Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] в позовній заяві та в судовому засіданні разом із своїм представником просять суд зобов'язати відповідачку [PERSON] не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з синами [PERSON] та [PERSON], визначити, як спосіб його участі у вихованні синів систематичні побачення з ними: п'ять раз на тиждень з понеділка по п'ятницю з 09.00 год. до 18.00 год. за місцем навчання, проживання чи перебування дітей; щосуботи з 10.00 год. до 18.00 год. неділі із ночівлею за місцем проживання батька без присутності матері; спільний відпочинок з дітьми протягом року у всі святкові дні із 10.00 год до 18.00 год. без присутності матері; спільний відпочинок з дітьми двічі на рік під час канікул із правом виїзду за кордон терміном від 10 до 15 днів без присутності матері; необмежене особисте спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв'язку, також просить надати йому право в день його побачення з дітьми забирати синів з дому та/або школи особисто та зобов'язати відповідачку за два дні до дня його зустрічі з дітьми надавати йому точну інформацію про місце навчання, проживання, перебування дітей, а у разі настання змін повідомляти його про це особисто на наступний день з дня настання таких змін. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 19.12.2007 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб, 14.05.2008 року у них народився син [PERSON], 22.03.2011 року - син [PERSON]. 25.09.2014 року рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області шлюб між ними було розірвано, після цього діти стали проживати з відповідачкою. Одразу після розірвання шлюбу відповідачка почала перешкоджати йому у спілкуванні з дітьми, він неодноразово з метою побачень з синами приходив по місцю проживання відповідачки, однак остання будучи вдома не відчиняла двері. Єдиною можливістю побачити одного із синів у позивача являється прихід в школу, де під час перерв між уроками йому вдається побачити сина, однак це негативно відображається на навчальному процесі. На багаторазові прохання позивачем відповідачки змінити своє ставлення до його участі у процесі виховання дітей, остання не реагує. Орган опіки і піклування Заліщицької районної державної адміністрації розглянувши заяву відповідачки по даному факту 21.11.2014 року прийняв рішення, яким визначив наступний порядок побачень [PERSON] із синами [PERSON] та [PERSON]: щосуботи з 10.00 год. до 19.00 год., щонеділі з 10.00 год. до 16.00 год. та інші способи участі у вихованні дітей. Однак, вищевказане рішення відповідачка не виконує і надалі чинить йому перешкоди у спілкуванні з синами, що змусило врешті позивача звернутись за захистом в суд. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково. Відповідачка пояснила суду, що жодних перешкод позивачу у спілкуванні та вихованні синів не створює, навпаки бажає, щоб сини спілкувались з батьком та відчували його любов та ласку, однак категорично заперечує проти того, щоб сини залишались ночувати в будинку в якому зараз проживає позивач, так як він там проживає з іншою жінкою та її двома малолітніми дочками. У відповідачки немає жодних заперечень відносно спілкування батька з дітьми та проведення ними спільного дозвілля за її місцем проживання. Також вона згідна з графіком побачень позивача з дітьми, що рекомендований органом опіки та піклування Заліщицької РДА та категорично заперечує висловлювання позивача відносно ігнорування та не виконання нею рішення органу опіки та піклування Заліщицької РДА, адже саме вона була ініціатором звернення до органу опіки та піклування про визначення порядку участі позивача у вихованні їх дітей, так як позивач висував не прийнятні і позбавлені здорового глузду свої вимоги, про що підтверджують його позовні вимоги. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила суду, що відповідачка [PERSON] зверталась в орган опіки та піклування Заліщицької РДА із заявою про участь [PERSON] у вихованні їх малолітніх дітей. В результаті розгляду даної заяви 21.11.2015 року було прийнято рішення, яким [PERSON] встановлено порядок побачень із синами. При вирішенні даного спору покладається на думку суду. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного: 19.12.2007 року сторони уклали шлюб у ВРАЦС Заліщицького РУЮ Тернопільської області. Згідно свідоцтва про народження серії І-ИД №200527 у [PERSON] та [PERSON] 14.05.2008 року народився син [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії І-ИД №200526 у [PERSON] та [PERSON] 22.03.2011 року народився син [PERSON]. Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області №597/1102/14-ц від 25.09.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ст.141 ч.2 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, однак використання даних прав не може суперечити інтересам дитини і ущемляти інтереси іншого з батьків. Згідно ст.160 ч.1 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Після розірвання шлюбу сторони визначили місце проживання малолітніх синів з матір'ю. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка зверталась із заявою про участь [PERSON] у вихованні їх малолітніх дітей в орган опіки та піклування Заліщицької районної державної адміністрації. 21.11.2014 року даний орган розглянувши вищевказану заяву прийняв рішення, яким визначив наступний порядок побачень [PERSON] із синами [PERSON] та [PERSON]: щосуботи з 10.00 год. до 19.00 год., щонеділі з 10.00 год. до 16.00 год. та інші способи участі у вихованні дітей, які не конкретизовані, що підтверджує обставину, що відповідачка не чинить позивачу перешкод у спілкуванні та участі у вихованні дітей. Позивач у своїй позовній заяві та в судовому засіданні наполягає, що рішення органу опіки та піклування відповідачкою не виконується, при цьому посилається на три відповіді Заліщицького РВ УМВС України в Тернопільській області №5240 від 17.08.2015 року, №5008 від 07.08.2015 року та №4953 від 06.08.2015 року. Однак, дослідженням в судовому засіданні даних документів встановлено, що [PERSON] тричі звертався в Заліщицький РВ УМВС України в Тернопільській області із повідомленням про те, що [PERSON] не виконує рішення органу опіки та піклування, щодо надання йому можливості побачення з дітьми, проте в результаті проведеної перевірки по даному факту в діях [PERSON] не встановлено ознак невиконання рішення вищевказаного органу. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.157 ч.2 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно із частиною третьою вищевказаної статті СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.159 ч.2 абз.3 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Позивач [PERSON] у своїх позовних вимогах наполягає на зобов'язанні відповідачки за два дні до дня його зустрічі з дітьми надавати йому точну інформацію про місце навчання, проживання, перебування дітей, а у разі настання змін повідомляти його про це особисто на наступний день з дня настання таких змін. Дана вимога суперечить ст.7 ч.8 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини та Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 року. Відповідно до ст.155 ч.1 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Позивач в судовому засіданні не навів достатніх доказів створення відповідачкою перешкод йому у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, які б в повній мірі були підставою для задоволення його позовних вимог в тому обсязі, в якому вони викладені в його позові та озвучені ним та його представником в судовому засіданні, також таких доказів не містить позовна заява. Тому, виходячи насамперед з інтересів малолітніх дітей та враховуючи часткове визнання позову відповідачкою, яка стверджує, що не тільки не забороняє дітям бачиться із батьком, а навпаки бажає цього з метою повноцінного розвитку синів та виховання їх за участі батька, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача слід задоволити частково, в частині зобов'язання відповідачки не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з синами та визначення, як способу участі позивача у вихованні синів особисте спілкування з ними кожен вівторок та четвер тижня з 16.00 год. до 19.00 год. та щонеділі з 12.00 год. до 15.00 год. за місцем проживання матері. В решті позовних вимог позивачу слід відмовити за їх недоведеністю.

Outcome: dismissed