Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 10 травня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №150/2-1307. 14 червня 2010 року найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який є його правонаступником. Відповідно до умов 1.1 кредитного договору банк надав відповідачу кредит у сумі 14632 доларів США 00 центів зі сплатою 12,5% річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 09.05.2014 року, а відповідач зобовязався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобовязання за кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 14632 доларів США. 10 травня 2007 року в кості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, було укладено договір застави №150/5-4092 між банком та відповідачем. Відповідно до п.1.1. договору застави предметом застави є рухоме майно, а саме: автомобіль марки Hyundai Getz № кузова JKMHBT51DP7U651914; д/н [NUMBER]. Відповідач порушив умови кредитного договору, у звязку з чим станом на 21 вересня 2016 року має заборгованість у сумі 32818 доларів США 77 центів, яка складається з : -заборгованість за кредитом 11270,87 доларів США; -заборгованість за відсотками 12308,20 доларів США; -пеня за несвоєчасне повернення кредиту 4576,61 доларів США; -пеня за несвоєчасне повернення відсотків 4663,09 доларів США. З огляду на вищенаведене, позивач просить суд, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 32818 доларів США 77 центів, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 12703,58 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. В судовому засіданні встановлено, що 10 травня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №150/2-1307 (а.с.7-11). 14 червня 2010 року найменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено на [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який є його правонаступником. Відповідно до умов 1.1 кредитного договору банк надав відповідачу кредит у сумі 14632 доларів США 00 центів зі сплатою 12,5% річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 09.05.2014 року, а відповідач зобовязався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобовязання за кредитним договором перед відповідачем виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 14632 доларів США 00 центів, що підтверджується заявою на видачу готівки №31 від 10.05.2007 року (а.с.16). 10 травня 2007 року в кості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, було укладено договір застави №150/5-4902 між банком та відповідачем (а.с.12-15). Відповідно до п.1.1. договору застави предметом застави є рухоме майно, а саме: автомобіль марки Hyundai Getz № кузова JKMHBT51DP7U651914; д/н [NUMBER]. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, у разі порушення Позичальником прострочення строків сплати процентів в порядку та розмірі, визначеному п.2.5. цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п. 2.4. цього Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Згідно п. 4.2. кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п.п 3.3.2.-3.3.16 цього Договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10% від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами за кожний випадок. Відповідно до п. 4.3. кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п. п. 3.3.4 цього Договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1% від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами за кожний випадок. Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.4-6), наданого позивачем, станом на 21 вересня 2016 року за вищезазначеним кредитним договором у відповідача перед банком утворилась заборгованість в сумі 32818 доларів США 77 центів, яка складається з : -заборгованість за кредитом 11270,87 доларів США; -заборгованість за відсотками 12308,20 доларів США; -пеня за несвоєчасне повернення кредиту 4576,61 доларів США; - пеня за несвоєчасне повернення відсотків 4663,09 доларів США. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (із змінами і доповненнями, внесеними Законами України від 12 лютого 2015 року N 189-VIII, від 02 березня 2015 року N 222-VIII), на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживає м. Донецьку, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки [PERSON] проживає та зареєстрований на території, на якій здійснюється антитерористична операція, Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не має, то з [PERSON], відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не підлягають стягнення заборгованість з пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а також з урахуванням, того що відповідач не скористався своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме, стягнення з відповідача на користь позивача 11270,87 доларів США - суми заборгованості за кредитом; 12308,20 доларів США - суми заборгованості за відсотками. На підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача пені слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, з відповідач слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимогу в сумі 9298, 40 грн.

Outcome: partial