Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач 21.08.2015 року звернувся до суду із позовом в інтересах Селидівської міської ради в особі КЛПУ Селидівська центральна міська лікарня до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому зазначив, що [PERSON], працюючи лікарем - анестезіологом КЛПУ Селидівська міська лікарня, скоїв злочин передбачений ч.2 ст.140 КК України, а саме: через неналежне виконання своїх професійних обов'язків, несумлінне до них ставлення, померла [PERSON], [INFO]. Вину [PERSON] у скоєні злочину доведено постановою Селидівського міського суду Донецької області від 13.06.2013 р., але його звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку зі спливом строку давності. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 08.09.2014 року з лікарні на користь [PERSON] - матері померлої, стягнуто у відшкодування матеріальної шкоди 13000 грн. 00 коп. та моральної шкоди, завданої злочином 120000 грн. 00 коп. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 18.11.2014 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 08.09.2014 р. в частині стягнення матеріальної шкоди змінено та стягнуто з лікарні на користь [PERSON] у відшкодування витрат на правову допомогу 1000 грн. 00 коп. На цей час лікарнею відшкодовано [PERSON] матеріальну та моральну шкоду у розмірі 15000 грн. 00 коп. Оскільки працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, просить суд стягнути з [PERSON] на користь комунальної лікувально-профілактичної установи Селидівська центральна міська лікарня(ЄДРПОУ 01991116) шкоду в порядку регресу, як завдану працівником при виконанні своїх трудових обов'язків у розмірі 15000 грн. 00 коп. Представник позивача Єрьоменко М.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Селидівської міської ради в особі комунальної лікувально-профілактичної установи Селидівська центральна міська лікарня Маруценко С.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що вироку, згідно якого його було визнано винуватим немає, тому він себе винуватим не визнає і у позивача немає підстав для стягнення з нього вищевказаної суми грошей. Заслухавши представника позивача, відповідача, представника КЛПУ Селидівська ЦМЛ дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 13.06.2013 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку зі спливом строків давності. Провадження по кримінальній справі про обвинувачення [PERSON] у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України закрито на підставі 49 КК України у зв'язку зі спливом строку давності. Відповідно до рішення Селидівського міського суду Донецької області від 08.09.2014 року з комунальної лікувально-профілактичної установи Селидівська центральна міська лікарня на користь [PERSON] стягнуто у відшкодування матеріальної шкоди 13000 грн. 00 коп. та моральної шкоди, завданої злочином 120000 грн. 00 коп. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 18.11.2014 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 08.09.2014 року в частині стягнення матеріальної шкоди змінено та стягнуто з комунальної лікувально-профілактичної установи Селидівська центральна міська лікарня на користь [PERSON] у відшкодування витрат на правову допомогу 1000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно платіжних доручень: № 273 від 26.05.2015 року, № 311 від 25.06.2015 року, № 388 від 23.07.2015 року, [PERSON] комунальною лікувально-профілактичною установо Селидівська центральна міська лікарня відшкодовано матеріальну та моральну шкоду у розмірі 15000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до Статуту Селидівська центральна міська лікарня за своєю організаційно-правовою формою є юридичною особою, заснованою на комунальній власності територіальної громади м. Селидове. Засновником є Селидівська міська рада. Лікарня фінансується за рахунок грошових коштів місцевого бюджету, фінансування діяльності здійснюється фінансовим управлінням Селидівської міської адміністрації виконкому Донецької області, з видатків, передбачених на охорону здоров'я. Згідно ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги до видної особи в розмірі сплаченого відшкодування. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди(відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Згідно норм ч. 1, ч. 2 ст.130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків; при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників ґрунтуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями(бездіяльністю) працівника. Відповідно до п. 3 ст.134 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Суд звертає увагу на той факт, що постановою Селидівського міського суду Донецької області від 13.06.2013 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку зі спливом строків давності, а провадження по кримінальній справі закрито з нереабілітуючих підстав, а дії лікарні щодо оскарження попереднього рішення суду правового значення для вирішення вказаного спору - не мають. В зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги Селидівського міжрайонного прокурора в інтересах Селидівської міської ради в особі КЛПУ Селидівська центральна міська лікарня до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. 1191 ЦК України, ст. ст. 130, 134 Кодексу законів про працю України та,

Outcome: approved