Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач 16 вересня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.1-5). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 червня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством Банком «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON] було укладено кредитний договір за № 061/06-ФЛ, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 20 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 12% річних, строком користування до 10.06.2026 року. Позивач свої зобов'язання виконав, - кредит надав, але [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконав, допустивши прострочення повернення кредитних коштів, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 09.07.2014 року становить 236 234,81 грн., з якої: - строкова заборгованість по основному боргу - 181 862,40 грн.; - прострочена заборгованість по основному боргу - 11 243,65 грн.; - строкова заборгованість по відсоткам - 2 510,34 грн.; - прострочена заборгованість по відсоткам - 3 927,50 грн.; - строкова заборгованість по щомісячній комісії - 303,00 грн.; - прострочена заборгованість по щомісячній комісії - 1 191,00 грн.; - пеня - 35 196,92 грн. В якості забезпечення кредитних зобов'язань між позивачем та [PERSON] 21 червня 2006 року було укладено договір поруки № 061/06/02, відповідно до умов якого вона поручилась за належне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Оскільки відповідачі добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажають, позивач вимушений був звернутись до суду і просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 061/06-ФЛ від 21.06.2006 року в сумі 236 234,81 грн. та судові витрати по справі. У судове засідання позивач в особі свого представника за довіреністю - Тараненко Г.Ю., не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надіслав заяву, в якій представник позивача просить розглядати справу без своєї участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.60). Співвідповідачі у судове засідання не з'явились. Про день, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки в судове засідання не повідомляли. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надсилали. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що16 травня 2006 року до установи ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся [PERSON] із завою на отримання кредиту (а.с.21-24). 21 червня 2006 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір за № 061/06-ФЛ, відповідно до умов якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 20 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 12% річних, строком користування до 10.06.2026 року (а.с.6-10). З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 21 червня 2006 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 061/06/02, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов'язань за кредитним договором 236 234,81 від 21.06.2006 року (а.с.18-19). Позивач умови кредитного договору виконав належним чином, грошові кошти надав. Однак, в порушення умов кредитного договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення сплати кредиту та процентів за користування кредитом, внаслідок чого за ним станом на 09.07.2014 року утворилась заборгованість, що за курсом НБУ (1 долар США = 11,6581 грн.) становить 236 234,81 грн., з якої: - строкова заборгованість по основному боргу - 181 862,40 грн.; - прострочена заборгованість по основному боргу - 11 243,65 грн.; - строкова заборгованість по відсоткам - 2 510,34 грн.; - прострочена заборгованість по відсоткам - 3 927,50 грн.; - строкова заборгованість по щомісячній комісії - 303,00 грн.; - прострочена заборгованість по щомісячній комісії - 1 191,00 грн.; - пеня - 35 196,92 грн. (а.с.14-16). Про наявність заборгованості співвідповідачі повідомлялись вимогами про дострокове повернення кредитних коштів (а.с.62,63). Згідно ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання. Згідно статті 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 553 ЦПК України,за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором з порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька. Відповідно ст. 554 ЦПК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, законними, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму заборгованості в розмірі 236 234,81 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір, і його вимоги задоволені, з відповідачів належить стягнути в рівних частках, на користь позивача судовий збір в сумі 2 362,35 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved