overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач 22 червня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2002 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з листопада 2013 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2002 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис за №747 /а.с.18-19/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.20/. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з листопада 2013 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач 22 червня 2016 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з 12 червня 2016 року, причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя різні погляди на сімейне життя. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, справу просить розглядати у її відсутність. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище набуте в шлюбі- [PERSON]. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що з позовом згоден. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за можливе позов задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.01.2015 року /а.с.6/. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя різні погляди на сімейне життя. Як слідує із заяви позивача, сімейно-шлюбні відносини припинені з 12 червня 2016 року. Спору про поділ майна подружжя між сторонами немає. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач 22 червня 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому згідно уточнень вказав, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2006 року по 17 листопада 2014 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні батька. Позивач просич стягувати з відповідача аліменти у розмірі 900 грн. щомісячно до повноліття дитини. Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву визнала та не заперечувала проти її задоволення. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2006 року по 17 листопада 2014 року (а.с.4), мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.5/, який проживає збатьком і знаходиться на його утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 900 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], починаючи з 22 червня 2017 року до досягнення ним повноліття, оскільки відповідач, будучи, матір`ю дитини, зобов'язана її матеріально утримувати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 640 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач 22 червня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2006 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з червня 2016 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2006 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 498 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», і після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися цим прізвищем. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з червня 2016 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач 23.01.2014 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сім»ю та ведення спільного господарства. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Примирення не можливе. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві та пояснив, що з березня 2013 р. мешкають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, примирення не можливе. Донька після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні погодилась на розірвання шлюбу та пояснила що з позивачем відсутнє взаєморозуміння, втратили почуття любові та поваги, з березня 2013 р. не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, мешкають окремо, примирення не можливе, донька залишиться проживати з нею. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено що сторони зареєстрували шлюб 22.11.1997 р. Сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони з березня 2013 р. мешкають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і шлюб підлягає розірванню. Сторони досягли згоди, що донька [PERSON] залишиться проживати разом з матір»ю. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач 23.01.2014 року звернулась до суду з цим позовом та просить постановити рішення суду, яким стягнути з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення ним повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем з 1999 року по вересень 2013 року підтримували шлюбні стосунки. Внаслідок спільного проживання мають сина [PERSON], 2001 року народження. З вересня 2013 року відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає. Відповідач офіційно не працює, однак отримує нерегулярні, мінливі доходи, які використовує на власний розсуд. Інших утриманців не має. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що згоден сплачувати аліменти, коли знайде роботу. Сьогодні живе за рахунок пенсії його бабці. Не працює тому, що не хоче, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Інвалідності чи інших утриманців, крім сина, не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] - відповідач по справі, відповідно до копії свідоцтва про народження є батьком неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Киківської сільської ради Новоград-Волинського району № 114 від 21.01.2014 року, син [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 5). Всупереч вимогам ст.180 СК України, [PERSON] в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку змогу, оскільки інвалідності не має, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, що свідчить про його працездатність. Відповідно роз'яснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Також суд приймає до уваги, що відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум станом на 01.01.2014 року на дитину віком до 6-ти років становить 1032 грн., а на дитину від 6-ти до 18-ти років становить 1286 грн. на місяць. Суд, зважаючи на ту обставину, що мінімальний розмір стягуваних аліментів встановлений державою, а також те, що син повністю знаходиться на утриманні позивача, враховуючи скрутне матеріальне становище позивача, яка має на утриманні ще одну дитину, а також те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки є працездатним, стягнення по виконавчим документам на користь інших осіб з нього не проводиться, приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та задовольняє його у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач 23.01.2018 року звернулась до суду з зазначеним позовом (а.с.2,3), який уточнювала (а.с.13-14), посилаючись на наступні обставини. 30.01.2003 року у неї з відповідачем народився син [PERSON]. 03.03.2015 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого подальше життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. З 01.01.2018 року шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, сімейних стосунків не мають, хоча проживають в одній квартирі. Спір щодо поділу спільного майна на теперішній час відсутній. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживають з нею. На підставі наведеного, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Панченко». Ухвалою судді від 05.03.2018 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання на 10.04.2018 року о 15.00 год. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.19). На позовних вимогах наполягає, вказала, що шлюбні стосунки припинені з січня місяця 2018 року, майновий спір відсутній, дитина залишиться проживати з нею. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.18). Позовні вимоги визнає в повному обсязі, зазначив, що дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи заяви сторін, те що відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 30.01.2003 року народився [PERSON], у свідоцтві про народження якого [PERSON] I-КИ № 207605 батьком записаний [PERSON], матірю - [PERSON] (а.с.5). 03.03.2015 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.4). Шлюбно-сімейні відносини припинені з січня місяця 2018 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. Спільне господарство ними не ведеться. Майновий спір на даний час відсутній. Примирення між сторонами неможливе. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач 23.02.2017 р. звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач є батьком дитини, однак матеріальної допомоги на її утримання не надає, дочка живе з матірю і повністю нею утримується. У судовому засіданні позивач підтримала поданий позов, а відповідач погодився сплачувати аліменти на утримання дочки. При цьому позивач пояснила, що працює медичною сестрою у Чернігівській центральній районній лікарні, а відповідач повідомив, що працює у ПП «Торг Авто» (м. Чернігів). Дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] підтверджені належними та допустимими доказами. Як встановлено у ході судового засідання, сторони по справі з 09.10.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії «І-ЕЛ» №089958. /а.с.5/ Згідно свідоцтва про народження серії «1-ЕЛ» №173419 сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.6/ Запис в графі «батько» відповідачем не спростовано. Відповідно даних довідки №83 від 21.02.2017 р. Шестовицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, позивач та її дочка [PERSON] не зареєстровані але проживають разом у [INFO]. /а.с.5/ У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Ураховуючи наведене, з урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоровя, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період від дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Позивач 23.02.2021 року звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 26.12.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини з 09.09.2020 року припинені, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося через систематичні конфлікти, які виникали через відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Вважає, що при таких обставинах збереження шлюбу неможливе. Майновий спір відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 29.06.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с.28). Відповідачу [PERSON] , на зазначений у позові номер мобільного телефону, було направлено смс-повідомлення із відомостями про дату, час та місце судового засідання, яке, як вбачається з довідки про доставку смс, відповідач отримав 08.11.2021 року (а.с.26). Крім того, відповідача повідомлявся про розгляд справи через оголошеня, яке було розміщене на сайті судової влади (а.с.27). Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористалася правом на відзив. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України.\~ Судом встановлено, що сторони 26.12.2007 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 1200 (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.5). Позивач в обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через систематичні конфлікти, які виникали через відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. З 09.09.2020 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть. Примирення між сторонами неможливе, майновий спір відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати разом із позивачем. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. На підставі\~ст.\~141\~ЦПК України,\~суд стягує\~з відповідача\~на користь\~позивача понесений\~нею судовий\~збір (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач 23.02.2021 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 22.09.2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери, протилежні погляди на сімейне життя та часті сварки, що виникали у зв`язку з цим. З 22.05.2020 року вони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, їх шлюб на даний час носить нормальний характер. Примирення між ними неможливе, майнового спору на даний час не виникає, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею. На підставі зазначеного, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 30.03.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, в матеріалах справи наявна її заява, згідно якої просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 18). Відповідача [PERSON] було сповіщено про розгляд справи в порядку прощеного провадження з викликом сторін оголошенням на сайті Судової влади України, згідно вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причина неявки суду не відома. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд на підставі ст.280 ЦПК України розглянув справу заочно. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 22.09.2017 року зареєстрували шлюб у Нікопольському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 512 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (5). Позивач в обґрунтування позову зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери, протилежні погляди на сімейне життя та часті сварки, що виникали у зв`язку з цим. З 22.05.2020 року сторони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, їх шлюб на даний час носить нормальний характер. Примирення між сторонами неможливе, майнового спору на даний час не виникає, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з позивачем. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved