Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач 13.03.19 р. подала до суду вказаний вище позов, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін - дочки [PERSON], [INFO]., у твердій грошовій сумі, а саме: по 2 000 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 01.02.92 р.. За час шлюбу у сторін народилось троє дітей: син [PERSON], [INFO]., дочки [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO].. В даний час у провадженні суду є цивільна справа за її позовом про розірвання шлюбу. Відповідач добровільно коштів на утримання їх спільної неповнолітньої на даний час дитини - дочки [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні, не надає. Вона працює та має сталий доход. Відповідач не працює, але має несталий доход, інших аліментних зобов»язань, неповнолітніх утриманців - не має. Просить позов задовольнити. За ухвалою суду від 04.04.19 р. відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем копію вказаної вище ухвали про відкриття провадження у справі із копією позовної заяви з доданими до неї матеріалами отримано під розпис 13.04.19 р.. За станом на 03.05.19 р. відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 01.02.92 р. Облапською сільрадою Ковельського району Волинської області, слідує, що 01.02.92 р. було укладено шлюб між сторонами. Як вбачається з копії свідоцтва про народження вказаної вище неповнолітньої дитини, сторони є батьками останньої. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги, що неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем, що стверджується копією аркушів будинкової книги. Як слідує з довідки № 18 від 14.02.19 р., виданої Дубівською сільрадою Ковельського району Волинської області, позивач працює та має сталий доход. Доказів наявності у відповідача доходу та його розміру позивач суду не надала. Сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України і стосуються стану здоров»я сторін, їх неповнолітньої дитини, майнового стану останньої, які підлягають до врахування судом, крім вказаних вище, тобто: наявність у сторін на утриманні спільної неповнолітньої дочки [PERSON], наявність у позивача сталого доходу. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаної вище спільної неповнолітньої дитини сторін у твердій грошовій сумі, однак, у розмірі, що є меншим заявленого позивачем, з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавчо. Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі із вказівкою наїї мінімальний розмір, визначений законодавчо у відсотках до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та їх подальшу індексацію відповідно до закону, на думку суду, є зайвою вказівкою на те, що визначено СК України. Тому в решті позову слід відмовити. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial