Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач 16.12.2016 року звернувся з позовом до суду до Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, просить суд визнати факт прийняття спадщини [PERSON], яка відкрилася після смерті матері [PERSON], померлої 10.11.1998 року та складається із: земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра», с.Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах, визнати за [PERSON], як спадкоємцем за заповітом право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON], померлої 10.11.1998 року та складається із: земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра», с. Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах, вказуючи, що 10.11.1998 року померла спадкодавець [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну ділянку (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, котра перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» с.Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області . Позивач є спадкоємцем за заповітом до майна померлої [PERSON] та бажає прийняти спадщину після смерті матері, звернувся до нотаріуса стосовно отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), тому він і вимушений звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявився, від його представника надійшла заява, відповідно до якої просить суд розглянути справу за відсутності позивача за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутність, за наявними у справах матеріалами, проти позовних вимог не заперечує. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 10.11.1998 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №164518 /л.с. 5/ Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» с.Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, яка належала померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД№0259587, виданого 17.03.1997 року згідно із розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації №127/97 (у відповідності до листа Білгород-Дністровської районної державної адміністрації №Ф-106/605 від 24.02.2017 року). Позивач є сином померлої [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження/ л.с.6/ За життя 04.04.1996 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала позивачу [PERSON]/л.с.7/. Позивач бажає прийняти спадщину після померлої, звернувся до нотаріуса стосовно отримання свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується листом завідувача Білгород Дністровської районної державної нотаріальної контори від 22.11.2016 року за № 2450/02-17. /л.с. 9/ Позивач фактично прийняв спадщину після померлої, оскільки звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини, що підтверджується наданою на запит суду копією спадкової справи №36/2010 до майна померлої 10.11.1998 року [PERSON]. З вказаної вище спадкової справи, вбачається, що інші спадкоємці до майна померлої [PERSON] - відсутні. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року (надалі -ЦК України 1963р.), то до спірних правовідносин слід застосовувати норми вказаного Закону. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України, в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Як встановлено в ході судового розгляду справи, позивач звертався до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, не заявив відмову від спадщини. Земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» с.Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах належала померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД№0259587, виданого 17.03.1997 року згідно із розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації №127/97, однак оригінали вказаних документів у позивача відсутні, вони були втрачені. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст.392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, з урахуванням того, що позивач є спадкоємцем за заповітом, звертався до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, проте йому було відмовлено, іншого способу захистити його права, окрім як в судовому порядку не вбачається можливим, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в частині визнання за ним права на спадкове майно, яке складається із: земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра», с.Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах - такими, що підлягають задоволенню. Що стосується встановлення факту прийняття спадщини позивачем після померлої, то в цієї частині суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити, оскільки він звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини, не заявив про відмову від спадщини, тому не має підстав для додаткового встановлення факту прийняття спадщини. При таких обставинах, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача [PERSON] задовольнити частково, визнати за ним право на спадкове майно, яке складається із: земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра», с.Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах. В іншій частині в задоволені позовних вимог позивачу - відмовити.

Outcome: partial