Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.05.2017 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала його наступним. [INFO] помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. [ADDRESS] Вона є спадкоємцем майна померлого за законом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті чоловік не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] на підставі закону, що діяв на час створення об'єкту нерухомого майна, побудував вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володів ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Святилівської сільської ради, однак за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. Це перешкоджає їй оформити спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею, в порядку спадкування після [PERSON], право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON], її представник [PERSON] не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Святилівської сільської ради, представники третіх осіб - сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації, Градизької державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надали. Відповідач позов визнав, прохав розглянути справу без участі представника сільської ради. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 01.03.2006 року Святилівською сільською радою Глобинського району Полтавської області, серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є його дружина - [PERSON] (позивач у справі). Згідно інформації наданої Градизькою державною нотаріальною конторою, після померлого [PERSON] заведена спадкової справи № 232 за 2008 рік. [PERSON] прийняла спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України і не заявила про її відмову. Державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] постановою від 14.03.2017 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця, який посвідчує його право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А», прибудову літ. «а», ганок літ. «аг», літню кухню літ. «Б», погріб з шийкою літ. «Вп» було побудовано у 1955 році, сарай літ. «Г», сарай літ. « г», колонку питну літ. «К», яму вигрібну літ. «Я», огорожу літ. №1, ворота літ. №2 - у 1980 році, убиральню літ. «Д», літній душ літ. «Е» - у 1986 році. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Тобто, за вказаним Указом і постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був власне факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов»язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарській книзі Святилівської сільської ради Глобинського району по господарству за № 0027-1 за [PERSON] на час його смерті - [INFO] значилося належне на праві власності нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] збудований на неприватизованій земельній ділянці розміром 0.15 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Відповідно до висновку відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Глобинської РДА від 28.04.2017 року № 306/02-04, спадковий житловий будинок та господарські будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] суд вважає що позивач, як єдиний спадкоємець першої черги спадкування за законом, яка вчасно прийняла спадщину, має право на визнання за нею права власності на вказаний будинок в порядку спадкування. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved