Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач 28.05.2014р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що у ДВНЗ «Дніпропетровський технолого-економічний коледж» на праві оперативного управління знаходиться житлове приміщення, яке належить державі в особі міністерства освіти та науки України - гуртожиток №1 загальною площею 5080 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В травні 2013 року відповідача було зареєстровано в вищевказаному гуртожитку, так як він обіцяв поступити на роботу в коледж, але цього не зробив та за місцем реєстрації не з'явився, за проживання не сплачує. Позивач просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в гуртожитку. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідачів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, у ДВНЗ «Дніпропетровський технолого-економічний коледж» на праві оперативного управління знаходиться житлове приміщення, яке належить державі в особі міністерства освіти та науки України - гуртожиток №1 загальною площею 5080 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-13). 12.04.2013р. відповідача було зареєстровано в вищевказаному гуртожитку (з.а.с.18). Відповідно до складеного комендантом гуртожитку акту - громадянин [PERSON] був зареєстрований в гуртожитку 12.04.2013р. але в гуртожиток не заселився (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Позивач наголосив на тому, що відповідач не тільки не проживає за вищевказаною адресою, але ще й не має жодних ані трудових ані будь-яких інших відносин з ДВНЗ «Дніпропетровський технолого-економічний коледж» Враховуючи вищенаведені норми та підтверджений факт не проживання наймача за вищевказаною адресою більше ніж встановлені ст.71 ЖК України строки суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved