Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач 14 червня 2018 року\~ звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування.\~ В позовній заяві [PERSON] зазначив, що 05 травня 1998 року в селі Гута Логанівська Малинського району Житомирської області померла його рідна тітка [PERSON]. Після смерті тітки відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку в с. Гута Логанівська Малинського району Житомирської області по вул. Соловїна, буд. №1. За життя тітка на випадок своєї смерті склала заповіт, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла позивачу, як своєму племіннику. Заповіт складено 27.04.1976 року та посвідчено секретарем Березинської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №3. На день смерті заповідача заповіт не скасований та не змінений. [PERSON] звернувся до суду з вимогами про визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Соловїна, буд. №1. в с.Гута Логанівська Малинського району Житомирської області, оскільки одержати документи, що посвідчують факт належності спадкодавцю даного володіння неможливо через не оформлення [PERSON] за життя права власності на дане нерухоме майно. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечив щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Соловїна, буд. №1.в с. Гута Логанівська Малинського району.\~\~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що у віці 75 років 05.05.1998 року померла [PERSON], яка проживала та була зареєстрована по місцю проживання в [INFO]. Згідно довідки №246 від 29.05.2018 року, виданої Горинською сільською радою Малинського району Житомирської області, будинок по вул. Соловїна, буд. №1 в с. Гута Логанівська дійсно рахується за померлою [PERSON]. Згідно виписки з погосподарської книги №4 с. Гута Логанівська Малинського району Житомирської області за 1996-2000 роки в господарстві проживала [PERSON], яка померла 05.05.1998 року. Таким чином, єдиним спадкоємцем за заповітом від 27 квітня 1976 року, складеним [PERSON] ще за її життя та який прийняв спадщину після її смерті, є племінник [PERSON]. З свідоцтва про народження позивача вбачається, о матірю [PERSON] була [PERSON]. Таким чином вбачаються родинні відносини позивача зі спадкодавцем. З виписки з погосподарських книг за 1983-2000 роки (довідка виконавчого комітету Горинської сільської ради Малинського району Житомирської області №253 від 04.06.2018 року), а також з довідки №246 від 29.05.2018 року, виданої Малинським районним комунальним підприємством з технічної інвентаризації, з технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду інвентарний номер 13069, виготовлений 23.05.2018 року вбачається, що житловим будинком по вул. Соловїна, буд. №1 в с.Гута Логанівська Малинського району Житомирської області володіла за життя [PERSON]. Після смерті тітки [PERSON] позивач вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини, а саме: здійснив поточний ремонт житлового будинку, пофарбував його та побілив, постійно доглядав за будинком, обробляв присадибну земельну ділянку біля будинку. Даний факт підтверджується довідкою №252 від 04.06.2018 року, виданою Горинською сільською радою Малинського району Житомирської області. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до ст. 1217 ЦК України (в редакції, чинній станом на 27.12.1996 року) спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Згідно з ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно з ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON] ще за її життя, був визначений її племінник [PERSON]. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 червня 2018 року, спадкова справа щодо майна померлої 05 травня 1998 року [PERSON] не заведена. Згідно довідки сільської ради №252 від 04.06.2018 року, після смерті [PERSON] позивач доглядав за будинком, проводив поточний ремонт житлового будинку та обробляв присадибну земельну ділянку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач реалізував своє право на прийняття спадщини за законом після померлої тітки [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління (володіння) спадковим майном протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини, тобто за ст.549 ЦК УРСР. На підставі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Визнання позову відповідачем не суперечить правам та інтересам третіх осіб.

Outcome: approved