Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 23 червня 2020 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Броварська міська рада Київської області Орган опіки та піклування, про надання тимчасового дозволу на в`їзд (виїзд) дитини на тимчасово окуповану територію України без згоди батька, вказавши на підтвердження своїх вимог, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [INFO] шлюбу народився син [PERSON] . 15 червня 2012 року рішенням Кіровського районного суду м.Донецька шлюб було розірвано та відновлено позивачу дошлюбне прізвище - [PERSON] . У зв`язку з проведенням антитерористичної операції позивач разом з сином переїхала проживати у м.Бровари, Київської області. Позивач має намір для періодичного відвідування близьких родичів, друзів, власного домоволодіння, разом з сином виїжджати на тимчасово окуповану територію України. Просить позивач надати малолітньому [PERSON] , [INFO] дозвіл на тимчасовий в`їзд (виїзд) на тимчасово окуповану територію України без згоди та супроводу батька [PERSON] . 23 червня 2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 24 червня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено підготовче засідання на 23 липня 2020 року. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Інших клопотань від сторін не надійшло, справу призначено до судового розгляду на 04 серпня 2020 року. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав. Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи Броварської міської ради Київської області Органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, надав суду висновок, в якому повідомив позивача [PERSON] про необхідність інформування служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області про повернення дитини в Україну протягом місяця з дня в`їзду в Україну та про відповідальність, передбачену частиною 7 ст. 184 КУпАП за умисне порушення встановленого законом обмеження щодо перебування дитини за межами України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню за наступними підставами. Суд встановив, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [INFO] шлюбу народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14.05.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку (а.с.14). Відповідно рішення Кіровського районного суду м.Донецька від 15 червня 2012 року шлюб розірвано та відновлено позивачу дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с.18). Відповідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25.02.2015 року № 3250-2545 [PERSON] фактично проживає/перебуває за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.03.2017 року № 3250-5375 [PERSON] фактично проживає/перебуває за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно довідки Броварської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 [PERSON] , [INFO] навчається в 7-В класі Броварської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 Броварської міської ради Київської області з 04 вересня 2014 року (а.с.21). Позивач має намір для періодичного відвідування близьких родичів, друзів, власного домоволодіння, разом з сином виїжджати на тимчасово окуповану територію України. У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною 2 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв`язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII. Частина 2 статті 3 зазначеного Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Зазначені правила затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57. Згідно п. 3, 4 даних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків Згідно з пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого Наказом Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 222ог від 14 квітня 2017 року в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Згідно з пунктом 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України. Звертаючись з позовною заявою, [PERSON] просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд та в`їзд її неповнолітньому сину - [PERSON] , [INFO] на переміщення через лінію зіткнення без дозволу та супроводу батька, [PERSON] , тобто вимоги зводяться на отримання дозволу на виїзд не за межі України, а переміщення в межах України. Діючими Законами України такі обмеження на пересування громадян України в межах території України не передбачені, а тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позову. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладенного,

Outcome: approved