Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.12.2018 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. Вона на протязі останніх трьох років перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, які припинені. Від спільного проживання вони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату. Інших стягнень за виконавчими листами з відповідача не проводиться. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь [PERSON] , вирішено питання судових витрат. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 04.10.2019 року заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 року, ухвалене у цивільній справі № 182/9545/2018 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 24.10.2019 року відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Так, відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження проживання доньки із позивачкою. Просить у позові [PERSON] про стягнення аліментів відмовити в повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 141, 180-183, 191 СК України підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-184,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Батьком [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Доказів добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дитини судом не добуто. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181, ч.1 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги відповідача, а, тому, позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] , суд враховує вимоги ст. 182 СК України згідно якої, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Не можуть бути підставою для відмови позивачу у позові доводи відповідача, викладені у відзиві, про те, що позивачем не додано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що донька проживає із позивачкою, оскільки відповідно до ст. 12, 13, 76, 77, 81 ЦПК України, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували цю обставину. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі викладеного, враховуючи матеріальний стан сторін, ту обставину, що відповідно до положень СК України обов`язок утримувати дитину покладений на обох батьків, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти в розмірі в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved