Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Лукашкової Анни Вікторівни, яка діє на підставі ордеру на надання правової допомоги від 25.11.2019р., звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що позивач з 21 листопада 2002 року по 2017 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що був розірваний рішенням суду від 19 травня 2017 року. У них народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Неповнолітні діти перебувають на утриманні позивачки, вони ростуть та потребують щораз більшого догляду та коштів на утримання. Позивачка одна не в змозі забезпечити належне матеріальне утримання дітей, тому вважає, що відповідач зможе сплачувати аліменти в розмірі 4000,00 грн щомісячно на кожну дитину, оскільки він здоровий, працездатний має стабільний дохід, у власності має нерухоме майно. Так як відповідач в добровільному порядку не надає допомоги на утримання дітей, вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою судді від 10 січня 2020 року відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судові засідання відкладались неодноразово у зв`язку з неявкою сторін у справі, викликом свідків, клопотанням сторін. 30 січня 2021 року відповідач в особі представника - адвоката Крамара Юрія Миколайовича, який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги від 21 січня 2020 року, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким позов просив частково задовольнити, оскільки відповідач не в змозі буде оплачувати аліменти в розмірі 4000 гривень на кожну дитину зважаючи на те, що він не працевлаштований, на даний час на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, які страждають важкими хронічними захворюваннями, в нього відсутній достатній дохід. Просить позов задовольнити частково в розмірі 2000 гривень на кожну дитину. На даний час він фактично проживає однією сім`єю з [PERSON] разом з її двома дітьми, зароблені кошти витрачає на купівлю медикаментів, оплату житлово-комунальних послуг, одежу, продукти харчування, а також на допомогу дітям своєї співмешканки, стан здоров`я якої незадовільний. Заперечив той факт, що він жодним чином не брав участі в матеріальному забезпеченні дітей, на підтвердження чого надав копії документів про переказ коштів позивачці. У судове засідання з`явилась представник позивача - адвокат Лукашкова А.В., позовні вимоги підтримала та надала пояснення, аналогічні позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився. 28 квітня 2021 року його представник - адвокат Крамар Ю.М. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, зіславшись на участь у якості захисника підозрюваного при проведенні слідчих дій. Жодних письмових доказів не представив. Крім цього, зазначив, що допит свідків неможливо провести, оскільки останні перебувають на самоізоляції. За правилами ч.3 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, які були належним чином повідомлені про судове засідання, враховуючи поданий відповідач відзив, зі змісту якого вбачається часткове визнання позовних вимог, а також вимоги ч.1 ст.275 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності такого учасника. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Бориславського міського суду від 19 травня 2017 року (а.с.5,6). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Бориславського міського управління юстиції від 30.05.2003, актовий запис №138, та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Бориславського міського управління юстиції від 30.08.2007, актовий запис №300 (а.с.7,8) [PERSON] народився [INFO] та [PERSON] народився [INFO] , їх батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Із показів неповнолітнього свідка [PERSON] вбачається, що проживає разом із тіткою [PERSON] , сестрою матері, за адресою [ADDRESS] а разом із братом [PERSON] . Мати [PERSON] тривалий час працює за кордоном, постійно періодично пересилає кошти своїй сестрі [PERSON] на їх з братом утримання. Свідок навчається в м.Кракові в Ягеллонському університеті. Саме матір оплачує навчання свідка в університеті. З батьком не підтримує жодних стосунків. Батько не дає жодних коштів на його утримання та утримання брата [PERSON] . З батьком спілкувався в листопаді минулого року. Батько періодично випиває. У нетверезому стані телефонує свідкові, ображає. Відповідно, свідок не бажає спілкуватись з батьком. Батько на коляду дав свідкові 500 гривень, а братові в листопаді минулого року купив куртку. Відповідно, судом встановлено та не заперечується сторонами, що діти проживають у родичів матері. Далі, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Надані сторонами пояснення та докази свідчать про наявність між сторонами спору про розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , факт батьківства відповідачем визнається і не оспорюється. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Заяв про зміну способу стягнення (у частці від доходу) від позивача не надходило. Таким чином, суд у відповідності до ст. 181 СК України зобов`язаний визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові Цивільного касаційного суду Верховного Суду від 04.07.2018 р. по справі № 490/4522/16-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Судом не встановлено наявності у відповідача витрат, що перевищують його заробіток (дохід). За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно після народження дітей відповідачем було набуто у власність об`єкт нерухомості, а саме: земельна ділянка за договором дарування від 14.08.2009, тобто на невідплатній основі. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином ( ч.2 ст. 200 СК України). Відповідач на даний час фактично проживає однією сім`єю з [PERSON] та її двома дітьми [PERSON] [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Бориславського міського управління юстиції від 14.02.2004, актовий запис №57) та [PERSON] , [INFO] , (копія паспорту № [NUMBER] , виданий 15.08.2021р). Співмешканка відповідача [PERSON] страждає захворюванням щитоподібної залози, що підтверджується копією результатів аналізів №1008008784433 від 11.04.20419 та №1008010557407 від 15.01.2020 та відповідно до копії медичного висновку від 12.09.2018р. у [PERSON] діагностовано грижу Шморля в верхніх пластинах тіла хребта D2. Також, відповідач має батьків-пенсіонерів: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом ЗАГСу Бориславського міськвиконкому Львівської області 14.10.1982р., актовий запис №481, яким допомагає фінансово, оскільки батьки мають складні хронічні захворювання, які потребують постійного догляду і допомоги. При призначенні розміру аліментів суд виходить з розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб дітей [PERSON] та [PERSON] , реальної можливості відповідача сплачувати розмір аліментів щомісячно, не порушуючи права останнього, при цьому суд враховує, що платник аліментів (відповідач), є працездатним, фінансово допомагає своїм батькам, утримує свою співмешканку [PERSON] та її двох дітей, тому суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп на кожного, починаючи з 10 грудня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є обґрунтованим та справедливим, оскільки відповідає вимогам закону й інтересам відповідача та враховує майнове становище позивачки та відповідача (платника аліментів). При цьому, враховуючи положення Сімейного кодексу України, беручи до уваги також обов`язок позивачки [PERSON] утримувати дітей, суд вважає, що кожен з батьків повинен брати участь в утриманні дітей у рівних частинах. Згідно з ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки інші особи, які б понесли судові витрати, відсутні, слід стягнути судовий збір з відповідача в користь держави.

Outcome: partial