Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.06.2019 звернулася до суду із зазначеним позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди, в якому просить: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на її користь страхове відшкодування в розмірі 58341 грн. 66 коп.; пеню в розмірі 15807 грн. 46 коп.; інфляційні втрати в розмірі 5600 грн. 80 коп.; 3% річних в розмірі 1322 грн. 04 коп.; витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2500 грн. 00 коп.; та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди, позивач [PERSON] посилається на наступне. 24.07.2017 приблизно о 08 год. 15 хв. в м. Києві на автодорозі ПСО, на нерегульованому перехресті смт. Баришівка - м. Бориспіль, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Peugeot 307», д.н. [NUMBER] , при виїзді з другорядної дороги на головну, не дала дорогу автомобілю «VW Polo», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (далі - Позивач), яка рухалася по головній дорозі праворуч, в результаті чого сталося зіткнення. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2017 по справі №359/6523/17 винним у ДТП визнано [PERSON] . Постанова набрала законної сили та сторонами не оскаржувалася. Цивільно-правова відповідальність водія «Peugeot 307», д.н. [NUMBER] , застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал страхування» полісом обов`язкового страхування АК/4616157. При цьому, згідно договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №765/16-ДГО/К/ОІ страхова сума була збільшена до 500 000 грн. 25.07.2017 Позивач звернулася до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із повідомленням про ДТП та надала всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування. 03.09.2018 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило часткову виплату страхового відшкодування в розмірі 51 177 грн. 66 коп., з яких 1127 грн. за послуги евакуатора. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виходили з того, що ринкова вартість автомобіля складає 130 030 грн. 66 коп., а вартість автомобіля в пошкодженому стані 78 980 грн. 00 коп. Проте, на думку Позивача, вартість автомобіля в пошкодженому стані визначена Відповідачем у не передбачений законом спосіб. Відповідно до Звіту № 116/07/18 про визначення вартості матеріального збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 27.07.2018 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобілю «VW Polo», д.н. [NUMBER] складає 132 298 грн. 98 коп. При цьому, ринкова вартість автомобіля складає 132 298 грн. 98 коп., а вартість відновлювального ремонту складає 262 377 грн. 20 коп. Відповідно до звіту № 94/04/19 проведеного 23.04.2019 р. вартість автомобіля автомобілю «VW Polo», д.н. [NUMBER] в пошкодженому стані складає 23 906 грн. 66 коп. З урахування викладеного, вважає, що Відповідач зобов`язаний був сплатити їй 108392 грн. 32 коп. (132298,98 - 23906,66), натомість сплатив лише 50050 грн. 66 коп. (за вирахуванням вартості евакуатора 51177,66 - 1127,00), тобто Відповідач повинен сплатити ще 58 341 грн. 66 коп. (108 392,32 - 50 050,66). Крім того зазначає, що відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення витати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка мас право па отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, розмір пені на думку позивача становить 15 807 грн. 46 коп. Зазначає також, що приписи статті 625 ЦК України щодо сплати боржником трьох процентів річних від простроченої суми поширюються на всі види грошових зобов`язань та застосовуються у деліктних зобов`язаннях щодо відшкодування шкоди, що кореспондується із судовою практикою Верховного Суду, викладеною у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 456/3525/15 та від 11.02.2019 у справі № 758/9445/16-ц. Враховуючи наведене, вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити їй 3% річних та інфляційні втрати, що становить 1 322 грн. 04 коп. - 3% річних та 5 600 грн. 80 коп. інфляційних втрат. 26.04.2019 р. між Позивачем та ФОП [PERSON] було укладено Договір № 26/04/2019-ЦС про надання юридичних послуг. Вартість юридичних послуг за даним Договором становить 3000 грн. - складання позовної заяви, 2000 грн. складання відповіді на відзив, 1000 грн. - представництво інтересів замовника в суді та підтверджується квитанцією про сплату коштів та актом виконаних робіт. Крім того зазначає, що оскільки відповідачем добровільно не було відшкодовано завдану Позивачу шкоду, то окрім матеріальної шкоди Позивач також зазнав інших пов`язаних з цим витрат, які підлягають стягненню з Відповідача на підставі ст.22 ЦК України, а саме, 3500,00 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження. У зв`язку із вищевикладеним просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 10.06.2019 зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 11.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21.11.2019 до суду від представника відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» Мамедової І.Р. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог до Страховика відмовити в повному обсязі. У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує на те, що дійсно 24.07.2017 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Peugeot 307, р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який здійснив зіткнення з т/з Volkswagen Polo, р/н [NUMBER] , під керуванням Позивача . Згідно Постанови Бориспільського районного суду м. Києва від 15.09.2017 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Посилається на те, що страховиком було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК4616457, забезпечений т/з Peugeot 307, р/н [NUMBER] , страхувальник [PERSON] , страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн., франшиза за полісом 1000,00 грн. Представник відповідача вказує, що 18.07.2018 (майже через рік після ДТП) до Страховика звернулася Позивач із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку. Відповідач вважає, що Законом покладено обов`язок саме на Страховика встановлювати причини та обставини настання страхового випадку та оцінити розмір збитків. Огляд пошкодженого транспортного засобу проведено представником Страховика 24.07.2018 у присутності Позивача. Згідно звіту № 0262/08/18 від 17.08.2018, складеного оцінювачем [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля Позивача Volkswagen Polo, р/н [NUMBER] , складає 248332,00 грн., ринкова вартість автомобіля Позивача Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] до його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді складає 130030,66 грн. Таким чином, як зазначає представник відповідача, враховуючи, що вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість, тому у відповідності до ст. 30 Закону та Звіту № 0262/08/18, Volkswagen Polo, р/н [NUMBER] , вважається фізично знищеним. Законом, в свою чергу, встановлено порядок виплати страхового відшкодування у випадку фізичного знищення транспортного засобу, ч. 2 ст. 30 якого визначає, що власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Зважаючи на те, що між страховиком та позивачем не було досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування страховиком було проведено оцінку вартості транспортного засобу після ДТП, у зв`язку із чим, посилання позивача на порушення при здійсненні розрахунку страхового відшкодування є безпідставними. Згідно звіту № 02-62/09/18, складеного оцінювачем [PERSON] 28.08.2018, вартість пошкодженого після ДТП автомобіля Volkswagen Polo, р/н [NUMBER] складає 78980,00грн. Отже, як зазначає представник відповідача, розмір шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП був розрахований Страховиком за наступною формулою: 130030,66 грн. (вартість до ДТП) - 78980,00 грн. (вартість після ДТП) = 51050,66 грн. Тому Страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 50050,66 грн. (з урахуванням франшизи), що підтверджує у позовній заяві Позивач, та компенсовано витрати на послуги евакуатора у розмірі 1127,00 грн. Таким чином, на думку представника відповідача, виплата страхового відшкодування здійснена в повному обсязі, у строки, передбачені Законом та укладеним полісом №АК/4616157, отже, підстави для стягнення додаткової суми у розмірі 81071,96 грн. відсутні. Щодо позовних вимог про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, пені та 3% річних, представник відповідача вказує, що страхове відшкодування було виплачене Позивачу в повному обсязі, у встановлені Законом строки на підставі належних документів, отже права позивача жодним чином не порушені. Крім того, на думку представника відповідача, при розрахунку розміру штрафних санкцій позивач допустився помилки із датою початку рахування штрафних санкцій, а отже і з їх розміром, оскільки для прийняття Страховиком рішення щодо страхового відшкодування встановлений 90-денний строк з дня отримання заяви про страхове відшкодування (в даному випадку заяву отримано Страховиком 18.07.2018). Таким чином, на думку представника відповідача, оскільки підстави для задоволення позовних вимог відсутні, тому вимоги про стягнення штрафних санкцій, як похідні, також задоволенню не підлягають. Крім того, представник відповідача щодо стягнення витрат на правничу допомогу вважає, що вони не підлягають відшкодуванню, оскільки представник позивача [PERSON] не є адвокатом, при цьому відшкодуванню підлягають виключно витрати саме на професійну правничу допомогу, яка, в свою чергу, може надаватися тільки адвокатами. Також, представник відповідача посилається на те, що договір про надання юридичних послуг № 26/04/2019-ЦС від 26.04.2019, не містить посилання на реквізити або сторін судової справи, у якій надається правнича допомога, а додані до позовної заяви документи не містять обґрунтованого розрахунку сум, що підлягають стягненню, їх вартості та витраченого часу на їх виконання. З урахуванням вищевикладеного, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 27.11.2019 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач повністю підтримує заявлені позовні вимоги, а твердження представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, позивач вважає безпідставними. Ухвалою суду від 27.11.2019, за клопотанням представника позивача, призначено по справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди, - судову автотоварознавчу експертизу. 30.03.2020 до суду надійшов висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 34009/19-54 від 25.03.2020. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав та обставин, викладених у позовні заяві, відповіді на відзив. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, через канцелярію суду 04.02.2021 подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення позивача, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 24.07.2017 приблизно о 08 год. 15 хв. на автодорозі ПСО, на нерегульованому перехресті смт. Баришівка - м. Бориспіль, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Peugeot 307», д.н. [NUMBER] , при виїзді з другорядної дороги на головну, не дала дорогу автомобілю «VW Polo», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (далі - Позивач), яка рухалася по головній дорозі праворуч, в результаті чого сталося зіткнення. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2017 (справа №359/6523/17) [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні вказаної ДТП встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Встановлено, що у результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «VW Polo», д.н. [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Peugeot 307, р/н [NUMBER] , станом на момент ДТП, була застрахована, згідно полісу АК/4616157в ПрАТ «СК «Арсенал страхування», страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн., франшиза за полісом 1000,00 грн. При цьому, згідно договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №765/16-ДГО/К/ОІ страхова сума була збільшена до 500 000 грн. Зазначені обставини сторонами визнаються та не оспорються. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відноси, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно п. 1 ст. 2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Таким чином, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Згідно ч. 3 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. При цьому, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 по справі №755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно звіту № 0262/08/18 про оцінку колісного транспортного засобу від 17.08.2018, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», вартість КТЗ Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] станом на дату пошкодження становить 130 030,66 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] становить 248332 грн., що перевищує його ринкову вартість. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з матеріалів справи, для визначення вартості транспортного засобу Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] , в пошкодженому стані, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» скористалось інтернет платформою «AUTOonline» компанії «Audatex» та замовило проведення відповідного звіту. Згідно звіту аварійного комісара № 02-62/09/18 від 28.08.2018 максимальна вартість пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] становить 78980 грн. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснено наступний розрахунок суми страхового відшкодування: 130030,66 грн. (ринкова вартість ТЗ до ДТП) - 78980,00 грн. (ринкова вартість ТЗ після пошкоджень у ДТП) - 1000,00 грн. (сума франшизи) = 50050,66 грн. Сума компенсації витрат на послуги евакуатора становить 1127,00 грн. 03.09.2018 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було сплачено позивачу страхове відшкодування та компенсацію витрат на послуги евакуатора у сумі 51177,66 грн., що підтверджується даними дублікату квитанції від 03.09.2018 № 73243261. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 27.11.2019, за клопотанням представника позивача [PERSON] , призначено по справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди, судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 25.03.2020 № 34009/19-54, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження 24.07.2017 внаслідок ДТП, що дорівнює його дійсній ринковій вартості на момент пошкодження, складала 125886,60 грн., вартість автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] в пошкодженому стані складала 23627,10 грн. Варість відновлювального ремонту автомобіля становить 256801,41 грн. Отже, враховуючи викладене, автомобіль Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] вважаться фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу, перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 25.03.2020 № 34009/19-54, складений за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, містить докладний опис проведених дій, відповідає Методиці автотоварознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, є обґрунтованим, та є таким, що може бути взятим судом до уваги при вирішенні даної справи по суті, та покладений в основу рішення. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», різниця між вартістю транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , до та після дорожньо-транспортної пригоди складає: 125886,60 грн. (ринкова вартість КТЗ до пошкодження) - 23627,10 грн. (ринкова вартість КТЗ в пошкодженому стані) = 102259,50 грн. Отже, загальний розмір матеріальних збитків в результаті пошкодження транспортного засобу - автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, становить 102259,50 грн. При цьому, як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило позивачу [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 50050,66 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь позивача необхідно стягнути страхове відшкодування в розмірі 51208,84 грн. (102259,50 грн. (загальна вартість матеріального збитку) - 50050,66 грн. (страхове відшкодування відшкодоване страховиком) - 1000,00 грн. (сума франшизи)). Що стосується стягнення з відповідача пені, 3 % річних та суми інфляційних збитків, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При вирішенні спору суд також враховує наступне. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові № 6-282 цс17 від 07 червня 2017 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, згідно зі ст. 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Відповідно до ч.1 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Зі змісту ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України випливає, що грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. З врахуванням задоволеної суми страхового відшкодування, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних, пені та інфляційного збільшення боргу. Проте, враховуючи, що в ході судового розгляду суму страхового відшкодування встановлена менша, ніж була заявлена позивачем, тому судом було проведено відповідний розрахунок. Разом з цим, оскільки страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, суд враховуючи дату подання заяви - 18.07.2018, приймає до уваги період розрахунку, а саме: пеня за період з 16.10.2018 по 06.06.2019, 3% річних за період 16.10.2018 по 06.06.2019, інфляційні витрати за період з 16.10.2018 по 06.06.2019. Таким чином, розмір пені за період з 16.10.2018 по 06.06.2019 становить 11710,50 грн. Розмір 3% річних за період з 16.10.2018 по 06.06.2019 становить 981,0 грн., Інфляційне збільшення: 3313,24 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь позивача 2500,00 грн. витрат на проведення оцінки вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (звіт від 27.07.2018 № 116/07/18), то такі вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 139 ЦПК України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Таким чином ЦПК України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі. Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення проведення оцінки вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу та отримання звіту від 27.07.2018 № 116/07/18 відбулося за ініціативою [PERSON] до звернення до суду з позовом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на підготовку оцінки вартості збитку. Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 824/647/19-а. При цьому, позивачем [PERSON] сплачено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз 3925,00 грн. вартості проведення судової автотоварознавчої експертизи, що підтверджується актом від 25.03.2020 № 34009/19-54. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із проведенням експертизи. Таким чином, з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь позивача підлягає стягненню 3925,00 грн. вартості проведення судової автотоварознавчої експертизи. Позивач також просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Таким чином, для наявності підстав для стягнення витрати на правничу допомогу, особа, яка надає таку допомогу повинна перебувати в статусі адвоката. Разом з цим, в матеріалах справи міститься договір № 26/04/2019-ЦС про надання юридичних послуг від 26.04.2019, з якого вбачається, що правову допомогу позивачу надавав ФОП [PERSON] . При цьому доказів про перебування його у статусі адвоката матеріали справи не місять. Отже, вимог про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не було доведено, що така допомога надавалась адвокатом. Щодо стягнення на користь позивача суму сплаченого судового збору судом зазначається наступне. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 810,73 грн., що підтверджується квитанцією від 07.06.2019, тобто 1 відсоток від ціни позову у розмірі 81071,96 грн. Разом з цим, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на загальну суму 67212,24 грн., у зв`язку з чим сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог становить 768,40 грн., тобто 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial