Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 листопада 2019 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що 13 червня 2016 року між сторонами по справі укладено нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 500300 грн, які відповідач зобов`язувався повернути до 1 грудня 2016 року. Позивач вказував, що відповідачем кошти повернуті частково, в сумі 250150 грн, залишок заборгованості складає 250150 грн. Просив стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 250150 грн, інфляційне збільшення в сумі 77898,09 грн, 3 % річних в сумі 22182,85 грн та понесені судові витрати. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 4 грудня 2019 року позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито в справі провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. Представник позивача звернувся в суд з заявою про розгляд справи без його участі. Відповідач, будучи повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 13 червня 2016 року між сторонами по страві [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір позики (а.с. 10), згідно з умовами якого відповідач [PERSON] отримав у власність грошові кошти в сумі 500300 грн, які відповідач зобов`язався повернути в термін до 1 грудня 2016 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Встановлено, що відповідно до умов зобов`язання, яке виникло між сторонами по справі, грошові кошти відповідач [PERSON] повернув лише частково, в розмірі 250150 грн, залишок неповернутої суми складає 250150 грн. Встановивши дані обставини, оскільки відповідачем позивачу грошові кошти за укладеним договором позики в повному обсязі не повернуто, суд приходить до висновку, що заборгованість за договорами позики в розмірі 250150 грн підлягає стягненню з відповідача. За нормами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідачем позивачу грошові кошти не повернуті, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума інфляційних втрат в розмірі 77898,09 грн та 3 % річних в розмірі 22182,85 грн. З цих підстав позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість в розмірі 250150 грн, інфляційні втрати в розмірі 77898,09 грн та 3 % річних в розмірі 22182,85 грн. Також з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3502 грн 31 коп.

Outcome: approved