Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.12.2017 року звернулася до суду з дійсним позовом, вказуючи, що 10 травня 1999 року, згідно біржовому контракту №1038-Н (Договору купівлі-продажу), складеному на Краматорському філіалі «Донецької товарної біржі», вона придбала у [PERSON], відповідача у справі, жилу будівлю з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], житловою площею - 16,19м?, загальною площею - 25,80м?, та земельного у частку площею - 896м?, ціною - будівлі 6489,00грн, та земельної частки - 3002,57грн. Зазначає, що були виконані всі умови угоди, крім нотаріального засвідчення договору: відповідачка отримала гроші та передала їй всі документи і ключі від квартири, після чого виїхала з міста в невідомому напрямку, тому засвідчити згоду нотаріально на теперішній час не має можливості. З посиланням на ст.ст.47, 220, 227 ЦК України, просить визнати договір купівлі-продажу №1038-Н від 10.05.1999р, укладений між нею та відповідачем - дійсним. Позивач [PERSON] свої вимоги підтримала в повному обсязі, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, згідно наданої суду заяви остання не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просить розглядати справу без її участі. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримала свій позов, а відповідач його повністю визнала. Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 10 травня 1999 року між [PERSON], продавцем, та [PERSON], як покупцем, був укладений Договір купівлі-продажу №1038Н, згідно до якого остання купила житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташованими на земельній ділянці площею - 896м?, розташованими по [ADDRESS], за що заплатила продавцю гроші. Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], убачається, що право власності на зазначений житловий будинок в БТІ м.Краматорська зареєстровано за [PERSON] Відповідно до ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року, який відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, підлягає застосуванню до даних правовідносин), яка діяла на час укладання спірного договору, договір купівлі продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі продажу житлового будинку в нотаріальному порядку не відбулося. Згідно ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише в випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченим ч.2 ст.48 цього кодексу. У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» із змінами та доповненнями розяснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі продажу (у тому числі при придбанні на товарних біржах). Частиною 2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Аналогічну норму закріплено законодавцем в частині 2 статті 220 чинного ЦК України. Рішення про визнання договору дійсним може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір. Враховуючи, що сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за яким відповідач передав позивачу у власність обумовлений угодою будинок, після чого протягом наступних років позивач постійно користується цим нерухомим майном, та позивач передав відповідачу грошову суму (протилежного в судовому засіданні не встановлено), але в наступному нотаріальне посвідчення угоди не відбулося з незалежних від волі позивача причин, так як працівники товарної біржі на час укладання угоди не вимагали від сторін її нотаріального посвідчення та обмежилися лише тільки реєстрацією договору на товарній біржі, про що свідчить п.1.6 Договору купівлі-продажу, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на підставі ст.ст.47, 227 ЦК України позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved