Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач 21.07.2020р. звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою в якій просить скасувати арешт, накладений постановою державного виконавцявід 26.09.2008 року на будинок [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником зазначеного домоволодіння, яке належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.2004р. Арешт на її майно накладено за виконавчим провадженням № 50019223 про стягнення з її сина [PERSON] аліментів на утримання дитини. Виконавче провадження перебувало на виконанні Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Відносно неї не перебувало ніяких виконавчих проваджень. В позасудовому порядку зняти арешт з майна неможливо, оскільки державним виконавцем їй відмовлено у скасуванні арешту оскільки документи виконавчих проваджень знищені у зв`язку зі спливом часу. Існуючі обтяження порушують право власності позивача. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.07.2020 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 06.10.2020р. замінено первісного відповідача на належного - [PERSON] та залучено Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якості третьої особи яка не заявляє з самостійних вимог на предмет спору. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними в справі доказами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Представник Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань на адресу суду не надавали. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Згідно ст. ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до ст.ст.\~13,81 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВС № 199164 виданого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори від 02.04.2004р. [PERSON] є вланицею будинку [ADDRESS] Право власності зареєстровано 15.12.2004 року в державному БТІ зв книзі 112 за реєстровим номером 19504. ( а.с.5,6) Право власності позивача на вищезазначений будинок підтверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 226946813 від 06.10.2020р. З даної довідки вбачається тип обтяження : арешт нерухомого майна , підстава обтяження : постанова про накладення арешту б/н від 26.09.2008р. ВДВС Суворовського РУЮ, державний виконавець В.В.Полканова. ( а.с.28 -29). З листа Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) № 53139 від 26.06.2020р. вбачається, що на виконанні відділу не перебувало виконавчих проваджень відносно [PERSON] . На виконанні відділу перебувало виконавче провадження № 3772526 з примусового виконання виконавчого листа АЕ -317 виданого 26.11.1992 Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] . В рамках виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника. 05.11.2009р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.6 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.10) Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачем у справі за позовом про зняття арешту з майна є або боржник, або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках\~особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Оскільки позивачем не заявлено вимоги про визнання права власності на арештоване майно, а лише вимога про зняття з нього арешту, власником якого і є позивач, то належним відповідачем у справі є особа, в інтересах якої накладено арешт на майно , тобто стягувач - [PERSON] . Статтею 41\~Конституції України \~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач є власником будинку, на який накладено арешт, не є стороною виконавчого провадження, . Таким чином, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved