Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач 21.03.2017 року звернувся до суду із позовом до відповідача про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що постановою державного виконавця ВДВС Світловодського міькрайонного управління юстиції у Кіровоградській області від 18.02.2014 року на підставі виконавчого листа № 2-2860, виданого 27.11.2003 року Світловодським районним судом Кіровоградської області, було відкрите виконавче провадження № 42115317. Дане виконавче провадження відкрите щодо примусового стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Листом ВДВС Світловодського МРУЮ Кіровоградської обл. № 18488 від 27.07.2015 року на адвокатський запит було повідомлено, що 20.05.2014 року згідно положень ст. ст. 40, 57 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт автомобіля «OPEL Astra», 2006 pоку випуску, реєстраційний номер /номерний знак/ [NUMBER], синього кольору. Але, ще 26 лютого 2008 року він видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу - Соломоненко Л.В. та зареєстровану в реєстрі за № 914, гр. [PERSON] та гр. [PERSON], що мешкають в [ADDRESS], на право розпорядження транспортним засобом, а саме на право укладати правочини щодо розпорядження ( продавати, передавати в оренду, позичку ) автомобілем «OPEL Astra», 2006 року випуску, шасі ( кузов, рама ) [NUMBER], реєстраційний номер /номерний знак/ [NUMBER], яким він, [PERSON] володів на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ ( технічного паспорту ) [NUMBER], виданого та зареєстрованого 23.05.2006 року Світловодським МРЕВ. Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 39033402 станом на 29.11.2012 року інформація про наявність обтяжень щодо рухомого майна, яке перебувало у його власності, була відсутня. В свою чергу гр. [PERSON], що діяв від його імені, 03 грудня 2013 року видав гр. [PERSON] довіреність на праві діяти в межах повноважень, передбачених довіреністю, посвідченою нотаріусом - Соломоненко Л.В. 26.02.2008 року. З 03 грудня 2013 року автомобіль «OPEL Astra», 2006 року випуску, шасі ( кузов, рама ) [NUMBER], реєстраційний номер /номерний знак/ [NUMBER], перебуває в постійному користуванні у гр. [PERSON], який мешкає в с. Рунівщина Полтавського району Полтавської області; йому переданий автомобіль, документи на нього та комплекти ключів. Гр. [PERSON] утримує автомобіль в належному технічному стані, проводить поточні ремонти, оформлює на себе поліси обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 28.08.2016 року гр. [PERSON], в користуванні якого більш ніж три роки знаходиться автомобіль [NUMBER], провів незалежну оцінку цього автомобіля, яка склала 88 700 ( вісімдесят вісім тисяч сімсот ) грн. Відповідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 50043031 станом на 30.07.2016 року інформація про наявність обтяжень щодо рухомого майна, а саме автомобіля з шасі ( кузов, рама ) [NUMBER], реєстраційний номер /номерний знак/ [NUMBER], відсутня. Станом на 2014 рік у нього був борг по виконавчому провадженню № 42115317 щодо примусового стягнення з нього - [PERSON] на користь гр. [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Але, станом на 01 листопада 2016 року борг був відсутнім взагалі, а на даний час борг складає близько 4 тис. грн. Сама стягувачка [PERSON] не заперечує проти зняття арешту зі спірного автомобіля. Ст. 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ст. 1 Першого протоколу «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до «Конвенції….» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Відповідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. У ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, № 606-ХІV у редакції чинній станом на момент відкриття виконавчого провадження № 42115317 від 18.02.2014 року, зазначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від № 606-ХІV, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов»язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів. Аналіз вказаних вище норм вказує на те, що державний виконавець при вирішенні питання про звернення стягнення на майно повинен дотримуватися принципу співмірності та конкретизації майна на яке накладається арешт. А в даному випадку таким арештом порушуються його права на володіння, розпорядження і користування належним йому майном. Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, № 1404-VIII передбачено, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Спори про право цивільне, пов»язане з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Відповідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позов про зняття арешту з майна може бути пред»явлений власником. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами в справі даної категорії є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Прохав зняти арешт, накладений постановою державного виконавця від 20.05.2014 року у виконавчому провадженні № 42115317, відкритого постановою від 18.02.2014 pоку, з автомобіля «OPEL Astra», 2006 року випуску, шасі ( кузов, рама ) [NUMBER], реєстраційний номер /номерний знак/ [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ ( технічного паспорту ) [NUMBER], виданого та зареєстрованого 23.05.2006 року Світловодським МРЕВ. В судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивача - адвокат Прохур Н.І., надавши заяву про розгляд даної справи в її відсутності, де позов підтримала та прохала позов задовольнити. ( а. с. 51-52 ). 03.04.2017 року надійшла до суду заява відповідачки [PERSON] про розгляд даної справи в її відсутності, де позов визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог ( а. с. 44-46 ). Державний виконавець Світловодського міськрайонного ВДВС ГТРУЮ в Кіровоградській області надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника Відділу, поклався на розсуд суду ( а. с. 47, 48 ). Третя особа - [PERSON] надав заяву про розгляд даної справи в його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог ( а. с. 53 ). Тому, суд вважає за можливе, розглядати справу по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини, на які послався позивач в позові і вони доводяться матеріалами справи в повному обсязі на а. с. 7 - 29, 31. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 317, 319, 391 ЦК України та ст. 57, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вимога щодо зняття арешту з майна підлягає задоволенню відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Outcome: approved