Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 березня 2015 року звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права приватної власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його матері - [PERSON]. В позовній заяві вказав, що [INFO] року померла його мати [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області. Він є єдиним спадкоємцем спадщини матері за законом, оскільки інші спадкоємці відмовились від спадщини матері, а тому звернувся до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовила у видачі цього свідоцтва, у зв'язку з цим просив позов задовольнити, розглянувши справу без його участі. Представник відповідача - Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього (заява №66 від 03 квітня 2015 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв'язку з цим суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі сторін. При цьому, фіксація судового засідання технічними засобами відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши надані сторонами письмові докази, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим 06 травня 2014 року відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції, актовий запис про смерть №217 від 06 травня 2014 року. Місце відкриття спадщини - с.Серби Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №28/22, площею 0.86 га., яка розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 25 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №804. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не склала, тому відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцями її майна за законом першої черги на момент відкриття спадщини були її діти - позивач [PERSON], а також [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Факт родинних відносин між померлою [PERSON] та позивачем [PERSON], як між матір'ю та сином, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER], виданим 19 жовтня 1970 року Сербівською сільською радою Кодимського району Одеської області. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. З наданих до суду нотаріально засвідчених заяв від 28 січня 2015 року вбачається, що спадкоємці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадкування належної їм за законом частки у спадковому майні померлої матері. Відповідно до ч.1 ст.1273 та ч.1 ст.1275 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини, частка яких переходить до іншого спадкоємця за законом. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] та померла [PERSON] на день смерті останньої постійно проживали разом в одному помешканні - в [ADDRESS], що підтверджується довідками Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області №87 та 88 від 21 січня 2015 року. З цих підстав у відповідності з вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину померлої матері. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Після звернення позивача до нотаріуса з вказаною заявою, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через наявність інших спадкоємців. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім цього, відповідно до ст.392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. На підставі викладеного,

Outcome: approved