Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON], діюча в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила встановити факт належності [PERSON], померлої [INFO], свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане Жовтневим відділом ДРАЦС КМУЮ у Дніпропетровській області . В обґрунтування позовних вимог вказала , що [INFO] померла [PERSON], яка являється бабусею [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина - кімнати 102,103 у квартирі [ADDRESS]. Спадкоємці першої черги на спадщину [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщину після померлої матері, у зв'язку з чим таке право в силу ст. 1265 ЦК України, виникло у [PERSON], [INFO] . При зверненні [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлої бабусі була отримана відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину , яка мотивована відсутністю правовстановлюючих документів на кімнати на ім`я [PERSON] та неможливістю встановлення місця відкриття спадщини. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, посилаючись на ті самі підстави. Представник відповідача [PERSON] з позовними вимогами не погодилась, вважала їх безпідставними, такими, що суперечать закону. Обґрунтовуючи заперечення вказала, що встановлення факту належності померлій особі, а саме [PERSON] свідоцтва про смерть, суперечить вимогам ст. 256 ЦПК України. Позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно задоволенню не підлягають, оскільки наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, при цьому спір щодо спадкового майна відсутній. Треті особи [PERSON], [PERSON], залучені до участі у справі за ухвалою суду, направили заяви, згідно яких проти позовних вимог не заперечують. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. До даного висновку суд прийшов з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, 24 січня 2011 року померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна - кімнат 103,104 у квартирі [ADDRESS]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2013 року третім особам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Дане рішення набрало законної сили, що підтверджується Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26.02.2014 року, якою Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.11.2013 року, яким було скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу про відмову у задоволенні позовних вимог, скасовано. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09 квітня 2014 року, третім особам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимог про встановлення факту відкриття спадщини та визнання права власності на спірне спадкове майно. Як убачається з матеріалів справи, неповнолітній [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої бабусі [PERSON], проте отримав відмову від 29 травня 2014 року , у зв'язку відсутністю правовстановлюючих документів на кімнати на ім`я [PERSON] та неможливістю встановлення місця відкриття спадщини, Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін , третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України установлено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в сукупності. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Зі змісту с. 256 ч.3 ЦПК України убачається, що не може бути встановленим в судовому порядку факт належності особі свідоцтва, яке видається органам реєстрації актів цивільного стану. Всупереч цьому , позивач просить встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 04 лютого 2011 року на ім`я [PERSON] ( матеріали справи аркуш 9). Посилання представника позивача на наявність помилки при видачі свідоцтва про смерть на ім`я [PERSON] не може бути підставою для встановлення відповідного факту та її виправлення, оскільки дане питання повинно вирішуватись установою, яка видала відповідний документ. Суд погоджується з доводами представника відповідача щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно, у зв'язку із відсутністю спору, виходячи з наступного. Постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29 травня 2014 року неповнолітньому позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на кімнати №№102,103 за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] бабусі [PERSON] у зв'язку з: відсутністю правовстановлюючих документів на кімнати на ім`я [PERSON] та неможливістю встановлення місця відкриття спадщини, при цьому нотаріусом не зазначено про наявність спору щодо спадкового майна. Згідно зі статтею 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання його у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності. Крім того, відмовляючи у вчиненні нотаріальних дій, державний нотаріус роз'яснив заінтересованим особам право на оскарження цієї постанови згідно ст.50 ЗУ «Про нотаріат» , отже, позовні вимоги про визнання права власності , без оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, є передчасними. Таким чином , позивачем на підтвердження своїх вимог суду не надано доказів щодо наявності спору щодо спадкового майна, а також втрати власником документу , який засвідчує його право власності. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд уважає необхідним стягнути з позивача на користь держави витрати по оплаті судового збору щодо заявлених позовних вимог майнового характеру , оскільки при зверненні до суду судовий збір оплачується за кожну вимогу майнового та немайнового характеру окремо.

Outcome: approved