Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.12.2013 року звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські будівлі (домоволодіння), розташоване у [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року та після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його батьки за життя володіли вказаним вище житловим будинком з господарськими будівлями, який збудували на законних підставах під час перебування у шлюбі, однак свідоцтва про право власності на нього виготовити не встигли і, відповідно, реєстрацію своїх прав на об'єкт нерухомого майна не здійснили. Спадкоємцями після смерті батька були він, його сестри - [PERSON], [PERSON], а також племінниця [PERSON], на яку батько склав заповіт на ? частину зазначеного домоволодіння. Його сестри від частки у спадковому майні відмовляються, претензій до спадкового майна не мають. Це ж зробила і племінниця, яка не має наміру приймати спадщину за заповітом Таким чином, на даний час він є єдиним спадкоємцем прав та обов'язків, що залишились після смерті батька та матері, у тому числі і прав на спірний житловий будинок з господарськими будівлями, однак оформити право власності на нього він не може у зв'язку із відсутністю свідоцтва про право власності на нерухоме майно та відмовою державного нотаріуса з цього приводу. З огляду на вказане, він був змушений звертатися до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 3-5). У судовому засіданні надав пояснення, аналогічні наведеним у позові. Належним чином повідомлена відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак до початку судового розгляду подала заяву вх. № 693 від 21.02.2014 року (а. с. 29), в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала, а справу просила розглянути у її відсутності за наявними у ній доказами. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явилася, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Надала пояснення, згідно з якими вона дійсно спадщину після смерті обох батьків не прийняла і наміру звертатися у нотаріальну контору чи до суду про оформлення чи визнання права на частку у спадковому майні не має. Вказала, що спадщину прийняв лише позивач [PERSON], так як єдиний фактично вступив в управління та володіння спірним житловим будинком, проживає у ньому до цього часу. За таких обставин при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явилася, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Надала пояснення, аналогічні поясненням відповідача [PERSON]. Додатково вказала, що відповідач [PERSON] являється її дочкою, яка також від частки у спадковому майні згідно складеного на неї заповіту відмовляється, не бажає її приймати. За таких обставин при вирішенні спору також покладається на розсуд суду. Належним чином уповноважений представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Підгородецької сільської ради Сколівського району Львівської області - сільський голова Колосовський Б.В. у судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог не заперечував, вважав їх підставними та обґрунтованими, оскільки позивач дійсно є єдиним спадкоємцем майна, що залишилося після смерті його обох батьків згідно закону і прийняв спадщину, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном і проживав з батьками на день їх смерті у одному житловому будинку. Інші спадкоємці, залучені до участі у розгляді даної справи, спадщину не прийняли, від своєї частки у спадщині відмовилися у користь позивача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, що з'явились у судове засідання, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER], виданого потворно 29.01.1974 року Райбюро ЗАГС м. Сколе Львівської області (а. с. 9), останній народився [INFO] року, а його батьками були [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що матір позивача [PERSON] - [PERSON], після смерті якої він має намір оформити спадщину, померла [INFO] року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Сколівського районного управління юстиції Львівської області 03.09.2013 року (а. с. 12). Батько позивача [PERSON] - [PERSON], після смерті якого він має намір оформити спадщину, помер [INFO] року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Підгородецькою сільською радою Сколівського району Львівської області 20.05.1999 року (а. с. 11). Спадщина після смерті батьків відкрилася у день смерті кожного з них, у відповідності до ст. 525 ЦК Української РСР в редакції 1963 року. Заповіту [PERSON] не складала. [PERSON] 04.10.1995 року склав заповіт (а. с. 10), згідно якого половину свого житлового будинку, господарські будівлі, літню кухню, весь город, що знаходиться у с. Сопіт Сколівського району Львівської області, заповів своїй внучці [PERSON]. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 зазначеного кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та його нині покійний батько фактично вступили в управління та володіння спадковим майном відразу після смерті матері (дружини), а тому прийняли спадщину, так як обоє на час смерті матері (дружини) були зареєстровані та проживали разом у спірному домоволодінні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняли, так як фактично не вступили в управління та володіння спадковим майном і не подали державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном відразу після смерті батька [PERSON], а тому прийняв спадщину, так як на час смерті батька був надалі зареєстрованим та проживав разом з ним у спірному домоволодінні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті батька також не прийняли, так як фактично не вступили в управління та володіння спадковим майном і не подали державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини за законом. Це ж стосується і відповідача [PERSON], яка, незважаючи на існування складеного у її користь заповіту на половину спадкового майна, спадщину після смерті діда не прийняла, так як фактично не вступила в управління та володіння спадковим майном і не подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини за заповітом. Факт реєстрації позивача [PERSON] у спірному домоволодінні підтверджується відміткою у паспорті останнього серії [NUMBER], виданому Сколівським РВ УМВС України у Львівській області 12.05.2009 року (а. с. 7-8). Позивач [PERSON] володів та користувався спадковим майном у межах своїх потреб, заяви про відмову від спадщини ані до виконавчого комітету сільської ради, ані до нотаріальної контори не подавав. Як уже йшлося вище, позивач [PERSON] є рідним сином спадкодавця [PERSON], а тому є спадкоємцем першої черги за законом. Позивач вправі успадкувати все спадкове майно, оскільки інші спадкоємці першої черги за законом - відповідачі [PERSON] та [PERSON], а також спадкоємець за заповітом [PERSON] добровільно відмовилися від своєї частки в користь позивача [PERSON], позовні вимоги визнали у повному обсязі. Відповідно, спадкування за заповітом у даному випадку проводитись не може. Спадковим майном, що залишилося після смерті обох батьків позивача [PERSON] і на яке вони за життя мали право, є житловий будинок, що розташований у [ADDRESS]. Вказаний будинок збудований батьками позивача за час перебування у шлюбі на законних підставах, а, відтак, не вважається самочинним будівництвом. З копії технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], виготовленого на замовлення позивача КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 23.05.2013 року (а. с. 24-28) вбачається, що житловий будинок збудований у 1954 році із добудовами до нього господарських будівель та споруд у 1970 році. Загальна площа будинку складає 53, 8 кв. м., з яких житлова 37, 8 кв. м. та допоміжна 16, 0 кв. м. На згаданому вище технічному паспорті відсутня відмітка про самочинне будівництво, у тому числі і господарських будівель. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що визнання відповідачами позовних вимог є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити. На підставі вказаного вище, суд вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та після смерті матері [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS]

Outcome: approved