Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 березня 2020 року звернувся в суд з цим позовом та наполягав на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували 14 березня 2018 року у Подільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеській області, за актовим записом №60. Свої вимоги мотивував тим, що життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. На даний час вони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сім`ї та примирення є не можливим. Позивач в судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої на задоволенні позову наполягав, на примирення не згоден, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої позов визнала та просила розглянути справу у її відсутність. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 березня 2018 року у Подільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеській області, за актовим записом №60. Від шлюбу дітей не мають. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Мають спільне бажання розірвати шлюб, за обставин, що склалися, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. Згідно з ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім`ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій, з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved