Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.07.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. 03 червня 2015 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Пронозівка Глобинського району Полтавської області по вулиці Грушевського (Жовтнева), буд. 12. Він є спадкоємцем першої черги спадкування майна померлої за законом, який вчасно прийняв спадщину. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині державний нотаріус Градизької держнотконтори [PERSON] відмовила йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Пронозівка Глобинського району Полтавської області по вулиці Грушевського ( Жовтнева), буд. 12, на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, представник третьої особи Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області, Градизької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Надіслали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі в судове засідання не зявився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.\~Про поважність причини неявки суд не інформував, заперечень на позов не надіслав. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 03 червня 2015 року померла [PERSON]. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є її син [PERSON] (позивач у справі) . Згідно інформації наданої державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] після померлої 03 червня 2015 року заведена спадкова справа за № 265 за 2015 рік. Позивач, в установлений строк прийняв спадщину, подавши відповідну заяву. Інші спадкоємці за законом відсутні. Спадщина відумерлою не визнана. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Пронозівка Глобинського району Полтавської області по вулиці Грушевського( Жовтнева), буд. 12, який був збудований спадкодавцем і в якому вона проживала до дня своєї смерті. Державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] постановою від 12 липня 2016 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Пронозівка Глобинського району Полтавської області по вулиці Грушевського, буд. 12, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А,а» було побудовано в 1968 році, сарай літ. «В»- в 1972 році, сарай літ. «Б», сарай гараж, погріб літ. «Г, Гп», сарай літ. «Д» в 1985 році, огорожа №1,№2.. Відповідно до [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську [PERSON] депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім»ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно до довідки № 855 від 18.07.2016 року виданої виконавчим комітетом Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON], яка померла 03 червня 2015 року, дійсно на день смерті проживала та була зареєстрована з 1968 року в с. Пронозівка Глобинського району, Полтавської області по вул. Грушевського (Жовтнева), буд. 12. Згідно довідки № 856 від 18.07.2016 року, виданої виконавчим комітетом Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, за [PERSON], на день смерті, 03 червня 2015 року, згідно записів в погосподарській книзі № 7, особовий рахунок № 0521-1, значилося належне на праві приватної власності майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані в с. Пронозівка, Глобинського району Полтавської області, будинок № 12, по вулиці Грушевського (Жовтнева). Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку по будівництву відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово - комунального господарства Глобинської РДА Полтавської області 18 липня 2016 року № 946/02-04, будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Пронозівка, Глобинського району Полтавської області, по вулиці Грушевського (Жовтнева), буд. 12, суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину, має право на успадкування названого майна за законом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved