смерті частину квартири, на яку вона за законом матиме право, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заповіла своїй онуці [PERSON] , [INFO] . Згідно даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, [PERSON] , 17.02.1994 р. зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] , в зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] ». За змістом ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. З матеріалів справи, встановлено, що заповіт, який складений [PERSON] , посвідчений секретарем Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області Романченко Л.М. 27.10.2016 р. за реєстровим № 20, згідно якого остання заповіла [PERSON] , [INFO] , все своє майно, не оспорювався та не був визнаний недійсним. А отже є чинним. Наявність/чинність заповіту, складеного [PERSON] та посвідченого секретарем Крехаївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області Романченко Л.М. 27.10.2016 р. за реєстровим № 20, підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 48139382 від 20.06.2017 р. Встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належала на праві спільної часткової власності [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] [INFO] ) в рівних долях. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. У відповідності до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Як встановлено судом, позивач, як спадкоємець померлої [PERSON] за заповітом має право на належну їй 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та перебувала у спільній частковій власності трьох осіб, проте не може реалізувати своє право в позасудовому порядку. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом приймається до уваги, що відповідно до пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на майно є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого і визнання права власності. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, набуття позивачем права власності на 1/3 частини спадкового майна, а саме: 1/3 частку в праві спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , стало неможливим шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на зазначену квартиру. За таких умов, вирішення спору можливо лише в судовому порядку, тож позивач обґрунтовано звернулася до суду з відповідним позовом, обравши належний спосіб захисту своїх невизнаних прав. З аналізу ст. 392 ЦК України випливає, що позов про визнання права власності подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності у неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам частини другої статті 16 ЦК. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved