Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач - [PERSON] (88000, м. Ужгород, проспект Свободи, 65/29) звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до [PERSON] (89420, Ужгородський район, с. Тарнівці, вул. Тичини, 4) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що між позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище Пентек) [PERSON], [INFO] та відповідачем громадянином України [PERSON], [INFO], був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції в Закарпатській області про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 395 від 02.08.2008 року. У шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Однак, як зазначає позивач, спільне життя між сторонами не склалося з обєктивних причин, зумовлених різними поглядами на життя, а також субєктивними через постійні сварки. Через сварки сторони проживають 4 роки окремо один від одного, шлюбні відносини припинені повністю, контакти з чоловіком стосуються виключно вирішення питань розвитку та утримання спільної дитини. На підставі вищенаведеного позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем. В підготовче судове засідання позивач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення не надходило, проте подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнає в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судове засідання у справі було призначене на 05.07.2018 року на 16 год. 20 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 10.07.2018 року. Згідно з положеннями ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207цьогоКодексу. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище Пентек) [PERSON], [INFO] та відповідачем громадянином України [PERSON], [INFO], був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції в Закарпатській області про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 395 від 02.08.2008 року. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Угорської республіки, серії МА № 1379464. На даний момент дитина проживає з матірю. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, сторони разом не проживають протягом чотирьох років, шлюбні відносини припинені повністю, контакти з чоловіком стосуються виключно вирішення питань розвитку та утримання спільної дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1\~ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3\~ст.105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі\~ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, сторони разом не проживають, тобто даний шлюб існує тільки формально. Відповідно до ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач відповідно до змісту поданої заяви визнав позов повністю, тому за результатами підготовчого провадження у суду є всі підстави ухвалити рішення. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Витрати із сплати судового збору у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст.\~56,\~110,\~160 Сімейного кодексу України\~та,

Outcome: approved