overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач 16.12.2013 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона з 04.06.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати їх шлюб та судові витрати покласти на відповідача. Позивач у судовому засіданні позов підтримала повністю, пояснила, що проживала з відповідачем до 05.12.2013 року. Просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 04.06.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, сторони перебувають з 04.06.2010 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 52. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 27.10.2010 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 205 батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, те, що обидва бажають розірвати шлюб, бере до уваги фактичні взаємини подружжя та досліджені докази, які підтверджують позовні вимоги, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати у сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач 16.12.2013 року звернувся в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Підставою для позову вважає те, що 04 червня 2011 року між нею та відповідачем, [PERSON], був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, про, що зроблено запис №3. За час перебування в шлюбі, мають спільну дитину-[PERSON],[INFO]. Вона з відповідачем прожили в шлюбі 2 роки. Разом не проживають 4 місяці. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувались у присутності їхньої дитини. Вона, вважає, що в подальшому це може негативно вплинути на її психіку та погляди на життя. Вона багато разів звертала увагу її чоловіка, але відповідач постійно ігнорував, і не реагував на її зауваження. Вона прикладала максимум зусиль щоб налагодити сімейні стосунки, але це результату не дало. В результаті їхніх розмов вона прийшла до висновку, що розлучення-єдиний вихід. Відповідач не відвідує її із дитиною, матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні [PERSON]. З підстав наведених вище, збереження їхньої сім»ї, і подальше спільне проживання із відповідачем вважає неможливим. Підстави, які б перешкоджали звернутись до суду із позовом про розірванння шлюбу, відсутні. Їх спільна дитина проживає та буде проживати із нею. Із моменту фактичного припинення шлюбних відносин [PERSON], матеріально їй та їх сім»ї не допомагає, участі в її вихованні не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати їхню малолітню дочку. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є обов»язком батьків. Відповідач ухиляється від свого обов»язку щодо утримання неповнолітньої дитини. На момент подання цього позову вона не має достовірних відомостей про те, де саме працює її чоловік, і розміру його заробітної плати. У відповідності до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини можуть бути присудженні у твердій грошовій сумі. Крім того, звертає увагу на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обо»язкового утримання із його боку. Вона не працює тому, що знаходиться в декретній відпустці. При таких умовах, враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач 16.12.2014 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років. 26.12.2014 року позивач звернулася до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала, та просила справу слухати без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з»явився. У відповідності з вимогами ст. ст. 224-225 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 11.09.2012 року Виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, сторони перебувають з 11.09.2012 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 59. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 13.10.2014 року Виконкомом Курахівською селищною радою м. Селидове Донецької області, актовий запис № 26, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. На підставі ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позивачка 16.12.2014 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 16.12.2014 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач 16.12.2014 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років. Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надалв суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився. Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб 1-HO № 254166, виданого 05.11.2011 року Виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, сторони перебувають з 05.11.2011 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 75. Згідно копії свідоцтва про народження 1-НО № 553695, виданого 12.02.2014 року Виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 15, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки ОСББ «Еліта «м.Гірник» № 31 від 15.12.2014 р. [PERSON] дійсно проживає за адресою: [INFO] разом з донькою [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити оскільки судом встановлено, що на утриманні позивача знаходиться неповнолітня дитина донька [PERSON], [INFO]. Відповідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позивач 16.12.2014 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 16.12.2014 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач 16.12.2015 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення факту належності заповіту. Свій позов обґрунтовував тим, що 01.05.1978 року померла його тітка Рев»юк Т.Г., якій належало домоволодіння №7 по вул. Довга в с-щі Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області. Згідно заповіту від 06.03.1974 р. він, позивач, являється єдиним спадкоємцем на зазначене майно. Інших спадкоємців не має. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на майно. Крім того, в тексті заповіту неправильно вказано його прізвище- «Волосянко» замість правильно «Волосянка». Просив визнати за ним право власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом та встановити факт належності йому заповіту. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, у поданій заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 01 травня 1978 року померла тітка позивача [PERSON]»юк Т.Г., якій належало домоволодіння №7 по вул. Довга в с-щі Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області. Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Лисецької селищної ради 06.03.1974 р., спадкоємцем усього належного їй майна являється позивач. Інших спадкоємців не має. Однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на майно.(а.с.10). Крім того, у тексті заповіту вказано прізвище спадкоємця «Волосянко» замість правильно «Волосянка». Той факт, що прізвище позивача «Волосянка» стверджується копією свідоцтва про народження(а.с.6), копією паспорта позивача(а.с.7), довідкою Лисецької селищної ради(а.с.9), поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] З огляду на викладене слід встановити факт належності позивачу заповіту, посвідченого 06.03.1974 р. від імені Рев»юк Т.Г. та визнати право власності за позивачем на домоволодіння у порядку спадкування за заповітом після померлої тітки. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.392, 1233 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач 16.12.2015 року звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на наступні обставини. З 30.06.2012 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Вона потребує матеріальної допомоги від відповідача, оскільки її доходів не вистачає на нормальне утримання її та доньки. Відповідач матеріальної допомоги їй не надає. З відповідача стягуються аліменти на утримання дитини від першого шлюбу. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу)щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років. Позивач у судове засідання не з?явилася, надала на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з?явився, надав на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не зявилася. про час слухання справи повідомлялася належним чином, причини її неявки суду не відомі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.\~79,80,84 Сімейного Кодексу України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 30.06.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує державну соціальну допомогу на утримання дочки, інших доходів не має. \~У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання позивача не надає. З відповідача вже стягуються аліменти на утримання дитини від першого шлюбу. При визначенні розміру аліментів, суд враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за можливе, стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач 16.12.2015 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 25.10.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина- [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини припинені з грудня 2015 року, позивач не має наміру їх відновлювати. Після розлучення син буде проживати з нею. Спору про поділ майна, що являється спільною сумісною власністю подружжя не має. Просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Також просила стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір у розмірі 551,20 грн. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25.10.2002 року сторони зареєстрували шлюб у Придніпровській сільській раді Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис за № 36 (а.с.10). Від шлюбу вони мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а.с.7). Шлюбне життя у позивача з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини припинені у грудні 2015 року, позивач не має наміру їх відновлювати. Після розлучення син буде проживати з позивачем. Спору про поділ майна, що являється спільною сумісною власністю подружжя не має. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Також на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений останньою при подачі позову (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач 16.12.2019 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 23.11.2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, у жовтні 2018 року шлюбні відносини між ними припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе, спору про місце проживання дітей і майнового спору немає. На підставі зазначеного, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 28.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання (а.с. 13-14). Ухвалою суду від 12.03.2020 року розгляд справи зупинено до 12.08.2020 року, призначивши цей строк сторонам для примирення (а.с18-19). Враховуючи, що [PERSON] у повному обсязі визнала позов [PERSON] , про що надала відповідну заяву до суду (а.с. 22), враховуючи, що сторони не примирилися, суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 110, 112 СК України. Судом встановлено, що сторони 23.11.2005 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 929 (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] (а.с.5) та [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Позивач в обґрунтування позову зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося, у жовтні 2018 року шлюбні відносини між ними припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між сторонами неможливе, спору про місце проживання дітей і майнового спору немає. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Позивач 16.12.2019 року звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що укладений ними 11.10.2006 року шлюб розпався через зраду відповідачки. Сімейно-шлюбні відносини припинили в грудні 2014 року, проживають окремо, тому вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Майнового спору не мають. Прохав розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивач, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутності, де позов підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. ( а. с. 15 ). Відповідачка не надала відзив на позовну заяву, в судове засідання повторно не з`явилась з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялась належним чином за місцем проживання про дату, час та місце судового засідання, про що маються докази в матеріалах справи у вигляді повернутої на адресу суду адресованої їй кореспонденції з відміткою пошти «адресат виїхав» ( а.с. 19-21) та поштових повідомлень про отримання повісток (а.с.14, 25). Опубліковано оголошення про виклик відповідача до суду на сайті Полтавського районного суду Полтавської області ( а. с. 24 ), що згідно вимог чинного законодавства є належним її повідомленням. Від неї не надійшло заяви про відкладення розгляду справи та позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи. Тому, суд за згоди позивача, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 223, 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 11.10.2006 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області зареєстрували шлюб ( актовий запис № 1790 ) ( а. с. 4 ). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Внаслідок складення певних обставин, зради відповідача сімейне життя у сторін не склалося, тому сторони не підтримують шлюбно сімейні стосунки та проживають окремо з грудня 2014 року, внаслідок чого збереження сім`ї є неможливим. Спорів про поділ майна не мають. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини , шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач 16 березня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. З огляду на те, що відповідач не має постійної роботи і заробітку, просить стягнути з того аліменти у твердій грошові сумі розміром 500 грн. щомісяця. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, та погодився сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем. Вислухавши вимоги позивача, пояснення відповідача, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Таким чином, відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, проте свій обов'язок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, згідно ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням того, що відповідач не має постійного місця роботи та заробітку, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], у твердій грошовій сумі. На підставі ст. ст. 180, 181, 184, 191 СК України,

Outcome: approved