Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває в шлюбі з 27 травня 2015 року, якмий був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 462. Від спільного життя у них [INFO] народився син [PERSON] . Відповідач записаний батьком дитини. Вказує, що з травня 2019 року їхні стосунки різко погіршилися, оскільки, їй стало достовірно відомо про невірність чоловіка. Відповідач визнав цей факт, просив пробачення і дати йому другий шанс на збереження сім`ї. Незважаючи на те, що вона погодилася проживати під одним дахом, сімейні стосунки було припинено. Відповідач замість того щоб налагоджувати відносини, почав вести себе як « [PERSON] », який спалахує без ніякої напруги. Він веде себе агресивно по відношенню до неї і,навіть, 24.11.2020 року в присутності сина дозволив «підняти руку» на неї. Вона лише зробила зауваження, що він безвідповідально ставиться до дитячих розваг, які можуть призвести до травми дитини. Так він дозволив малолітньому сину самостійно керувати квадро циклом, з якого він впав і дуже перелякався. Також, відповідач лякає сина, що «мама тебе кине» і це негативно впливає на його психоемоційний стан. Дитині була необхідна психологічна допомога. Після розлучення малолітній син буде постійно проживати з нею. Відповідач припинив надати гроші в сімейний бюджет і навіть утримувати дитину. Тому, зазначає, що має намір вирішувати питання по стягненню аліментів окремо в судовому порядку. З вересня 2020 року у них окремий бюджет і спільне господарство вони не ведуть. Позивач зазначає на тому, що така поведінка чоловіка принижує її та шкодить інтересам дитини. Вона втратила до нього повагу, любов і вважає, що їхні відносини не відповідають критеріям ч. 2 ст. 3 СК України. Шансів на збереження сім`ї немає, вона розпалась остаточно, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Примирення неможливе, тому вважає, що їхній шлюб треба розірвати. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 27 травня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 462; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] ; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. 10 березня 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання. 20 травня 2021 року ухвалою суду надано сторонам [PERSON] та [PERSON] строк на примирення в два місяця, провадження по справі зупинено. 23 липня 2021 ухвалою суду поновлено провадження у справі, справу призначено до судового засідання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона немає бажання щоб [PERSON] був її чоловіком, оскільки, вона його не любить та не хоче терпіти морального тиску з його боку. Вказала, що вони живуть в одній квартирі, але в різних кімнатах з вересня місяця 2020 року, чоловік їй коштів не дає, не допомагає погасити «розстрочки» , виганяє її з квартири. Також вказала, що у неї була нагода відправити дитину в дитячий табір на море, але відповідач не дав на це коштів. Коли у дитини було день народження, то він навіть не зробив йому подарунка. Просила суд задоволити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він хоче зберегти сім`ю, він все життя тільки і робить все для сім`ї. Вказав, що у жінки є додаткові доходи, і тому, на його думку, цих коштів їй потрібно вистачати на все. А його кошти повинні йти для покращення умов проживання сім`ї. Проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши думку\~учасників процесу,\~дослідивши письмові\~матеріали справи\~та докази\~в їх\~сукупності,\~на підставі\~повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Встановлено, що 27 травня 2015 року, згідно свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] ), сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 462. Відповідно до копії свідоцтва про народження (Серія [NUMBER] ), сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , батьком зазначений [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, разом як подружжя не проживають з вересня 2020 року, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Відносно витрат відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн. 00 коп., суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.\~133\~ЦПК України\~-\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати:\~ на професійну правничу допомогу; пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи;\~ пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. \~Статтею 30 Закону №5076-VI»Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до\~ст.\~137\~ЦПК України\~-\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК). Відповідно до\~п.2\~ч.\~2.\~ст.\~137\~ЦПК України\~ за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл вказаної категорії судових витрат є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем [PERSON] було надано: -Договір про надання правничої допомоги від 08 лютого 2021 року, який укладений між адвокатом Наполовою Т.А. та [PERSON] . Відповідно до п. 4 Договору, за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар , розмір та строки внесення якого обумовлені шляхом складання окремого документу (додатку до договору). Відповідно до п. 5 Договору, сплата гонорару /витрат/ провадиться Клієнтом шляхом внесення грошових коштів готівкою безпосередньо Адвокату в офісі (юрконсультації) або на картковий рахунок, вказаний адвокатом (за домовленістю сторін); -Розрахунок судових витрат по справі, відповідно до якого розрахунок суми судових витрат по справі, які підлягають відшкодуванню складають: оплата судового збору 908 грн. 00 коп. та оплата переказу 50 грн.00коп.; витрати на професійну правничу допомогу адвоката (консультація адвоката з правових питань (узгодження правової позиції, необхідність доказів та інше) з урахуванням судової практики в розмірі 300 грн. (0,5 годин праці адвоката); складання позовної заяви, формування додатків до позову, подання позовного матеріалу про розірвання шлюбу до Придніпровського районного суду м. Черкаси, відповідно до вимог ст. ст. 175-177 ЦПК України в розмірі 1200 грн. (2 год. роботи адвоката). Фактично сплачено на час подання позову до суду 2458 грн. 00 коп. -Квитанцію від 15 лютого 2021 року на суму 1500 грн. 00 коп., виданої адвокатом Наполовою Т.А. В квитанції зазначено, що вид правничої допомоги: підготовка та складання позовної заяви про розірвання шлюбу, подача до Придніпровського районного суду із технічними послугами. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1500 грн. 00 коп.є завищеними. На думку суду, розмір правничої допомоги адвоката в сумі 750 грн. 00 коп. є спів мірним із складністю та категорією даної справи, обсягом та часом виконаних робіт. А тому, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 750 грн.00коп. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.00коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial