Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.02.14 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] (а.с. 2-7), заявами від 24.04.14 року (а.с.50-56), від 02.06.14 року (а.с.66-74), 27.08.14 року (а.с.127-135), від 06.10.14 року (а.с.175-183) уточнювала позовні вимоги та останньою заявою пред'явила позов до відповідачів - [PERSON], [PERSON], Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Зеленодольської міської ради, виконавчого комітету Зеленодольської міської ради про порядок визначення виховання та спілкування з малолітньою дитиною. Позов обґрунтовано тим, що вони з відповідачем [PERSON] перебували у шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON], який на даний час проживає з нею, рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини, відповідач [PERSON] зловживав спиртним, викрадав сина, передавав на руки незнайомим їй людям, під час побачень з сином водив грати на ігрові автомати, водив у бари, з січня 2007 року до 15.09.11 року ухилявся від спілкування з сином, а 15.09.11 року викрав дитину привів о 19-15 годині, син розказав, що відповідач кормив його морозивом, показував журнали з оголеними жінками та чоловіками, після чого 16.09.11 року син захворів, не пішов до школи. Вона зверталась до опікунської комісії з заявою про захист своїх прав, однак на засіданні опікунської ради 19.09.11 року прийнято рішення про визначення час побачення відповідача з сином, при цьому всі її зауваження щодо негативної поведінки відповідача не враховані. Вважає, що дане рішення прийнято формально і воно може зашкодити її дитині, тому вона зверталась до прокуратури зі скаргою на вказане рішення, проте отримала відповідь, що вона може звернутись до суду. Після цього відповідач запевнив її, що не буде кормити сина морозивом, не буде спілкуватись з сином у п'яному вигляді, показувати журнали сумнівного характеру, буде спілкуватись з сином у її присутності. З 2011 до 27.12.13 року відповідач не спілкувався з сином, а 27.12.13 зателефонував та повідомив про наявність рішення райдержадміністрації про те, що він має право на спілкування з сином. Вона з даним рішенням не згодна, так як воно прийнято у її відсутності, не враховано характер роботи відповідача, відсутність освіти для здійснення оздоровлення. Постановою КМУ від 24.09.08 року № 866 на яку послалась комісія визначені права органу опіки та піклування в частині координації діяльності стосовно прав дітей-сиріт, а їх дитина не є сиротою, не позбавлена батьківського піклування, постанова не передбачає права надання дозволу на побачення в нічний час, не зазначено де саме дитина буде в нічний час, п. 4.2, на який посилається комісія взагалі не існує, з нею бесіду не проведено, умови життя дитини не обстежено, не складено відповідний акт, на засіданні комісії присутні члени, які не є членами комісії, на протоколі стоїть печатка відділу діловодства, положення про комісію підписав не голова райдержадміністрації, а керівник апарату [PERSON], тому вважає рішення комісії передчасним, необґрунтованим, а тому висновок є протиправним та має бути скасованим. Просила суд визначити порядок спрілкування [PERSON] з сином [PERSON], 2004 року народження та встановити дні та час для спілкування між сином та батьком з відвідуванням дитиною місця проживання батька в присутності матері у суботу та неділю з 15-00 до 18-00 години два рази в місяць,, визнати протиправними дії Зеленодольської міської ради у визначенні порядку спілкування з дитиною, що виразилось у розгляді скарги про порядок спілкування батьків з дитиною під час розгляду справи у суді, визнати протиправним та скасувати рішення виконкому від 20.09.11 року № 231-2.2. Відповідачем [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною (а.с.82-83), який обґрунтовано тим, що вони з позивачкою є батьками неповнолітнього [PERSON], який проживає з матір'ю, він звертався до виконкому Зеленодольської міської ради з заявою про визначення часу побачень з сином, виконавчим комітетом прийнято відповідне рішення від 20.09.11 року, позивачка рішення не виконувала, тому 29.11.13 року він звернувся з заявою до районної комісії з питань захисту прав дітей Апостолівської райдержадміністрації і рішенням комісії від 12.12.13 року йому надано дозвіл на побачення та спілкування з сином щосуботи, вказані рішення позивач не оскаржила, тому вони є обов'язковими до виконання, однак позивач продовжує чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. На підставі 141, 150, 157, 155, 153 СК України, Декларації прав дитини, просив суд зобов'язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON] та визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні сина, а саме: щосуботи з 10-00 ранку до 10-00 ранку неділі, та по декілька днів в канікулярний період та святкові дні для відпочинку і оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір'ю дитини, стягнути моральну шкоду та судові витрати. Крім того, відповідачем [PERSON] подано заперечення проти первісного позову, які обґрунтовані тим, що заявлені позивачкою вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, вони дійсно є батьками неповнолітнього [PERSON], який проживає з матір'ю, він звертався до виконкому Зеленодольської міської ради з заявою про визначення часу побачень з сином, виконавчим комітетом прийнято відповідне рішення від 20.09.11 року, позивачка рішення не виконувала, тому 29.11.13 року він звернувся з заявою до районної комісії з питань захисту прав дітей Апостолівської райдержадміністрації і рішенням комісії від 12.12.13 року йому надано дозвіл на побачення та спілкування з сином щосуботи, вказані рішення позивач не оскаржила, тому вони є обов'язковими до виконання, однак позивач продовжує чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, згідно ст.. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, згідно ст.. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки мають рівні права і обов'язки щодо своїх дітей, згідно ст.. 15 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.. 141, 150, 155, 153 СК України просив у позові [PERSON] відмовити (а.с.102-104). Відповідачем [PERSON] подано заперечення проти первісного позову, які обґрунтовано тим, що він не є родичем відповідача [PERSON], він не розробляв проект положення, а лише погоджував його як керівник апарату, Положення про комісію з питань захисту прав дитини, затверджене розпорядженням голови райдержадміністрації від 19.11.2008 року № 508-р-08 і викладене у додатку правомірно підписано ним, згідно чинного законодавства. Гербовою печаткою засвідчуються підписи голови райдержадміністрації, або особи, яка його замінює, печатка відділу діловодства ставиться на копіях документів, що відсилаються у відповідні установи. Тому протокол № 12 засідання комісії з питань захисту прав дітей від 12.12.13 року, який підписано двома посадовими особами райдержадміністрації, а саме заступником голови райдержадміністрації та секретарем комісії повинні засвідчуватись не гербовою печаткою, а печаткою відділу діловодства райдержадміністрації. Просив врахувати викладені у запереченні доводи та визнати його неналежним відповідачем. Відповідачем Зеленодольською міською радою надано заперечення проти позову, які обґрунтовані тим, що Зеленодольська міська рада не приймала рішення від 20.09.11 року № 231-2.2 «Про визначення часу побачення з дитиною», тому не є належним відповідачем, по суті позову підтримує пояснення виконавчого комітету Зеленодольської міської ради. Просили справу розглянути у їх відсутності, в задоволенні позову відмовити. Відповідачем виконавчим комітетом Зеленодольської міської ради надано заперечення проти позову, які обґрунтовані тим, що рішення виконавчого комітету від 20.09.11 року № 231-2.2 «Про визначення часу побачення з дитиною» є законним, таким, що не є шкідливим для морального виховання малолітньої дитини та прийнято без порушення ст.. Конвенції про права дитини. Дане рішення приймалось на підставі поданих документів та заяви гр.. [PERSON], на засіданні опікунської ради заслухано обох батьків, позивачка сама запропонувала побачення батька з сином щосуботи з 10-00 години до 20-00 години. У зв'язку з надходженням скарги [PERSON] на дії матері з якою проживає дитина, було заплановано розгляд скарги з метою з'ясування причин невиконання рішення органу та піклування, а не встановлення порядку спілкування батька з дитиною. Просили справу розглянути у їх відсутності, в задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала і просила в його задоволенні відмовити в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечував. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечував, зустрічний позов просив задовольнити з підстав, вказаних у зустрічній позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти первісного позову заперечував, зустрічний позов просив задовольнити з підстав, вказаних у зустрічній позовній заяві. У судовому засіданні відповідач [PERSON] просив визнати його неналежним відповідачем, врахувати письмові заперечення. У судовому засіданні представник Апостолівської райдержадміністрації проти задоволення первісного позову заперечувала, оскільки рішення комісією прийнято в межах повноважень, позивачку повідомлено про засідання в телефонному режимі, заяв про перегляд рішення комісії позивач не надавала, дитина має право на спілкування з обома батьками. Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 14.07.2001 року, є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], на даний шлюб розірваний 11 грудня 2007 року про що у відділі РАГС Апостолівського управляння юстиції був зроблений запис за №251, дитина [PERSON] поживає з позивачкою [PERSON], рішенням Апостолівського районного суду в справі №2-1453/2006 року від 07 грудня 2006 року з [PERSON] було вирішено стягувати для виховання малолітнього сина кошти в розмірі 1/2 частині всіх видів заробітку, але не менше 30% неоподаткованого мінімуму для громадян відповідного віку. Дані обставини визнані сторонами, а тому, згідно ст.. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 Сімейного Кодексу України). Статтею 155 Сімейного Кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Положеннями ст. 157 Сімейного Кодексу України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Рішенням виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 20.09.2011 року № 231-2.2 визначено [PERSON] час для побачення з сином [PERSON] щосуботи з 10-00 до 20-00 години (а.с.12). Дане рішення [PERSON] було оскаржено прокурору Апостолівського району і за результатами розгляду скарги позивачці роз'яснено звернутись до суду (а.с.13,14). Рішенням комісії з питань захисту прав дітей Апостолівської райдержадміністрації від 12.12.13 року надано дозвіл гр.. [PERSON] на побачення і спілкування з малолітнім сином [PERSON] щосуботи з 10-00 години ранку до 10-00 години ранку у неділю, та по декілька днів в канікулярний період та святкові дні для відпочинку і оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір'ю дитини (а.с.15). Згідно ч. 2 ст. 158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. З заявами про перегляд вказаних рішень до виконавчого комітету Зеленодольської міської ради або до Апостолівської райдержадміністрації позивачка [PERSON] не зверталась. При цьому, самі по собі рішення комісії не порушують прав позивачки, оскільки в них зазначено про порядок та спосіб участі у спілкуванні з дитиною не її а [PERSON] за попередньою домовленістю з матір'ю. Згідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Таким чином, законодавством не передбачено звернення того з батьків, з ким проживає дитина з позовом про визначення способу спілкуванні іншим з батьків з дитиною, також не передбачено оскарження рішення органу опіки та піклування до суду за позовом того з батьків, з ким проживає дитина. Розпорядженням голови райдержадміністрації від 19.11.08 року затверджено положення про комісію з питань захистку прав дитини (а.с.18-21), згідно п. 4.2 комісія розглядає питання, у тому числі спірні, які потребують колегіального вирішення, зокрема - участь одного з батьків у вихованні дитини, що і було зроблено на засіданні 12.12.13 року по заяві [PERSON], батька дитини щодо участі у вихованні дитини. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON], звернувшись до суду з позовом про визначення порядку спілкування з [PERSON] з дитиною, визнати протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 20.09.11 року № 231-2.2 та визнати протиправним та скасувати п. 1 вирішальної частини протоколу № 12 засідання комісії з питань захисту прав дітей Апостолівської райдержадміністрації від 12.12.13 року позивач [PERSON] обрала спосіб захисту своїх інтересів, такий що не відповідає законодавству, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Позовні вимоги до відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки він є неналежним відповідачем, розпорядження голови райдержадміністрації від 19.11.08 року, яким затверджено положення про комісію з питань захистку прав дитини (а.с.18-21) в порядку адміністративного судочинства позивач [PERSON] не оскаржила. Позовні вимоги [PERSON] щодо визнання протиправними дій Зеленодольсьької міської ради у визначенні порядку спілкування одного з батьків з малолітньою дитиною, що виразилось у розгляді скарги про порядок спілкування з малолітньою дитиною під час розгляду справи в суді, задоволенню не підлягають, оскільки згідно ст.. 19 СК України у разі звернення до суду з позовом орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви, однак згідно інформації про проведену роботу з гр.. [PERSON] відносно виконання рішення виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 20.09.11 року № 231-2.2, питання про порядок участі батька у спілкуванні з дитиною не вирішувалось (а.с.89, 90). Позовні вимоги по зустрічному позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною, її вихованні та стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Згідно із ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. На батьків, котрі проживають окремо, покладено обов'язок брати участь у вихованні дитини і вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст.157 СК України). Згідно із вимогами ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися усупереч інтересам дитини (ст.155 СК України). Згідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Твердження [PERSON] про те, що позивачем по зустрічному позову [PERSON] не надано доказів на підтвердження того факту, що вона ухилялась від виконання рішення органу опіки, суд відхиляє, оскільки актом від 07.06.14 року складеним секретарем опікунського комітету Зеленодольської міської ради підтверджено, що 07.06.14 року, тобто у суботній день. При виході з гр.. [PERSON] за місцем проживання [PERSON] двері ніхто не відчинив(а.с.107). Пред'явлення первісного позову самою [PERSON] про визначення порядку спілкування [PERSON] з дитиною у її присутності, скасування рішень органу опіки та піклування, заперечення її в судовому засіданні також свідчать про відсутність її згоди на виконання рішень органу опіки та піклування. Покази свідків [PERSON], матері позивачки [PERSON], та свідка [PERSON], сестри позивачки [PERSON] в тій частині, що відповідач [PERSON] зловживає спиртним, що він викрадав дитину, завдав дитині тілесних ушкоджень суд відхиляє, як неналежні докази, оскільки вказані обставини є підставою для поставлення питання про позбавлення батьківських прав, чого позивачкою [PERSON] здійснено не було. Покази свідків [PERSON], матері позивачки [PERSON], та свідка [PERSON], сестри позивачки [PERSON] в тій частині, що при спілкуванні з дитиною відповідач [PERSON] водить його на ігрові автомати, купує шкідливу їжу, показує журнали сумнівного характеру, чим відповідач наносить шкоду дитині, суд вважає недостатніми доказами на підтвердження факту негативного впливу особистого спілкування батька з дитиною, оскільки вони свідками вказаного не були, між свідками та відповідачем [PERSON] склались неприязні стосунки, а інших доказів на підтвердження цього факту позивачка не надала. Надану позивачкою [PERSON] розписку від 01.02.07 року про те, що позивач забирав дитину з дитсадка, вчиняв скандали при дитині суд відхиляє як неналежні докази, оскільки в судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що писав вказані розписки під тиском та з метою отримати можливість побачити сина, забираючи його з дитсадка. Це твердження підтверджується тим, що позивач [PERSON] збирала пояснення з вихователів дитсадка (а.с.9). А також тим, що в це й же день відповідачем [PERSON], складено розписку про те, що він домовився з [PERSON] про дні та години побачення з сином (а.с.11). Тому, враховуючи, що належних і достатніх доказів того, що особисте спілкування батька з сином завдає шкоди інтересам дитини в судовому засіданні не надано, відповідач по зустрічному позову [PERSON] ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування від 20.09.11 року, рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 12.12.13 року (а.с.15) надано дозвіл [PERSON] на побачення і спілкування з сином у визначені дні, а отже вказаний спосіб участі батька у вихованні сина відповідає інтересам дитини, позивач по зустрічному позову [PERSON] забезпечений житлом в якому для сина [PERSON] є окрема кімната (а.с.36,39), характеризується за місцем проживання та роботи позитивно (а.с.38,40, 41, 42), враховуючи вік дитини, суд приходить до висновку, що позов зустрічний в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу його участі у вихованні сина, а саме: щосуботи з 10-00 години ранку до 10-00 години ранку неділі, та по декілька днів в канікулярний період та святкові дні для відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір'ю дитини - слід задовольнити. Доказів спричинення моральної шкоди позивачем по зустрічному позову [PERSON] суду не надано, по справам даної категорії відшкодування моральної шкоди не передбачено, з вимогами про захист честі та гідності позивач [PERSON] до суду не звертався, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити. Не підлягають задоволенню також і вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки адвокат [PERSON] брав участь у процесі як представник сторони, а не як особа, яка надає правову допомогу. На підставі викладеного, у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial