Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] в серпні 2018 р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 11 серпня 2007 р. Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї (актовий запис № 2182), посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з різних причин, через протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, через відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Від шлюбу мають двох спільних дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, протягом останнього часу сімейне життя та стосунки між ними почали погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З огляду на те, що вони з відповідачем протягом певного часу спільно не проживають як подружжя, не ведуть спільне господарство, фактичні шлюбні відносини між ними припинені , проживають окремо один від одного, позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу. Шлюб між ними носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Примирення позивач вважає неможливе. Ухвалою суду від 15.08.2018 р., відкритого загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.03.2019 р., закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили задовольнити та розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 11 серпня 2007 р. Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї (актовий запис № 2182). Позивач в судовому засіданні пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося з різних причин, через протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, через відсутність взаєморозуміння. З грудня 2018 р. вони з відповідачем мешкають окремо, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство, а тому примирення позивач вважає не можливе. Неповнолітні діти за спільною згодою будуть проживати разом з нею. Відповідач та його представник в судовому засіданні не заперечували щодо розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] Так, відповідач в судовому засіданні погодився на розірвання шлюбу з позивачем. Пояснив, що вони з позивачем припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, з грудня 2018 р. проживають окремо один від одного. При цьому, він намагався зберегти сім`ю, разом з тим, примирення не досягнуто. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, пояснення відповідача та його представника, врахувавши доводи сторін, вивчивши надані письмові докази у сукупності, дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 серпня 2007 р. у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2182, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 09.07.2009 р.; та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 07.08.2012 р. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Ухвалою суду від 16 листопада 2018 р., за клопотанням відповідача було надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення два місяці. Постановою Київського апеляційного суду від 10.01.2019 р., ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 р., залишено без змін. Як встановлено в судовому засіданні, примирення між сторонами не досягнуто. Так, позивач в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем, зазначила про те, що примирення між ними не досягнуто. Відповідач в судовому засіданні вказав на те, що він намагався зберегти сім`ю, однак, небажання позивача протягом тривалого часу підтримати сімейні стосунки призвело до того, що між ними існує стійкий розлад подружніх стосунків, а тому примирення між ними не досягнуто. Відтак, збереження сім`ї є неможливим, а тому відповідач не заперечував та погодився на розірвання шлюбу з позивачем. Таким чином, суд вважає, що причини, на підставі яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, що підтверджується матеріалами справи, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 111, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved