Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач 23.12.2015 року звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на первинному обліку служби у справах дітей Вознесенської райдержадміністрації перебуває малолітній [PERSON], [INFO], як залишений без батьківського піклування, оскільки його батьки - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишили дитину. На теперішній час малолітній [PERSON], [INFO], тимчасово влаштований до педіатричного відділення КУ «Вознесенська ЦРЛ», оскільки не досяг 3-річного віку, з якого можливе тимчасове влаштування дітей до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Батьки не цікавляться дитиною. Просить суд винести рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітнього [PERSON]., [INFO], та стягнути з [PERSON] аліменти на його утримання у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття на користь особи, яка буде утримувати дитину. Представник позивача - Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Селидівської міської ради Донецької області, в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 07.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 1984. Актом №1 закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я, складеного відділенням ново роджених перинатального центру КУ «Одеської обласної клінічної лікарні» від 23.01.2015 року, встановлено, що мати дитини самовільно покинула у перинатальному центрі КУ «ООКЛ» залишивши дитину чоловічої статті, [INFO] у відділені новороджених. Місце знаходження батька та інших родичів невідомо. Згідно повідомлення виконавчого комітету Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 01.10.2015 року №487.04.07 Службу у справах дітей Вознесенської райдержадміністрації повідомлено, що 30 вересня 2015 року на території Прибужанівської сільської ради виявлена дитина [PERSON], [INFO], яка залишилась без батьківського піклування, оскільки його мати - [PERSON], 1990 року народження та батько [PERSON], 1988 року народження зникли в невідомому напрямку. З метою захисту прав виявленої дитини малолітнього [PERSON], 2015 року народження тимчасово влаштовано до педіатричного відділення Вознесенської ЦРЛ. Згідно акту обстеження умов перебування дитини, яка залишилась без батьківського піклування, складеного комісією 30.09.2015 року встановлено, що [PERSON], [INFO] залишилась без батьківського піклування, оскільки її батьки - [PERSON], 1990 року народження та [PERSON], 1988 року народження зникли у червні 2015 року в невідомому напрямку. Головним управлінням Національної поліції в Миколаївської області Вознесенського відділу поліції від 20.11.2015 року №43/250, повідомлено, що [PERSON], 1990 року народження, яка тимчасово проживала за адресою: [ADDRESS], на обліку Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївської області у розшуку не перебуває та будь-які відомості про її місцезнаходження відсутні. Відповідно довідки, виданої виконавчим комітетом Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області 27.112015 року №2349, що до складу сімї [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], входять [PERSON], 1964 року народження, дочка [PERSON], 1987 року народження, онука [PERSON], 2003 року народження, онука [PERSON], онука [PERSON],2014 року народження, онук [PERSON], 2015 року народження, син [PERSON], 1988 року народження. Згідно подання Головного лікаря комунальної установи Вознесенської центральної районної лікарні від 08.01.2015 року №22/04, мати та батько [PERSON], [INFO], який перебуває в дитячому відділенні КУ «Вознесенська ЦРЛ» з 01.10.2015 року, за весь період перебування дитини у дитячому відділенні жодного разу не відвідали її, та станом здоров'я не цікавились. З листа Вознесенського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 05.01.2016 року №14 вбачається, що сім'я [PERSON], 1988 року народження та [PERSON], 1990 року народження, разом із сином [PERSON], 2015 року народження перебуває в банку даних сімей, які опинились в складних життєвих обставинах з 10.06.2015 року. Їм надавались послуги за карткою обліку роботи з сім'єю, а саме - інформаційного, педагогічного, психологічного та медичного характеру. На засідання Комісії з питань захисту прав дітей для вирішення складної життєвої ситуації, в якій опинилася дана сім'я через відсутність власного житлі і роботи, для розгляду можливості взяття їх під соціальний супровід, на яке [PERSON] та [PERSON] не з'явились. Оскільки з червня 2015 року місцезнаходження [PERSON] та [PERSON] не відомо, то соціальна робота з ними неможлива. Статтею 150 СК України закріплені обов,язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров,я дитини, її фізичний, духовний моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх обов,язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 15 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов,язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об,єктивного з,ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. На підставі п. 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов,язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов,язками. Судом встановлено, що відповідач без поважних причин покинула малолітню дитину [PERSON], [INFO], не приймає участі в вихованні та утриманні дитини, передбачені сімейним законодавством батьківські обов,язки не виконує, ухиляється від прийняття участі в його утриманні в грошовій чи будь-якій іншій формі. Обов,язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини органу опіки та піклування Вознесенської райдержадміністрації № 948/02-06 від 11.12.2015 р. з метою захисту прав, свобод та законних інтересів ї дитини, відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Виконавчим комітетом Селидівської міської ради 29.01.2016 року за №02-23/5-93 надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У даному висновку зазначено, що [PERSON], 1990 року народження, має двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але з листопада 2013 року за місцем проживання не мешкає. Малолітній [PERSON] виховується в родині опікуна, [PERSON] Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов,язки, тривалий час ухиляється від їх виконання у відношенні свого малолітнього сина. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Статтею 167 СК України передбачено що якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Суд виходячи з вимог ст.. 167 СК України та враховуючи той факт, що [PERSON], [INFO], на час вирішення справи перебуває у лікувальному закладі на тимчасовому утриманні та інших родичів, яким може бути передана дитина судом не встановлено, вважає, що позовні вимоги в частині передачі [PERSON] на опікування органу опіки та піклування Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області для його подальшого влаштування підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги заявлені з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої дитини, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які належить стягнути з відповідача на утримання дитини, суд враховує, що заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 03.03.2014 року, яке набрало законної сили 14.04.2014 року, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на користь особи, яка буде виховувати дитину. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивач 23.12.2015 року звернувся до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача з 23.12.2015 р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача у розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір» на час звернення позивача із позовною заявою до суду.

Outcome: partial