Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач 25.03.2015р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 13.07.2012р.відповідач своєю розпискою підтвердив факт отримання у нього, позивача, грошових коштів в сумі 28000доларів США. За умовами даної розписки відповідач зобов»ячався повернути зазначену суму в обумовлений термін. Станом на 24.03.2015р. кошти не повернуті. Відповідно до офіційного курсу гривні до долара США на 25.03.2015р.( 100доларів США=2314,98грн.) борг відповідача згідно розписки становить 648200грн. Просив стягнути з відповідача дану суму. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовільнити та стягнути з відповідача в користь позивача судові витрати. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання був належним чином повідомлений, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Однак у наявному у матеріалах справи письмовому запереченні позов не визнав, вважає, що позивач намагається шахрайським способом заволодіти грошовими коштами. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав суду письмове клопотання про перенесення розгляду справи, оскільки він перебуває в Апеляційному суді Івано-Франківської області, а докази поважності причини неприбуття в судовий розгляд справи ним будуть надані на наступному судовому засіданні. Однак суд не приймає дане клопотання до уваги, оскільки у ньому зазначена дата розгляду справи Апеляційним судом Івано-Франківської області «15 травня 2015р.» , крім того аналогічне клопотання представник відповідача надавав суду в минулому судовому засіданні, яке мало відбутися 15.05.2015р.(а.с.67), та будь-яких доказів неприбуття у судове засідання ним не представлено, а тому суд вважає, що представник відповідача умисно затягує розгляд даної справи. Відповідно до ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] кошти в сумі 28000доларів США, з кінцевим терміном повернення 13.07.2012р. Про дану позику відповідачем власноручно була написана розписка(а.с.3). На даний час відповідач не виконав свого зобов»язання, кошти не повернув та ухиляється від його виконання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Посилання відповідача у своєму запереченні про намагання позивачем шахрайським способом заволодіти грошовими коштами жодним чином не підтверджено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про стягнення боргу є обґрунтованим та підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути кошти, що у гривневому еквіваленті станом на 15.06.2015р. на день винесення рішення суду відповідно до офіційного курсу Національного банку України становить 589400грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 3654грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 1049 ЦК України,

Outcome: partial