Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивач 23.10.2019 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний», за участі третьої особи [PERSON] та просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 308\~782,61 грн. та моральну шкоду у розмірі 150\~000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Приморського районного суду м.Одеси від 04.02.2019 року у справі №522/736/19, встановлено вину [PERSON] у вчинені адміністративного правопорушення, яке сталося 01.01.2019 року, за участю автомобіля ЛАЗ 5208 МL, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який в м. Одеса, вул. Рішельєвська, 29, при повороті ліворуч, не врахував дорожню обстановку, не зайняв відповідне крайнє положення проїзної частини, внаслідок чого допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем Volkswagen Tiguan, державний номер [NUMBER] та накладено на [PERSON] адміністративне стягнення. При цьому, дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] сталася під час виконання ним трудових обов`язків, тобто останній керував автомобілем, який належить ДП «Морський торговельний порт «Южний». Саме роботодавець має відшкодувати шкоду позивачу, завдану його працівником. Транспортний засіб ЛАЗ 5208 МL, державний номер [NUMBER] застрахований в ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА». Частину збитків у розмірі 100\~000 грн. відшкодувала страхова компанія, не відшкодованою лишилась 308\~782,61 грн. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 150\~000 грн., з огляду на те, що був знищений автомобіль, який мав велику цінність для його сім`ї та також тим, що на момент ДТП в автомобілі перебували його дружина та двоє малолітніх дітей. Ухвалою суду від 29.10.2019 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 02.12.2019 року. До суду 28.11.2019 року надійшов відзив ДП «Морський торговельний порт «Южний», згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що позивачем занадто перебільшений розмір матеріального відшкодування, хоча відповідачем і не заперечується належність йому автобусу та перебування з третьою особою у трудових відносинах. Звіт про оцінку колісного транспортного засобу, який встановлює розмір матеріальної шкоди не є висновком експерта, тому не може прийматися судом до уваги як належний та допустимий доказ. Щодо моральної шкоди, то відповідач вказує, що психологічна експертиза була виконана через 10 місяців після ДТП, тому такий висновок викликає сумніви, з огляду на що не може прийматися до уваги судом. У підготовчому засіданні 05.12.2019 року представник позивача просив надати час для підготовки заяви про зміну позовних вимог, клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено на 28.01.2020 року. В результаті проведеного підготовчого засідання 28.01.2020 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 04.03.2020 року. У судовому засіданні 04.03.2020 року було оголошено перерву для вирішення питання про призначення експертизи на 05.03.2020 року. Ухвалою суду від 05.03.2020 року по справі призначено автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено. До суду 26.05.2020 року надійшов висновок, за результатами проведеної судової експертизи та ухвалою суду від 27.05.2020 року провадження у справі було поновлено, справу призначено до судового розгляду на 07.07.2020 року. У судовому засіданні 07.07.2020 року [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача Заверюха В.О [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. [PERSON] підтримав представника відповідача та заперечував проти позову. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що 01.01.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ЛАС 5208 МL, державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобілем Volkswagen Tiguan, державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . [PERSON] визнано винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди та накладено на нього адміністративне стягнення у формі штрафу у розмірі 340 грн., про що свідчить постанова Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/736/19 від 04.02.2019 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Таким чином винна [PERSON] у скоєній ДТП є преюдиційним фактом та доказуванню не підлягає. Автомобіль ЛАЗ 5208 МL, державний номер [NUMBER] належить Державному підприємству «Морський торговельний порт «Южний» та застрахований на момент ДТП у ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія», що не заперечується сторонами. [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Державним підприємством Морський торговельний порт «Южний», що також не заперечується сторонами. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно висновку експерта №20-1719 автотоварознавчої експертизи колісного транспортного засобу Volkswagen Tiguan, державний номер [NUMBER] , складеного 18.05.2020 року Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 01.01.2019 року, станом на той же час становить 397\~729 грн., а ринкова вартість автомобіля у фактичному стані після ДТП, яка сталося 01.01.2019 року, станом на той же час, становить 18\~740 грн. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У абзаці першому пункту 2 постанови Пленуму №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Верховний Суд України роз`яснив, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як роз`яснено у п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний» як роботодавець [PERSON] , котрий визнаний винним у вчиненому ДТП, має відшкодувати постраждалій особі [PERSON] шкоду. Позивач вказує, що страхова компанія автомобіля ЛАЗ 5208 МL, державний номер [NUMBER] , котрий належить Державному підприємству «Морський торговельний порт «Южний» відшкодувала йому страхову суму у розмірі 100\~000 грн. Таким чином, розмір матеріальної шкоди завданої позивачу, шо підлягає стягненню з відповідача становить 278\~989 грн. (397\~729 грн. 100\~000 грн. 18\~740 грн. (ринкова вартість колісного транспортного засобу). Згідно зберігальної записки, складеної [PERSON] слідчому СВ Київського ВП в Одеській області Осіпенко Д.С. Ворніков А.В. зобов`язався не ремонтувати та не відчужувати без дозволу органів дізнання, слідства та суду або до прийняття рішення по матеріалах ДТП автомобіль Volkswagen Tiguan, державний номер [NUMBER] та зберігати за адресою: м.Одеса, Французький бульвар, 17. Згідно квитанції АГК «Аркадівський» за зберігання автомобіля на стоянці [PERSON] за період з 17.01.2019 року по 16.10.2019 року оплатив 15\~200 грн. Зважаючи на матеріали справи та думку сторін суд вважає за можливе стягнути з відповідача кошти за зберігання автомобіля позивача у розмірі 8\~000 грн. Щодо заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд відзначає наступне. На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України). За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. З довідок №42 та №43 КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» вбачається, що малолітні діти позивача [PERSON] та [PERSON] в результаті ДТП отримали забиття. 26.08.2019 року [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали договір №39/19 про проведення психологічної експертизи, надання висновку експерту, вартість проведення якої становить 10\~000 грн. Вартість проведеної психологічної експертизи була сплачена [PERSON] в розмірі 10\~000 грн., що підтверджують відповідні квитанції (а.с.63). Відтак, згідно висновку експерта Бюро психологічних досліджень Журавльової [PERSON] №39/19 від 03.10.2019 року у [PERSON] є зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості та виникли внаслідок впливу певних обставин ДТП, яка сталася 01.01.2019 року на вул. Рішельєвська в м.Одесі. Ситуація, що досліджується за справою, є психотравмувальною для [PERSON] . Орієнтований розмір компенсації за завдані [PERSON] страждання (моральну шкоду) становить 25\~000 грн. Також експертне дослідження було проведено з приводу дружини та дітей позивача та визначено розмір моральної шкоди кожного з них, яка в цілому становить 125\~000 грн. Варто відзначити, що позивачем по справі є [PERSON] та заподіяння шкоди його сім`ї не стосується предмету доказування та не може бути стягнутою моральна шкода, котра спричинена не йому, а його дружині та дітям. Позивач як батько хвилювався за свою сім`ю, дітей, які знаходилася в автомобілі під час ДТП, відсутність засобу для пересування спричинило певні зміни у звиклому способі ведення побуду, оформлення документів та відвідування страхової компанії, органів досудового слідства та інших закладів відняло багато часу. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню заподіяна йому моральна шкода, яка встановлена висновком експерта у розмірі 25\~000 грн. Доводи відповідача про те, що експертне дослідження було проведене через 10 місяців після травмуючої події не спростовують факту наявності моральної шкоди та її розмір визначений експертом. Тож, вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення моральної шкоди, що заподіяна лише позивачу. Витрати за проведення психологічної експертизи підлягають стягненню з відповідача у розмірі 2500 грн., з огляду на те, що психологічне дослідження вартість якого становить 10\~000 грн. було проведено у відношенні чотирьох осіб, тому загальну вартість експертизи варто поділити на 4, в результаті чого отримується 2500 грн. Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Втім позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відтак, ціна позову заявлена у розмірі 458\~782,61 грн., втім стягненню підлягає 314\~489 грн., тобто 56,6% від заявленої суми. Тому, судовий збір підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 3019,41 грн., що становить 56,6% від сплаченої позивачем суми судового збору.

Outcome: partial