Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.03.2015 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про стягнення на його користь грошових коштів в розмірі 90500 гривень за договором банківського рахунку від 12.06.2014 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.06.2014 року між ним та відповідачем був укладений договір банківського рахунку та договір №140-14/23БВ про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, вклад «постійний клієнт» 6 місяців, сума вкладу за яким становить 100000 гривень, процентна ставка 25% річних, вкладний рахунок [NUMBER], поточний рахунок [NUMBER], дата повернення вкладу 15.12.2014 року. 10.12.2014 року він зареєстрував заяву на ім.]я заступника голови правління - директору філіалі ПАТ «Імексбанк» в м.Києві з вимогою повернути кошти згідно з договором, 15 та 16 грудня 2014 року він зареєстрував повторні заяви з вимогою повернення коштів у відділенні №23 ПАТ «Імексбанк» в м.Києві. 19.01.2015 року позивач подав ще одну заяву про повернення банківського вкладу на суму залишку вкладу 90500 гривень, зазначивши час та дату видачі вкладу - 20.01.2015 року, проте у видачі коштів йому було відмовлено. В судове засідання позивач не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його присутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений належним чином,причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, а також заперечень проти позову не надав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши подану заяву, письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12 червня 2014 року між відповідачем Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» в особі начальника відділення №23 філії АТ «Імексбанк» та позивачем [PERSON] був укладений договір №137-14/23БР банківського рахунку (в національній валюті) (а.с.4-5). За змістом пункту1.1 Договору банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті, затвердлої Постановою Правління Націнального банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зобов'язується приймати і зараховувати на відкритий рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. При цьому відповідно до умов п.п. 2.2.1, 2.2.4 Договору клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства. Обмеження прав клієнта розпорядження рахунком можливо за рішенням суду, а також у інших випадках встановлених законом; отримувати готівкові кошти у межах заяви на видачу готівки і за умови наявності коштів на поточному рахунку. За змістом п.6.3 Договору, договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. З приєднаних до позовної заяви документів також встановлено, що між сторонами в той же день, 12 червня 2014 року був укладений Договір №140-14/23БВ про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, вклад «Постійний клієнт» 6 місяців (а.с.6). За містом вказаного договору, він укладений на умовах: сума вкладу - 100000 гривень, процентна ставка - 25% відсотків річних, вкладний рахунок - [NUMBER], поточний рахунок - [NUMBER], дата внесення вкладу - 12.06.2014 (строком на 186 днів), дата повернення вкладу - 15.12.2014 року. Згідно з наданою позивачем квитанцією №16325 від 12.06.2014 ним внесено готівкові кошти на вкладний рахунок [NUMBER] згідно договору №140-14/23БВ від 12.06.2014 року в сумі 100000 гривень (а.с.11). З наданих позивачем копій заяв від 10.12.2014, від 15.12.2014, від 16.12.2014, від 19.01.2015, а також скарги від 20.01.2015 (а.с.7-10,12,13,14,15) позивач вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача, до відділення №23 ПАТ «Імексбанк» у м.Києві по вул.Головатого, 20 в м.Бориспіль з видачі йому коштів з його поточного рахунку (депозиту), в тому числі залишку неповернутих йому станом на 19.01.2015 року коштів в сумі 90500гривень (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 3 вказаної статті банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно з вимогами ч.1 ст.1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до ч.3 вказаної статті банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. За змістом ч. 1 ст.1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Крім того, у зв'язку з тим, що позивачем одночасно був укладений з відповідачем договір банківського вкладу (депозиту), суд враховує, що за змістом ч. 1 ст.1060 Цивільного кодексу України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). А також, що відповідно до ч.2 вказаної статті за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Суд також враховує, що за змістом ч.1 ст.1075 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. При цьому відповідно до вимог ч.3 вказаної статті залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Будь-яких належних і допустимих доказів, що зазначена в заяві позивача від 19.01.2015 року сума коштів 90500 гривень, яка знаходилась на його рахунку (а.с.11,12) була позивачу виплачена, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з інформацією, розміщеною на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 № 50 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК», згідно з яким з 27.01.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІМЕКСБАНК» (далі - АТ «ІМЕКСБАНК»), код ЄДРПОУ 20971504, МФО 328384, місцезнаходження: проспект Гагаріна, 12 а, м. Одеса, 65039.Тимчасову адміністрацію в АТ «ДЕЛЬТА БАНК» запроваджено строком на три місяці з 27.01.2015 по 26.04.2015. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. При цьому суд враховує, що відповідно до п.1 ч.б ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників, які здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України, а вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми коштів, які знаходяться на відкритому відповідачем банківському рахунку є обґрунтованими та підлягають задоволенню на вказану позивачем суму 90500гривень. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 905 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved