Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 грудня 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень, зазначив, що 05 лютого 2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 300,00 доларів США під 5 %, зі строком повернення до 02 лютого 2015 року. Позика була надана для особистих потреб. Грошові кошти були передані у момент підписання договору позики. Разом з тим, в зазначений термін відповідач не повернув позику. На підставі вищевикладеного просить стягнути з відповідача 300,00 доларів США, що в еквіваленті становить 8 133,00 грн. - основний борг за несплачену позичку по договору позики; 675,00 доларів США, що в еквіваленті становить 18 299,25 грн. - прострочені нараховані проценти за договором позики та судові витрати. Від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява з проханням розглядати справу у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про день, місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 05 лютого 2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 300,00 доларів США під 5 %, зі строком повернення до 02 лютого 2015 року. Позика була надана для особистих потреб (а.с. 5). Встановлено, що [PERSON] 11 січня 2017 року змінив прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». У вказаний строк [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконав. Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, у зв'язку з тим, що [PERSON] зобов'язання за договором позики не виконав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 300,00 доларів США, що в еквіваленті становить 8 133,00 грн. підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, законними та в повному обсязі доведеними з боку позивача. Крім того, відповідно до умов договору позики нараховані проценти за період з 05.02.2014 по 11.12.2017 у розмірі 5 % від суми позички, тобто 300,00 доларів США /100%х5%х45 (кількість місяців прострочки), що становить 675,00 доларів США, що в еквіваленті становить 18 299,25 грн. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] прострочених процентів за договором позики в розмірі 5 % кожного місяця від суми позики в розмірі 675,00 доларів США, що в еквіваленті становить 18 299,25 грн., також підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню. В силу статті 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved