Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач 27.04.2015 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що відповідач за період з жовтня 2010 року до січня 2014 року несвоєчасно вносив плату за надану теплову енергію, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 12\~472 грн. 19 коп. Відповідач в 2010 році самовільно відключилася від системи центрального опалення. Тому 29.06.2010 року відносно відповідача був складений Акт про самовільне переобладнання системи опалення, а також припис про приведення самовільно переобладнаної системи опалення до попереднього стану. Ухвалою Селидівського міського суду від 11.04.2014 року було скасовано судовий наказ від 21.03.2014 року № 2-н-242/49/14 виданий за заявою ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з [PERSON] В звязку з чим, позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження і просив стягнути з відповідача заборгованості за надану теплову енергію у сумі 12\~472 грн. 19 коп.., індекс інфляції у розмірі 117 грн. 11 коп., 3 % річних у розмірі 576 грн. 26 коп. та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача за довіреністю Марухова А.В. в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала пояснивши, що починаючи з 2010 року вона не отримувала послуги з теплопостачання в повному обсязі, в звязку з чим і була вимушена переобладнати системи опалення. Крім того, зазначила, що вона неодноразово зверталась до представників ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у звязку із наданням неналежних послуг з теплопостачання, але ніяких перерахунків суми сплати за послуги теплопостачання зроблено не було. Просила суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Крім того, зазначила, що вже сплили строки позовної давності. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.\~\~\~\~\~ Як встановлено в судовому засіданні, і не заперечується відповідачем, остання є власником квартири [ADDRESS] Позивач виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів м. Селидове послугами з централізованого теплопостачання. З особового рахунку вбачається, що відповідачу нараховується вартість послуг з теплопостачання, яка відповідачем не оплачується жовтня 2010 року до січня 2014 року, в результаті чого та станом на 28.04.2015 року виникла заборгованість у розмірі 12\~472 грн. 19 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до вимог цивільного законодавства. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Стаття 68 ЖК України передбачає, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог п.п. 1 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Порядок надання послуг за послуги з централізованого опалення та порядок перевірки кількісних та якісних показників надання послуг регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Пунктом 29 Правил передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання. Пунктом 33 Правил передбачено, що у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач самостійно, без відповідного дозволу здійснив самовільне переобладнання системи опалення в квартирі, що підтверджується поясненнями відповідача, протоколом про адміністративне правопорушення від 29.06.2010 року, актом про самовільне переобладнання системи опалення від 29.06.2010 року, актами обстеження від 13.10.2010 року, 08.10.2011 року, 08.10.2012 року, 27.10.2014 року. Відповідач вважає, що не повинен оплачувати вартість послуг, якими фактично не користується, натомість в підтвердження факту ненадання та неналежного надання послуг з централізованого теплопостачання надав лише заяву про не нарахування суми заборгованості, яка датується 30.10.2014 роком. Суд не може погодитись з відповідачем, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до вимог цивільного законодавства. Ст. 68 ЖК України передбачає, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог п.п. 1 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Питання відключення мереж центрального опалення та постачання гарячої води в багатоповерхових житлових будинках регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а також Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2006 року. Зазначений Порядок визначає процедуру надання дозволу на відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг. Можливість відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку в цілому передбачена за рішенням загальних зборів, за згодою всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку. Переобладнання центральної системи опалення на індивідуальну в окремих квартирах багатоквартирних будинків заборонено. Тобто, з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків, Правила та Порядок передбачають відключення від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Відповідно до п. 26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена схемою теплопостачання, затвердженою органами місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання», за умови безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування, реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Пунктом 25 Правил визначено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Зі згаданих нормативних актів вбачається, що споживач може відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, але відключення його від мереж централізованого опалення повинно здійснюватись у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Вказаного порядку відповідач не дотримався і самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Пунктом 29 Правил передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання. З цього випливає, що самовільне відключення радіаторів централізованого опалення у квартирі не є підставою для зменшення оплати за наданні послуги. Оскільки самовільне відключення радіаторів у квартирі не є підставою для зменшення оплати за наданні послуги, а достатніх належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень щодо відсутності опалення чи неякісного опалення в період накопичення заборгованості відповідач суду не надав, позивач має право вимагати і обґрунтовано вимагає в судовому порядку сплату заборгованості за спожиту теплову енергію. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності складає три роки. Частиною 1 статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Також ч. 3 ст. 264 ЦК України зазначає, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Початок перебігу строку позовної давності регулюється ст. 261 ЦК України, згідно якої за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. З огляду на те, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості починаючи з жовтня 2010 року, суд вважає за потрібне застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Вирішуючи питання про період строку, який випадає за межі строку позовної давності, суд звертає увагу, що перебіг строку позовної давності було перервано з дня подання заяви ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з [PERSON], а саме 28.02.2014 року. Таким чином, суд оцінивши представленні в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, та слід стягнути заборгованість за надану теплову енергію за адресою: [ADDRESS], за період з лютого 2011 року по січень 2014 року у розмірі 10622грн. 46 коп., індекс інфляції у розмірі 108 грн. 11 коп., три відсотки річних у розмірі 573 (пятсот вісімдесят три) грн. 87 коп., в межах позовної давності, взявши за основу розрахунок заборгованості від 20.02.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.. Враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог, а саме у сумі 208 грн. 36 коп.. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial