Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач 28 лютого 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог вказав, що 12 квітня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір №8/2006/840-К/1351-ПР, відповідно до умов якого відповідачка отримала грошові кошти у сумі 15 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування у розмірі 11,0% на місяць, строком користування кредитом до 11.04.2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 12.04.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №1351/1, відповідно до умов якого останній поручився перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають із кредитного договору договір №8/2006/840-К/1351-ПР від 12.04.2006 року. Позивач зазначив, що в порушення взятих на себе зобов'язань [PERSON] не виконала умови кредитного договору щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 23 грудня 2013 року має заборгованість в сумі 394 505,79 грн., з якої: - заборгованість за сумою кредиту - 11 437,39 доларів США, що в еквіваленті складає 91 419,06 грн.; - заборгованість за відсотками - 2 892,55 доларів США, що в еквіваленті складає 23 120,15 грн.; - пеня - 30 718,22 доларів США, що в еквіваленті складає 245 530,73 грн.; - штраф - 1 500,00 доларів США, що в еквіваленті складає - 11 989,34 грн.; - комісія - 2 808,25 доларів США, що в еквіваленті складає - 22 446,34 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №8/2006/840-К/1351-ПР від 12.04.2006 року розмірі 394 505,79 грн. та судові витрати по справі. Позивач, в особі свого представника за довіреністю, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.66). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про день, час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи за своєї відсутності до суду не надсилала. Співвідповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надсилав. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 12 квітня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір №8/2006/840-К/1351-ПР, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 15 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування у розмірі 11,0% річних, строком користування до 11 квітня 2016 року, на споживчі цілі (а.с.13-17). 12 квітня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено договір поруки №1351/1, за умовами якого він поручився перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають із кредитного договору №8/2006/840-К/1351-ПР від 12.04.2006 року (а.с.18-19). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, кредит надав, про що свідчить заява на видачу готівки № 1 від 12.04.2006 року (а.с.20). В порушення умов кредитного договору №8/2006/840-К/1351-ПР від 12.04.2006 року за [PERSON] утворилась заборгованість, яка станом на 23.12.2013 року становить 394 505,79 грн., з якої: - заборгованість за сумою кредиту - 11 437,39 доларів США, що в еквіваленті складає 91 419,06 грн.; - заборгованість за відсотками - 2 892,55 доларів США, що в еквіваленті складає 23 120,15 грн.; - пеня - 30 718,22 доларів США, що в еквіваленті складає 245 530,73 грн.; - штраф - 1 500,00 доларів США, що в еквіваленті складає - 11 989,34 грн.; - комісія - 2 808,25 доларів США, що в еквіваленті складає - 22 446,34 грн. (а.с.23-26). Сторони повідомлялись про наявність заборгованості та про необхідність її сплатити претензіями №б/н від 11.02.2014 року (а.с.21,22). У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. У відповідності до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 394 505,79 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з співвідповідачів належить стягнути на користь позивача, в рівних частках, судовий збір у сумі 3 654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved