Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.03.2017р. звернувся до Березанського районного суду з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 10.09.2004р. померла [PERSON], яка проживала у [INFO] і після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Молодіжна, 48 в с. Коблеве. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та син покійної позивач [PERSON]. На дату смерті [PERSON] обидва спадкоємця проживали та були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавицею. 04.02.1983р. мати позивача [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у міському відділі РАЦСу м. Мурманськ. Після укладення шлюбу мати змінила прізвище з Колеснікової на [PERSON]. Через деякий час подружжя [PERSON] разом з малолітнім [PERSON] переїхали проживати до [INFO]. 09.04.1992р. на підставі рішення виконкому Коблівської сільської ради вітчим позивача відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок по вул. Молодіжна, 20 в с. Коблеве, Березанського району Миколаївської області, свідоцтво виписано на його імя. Але, відповідно до ст22 КпШС України який діяв на той час, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною власністю, кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, тому вказаний будинок є спільною сумісною власністю матері позивача та його вітчима. Відповідно до ст.28 КпШС України, частки подружжя у майні, яке набуте в період шлюбу, є рівними. Те, що набуте в шлюбі майно є спільною сумісною власністю подружжя, встановлено також і ст.ст.60,70 СК України, який діє на теперішній час. Таким чином, матері позивача належала 1/2 частина будинку. Земельна ділянка по вул. Молодіжній, 20 в с. Коблеве, на який знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами також була спільною сумісною власністю матері та вітчима. Рішенням сесії Коблівської сільської ради від 11.11.2005р. №10 нумерація будинку по вул. Молодіжна в с. Коблеве була змінена з №20 на №28. У 2017р. позивач звернувся до Березанської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, але у звязку відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказане нерухоме майно йому було відмовлено у видачі свідоцтва та рекомендовано звернутися до суду. Оскільки Коблівська сільська рада не може видати йому дублікат свідоцтва про право власності на майно у звязку з тим, що у справах сільської ради цей документ відсутній, посилаючись на норми ст.ст.1268, 1270,1278,328,392 позивач просить визнати за ним право власності на ? житлового будинку загальною площею 61,4 кв.м., житловою (основною) площею 38,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по вул. Молодіжна, 48 в с. Коблеве, Березанського району Миколаївської області. в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 10 вересня 2004 року. Сторони в судове засідання не зявились, їх представники надали до суду заяви про розгляд справи в відсутність сторін, при цьому представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, представник відповідача позов визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народився 23.08.1978р. і його матірю в свідоцтві про народження записана [PERSON]. Рішенням Березанського районного суду від 11.01.2017р. встановлено, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], яка померла 10.09.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. З довідки Коблівської сільської ради вбачається, що [PERSON] дійсно постійно проживала та була зареєстрована за адресою [INFO] з 1988р. по день смерті 10.09.2004р.. за цією адресою на день смерті спадкодавиці разом з нею проживали та були зареєстровані чоловік [PERSON] та син [PERSON]. Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок по вул. Молодіжна, 20 в с. Коблеве, 09.04.1992р. видано на імя [PERSON] на підставі рішення виконкому Коблівської сільської ради №11 від 11.02.1992р.. На імя [PERSON] 02.04.1992 р. виготовлено технічний паспорт на будинок по вул. Молодіжна, 48. Рішенням сільської ради №10 від 11.11.2005р. будинку, який знаходиться у власності [PERSON] привласнено юридичну адресу с. Коблеве, вул. Молодіжна, 48. На підставі рішення виконавчого комітету Коблівської сільської ради від 15.05.1997р. №51 [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серії II-МК №038620 на земельну ділянку площею 0,2054га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, яка розташована на території Коблівської сільської ради. Про неможливість видачі дублікату свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 09.04.1992р. на імя [PERSON] через відсутність документа у справах сільської ради, свідчить довідка Коблівської сільської ради. Зі спадкової справи №9/2017 до майна померлої 10.09.2004р. [PERSON] (СР №60179277) вбачається, що спадкова справа заведена 01.02.2017р. за заявою [PERSON]. Згідно ст.22 КпШС України (який діяв на час укладення шлюбу) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У ст.ст.60,70 Сімейного кодексу України, який діє на даний час та діяв на момент смерті спадкодавиці зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, спадковиці належала ? частина будинку по вул.. Молодіжна, 20 в с. Коблеве, Березанського району Миколаївської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч.1,2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем за законом першої черги, який своєчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, тому відповідно до вимог ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину, до складу якої входять, згідно зі ст.1218 ЦК України усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ на підтвердження права власності [PERSON] на 1/2 частину спадкового будинку і видати дублікат правовстановлюючого документу неможливо в звязку зі смертю спадкодавця, на підставі п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно якого видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві, у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку нотаріусом позивачу відмовлено, та розяснено його право на звернення для вирішення даного питання до суду. Крім позивача, спадкоємцем першої черги за законом є відповідач, якому також належить ? частина майна померлої. Зважаючи на те, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом, який прийняв в установлений Законом строк спадкове майно, не може в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу у спадкодавця оформити належним чином своє право на спадковий житловий будинок, він має право набути право власності на спадкове майно на підставі ст.328 ЦК України шляхом захисту свого права відповідно до ст.3 ЦПК України. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved