Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач 25.11.2014 року звернувся до Кілійського районного суду одеської області з позовом до Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області про надання додаткового строку, необхідного для звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 31.01.2010 року. З позовної заяви вбачається, що 31.01.2010 року помер дядько (по лінії батька) позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, а саме на земельну ділянку площею 2,59 га, розташовану на території Мирнівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його рідня донька [PERSON]. Однак 02.10.2014 року вона в нотаріальному порядку відмовилась від прийняття спадщини після смерті батька. В встановлений строк позивач не звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, адже на знав, що донька спадкодавця [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. На даний час в позивача виникла необхідність оформити спадщину після смерті дядька. На підставі цього [PERSON] просить надати йому додатковий строк, необхідний для звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 31.01.2010 року. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності. Представник Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази, судом достовірно встановлено: 31.01.2010 року помер [PERSON], про що 01.02.2010 складено відповідний актовий запис № 05, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 212940, виданого 01.02.2010 року Виконавчим комітетом Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області. 26.11.1974 року народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації атків про народження зроблено запис за № 31, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 405806 від 26.11.1977 року. 23.07.1949 року народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], про що 08.08.1949 року в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис № 47, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯФ № 101404 від 08.08.1949 року. 25.08.1942 року народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], про що 26.08.1942 року в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис № 57, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії ЯД № 757797 від 17.03.1954 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В ст. 1262 ЦК України зазначено, що \~у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 2 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. З довідки № 523 від 26.09.2014 року, виданої Виконавчим комітетом Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області, вбачається, що дядько [PERSON] [PERSON], [INFO], який помер 31.01.2010 року, постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], на день його смерті разом з ним за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований та не проживав. Відповідно до заяви про відмову від спадщини від 02.10.2014 року, засвідченої секретарем виконавчого комітету Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області, зареєстрованої в реєстрі за № 35, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за законом після смерті її батька [PERSON], померлого 31.01.2010 року. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З інформаційного листа за вих. № 354/01-16 від 23.10.2014 року, вбачається, що приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлого 31.01.2010 року, у звязку з пропущенням шестимісячного строку для звернення до нотаріуса щодо прийняття спадщини. Відповідно ч. 1,3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим надати позивачу додатковий строк, необхідний для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 31.01.2010 року.

Outcome: approved