Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач 31 серпня 2018 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом про визнання спадщини відумерлою, заінтересована особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у якому просить визнати відумерлою спадщиною, що відкрилась після смерті [PERSON], яка складається із 1/3 частини домоволодіння № 114 по вул.. Дніпрельстанівська у м. Дніпрі; передати у комунальну власність 1/3 частину домоволодіння № 114 по вул.. Дніпрельстанівська у м. Дніпрі. Про день, час та місце судового засідання учасники повідомлялись відповідно до вимог ст..ст.128-129 ЦПК України. Заявник в особі свого представника за довіреністю [PERSON], до суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Вимоги заяви підтримує та просить задовольнити. Заінтересована особа в особі свого представника діючого на підставі довіреності [PERSON], в судове засідання надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Вимоги заяви просить задовольнити. У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи судом встановлено, що в липні 2015 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська звертався із позовом [PERSON] до виконавчого комітету [PERSON] міської ради, треті особи: [PERSON] державна нотаріальна контора, КП «ДМБТІ» ДОР, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2017 року позов [PERSON] задоволено (а.с.4-8), яке рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2017 року скасовано та відмовлено у задоволенні позивних вимог [PERSON] (а.с.9-12). Вказаними рішеннями встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності, відповідно до договору купівлі-продажу від 23.09.2005 року належать 2/3 частини домоволодіння №114 по вул.. Дніпрельстанівська у м.\~Дніпропетровську. Власником 1/3 частини домоволодіння №114 по вул.. Дніпрельстанівська у м.\~Дніпропетровську являвся [PERSON], який помер 03.02.1998 року. Після його смерті єдиним спадкоємцем була [PERSON], яка померла 18.04.2002 року. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON], зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно відомостей КП «ДМБТІ» ДОР станом на 31.12.2012 року право власності на 1/3 частину домоволодіння №114 по вул.. Дніпрельстанівська у м.\~Дніпропетровську зареєстровано за [PERSON] (а.с.16). Згідно ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про визнання спадщини відумерлою. Статтею 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно зі ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97 від 21.05.1997 року, територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. У відповідності до ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97 від 21.05.1997 року, сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою в межах повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад. Згідно з ч. 1ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними, у звязку із чим, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved