Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач 13.06.2017 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Він з 24.04.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей вони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різних поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені з квітня 2013 року. З цього часу спільне господарство ними не ведеться. Дітей від шлюбу немає. Подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, це буде суперечити його інтересам. Зазначив, що майнового спору немає. Вказав, що у 2014 році ними подавалася заява про розірвання шлюбу, але відповідач на призначену дату не зявилася. У 2016 році він знов призначав відповідачу дату для розірвання шлюбу через органи державної реєстрації актів цивільного стану, але відповідач знову не зявилася. Тому, просить суд розірвати шлюб в судовому порядку. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Суду пояснив, що шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2013 року, не поновлювались, спільне господарство не ведеться з цього часу, проживають окремо. Уточнив, що через органи державної реєстрації актів цивільного стану вони намагалися розірвати шлюб у 2014 році, подали заяву, але відповідач не зявилася. Вказав, що між ними наявний майновий спір, який буде у подальшому вирішуватися в судовому порядку. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу та проти стягнення з неї судового збору заперечувала. В обґрунтування своїх заперечень послалась на те, що хоче спочатку поділити спільне майно, а потім вже розірвати шлюб. Пояснила, що шлюбні відносини між ними припинені з 13 березня 2013 року, з цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вказала, що вона пішла від позивача, так як той застосував до неї фізичну силу, вдарив її. Дітей від шлюбу немає. Підтвердила, що у 2014 році вони намагалися розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану, але не розірвали. Вони намагалися налагодити відносини, але безрезультатно. Між ними наявний майновий спір. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 24.04.2009 року зареєстрували шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають (а.с.4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені за посиланнями позивача з квітня 2013 року, за посиланнями відповідача - з 13 березня 2013 року. Причинами цього стали відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімю. За посиланнями відповідача позивач застосував до неї фізичну силу і вона пішла від нього. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Між сторонами наявний майновий спір, який буде вирішуватись окремо. За таких обставин зберегти сімю неможливо. Посилання відповідача в обґрунтування своїх заперечень проти розірвання шлюбу на те, що вона хоче спочатку поділити спільне майно, а потім вже розірвати шлюб - не є підставою для відмови в позові про розірвання шлюбу. Наявність майнового спору не є такою підставою. Враховуючи викладене, обставини справи, те що розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати в судовому порядку. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., сплачений останнім при зверненні до суду (а.с.3).

Outcome: approved