Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач 23.08.2017 звернувся до суду з позовною заявою та просив визнати за ним право на земельну частку (пай), площею 4,81 умовних кадастрових гектарів, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті баби - [PERSON], померлої 07.09.1999, яка належала їй як члену колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна», включено під порядковим номером 453 до списків громадян - членів колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Родіна», доданого до державного акту на право колективної власності на землю, серії ІІ-ДП №000156, зареєстрованого 30.05.1996 за № 8. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 07.09.1999 померла його баба [PERSON], яка за життя здійснила розпорядження своїм майном на випадок смерті шляхом складення заповіту. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] При зверненні позивача до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], постановою від 16.08.2017 у вчиненні нотаріальної дії відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому позивач не має змоги реалізувати свої спадкові права щодо спірної земельної частки (паю) та звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою. Представник позивача [PERSON] правом на участь у судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.40). Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Представник відділу у [PERSON] районі Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області також просила справу розглянути за її відсутності, надавши відповідну заяву (а.с.41). У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.09.1999 померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої від 08.09.1999 (а.с.11). За життя [PERSON] на випадок смерті, здійснила розпорядження своїм майном, згідно з яким все своє майно, яке належатиме їй на день смерті заповіла позивачу [PERSON], що підтверджується заповітом зареєстрованим в реєстрі за № 32, складеним 21.11.1996 та посвідченим секретарем виконкому Чкаловської сільської ради. Заповіт не скасований, не змінений, про що свідчить відмітка на заповіті (а.с.27). 31.01.2000 позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини житлового будинку за адресою: вул. Молодіжна, 14, с. Інгулець, Криворізького району Дніпропетровської області, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.25,30). Окрім позивача [PERSON] з заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. Згідно з довідкою Чкаловської сільської ради від 31.01.2000, [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований з бабою [PERSON] до моменту її смерті, після смерті баби також продовжує проживати у будинку (а.с.26). Після смерті [PERSON] також відкрилась спадщина на земельну частку (пай), розміром 4,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території колишнього КСП «Родіна» на території Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка призначена для сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ДП № 000156, виданого 30.05.1996 КСП «Родіна» та додатку № 1 до нього - списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, в якому [PERSON] зазначена як член колективного сільськогосподарського підприємства за № 453 (а.с.44-49). При зверненні позивача до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], постановою від 16.08.2017 у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.13). Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку пояснюється тим, що [PERSON] за життя до компетентних органів для отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) та Державного акту на право приватної власності на землю не зверталася. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] на момент розпаювання земель КСП «Родіна» являлася його членом (а.с.44,48,49), та за життя мала право на земельну частку (пай) відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95, яке ніким не може бути обмеженим. Відповідно до п. 2 вказаного Указу, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Згідно з додатком № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Зарічний» серії ІІ-ДП № 000156 від 30.05.1996, [PERSON] значиться за № 453 (а.с.48). Відповідно до відомостей відділу у [PERSON] районі Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 26.09.2017, розмір земельної частки (паю) по КСП «Родіна» складав 4,81 умовних кадастрових гектарів, вартість станом на 01.07.1995 - 17282,00 грн., а при паюванні вартість та розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними (а.с.43). Відповідно до ст. 5 Земельного Кодексу України в редакції 1990 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, субєктами права колективної власності на землю є КСП, розпорядження земельними ділянками, переданими у колективну власність здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. Згідно з ст. ст. 22, 23 цього ж Кодексу, право власності або право користування землею виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право користування посвідчується державними актами. Аналогічним чином вказані правовідносини врегульовані ст. ст. 81, 125, 126 Земельного Кодексу України в редакції 2002 року, згідно з яким право власності та постійного користування на землю виникає після його державної реєстрації. Право власності та право користування посвідчується державними актами. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства» від 06.04.2004 № 7 передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Таким чином, для набуття права власності на земельну ділянку особа повинна зареєструвати своє право та отримати Державний акт на право приватної власності на землю. За. 4 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання, яка саме правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Оскільки в даному випадку спірні правовідносини мали місце в 1999 році, відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року та положень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за заповітом. Згідно з ст. 534 ЦК УРСР 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості)земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай)посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, судом встановлено, що [PERSON], яка померла 07.09.1999, за життя мала право на земельну частку (пай) розміром 4,81 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ДП № 000156 від 30.05.1996 КСП «Родіна», але сертифікат на право на зазначену земельну частку (пай) не отримала, а його відсутність перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на загальних підставах, тому успадкування вказаної земельної ділянки має здійснюватися в судовому порядку. З огляду на викладені обставини, суд вважає за можливе, визнати за позивачем, як за спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON], померлої 07.09.1999, право на земельну частку (пай), розміром 4.81 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, право на яку належало [PERSON], померлій 07.09.1999, згідно Додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю ІІ-ДП № 000156 від 30.05.1996 КСП «Родіна».

Outcome: approved