Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивач 28.05.2019 р. звернулась до суду з позовом в якому просила визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] , мотивуючи тим, що вона є власником спірного житлового будинку, у якому зареєстрований відповідач, який на початку 2018 року добровільно, не бажаючи проживати у будинку виїхав, його фактичне місце проживання не відоме. Реєстрації відповідача у будинку чинить їй перешкоди вільно розпоряджатись власністю та змушує нести додаткові витрати. Комунальні платежі, поліпшення житлових умов та збереження стану будинку здійснює лише вона особистими силами та коштами, відповідач участі у вказаному не приймає. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 08.08.2019 року. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Вказав, що є хрещеною матір`ю відповідача, який приблизно два роки тому зібрав свої речі та виїхав до Російської Федерації (приблизно навесні 2017 року), обіцяв приїхати, але в подальшому перестав відповідати, набрав багато кредитів, до неї приходять колектори. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача, їй відомо, що відповідач не проживає у будинку приблизно декілька років, випадків того, що позивач або будь-які інші особи перешкоджали відповідачу користуватись та проживати у будинку їй не відомі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є подругою позивача, їй відомо, що відповідач не проживає в будинку [ADDRESS] , не з`являється там, відомостей про себе не надає, на телефонні дзвінки не відповідає. Вона часто буває в будинку позивача та речей відповідача у ньому не бачила, позивач його з будинку не виганяла. Суд, заслухав вступне слово позивача, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджено договором купівлі-продажу від 14.12.1990 р. (арк. справи 10-11). За вдомостями домової книги для реєстрації громадян за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] у вказаному домоволодінні зареєстрований 12.05.2006 року (арк. справи 12-13). Відповідно до довідки №б/н від 20.05.2019 р. виданої головною квартального комітету №24 за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , який не проживає за вказаною адресою з лютого 2018 року (арк. справи 14). З актів складених сусідами [PERSON] та [PERSON] вбачається, що останні підтвердили, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з зими 2018 року (арк. справи 15-16). Відсутність речей відповідача та його не проживання за вказаною адресою підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . У суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач маючи об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, майно та речі відповідача в будинку відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому будинку з 2018 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 06 листопада 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved