Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.11.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивувала тим, що її мати [PERSON], яка померла 23.11.2005 року, мала право на земельну частку (пай) в землях належних КСП «Ленінець» розміром 3,13 умовних кадастрових гектари, розташованих на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, яку вона фактично прийняла, але не встигла переоформити після свого сина [PERSON]. Його прізвище було включено до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець», який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ-09 від 29.12.1995 року. Вона є спадкоємцем майна померлої за заповітом. Проте, державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) . Посилаючись на викладене, позивач прохала визнати за нею право на вказану земельну частку (пай), розміром 3,13 умовних кадастрових га, в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON], її представник [PERSON] не зявилися, направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, представники третіх осіб - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, Градизької державної нотаріальної контори у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 23.11.2005 року померла [PERSON], яка постійно проживала в [INFO] зі своїм сином [PERSON]. Останній помер 14.05.1977 року. За життя його прізвище було включене до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець», який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ-09, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 23 від 29.12.1995 року. Вказана обставина підтверджена довідкою відділу Держгеокадастру у Глобинському районі від 15.09.2016 року № 34-1609-99.3-728/0/26-16. В довідці зазначено, що середній розмір земельної частки (паю) по КСП «Ленінець» на території Броварківської сільської ради становить 3,13 ( в умовних кадастрових га). Вартість земельної ділянки станом на 01.01.2016 року становить 126385, 59 грн. (коефіцієнт індексації 4,759 та 1,756. 26.07.2005 року[PERSON] склала заповіт, посвідчений Броварківською сільською радою Глобинського району Полтавської області, реєстровий № 38, згідно якого усе належне їй майно заповіла дочці [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано, тобто він є чинним. Згідно дослідженої судом інформації, наданої Градизькою державною нотаріальною конторою, позивач, в установлений строк прийняла спадщину, подавши відповідну заяву. Осіб, які б відмовилися від прийняття спадщини та осіб, які б мали право на обов»язкову частку у спадщині не має. Державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] постановою від 28.10.2016 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). Видача правовстановлюючого документу на померлого [PERSON] неможлива, оскільки правоздатність особи відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України, припиняється у момент її смерті, тому спір може бути вирішено лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.190 ЦК майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Згідно п.2 Указу Президента України від 8.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу є рівними. Згідно ч.1 ст. 529 названого Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, норми законодавства, яке було чинним на час виникнення правовідносин, вказують на те, що [PERSON] за свого життя на законних підставах набув право на земельну частку (пай) розміром 3,13 умовних кадастрових гектари в землях, належних на праві колективної власності КСП «Ленінець», розташованих на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області. На час його смерті він проживав разом зі своєю матір»ю [PERSON], а тому остання є такою, що фактично вступила в управління спадковим майном. Саме до неї перейшло право на земельну частку (пай), належне її сину. Вказане право входить до складу спадщини [PERSON], а тому позивач, як спадкоємець за заповітом, яка прийняла спадщину, має право на успадкування права на земельну частку (пай), набуте її матір»ю за свого життя. Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Outcome: approved