Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.02.2021 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що протягом останніх років сімейне життя погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 23.11.2007 шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15.02.2021 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Відповідач [PERSON] 03.03.2021 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що проти позову заперечує, оскільки має намір звертатися з позовом про поділ спільного майна подружжя. В поданому до суду відзиву на позовну заяву просив відтермінувати розгляд справи про розірвання шлюбу до моменту вирішення питання про поділ майна подружжя. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, на розірванні шлюбу наполягає, вважає неможливим подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував з приводу розірвання шлюбу та просив надати місячний термін для примирення. Пояснив, що дійсно в сім`ї часто виникають сварки з різних побутових питань, але так є в кожній сім`ї. Зазначив, що декілька місяців спільно не проживають, протягом цього часу намагався вжити заходи для примирення, але це не дало позитивних результатів. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 23 листопада 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (стаття 55 СК України). Судом встановлено та визнається сторонами по справі, що фактично шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, сім`я фактично переслала існувати. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження виваженість рішення позивача [PERSON] щодо розірвання шлюбу та встановлено, що наміри позивача на розірвання шлюбу є обдуманими, такими, що виникли заздалегідь до звернення з відповідним позовом до суду. За нормами ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. З урахуванням встановлених судом обставин в справі, взаємних відносин між сторонами, а також враховуючи особливий характер сімейних відносин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах та подальше спільне життя подружжя неможливі, шлюб необхідно розірвати. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення, оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім`ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім`ю та змінити ставлення позивача до шлюбу з відповідачем. Позивач в судовому засіданні посилалася на неможливість спільного проживання, насилля в сім`ї. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню, а клопотання відповідача про надання терміну для примирення є безпідставним та таким, що заявлено всупереч інтересів позивача, а надання судом такого терміну буде суперечити моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. При вирішенні справи суд виходить з того, що підстави для розірвання шлюбу визначені в ст. 112 СК України, яка передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Наявність між сторонами по справі спору щодо спільного майна подружжя не є перешкодою для вирішення справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 908 грн.

Outcome: approved