Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] 27.12.2019 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача, Кілійської міської ради Одеської області з вимогою встановити факт проживання за однією адресою та встановлення факту належності та визнати право власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати [PERSON] , яка на день смерті зареєстрована за місцем проживання була [ADDRESS] , проживала за адресою [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається: з земельної ділянки площею 2,83 га, яка розташована на території Кілійської міської ради та яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, [PERSON] є сином [PERSON] та в порядку ст.1261 ЦК України є спадкоємцем, за законом, після померлої [PERSON] . Мати позивача [PERSON] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак на день смерті фактично проживала за адресою: [ADDRESS] разом із позивачем, [PERSON] , який здійснював похорон, та обробляв прилеглу земельну ділянку до його будинку. Факт проживання спадкодавця, [PERSON] , та позивача, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджено актом депутата [PERSON] від 18.12.2019 року. Земельна ділянка площею 2,83 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, належна спадкодавцю, [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №493420, виданого 18 жовтня 2001 року Кілійською міською радою Кілійського району, Одеської області, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю № [NUMBER] , кадастровий номер 5122310100:01:007:0075. Вказаний державний акт при житті спадкодавця було втрачено, таким чином правовстановлюючий документ, відсутній. Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачової Н.М., позивачу було надано роз`яснення за №203/01-16 від 23 травня 2019 року, у якому приватний нотаріус роз`яснила, щодо не прийняття спадщини позивача, [PERSON] після померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до чого рекомендувала звернутись до суду. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої він просить справу розглядати за його відсутності, а також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Кілійської міської ради Одеської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з?явився, до канцелярії суду надійшла заява від представника Кілійської міської ради , відповідно до якої він просить розглянути справу його присутності заперечень проти позову немає. На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області 05.05.2014 року, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис 256. З довідки про зняття з реєстрації місця проживання № 48, виданої 20.02.2019 року вбачається, що [PERSON] знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] у зв?язку із смертю з 02.05.2014 року. З акту депутата Кілійської ОТГ [PERSON] , складеного 23.12.2019 року, вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті проживала разом із своїм сином, [PERSON] , 1963 року народження за адресою: [ADDRESS] , який доглядав та піклувався за нею до смерті, проводив похорон після смерті. [PERSON] на день смерті проживала разом із своїм сином, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кілійським міськбюро ЗАГС Одеської області, [PERSON] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаться таким, що прийняв спадщину. З огляду на досліджені письмові докази суд визнає доведеним факт проживання спадкодавця [PERSON] з своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та є таким, що прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 493420, [PERSON] на підставі рішення виконкому Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 19.07.2001 року № 159 передану у приватну власність земельна ділянка площею 2,83 га, яку надано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Кілійської міської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3196. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5113108662019 від 24.12.2019 року, земельна ділянка площею 2,8279 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , кадастровий номер: 5122310100:01:007:0075 на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі рішення виконкому Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області № 159 від 19.07.2001 року. Згідно повідомлення № 27/01-16 від 12.03.2020 року, наданого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачовою Н.М., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась, в передбачений законом термін ніхто не звертався. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з пунктом «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-31/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Дослідивши письмові докази, надані позивачем, враховуючи наведені норми цивільного законодавства, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання спадкодавця та позивача за однією адресою, встановлення факту належності та визнання права власності на земельну ділянку, площею 2,83 га, після померлої [INFO] [PERSON] в порядку спадкування за законом,обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved