Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач 18.12.2017 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 28.10.2011 р. його батько [PERSON], який працював слюсарем-ремонтником цеху оперативного ремонту обладнання ПАТ «Запоріжтрансформатор», внаслідок нещасного випадку на виробництві, отримав трудове каліцтво (внутрішнє пошкодження лівого колінного суглоба). Після отримання виробничої травми стан здоровя батька постійно погіршувався, виник тромбофлебіт глибоких вен лівої нижньої кінцівки, у звязку з чим [PERSON] в період часу з 13.03.2016 р. по 23.03.2016 р. був госпіталізований до хірургічного відділення 9-ї міської лікарні на стаціонарне лікування. 11.07.2016 р. [PERSON] помер. В довідці про причину смерті [PERSON] за № 2293 помилково вказано тромбофлебіт глибоких вен правої нижньої кінцівки, замість вірного діагнозу тромбофлебіт глибоких вен лівої нижньої кінцівки. Внаслідок невідповідності поставлених батьку діагнозів, на підставі консультативного висновку позаштатної загальноінститутської медико-експертної комісії ДУ «УкрДержНДІМСПІ МОЗ» від 13.09.2016 р. за № 179, ЦМСЕК МОЗ України дійшла хибного висновку, що причина смерті батька не повязана з трудовим каліцтвом. Для отримання державної допомоги у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, він звернувся до Фонду соціального страхування, де йому рекомендували звернутись до суду. Позивач просить встановити факт наявності причинного звязку смерті батька [PERSON] з отриманою ним 28.10.2011 р. травмою на виробництві ПАТ «Запоріжтрансформатор». Ухвалою судді від 09.01.2018 р. було відкрито провадження у справі і призначено підготовче судове засідання на 24.01.2018 р. 24.01.2018 р. підготовче засідання відкладено на 09.02.2018 р. на підставі п.1 ч.2 ст.198, п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 09.02.2018 р. підготовче засідання відкладено на 27.02.2018 р. на підставі п.2 ч.2 ст.198 ЦПК України. 27.02.2018 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 28.03.2018 р. 28.03.2018 р. розгляд справи відкладено на 25.04.2018 р. у звязку із зайнятістю судді в іншому процесі. 25.04.2018 р. розгляд справи відкладено на 04.06.2018 р. на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Представники відповідачів в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзивах на позов (а.с.38-39, 64-68). \~ \~ \~ \~Представник третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області в судовому засіданні підтримала раніше надані письмові пояснення (а.с.110-111) та просила відмовити позивачу в задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи ПАТ «Запоріжтрансформатор» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в процесі розгляду справи надав письмові пояснення по суті спору (а.с.101-102). Заслухавши пояснення позивача та представників відповідачів, представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, приймаючи до уваги позицію ПАТ «Запоріжтрансформатор», зясувавши обставини справи, оцінивши зібрані докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних міркувань. З копії свідоцтва про народження (а.с.3) судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] 28.10.2011 р. з [PERSON] стався нещасний випадок, який комісією з розслідування був визнаний повязаним з виробництвом та складені акти за ф.Н-1 та ф.Н-5 від 21.11.2011 р. (а.с.6-10, 11-15). Травматологічною МСЕК м.Запоріжжя [PERSON] встановлено 20% стійкої втрати працездатності (а.с.26). 11.07.2016 р. [PERSON] помер (а.с.7). Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть № 2293 від 12.07.2016 р. (а.с.16), причиною смерті [PERSON] був тромбофлебіт глибоких вен правої нижньої кінцівки. Згідно із актом визначення причинного звязку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом за формою № 168-2/о від 18.08.2016 р. причинний звязок смерті з трудовим каліцтвом не встановлено (а.с.23, 24). Переглянувши зазначене рішення МСЕК, комісія Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України 13.09.2016 р. склала консультативний висновок № 179, у якому зазначила, що за представленою документацією причина смерті [PERSON] не повязана з трудовим каліцтвом, оскільки не можливо повязати травму лівого колінного суглоба давністю більше 4 років з тромбозом глибоких вен контр латеральної кінцівки. Окрім того, у своєму висновку комісія інституту вказала на лікування [PERSON] гострого тромбозу глибоких вен лівої гомілки, у результаті якого клінічних ознак венозної недостатності не виявлено. Тому, рішення МСЕК від 18.08.2016 р. було залишено без змін (а.с.25). Відповідно до ч.8 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» причинний звязок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. П.п. 6.1.5 та 6.1.6 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 р. № 24 передбачено, що право на отримання страхових виплат у осіб, які мають право на страхові виплати, настає з дня смерті потерпілого, але не раніше виникнення права на їх виплату. Право осіб, які перебували на утриманні потерпілого, який одержував щомісячну страхову виплату і пенсію у звязку з інвалідністю, настає з дати встановлення МСЕК причинного звязку смерті потерпілого з раніш одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Порядок встановлення причинного звязку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом встановлено Інструкцією про встановлення причинного звязку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України 15.11.2005 р. за № 606. Згідно з п.2.1 розділу 2 вказаної Інструкції перелік МСЕК, на які покладаються функції щодо встановлення причинного звязку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затверджується відповідним наказом Міністерства охорони здоровя, Автономної Республіки Крим, управлінь охорони здоровя обласних, Севастопольської міської і Головного управління охорони здоровя та медичного забезпечення Київської міської державних адміністрацій. Таким чином, законодавством України прямо передбачено порядок розгляду питань про встановлення причинного звязку смерті потерпілого з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом. Призначення страхових виплат Фондом у разі смерті потерпілого сімї та особам, які мають на це право, без висновку медичного закладу про причинний звязок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя чинним законодавством не передбачено. За ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В процесі розгляду справи позивач належними та допустимим доказами не довів, що діагноз вказаний у довідці про причину смерті [PERSON], є помилковим, а смерть [PERSON] перебуває в причинному звязку з травмою отриманою на виробництві 28.10.2011 р. З наведеного вище, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивачем, у звязку з чим позов не підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1\~ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.ст.11,\~15 ЦК України\~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав\~це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Стаття 16 ЦК України\~містить перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів. Цей перелік не є вичерпним і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Звертаючись до суду з даним позовом до відповідачів [PERSON] установи «Запорізьке бюро судово-медичної експертизи», [PERSON] установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» [PERSON] зазначив, що встановлення причинного звязку смерті [PERSON] з отриманою травмою на виробництві позивачу необхідно для отримання державної допомоги у звязку із втратою годувальника. Ст.41 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» визначено вичерпний перелік осіб, які мають право на страхові виплати у разі смерті потерпілого. Проте, позивачем не наведено та не надано суду жодного доказу, що він на момент смерті батька [PERSON] відносився до осіб, які мають право на отримання зазначених страхових виплат. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд не стягує з відповідачів в дохід держави судові витрати.

Outcome: dismissed