Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач 13 серпня 2019 року звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що з 2010 року вона з відповідачем [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають спільних дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивач проживає разом із дітьми, працює кондитером у товаристві з обмеженою відповідальністю «Стелсі», самотужки опікується дітьми. Відповідач [PERSON] офіційно працює у ПАТ «Пологівський ОЕЗ», проте грошових коштів на утримання дітей не надає, розмір його заробітної плати позивачу не відомий. За таких обставин позивач змушена звернутися з позовом до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частині з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання в суд цієї заяви і до повноліття дітей. Про місце, дату і час розгляду справи учасники справи повідомлені належним чином. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просила засідання проводити без її участі без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с.19). Відповідач, місце реєстрації якого за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, підтвердилося відповіддю органу місцевого самоврядування на запит суду, викликався у судове засідання рекомендованою поштою на 16 вересня 2019 року. Поштове відправлення на ім`я відповідача за його зареєстрованим місцем проживання повернулося без вручення адресату з відміткою листоноші «По даній адресі не проживає» (а.с.17). У зв`язку з зазначеним суд відповідно до вимог частини 11 статті 128 ЦПК України здійснив виклик відповідача у судові засідання на 30 вересня 2019 року і 10 жовтня 2019 року шляхом оприлюднення оголошень на офіційному веб-сайті суду. Будучи двічі повідомленим про розгляд справи в суді належним чином шляхом завчасного оприлюднення на офіційному веб-порталі судової влади України оголошень про виклик у судові засідання (а.с.21), відповідач у судове засідання повторно не явився, про причини неявки суд не повідомив, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення розгляду справи з певних підстав до суду не звертався, відзив на позов не подав. За таких обставин суд розглядає справу з ухваленням заочного рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, ненадання відповідачем заперечень проти позовних вимог і відзиву на позов, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 03 серпня 2016 року Пологівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, встановлено, що батьками [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , яка народилась [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9,11). З довідки №5875, виданої виконавчим комітетом Пологівської міської ради 13 серпня 2019 року, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно ч.1 та ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом також враховано положення абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Проаналізував добуті в судовому засіданні докази і дав їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки з позовної заяви і доданих до неї доказів судом встановлено, що відповідач не є особою з інвалідністю, знаходиться у працездатному віці, працює у ПАТ «Пологівський ОЕЗ», за станом здоров`я має можливість сплачувати аліменти до повноліття дітей. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави суд стягує 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved