overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON], 27 березня 2018 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач [PERSON], посилається на те, що 15 листопада 2008 року вона у Шершенецькій сільській раді Кодимського району Одеської області, зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №03. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені через різні погляди на сімейне життя та систематичні сварки. Не проживають однією сімєю. Спору про поділ спільного майна немає. Примирення не можливе. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засіданні не зявився, надавши заяву про визнння позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і охоронюваних інтересів сторін і інших осіб, у відповідності з вимогами ч.4 ст.206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК (нині частина 4 статті 206 ЦПК) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Виходячи із зазначених приписів Закону та розяснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд, приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймає визнання позову відповідачем і ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 вересня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що протягом останніх років сімейне життя погіршувалося, з ініціативи відповідача постійно виникають сварки. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Прискок) [PERSON], [INFO], з 04 березня 2000 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 вересня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення утримання до досягнення дитиною трьох років. В поданій до суду заяві посилалася на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Просила суд стягнути з відповідача на її користь кошти на власне утримання до досягнення донькою трьох років розмірі 1000 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та уточнила їх, просила суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 25 % від розміру заробітку відповідача. Відповідач в судовому засіданні погоджувався з вимогами щодо стягнення з нього коштів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, але пояснив, що враховуючи рівень отримуваної заробітної плати утримання в розмірі 1000 грн. не має можливості надавати. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 18 липня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 вказаної статті СК України передбачено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем, відповідач по справі достатньої матеріальної допомоги дружині не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу. В той же час розмір такого утримання в сумі 1000 грн. дещо завищено, вимоги про стягнення суми саме в твердій грошовій сум не є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру утримання суд виходить з того, що станом на час вирішення справи судом відповідач працює, має стабільний заробіток. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача утримання до досягнення дитиною трьох років в розмір 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з часу предявлення позову. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 вересня 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що ведення спільного господарства припинено рік тому, сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в поданій до суду заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Архипова) [PERSON], [INFO], з 02 грудня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 грудня 2013 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] року, мотивуючи тим, що вони від спільного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі, не надає ніякої допомоги на утримання дитини. Ніхто з батьків та родичів відповідача їй не допомагає, ні матеріально, ні морально. Інших дітей у відповідача не має, стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Їй важко самій утримувати дочку і тому вона просить стягувати з відповідача аліменти на її користь примусово за рішенням суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву у якій просила суд розглядати справу без її участі, наполягала на позовних вимогах, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, у якій повністю погоджується з позовними вимогами позивача. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що сторони від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.7), яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно витягу з вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.12.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.5 статті 185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі на строк п'ять років шість місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, крім житла (а.с.9-10). Відповідач на даний час відбуває покарання в Черкаській виправній колонії №62. Відповідач, як батько дитини вчасно, регулярно і в достатньому розмірі добровільно матеріального утримання на свою дочку не надавав, хоч повинен надавати таке утримання. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів у погодженому сторонами розмірі та на підставі статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 06 серпня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO], яка народилася у м. Москва, та яку позивачка виховує самостійно. Подружнє життя між сторонами не склалося через несумісність характерів та втрати поваги один до одного. У пошуках роботи та засобів до існування позивач виїхала на заробітки у м. Москву, де на даний час проживає разом з дочкою [PERSON]. Протягом останнього часу ні позивач, ні відповідач, не намагалися відновити сімейні відносини. З цих підстав позивач [PERSON] просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, проти надання строку для примирення заперечили, просили розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечив проти задоволення позову, проти надання строку для примирення заперечив. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 06 серпня 2009 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 1140 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу в подружжя є дочка - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02 червня 2012 року, видане Кутузовським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами припинилися подружні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, проживають окремо. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 жовтня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного. В судовому засіданні позивач повністю підтримала подану до суду позовну заяву, на розірванні шлюбу наполягає, вважає неможливим подальше спільне життя. Відповідач в судове засідання не з’явився, про причини своєї неявки не повідомив, клопотань не подавав. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 24 квітня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

позивач [PERSON] 27 жовтня 2016 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 27 жовтня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, відсутні між ними взаєморозуміння та довіра. З 22 лютого 2016 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою, про що в матеріалах справи є розписки. Заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 27 жовтня 2012 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецької області зроблено актовий запис № 277 (а.с 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З 22 лютого 2016 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 жовтня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 12 липня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Протягом останнього часу між сторонами постійно виникають сварки та непорозуміння, оскільки в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку з цим між ними практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З цих підстав позивач [PERSON] просить розірвати шлюб. В судове засіданні позивач не з'явилася, однак подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутності та не надавати строк на примирення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 12 липня 2007 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 899 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, в них різні погляди на сімейне життя, у зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки та вони перестали вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 квітня 2015 року звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили користування жилим приміщенням. Посилався на те, що є квартиронаймачем к. № 56 по вул. Курчатова, 20 в м. Полтаві, перебував з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Вказував, що відповідачі з 2010 року в к. № 56 по вул. Курчатова, 20 в м. Полтаві не проживають, хоча знаходяться на реєстраційному обліку. Просив суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в к. № 56 по вул. Курчатова, 20 в м. Полтаві. В судовому засіданні позивач повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідачі в судове засідання неодноразово не зявилися, хоча повідомлялися судом про час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомляли, клопотань до суду не подавали. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є користувачем кімнати № 56 площею 11,7 кв.м. по вул. Курчатова, 20 в місті Полтаві. Також встановлено, що будинок по вул. Курчатова, 20 в м. Полтаві знаходиться на балансі КП «ЖЕО № 2». Позивач [PERSON] з 21 вересня 2005 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 грудня 2014 року, яке вступило в законну силу. Відповідач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], знаходяться на реєстраційному обліку в к. № 56 по вул. Курчатова, 20 в м. Полтаві, але не проживають з 2010 року. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач або член його сімї може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зокрема, за умови, що не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. Обовязковою умовою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є відсутність особи без поважних на те причин. Як встановлено судом, відповідачі зареєстровані в к. № 56 по вул. Курчатова, 20 в м. Полтаві, але не проживають з 2010 року. Поважність причин відсутності відповідачів за даною адресою не знайшла підтверджень, тому суд вважає за необхідне визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в к. № 56 площею 11,7 кв.м. по вулиці Курчатова, 20 в м. Полтаві. Тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved