Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач 26.07.2018 року звернулась до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], предметом якої є стягнення з нього аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Як на підставу позову позивач посилається на те, що вони з відповідачем з 24 вересня 2005 року перебувають у шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей, але на даний час між ними виникли істотні непорозуміння, зокрема щодо грошових коштів на утримання дітей. Позивач не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, її дохід складає 860 гривень щомісяця. Відповідач працює, отримує стабільну заробітну плату. інших утриманців не має, але одноособово вирішує коли і в якому розмірі надавати їй допомогу. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.09.2018 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Судом встановлено, що сторони були\~належним чином повідомлені\~про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами /а.с.32,33/, відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін у строк передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі, не надав. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. При цьому, у відповідності до ч.13 ст.7 ЦПК України, судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 лютого 201224 вересня 2005 року виконавчим комітетом Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис №29 /а.с.6/. Від шлюбу є дві неповнолітні дитини донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Ця обставина підтверджується Свідоцтвами про народження дітей (а.с.4,5). Діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні. Позивач не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. її дохід складає 860 гривень щомісячно /а.с.7/ Відповідач працює в ПрАТ «ПГЗК» начальником бюро по роботі з контрагентами (Управління, Відділ охорони праці), отримує стабільну заробітну плату в середньому розмірі 16318,02 грн., інших утриманців та стягнень не має /а.с.30/. Встановленим у судовому засіданні фактам відповідають правовідносини з аліментних обовязків батьків по утриманню своїх дітей. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у\~ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Як слідує з положень ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» статтю 183 Сімейного кодексу України було доповнено частиною 5, відповідно до якої, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, законодавцем було визначено, що розмір аліментів на одну дитину складає одну чверть. З урахуванням викладеного суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), оскільки вони стягуються на двох дітей. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору,\~згідно з ч.6\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved