Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач 24 березня 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 17 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено заява-договір на відкриття карткового рахунку № 1357702, згідно умов якого позивач відкрив відповідачу рахунок №26259001520427 в рамках договору про обслуговування особистого зарплатного проекту, відповідно до чинного законодавства, правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк», надав картку та встановив кредитний ліміт на картковий рахунок згідно з наступними умовами: максимальна сума ліміту 10\~000,00 грн., максимальна процентна ставка за користування кредитною лінією 30% річних. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами договору, чим не виконав зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 02.03.2017 р. за договором виникла заборгованість на загальну суму 50\~671,91 грн., з яких: 23\~257,38 грн. сума ліміту кредитування; 20\~542,62 грн. сума простроченого ліміту кредитування; 84,40 грн. сума простроченої комісії за управління простроченим лімітом кредитування; 6\~130,81 грн. сума простроченої комісії за управління лімітом кредитування; 656,70 грн. сума комісії за управління лімітом кредитування. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 50\~671,91 грн. та судові витрати. Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у відсутність представника Банку, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 17 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено заява-договір на відкриття карткового рахунку № 1357702, згідно умов якого позивач відкрив відповідачу рахунок №26259001520427 в рамках договору про обслуговування особистого зарплатного проекту, відповідно до чинного законодавства, правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк», надав картку та встановив кредитний ліміт на картковий рахунок згідно з наступними умовами: максимальна сума ліміту 10\~000,00 грн., максимальна процентна ставка за користування кредитною лінією 30% річних (а.с.14-32). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що Банк свої зобовязання по договору виконав належним чином. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору, в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, у звязку з чим станом на 02.03.2017 р. за договором виникла заборгованість на загальну суму 50\~671,91 грн., з яких: 23\~257,38 грн. сума ліміту кредитування; 20\~542,62 грн. сума простроченого ліміту кредитування; 84,40 грн. сума простроченої комісії за управління простроченим лімітом кредитування; 6\~130,81 грн. сума простроченої комісії за управління лімітом кредитування; 656,70 грн. сума комісії за управління лімітом кредитування. Так, Банк 05 жовтня 2016 року на адресу [PERSON] направив лист-вимогу зповідомлення про вимогу дострокового погашення заборгованості. Однак, відповідач до сьогодні ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, та з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 50\~671,91 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1600 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved