Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 жовтня 2015 року звернувся до Кодимського районного суду з позовом до Писарівської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його матері [PERSON] та брата [PERSON] В позовній заяві позивач вказав, що 18 жовтня 2004 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Писарівської сільської ради Кодимського району, та частка (пай) в пайовому фонді СТОВ імені Мічуріна с.Писарівка Кодимського району. 02 листопада 2011 року помер його рідний брат [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді житлового будинку в с.Писарівка по вул.Переславцева, 11 Кодимського району Одеської області. Він є єдиним спадкоємцем спадщини померлої матері та брата за законом, після їх смерті у поновлений судом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] (адвокат, діє відповідно до ордера адвоката та угоди про надання правової допомоги) позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі, оскільки через відмову нотаріуса позивач не може оформити спадщину померлих та отримати свідоцтва про право на спадщину за законом. Представник відповідача Писарівської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання не прибув, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без нього. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами письмові докази, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін і інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Здійснюючи \~правосуддя, суд \~захищає \~права, свободи \~та інтереси \~фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні \~та суспільні \~інтереси, діючи виключно у спосіб, визначений законами України (ч.2 ст.19 Конституції України та ст.4 ЦПК України). Судом встановлено, що 18 жовтня 2004 року померла мати позивача [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №383514, виданим 19 жовтня 2004 року Писарівською сільською радою Кодимського району, актовий запис про смерть №31. 02 листопада 2011 року помер брат позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №278921 від 04 листопада 2011 року). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №4/25(1) та 4/25(2) площею 1.98 га., яка розташована на території Писарівської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №024342, виданого 23 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Окрім цього, до складу спадщини [PERSON] ввійшла частка (пай) в пайовому фонді сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Мічуріна с.Писарівка Кодимського району Одеської області у розмірі 0.087 % пайового фонду підприємства, вартістю 1727 грн., яка належала їй відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХІІ-ХV №000474 від 22 травня 2005 року. Після смерті брата позивача [PERSON] залишилась спадщина у вигляді жилого будинку №11 з надвірними спорудами, який розташований в с.Писарівка по вул.Переславцева Кодимського району Одеської області та належав йому відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №34454318 від 12 червня 2012 року. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За відсутності заповіту, право на спадкування мають особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що померлі [PERSON] та [PERSON] за життя заповіту не склали, тому позивач [PERSON] є спадкоємцем належного їм спадкового майна за законом спадщини померлої матері першої черги, померлого брата другої черги. Інші спадкоємці відсутні. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON], як між сином та матірю, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії І-ЖД №443548, повторно виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кодимської РУЮ 08 вересня 2015 року, де в графі «мати» вказано [PERSON]. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON], як між рідними братами, підтверджується цією ж копією свідоцтва про народження позивача та копією свідоцтва про народження померлого [PERSON] №077498 від 28 серпня 1957 року, виданого відділом РАЦС м.Кодима, де в графі «мати» обох свідоцтв вказано [PERSON]. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Судом встановлено, що рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 30 листопада 2015 року (справа №503/2211/15-ц) позивачеві [PERSON] визначено додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини померлих матері [PERSON] та брата [PERSON] У поновлений судом строк позивач звернувся до нотаріуса із відповідними заявами, після чого нотаріусом були заведені спадкові справи №№105/2012 та 349/2015 (лист державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори №1453/02-14 від 23 грудня 2015 року). Отже, за змістом ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв належну померлим [PERSON] та [PERSON] спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлих матері та брата, однак нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (лист державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори №1453/02-14 від 23 грудня 2015 року). Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказав, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може бути позивачем у справі про визнання права власності на це спадкове майно (абзац 4). Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає ст.16 ЦК України, у звязку з чим його позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України він прийняв спадщину померлих [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved