Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач 24.12.2019 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 24559,14 грн. \~ \~ \~ \~Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до укладеної між сторонами генеральної угоди про реструктизацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 05.05.2016 р. відповідач отримав кредит у розмірі 11448,07 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Договір між сторонами укладено у порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, викладеними на банківському сайті, складає між ним та банком договір. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань станом на 21.11.2019 р. утворилась заборгованість у сумі 24559,14 грн., що складається з 8053,63 грн. заборгованості за кредитом, 2639,31 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 10719,18 грн. заборгованості за пенею, 3147,02 грн. штрафу відповідно до п.2.2 генеральної угоди. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, не заперечував щодо постановлення заочного рішення. Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) якого невідоме, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явився, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 05.05.2016 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (в оригіналі генеральное соглашение о реструктуризации задолженности и присоединении к Условиям и правилам предоставления продукта кредитних карт) (а.с.9) \~ \~ \~ \~Генеральна угода укладена між сторонами з метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем зобов`язань по кредитному договору № SAMDN55000028721966 від 31.07.2009 р. Сторони погодили зменшену заборгованість по цьому договору 12588,07 грн.; дату кінцевого погашення заборгованості 31.05.2017 р.; обов`язкове внесення відповідачем 1140 грн. на будь-який відкритий у банку рахунок. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що генеральною угодою реструктуризована наявна у відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором, погоджена остаточна сума заборгованості у 11448,07 грн. (за мінусом сплачених відповідачем у день укладення генеральної угоди 1140 грн.), сплата відсотків у розмірі 0,833 % в місяць (10 % річних) на суму залишку заборгованості по кредиту та порядок погашення заборгованості, зокрема, з 1 до 25 числа кожного місяця в сумі 1006,47 грн. протягом дванадцяти місяців з 05.05.2016 р. до 31.05.2017 р. Згідно п.2.2 генеральної угоди сторонами погоджено, що позичальник при порушенні строків погашення заборгованості сплачує банку штраф у розмірі 3147,02 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань згідно генеральної угоди позивач заявив до стягнення заборгованість станом на 21.11.2019 р. у розмірі 24559,14 грн., що складається з 8053,63 грн. заборгованості за кредитом, 2639,31 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 10719,18 грн. заборгованості за пенею, 3147,02 грн. штрафу відповідно до п.2.2 генеральної угоди, згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.7). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З урахуванням викладеного суд вважає обґрунтованими заявлені банком вимоги про стягнення з відповідача 8053,63 грн. заборгованості за кредитом, 2639,31 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом та 3147,02 грн. штрафу. Суд вважає безпідставною заявлену банком вимогу про стягнення з відповідача 10719,18 грн. заборгованості за пенею, виходячи з наступного. Згідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок Верховного Суду міститься у постанові від 20.03.2019 р. у справі № 130/904/16-ц, який згідно ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Встановлено, що сторонами у генеральній угоді погоджено нарахування та суму штрафу при порушенні строків платежів, передбачених договором (п.2.2). Також п.2.8. угоди передбачено, що при порушенні позичальником зобовязань з погашення кредиту, останній сплачує банку пеню за кожен день прострочки, розмір якої зазначений в Умовах та правилах. Тобто, умовами укладеного між сторонами кредитного договору визначено можливість одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Така відповідальність запроваджена двома різними умовами договору й надає підстави для її застосування за одне й те саме правопорушення, що полягає у сплаті неустойки (окремо й штрафу, й пені) у випадку прострочення зобовязань позичальником щодо повернення кредиту більш ніж на 31 день. Крім того, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який міститься в матеріалах справи та яким згідно генеральної угоди передбачено розмір пені за прострочення зобовязання, не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину цього кредитного договору (генеральної угоди). Вказане узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17. З огляду на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З відповідача слід стягнути на користь позивача 13839,96 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається з 8053,63 грн. заборгованості за кредитом, 2639,31 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 3147,02 грн. штрафу, та судові витрати у розмірі 1921 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 526, 549, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed