overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач 12.02.2015 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що вони з відповідачем перебувають в шлюбі, від якого мають доньку, 2013 року народження. Донька знаходиться на її утриманні та проживає з нею. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому 29.10.2011 Виконавчим комітетом Борівської селищної ради Фастівського району Київської обл., а/з 50, шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: · стан здоров'я та матеріальне становище дітей; · стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; · наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; · інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.ст.182,183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та за жодних обставин мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач 12.02.2015 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Заявлений позов обґрунтовував тим, що він 10.02.2014 р. позичив відповідачу 2000 доларів США з виплатою 5% щомісячно на строк до 10.02.2015 р., що підтверджується письмовою розпискою відповідача. Останній у встановлений строк борг не повернув. Сума боргу складає 2000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на час звернення з позовом становить 49680 грн., та 1200 доларів США відсотків (5% від 2000 = 100 доларів США х 12 міс.), що еквівалентно 29808 грн., а всього 79488 грн. Просив стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали і просили його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно не з'явився в судове засідання, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 10.02.2014 р. між сторонами укладено договір позики, згідно якого відповідач позичив у позивача 2000 доларів США, з виплатою 5% щомісячно за користування коштами на строк до 10.02.2015 р., що підтверджується оригіналом письмової розписки відповідача (а.с.6). Останній у встановлений строк борг не повернув. Сума боргу складає 2000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на час звернення з позовом (а.с.7) становить 49680 грн., та 1200 доларів США відсотків (5% від 2000 = 100 доларів США х 12 міс.), що еквівалентно 29808 грн., а всього 79488 грн. (49680 + 29808). Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності з вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. З відповідача слід стягнути на користь позивача 79488 грн. боргу та 2794,88 грн. судових витрат, що складаються із 794,88 грн. сплаченого судового збору (а.с.1) та 2000 грн. витрат на правову допомогу (а.с.11). На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач 12.02.2016 року звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що вона з відповідачем проживає у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дочка [PERSON], [INFO], однак відповідач коштів на утримання дитини не надає, хоча працює, тому просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини з його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, додатково пояснила, що відповідач працездатний, інші аліменти з нього не стягуються, коштів на дитину він не надає вже десь 3-4 місяця. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи (а.с.10), однак про причини неявки або про відкладення розгляду справи суд не повідомив, що є підставою для заочного розгляду справи, а враховуючи, що позивач не заперечує проти цього, тому ухвалою протокольної форми прийнято рішення про заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 180, 183, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою і відповідно знаходиться на її утриманні. Відповідач повинен виконувати свій обов'язок по утриманню своєї неповнолітньої дитини, не надав документів, що не може сплачувати аліменти у заявленому розмірі, тому може і зобов'язаний сплачувати аліменти, в зв'язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач 12.02.2018 року звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що шлюб укладений ними 28.01.2001 року розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових сварок та непорозумінь, внаслідок чого вони проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою та залишаться проживати із нею. Майнового спору та спору щодо місця проживання дітей не мають. Тому, вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Прохав розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, де позивач позов підтримав, а відповідачка позов визнала, оскільки термін для примирення наданий судом за клопотанням відповідачки позитивних наслідків не дав. ( а. с. 38, 39 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у підготовчому судовому засіданні у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв та при визнанні відповідачкою позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.01.2001 року в Мартинівській сільській раді Гадяцького району Полтавської області, актовий запис № 1 ( а. с. 4 ), який розпався через не складення сімейного життя по причині різних частих побутових сварок та непорозумінь, внаслідок чого вони проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а. с. 9- 11 ), які проживають з відповідачкою та залишаться проживати із нею. Спорів про майно та місце проживання дітей не мають. Сім»я розпалась остаточно, оскільки сторони не примирилися. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. Шлюб існує формально, позивач вказав, що створив нову родину, наданий судом строк для примирення не дав позитивних результатів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач 12.02.2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. Вона 23.11.2013 року вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. У лютому 2018 року шлюбне життя з відповідачем припинено з тих підстав, що вони мають різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого в сім'ї постійно виникали сварки та суперечки. Все це призвело до того, що ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться. Вважає, що примирення між ними неможливе. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. На підставі зазначеного, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]» та стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Позивач у судове засідання не з'явилася, на адресу суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить суд позовні вимоги задовольнити (а.с. 16). Від відповідача надійшла заява, в якій просить розглядати справу в його відсутність та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача ( а.с. 17). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з?ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 110, 112 СК України. Судом встановлено, що сторони 23.11.2013 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 139 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. а.с. 5). Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2018 року спільне життя подружжя припинене з тих підстав, що сторони мають різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого в сім'ї постійно виникали непорозуміння. З цього часу спільне господарство не ведеться. Все це призвело до того, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Взаємовідносини, що склалися між ними виключають подальше спільне життя. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і шлюб необхідно розірвати. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір'ю, позивачкою по справі. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]», [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]». Також на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., сплачений останньою при подачі позову (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач 12.03.2014 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що останні роки не можуть проживати разом як сім»я, виконувати сімейні обов»язки. Спілкування спричиняє виникнення суперечок, свідком яких стає дитина, що негативно впливає на її психіку. Збереження сім»ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві та пояснила, що з січня 2014 р. мешкають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, примирення не можливе. Відповідач в судовому засіданні погодився на розірвання шлюбу та пояснив що з січня 2014 р. не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, мешкають окремо, примирення не можливе. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.11.2002 р. Сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони з січня 2014 р. мешкають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач 12.03.2016 р. звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вона з відповідачем вступила в зареєстрований шлюб 11.01.2009 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] у зв'язку з тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки в них різні погляди на сімейне життя, подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягнути з відповідача судовий збір. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги зменшила, просила тільки розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Сторони вступили в зареєстрований шлюб 11.01.2009 року (а.с.4). Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, які не проживають разом та в подальшому не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітнім дітям, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 , 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач 12.03.2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з відповідачем з 09.09.2015 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1157. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння та різних поглядів на шлюб та сім'ю. Фактично шлюбні відносини припинились понад шість місяців, спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Вважає, що подальше збереження їх шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їх інтересам. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.09.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1157 ( а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син - [PERSON], [INFO] (а.с. 4 - копії свідоцтва про народження). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач 12.03.2018 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачкою не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив дитину залишити на подальше проживання при матері. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. В результаті відносин, які склалися в сімї, позивач прийшов до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згоден. В звязку з цим, суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вирішив залишити її на подальше проживання при матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач 12.03.2020 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона з 17.09.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя спільних дітей на має. Шлюбні відносини не склалися з відповідачем та припинені. Подальше життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе. Просить суд розірвати їх шлюб. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву, в якій просила задовольнити позов та розглядати справу без її участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. У відповідності з вимогами ст. ст. 280-282 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюбу [NUMBER] , виданого 17.09.2020 року виконкомом Гірницької міської ради м.Селидове Донецької області, сторони перебувають з 17.09.2011 року в зареєстрованому шлюбі, актовий запис №55. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з`ясувавши дійсні причини позову, те, що шлюбні відносини припинені, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved