Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.08.2020 року звернулась до суду із позовом до своєї матері [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на усе належне йому майно, в тому числі і право на Ѕ земельної частки (паю) розміром 4,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості у землі, яка перебувала у колективній власності СС «Світанок», що знаходиться на території колишньої Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0223947. У даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину, яка залишилась після смерті батька, однак у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку. За результатом її звернення до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у видачі їй свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. У зв`язку з цим просила суд визнати за нею, як спадкоємицею за законом, право власності на Ѕ частку права на земельну частку розміром 4,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості у землі, яка перебувала у колективній власності СС «Світанок», що знаходиться на території колишньої Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0223947 після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 18 серпня 2020 року було відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, також подала до суду заяву, згідно якої позов визнала повністю, просила прийняти визнання позову та розгляд справи проводити у її відсутності. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, спірні правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент. У відповідності до п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За таких умов, при розгляді даного спору суд опирається на норми законодавства, які діяли як до 01 січня 2004 року, так і на даний час, залежно від часу виникнення та існування відповідних правовідносин. У відповідності до ст.ст. 524, 525 ЦК УРСР (1963 року), які діяли на момент смерті, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У відповідності до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. За поданими позивачем документами судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0223947 стверджується, що право на земельну частку (пай) розміром 4,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості у землі, яка перебувала у колективній власності СС «Світанок», що знаходиться на території колишньої Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, належало [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом по смерті [PERSON] право на вказану земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ВЛ № 0223947 у рівних частках успадкували її діти [PERSON] та [PERSON] , про що також були внесені відомості до сертифікату. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується те, що [PERSON] помер [INFO] . На момент відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс УРСР в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу. Копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] та рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 04 березня 2016 року про розірвання шлюбу підтверджується факт, що вона є дочкою тепер покійного [PERSON] , а отже позивач є спадкоємцем першої черги за законом. У матеріалах справи наявна заява відповідача [PERSON] про визнання позову, що є підтвердженням того, що вона відмовляється від прийняття спадщини по смерті чоловіка [PERSON] на користь своєї доньки [PERSON] , яка є позивачем у справі. Матеріалами витребуваної у Володимир-Волинській державній нотаріальній конторі спадкової справи № 137/2001 до майна померлої [INFO] [PERSON] підтверджено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] та [PERSON] належить спадкове майно, а саме право на земельну частку розміром 4,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості у землі, яка перебувала у колективній власності СС «Світанок», що знаходиться на території колишньої Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0223947. У відповідності до постанови державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори від 25 серпня 2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на Ѕ частки права на земельну частку розміром 4,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості у землі, яка перебувала у колективній власності СС «Світанок», що знаходиться на території колишньої Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на неї. Частиною 1 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК України). Майнове право - це «право очікування» - обмежене речове право, яке засвідчує правомочність отримати право власності на нерухоме майно в майбутньому і є складовою частиною майна, як об`єкта цивільних прав. (ВСУ у справі 6-265цс16). Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті [PERSON] не залишилося оригіналу правовстановлюючого документа на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права на спадкове майно та майнові права в порядку спадкування за законом після смерті батька ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.328, 346, 1217-1218, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України, , ст.ст. 524,527,529,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року,

Outcome: approved