Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] «Порто-Франко» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, на обґрунтування якого зазначив, що 07.06.2013 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №418/1-13 в вигляді відзивної реверсивної кредитндї лінії на поточні потреби з лімітом в сумі 186300,00 грн. строком до 05.06.2020 року зі сплатою 16% річних за користування кредитом. 07.06.2013 року між Банком та відповідачкою [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою встановлено умови договірного списання коштів з рахунку позичальника № 490391210262001/2620410018001, та договір поруки №07-06-2013/3 з відповідачем [PERSON], згідно умов якого поручитель зобовязався відповідати перед кредитором за своєчасне та повне виконання зобовязань боржником за кредитним договором без обмежень суми забезпечення. 28.01.2015 року на забезпечення виконання зазначеного Кредитного договору між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №28-01-2015/1/2, згідно умов якого сума забезпечення поручителя складає 100 грн. Так як боржник перестав виконувати взяті на себе зобовязання, станом на 30.03.2015 року за ним утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 191514,21 грн., з яких 164352,07 грн. загальна заборгованість за кредитом, 13077,56 грн. загальна заборгованість за відсотками, 15166,86 грн. пеня за виникнення простроченої заборгованості. Оскільки повернення заборгованості за кредитним договором в добровільному порядку є неможливим, позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON] на його користь суму заборгованості в розмірі 191514,21 грн. та стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 100 грн. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] до судового засідання також не з'явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, що є підставою для розгляду справи в заочному судовому засіданні відповідно до положень ст.224 ЦПК України на підставі наявних доказів. . Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 7 червня 2013 року між Банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 418/1-13, за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 186300,00 грн. під 16% річних зі строком погашення кредиту до 5 червня 2020 року (арк.спр.20). Уклавши кредитний договір, відповідачка взяла на себе зобовязання погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, що передбачено п.п.4.2.4-4.2.7 кредитного договору (а.с.21). На забезпечення зобовязання [PERSON] за вказаним кредитним договором 7 червня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №07-06-2013/3, згідно якого [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед Кредитором відповідати по борговим зобовязанням Боржника [PERSON] без обмежень суми забезпечення, які виникають з умов кредитного договору № 418/1-13 від 07.06.2013 року (арк.спр.30-32). Відповідно до змісту зазначеного договору, у випадку невиконання Боржником всіх чи окремих зобовязань по кредитному договору поручитель [PERSON] несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобовязань у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки відшкодування збитків у відповідності до положень ст. 554 Цивільного Кодексу України. Пунктом 3.1. Договору встановлено, що у випадку невиконання боржником боргових зобовязань перед банком за кредитним договором Поручитель приймає на себе зобовязання, здійснити виконання боргових зобовязань в обсязі, заявленому в письмовій вимозі, протягом 3 банківських днів з отримання відповідної письмової вимоги банку про виконання зобовязань (арк.спр.31). Окрім того, на забезпечення зобовязання [PERSON] за кредитним договором, 28 січня 2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №28-01-2015/1/2, згідно якого [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед Кредитором відповідати по борговим зобовязанням Боржника [PERSON] в межах суми забезпечення 100 грн., які виникають з умов кредитного договору № 418/1-13 від 07.06.2013 року (арк.спр.14-15). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.ст 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В разі порушень відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту у позивача відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наступає право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Згідно ст.553 ЦК України поручитель за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і у відповідності з положеннями ст.554 ЦК солідарно з боржником відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порука, відповідно до ч.1, ч.4 ст. 559 ЦК України, припиняється із закінченням виконання зобовязання та після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Оскільки відповідачка [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за укладеним кредитним договором, це є підставою не лише її відповідальності, а й відповідальності її поручителів [PERSON] і [PERSON], оскільки зазначений кредитний договір був забезпечений договорами поруки, причому відповідальність [PERSON], як поручителя, договором поруки визначена сумою 100грн. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.01.2015 року №19 було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «ПОРТО-ФРАНКО» [PERSON], строк повноважень якого визначено з 30.01.2015 г. до 29.01.2016року включно, який згідно ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду. Як вбачається з матеріалів справи та наданих суду розрахунків, загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем складає 191514,21 грн., з яких 164352,07 грн. загальна заборгованість за кредитом, 13077,56 грн. загальна заборгованість за відсотками, 15166,86 грн. пеня за виникнення простроченої заборгованості (арк.спр.28-29). Оскільки досліджені судом докази дають підстави для висновку про невиконання відповідачами взятих на себе зобовязань за кредитним договором, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з врахуванням того, що позивач на підставі п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду, вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір на користь держави пропорційно до задоволених вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved