Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 12643 (дванадцять тисяч шістсот сорок три) гривні 96 копійок, посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] 25 жовтня 2005 року був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 2575 (дві тисячі пятсот сімдесят пять) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В звязку з несвоєчасним поверненням кредитних коштів та несплатою відсотків за користування кредитними коштами, ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушене було звернутися до суду з даним позовом. Проте, в ході розгляду зазначеної справи було встановлено, що 12 квітня 2015р. [PERSON] померла. Правонаступником померлої є її син відповідач [PERSON], а тому, на думку позивача, зобовязаний задовольнити вимоги кредитора. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 25 жовтня 2005 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 2575 (дві тисячі пятсот сімдесят пять) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобовязався, на вимогу банку, виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених ним договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У порушення умов кредитного договору, [PERSON] зобовязання за кредитним договором не виконала, не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, а тому позивач був вимушений звернутись до суду про стягнення заборгованості. Згідно Статуту Публічного акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» за рішенням загальних зборів від 30 квітня 2009 року назву з Закритого акціонерного товариства змінено на [PERSON] акціонерне товариство, та воно є правонаступником всіх прав та обов'язків. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, крім того згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Проте, у судовому засіданні було встановлено, що 12 квітня 2015 р. [PERSON] померла (актовий запис про смерть №4201, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 14 квітня 2015р.), а зобов'язання щодо повернення кредиту нею виконані не були. Згідно ст. 1268 ЦК У країни спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно ст. 1269 ЦПК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом було витребувано спадкову справу №543/2015, щодо майна [PERSON], з якої вбачається, що спадкоємцем (правонаступником) померлої 12 квітня 2015р. [PERSON] є її син - відповідач [PERSON], якого у судовому засіданні 10 листопада 2017р., ухвалою суду на місці було залучено до участі у справі в якості правонаступника [PERSON]. 28 лютого 2018 р. представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства [PERSON] банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 25 жовтня 2005 року в розмірі 12643 (дванадцять тисяч шістсот сорок три) гривні 96 копійок з яких: 825,40 гривень - заборгованість за кредитом; 11818,56 гривень - заборгованість за відсотками та судовий збір у розмірі 1600 гривень. Відповідно до статей 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обов'язки що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права, 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше те встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти , пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якою перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов'язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має предявити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Поняття «строк пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред'явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з ч.4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено попоною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов'язаннями, а також припинення таких зобов'язань. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред'явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред'явлення таких вимог застосовується і до кредитних зобов'язань. Такі висновки застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, з яким погодилась [PERSON] Верховного Суду (постанова від 17 квітня 2018 року у справі № 14-53цс 18) Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постановах Верховного Суду. Отже, оскільки у зв'язку ті смертю [PERSON] зобов'язання за кредитним договором включаються до складу спадщини, яку прийняв відповідач [PERSON], строк пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентується статтями 1281 і 1282 ЦК України. У судовому засіданні було встановлено, що вимогу до спадкоємця банк не надсилав, з позовом до суду банк звернувся 31 травня 2017 р., заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути заборгованість за кредитним договором зі спадкоємця банк надав до суду 28 лютого 2018 р., тоді як кредитор - [PERSON] померла 12 квітня 2015 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач - Акціонерне товариство [PERSON] банк «Приватбанк» пропустив строк пред'явлення вимоги до спадкоємця, що прийняв спадщину, передбачений статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою тієї статті позбавляє його права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду № 61- 21092ск18 від 03 жовтня 2018 року. При таких обставинах, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed