Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач 12.06.19 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, просить визнати за ним право власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] р. померла його матір - [PERSON] . Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої увійшли всі права та обов`язки спадкодавці, серед яких - майнові права на спірний житловий будинок та земельну ділянку (пай) у розмірі 3, 11 га для розширення особистого підсобного господарства. Його спадкові права на безспірну частину спадщини ним було оформлено згідно із заповітом спадкодавці від 02.11.05 р.. На час смерті спадкодавці він та його брат - [PERSON] , який помер [INFO] , - проживали разом із спадкодавицею. Спадщину після смерті матері він прийняв за заповітом належно. Інших спадкоємців немає. Для оформлення своїх спадкових прав він звернувся до нотаріуса, однак, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що за життя спадкодавця не оформила належно свого права власності на спірне майно. Покликаючись на ст. 1216, 1217, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з`явився, хоча належно повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача у судове засідання не з`явивши, хоча відповідач належно повідомлений. Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вважає за можливе справу розглянути по суті у підготовчому судовому засіданні відповідно за ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить висновку про повне задоволення позову з наступних підстав. Та обставина, що [PERSON] - російською мовою - є матір`ю позивача, стверджується копією свідоцтва про народження позивача. Та обставина, що [PERSON] померла [INFO] у с. Вербці Ковельського району Волинської області, стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.12.01 р. Дубівською сільрадою Ковельського району Волинської області. За життя [PERSON] склала заповіт, що посвідчений 28.11.2 000 р., за яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження на користь своїх синів: позивача та [PERSON] в рівних частинах. Згідно з копією довідки № 271 від 04.02.19 р., виданої відповідачем, за давними погосподарської книги № 6 по с. Вербці Ковельського р - ну Волинської області за № 505 за 2001 - 2005 р. р. рахується господарство, головою якого була [PERSON] , а саме: житловий будинок у [ADDRESS] . На момент смерті спадкодавці як [PERSON] , так і позивач проживали за цією ж адресою. Земельна ділянка - приватизована. Заповіт - не змінено і не скасовано. Заповіту від імені [PERSON] , який помер у 2006 р., відповідачем не посвідчувався. А тому в даному випадку спадкування здійснюється за існуючим заповітом спадкодавиці. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповіт є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Позивач прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та розпорядження спірним майном відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.), відтак, суд вважає, що підстав для застосування для вирішення спору положень статей ЦК України в ред. 2004 р., на які покликається позивач, немає. Так, спадкодавиця померла у 2 001 р., а вказаний вище ЦК України набрав чинності лише з 01.01.04 р.. Тому застосуванню підлягають положення ЦК України (в ред. 1963 р.) як такі, що діяли на час виникнення спірних правовідносин. За містом ст. 525 ЦК України (в ред. 1963 р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Як зазначено у ст. 553 ЦК України (в ред. 1963 р.) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого -небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 цього Кодексу). За змістом ст. 524 ЦК України (в ред. 1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно з копією технічного паспорта на спірний житловий будинок, виготовленого 06.03.19 р., самочинного будівництва немає. З матеріалів спадкової справи, заведеної з приводу успадкування спадщини, що відкрилась після смерті спадкодавиці, вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем. Однак, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний вище житловий будинок він не отримав у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на спірне нерухоме майно на ім`я спадкодавиці, з приводу чого нотаріусом було надано позивачеві відповідну відмову. Тобто, позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавиця за життя не зареєструвала своє право власності на спірний житловий будинок. Ст. 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Таким чином, враховуючи, що позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавиці, у встановлені законом строки прийняв спадщину, не має можливості оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку, суд дійшов висновку, що слід визнати за позивачем право власності на спірне спадкове нерухоме майно.

Outcome: approved