Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.01.2019 року звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання її сина [PERSON] , [INFO] разом з нею. В обґрунтування позову зазначила, що з 18.01.2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . На даний час в Херсонському міському суді Херсонської області знаходиться позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу. 18.12.2018 року Херсонським міським судом видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина. Вона разом з дитиною змушена проживати в квартирі її матері, оскільки відповідач змінив замки на дверях будинку за місцем їх реєстрації та не впускає до помешкання позивача з дитиною. Крім того, відповідач неодноразово повідомляв її про те що забере у неї дитину. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08.02.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01.04.2019 р. замінено третю особу у справі. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти їх задоовлення не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання надала заяву в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність, ухвалив: розглядати справу у відсутність сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.01.2014 року, вбачається, що 18.01.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис №23 (арк. справи 6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.10.2014 року, [PERSON] народився [INFO] , у графі батьки зазначені: [PERSON] та [PERSON] (арк. справи 7). Відповідно до характеристики [PERSON] , випускниці кафедри медичної та фізичної терапії медичного факультету, наданої Херсонським державним університетом вбачається, що [PERSON] з 2012 року навчалась у Херсонському державному університеті на спеціальності «Фізична терапія, ерготерапія» за період навчання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована та відповідальна студентка (арк. справи 18). Згідно характеристики [PERSON] , випускниці медичного факультету, наданої Херсонським державним університетом вбачається, що [PERSON] за час навчання зарекомендувала себе як старанна, відповідальна, ініціативна, дисциплінована студентка (арк. справи 19). Навчальним центром «Фурор» надано характеристику на [PERSON] , з якої вбачається, що згідно договору про «Надання послуг» №105/17 від 13.12.2018 року на базі центру «Фкрор» [PERSON] проводить навчання слухачів за майстер-класом «Масаж», за час надання послуг у центрі проявила себе як сумлінний, відповідальний, вимогливий та дисциплінований викладач (арк. справи 20). Відповідно до Довідки наданої 11.01.2019 року вихователем ІІ-ї молодшої групи №11 в дитячому садку №11, в якій виховується [PERSON] , [INFO] з 26.11.2018 року по теперішній час вбачається, що [PERSON] бере активну участь у навчанні та вихованні сина, відвідує батьківські збори, допомагає в організаційних групах. За весь час знаходження [PERSON] у групі №11 у садочку №65 рідний батько дитини, [PERSON] , жодного разу не з`явився у дитячому садку, не виявляв та не цікавився успіхами та навчанням свого сина. Вихованням [PERSON] займається мати [PERSON] (арк. справи 21). 18.12.2018 року Херсонським міським судом Херсонської області видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитни відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 грудня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття (арк. справи 24) З акту обстеження умов проживання від 09.04.2019 року за адресою: [ADDRESS] за місцем проживання малолітнього - [PERSON] встановлено, що житлово-побутові умови та санітарний стан помешкання задовільний створено всі необхідні умови для утримання, виховання та розвитку дитини. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст.161 СК України). Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959, яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку та яка діє на час виникнення спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові, а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матірю. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. В судовому засіданні достовірно встановлено, щовизнання позову відповідачем не порушує прав дитини, матір`ю створено належні умови для проживання та виховання дитини, вона має можливість забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини, тому в її інтересах, суд, приходить до висновку про визначення місця проживання малолітньої дочки разом із матір`ю. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 768 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 26 квітня 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved