Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.07.2021 р. звернувся в суд з позовом до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свій позов обгрунтовував тим, що 24 лютого 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Шевроле Авео (Chevrolet Aveo), днз. [NUMBER] , належного [PERSON] та автомобіля Міцубісі Лансер (Mitsubishi Lancer), днз. [NUMBER] , що належить Позивачу - [PERSON] . Працівниками Івано-Франківського відділу поліції було складено протокол серії ДПР №311508 від 24.02.2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.05.2020 року по справі №344/3030/20, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова суду першої інстанції була залишена в силі постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 червня 2020 року та набрала законної сили. Отже, врахувавши дані обставини, винним у ДТП, яке сталося 24.02.2020 року є водій автомобіля Шевроле Авео, - [PERSON] , внаслідок дій якого йому були нанесені матеріальні збитки. Цивільна відповідальність [PERSON] , була застрахована в ТДВ «СК «Ю.С.Ай.» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО №1810728 з терміном дії до 21.10.2020 року. Згідно страхового полісу АО №1810728, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну потерпілого становить 130 000,00 гривень. Під час ДТП був пошкоджений автомобіль позивача, внаслідок чого йому був завданий матеріальний збиток. У зв`язку з цим, він 27.02.2020 року подав до ТДВ «СК «Ю.С.Ай.» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду 02.07.2020 року, позивач звернувся до ТДВ «СК «Ю.С.Ай.» із заявою про страхове відшкодування. Після розгляду поданих ним документів, та також після огляду пошкоджень його автомобіля, ТДВ «СК «Ю.С.Ай.» прийняло рішення про виплату йому страхового відшкодування в розмірі 17077,54 грн. Таким чином, враховуючи що ДТП сталася з вини [PERSON] , внаслідок дій якого позивачу по справі нанесені матеріальні збитки, які є доведеними та визнаються відповідачем, у зв`язку з тим, що цивільна відповідальність [PERSON] застрахована полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів АО №1810728 який є дійсним, тому це є страховим випадком відповідно до ст..6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідачем було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування, однак саму виплату здійснено не було. У зв`язку з цим, адвокат Пахар О.А. подав до ТДВ «СК «Ю.С.Ай.» адвокатський запит з метою вияснити причини зволікання у здійсненні виплати. У відповідь на адвокатський запит, було отримано лист, яким ТДВ «СК «Ю.С.Ай.» підтвердило, що ними прийнято рішення про виплату йому страхового відшкодування в розмірі 17077, 54 грн., однак не вказало чому така виплата не була здійснена до сих пір і коли буде здійснена. У зв`язку з тим, що страхове відшкодування позивач не отримав, та змушений звернутися за захистом своїх прав із позовною заявою до суду. Враховуючи те, що відповідач був зобов`язаний здійснити позивачу виплату страхового відшкодування не пізніше як протягом 90 днів з дня отримання заяви про здійснення страхового відшкодування, і те, що позивачем було подано заяву про страхове відшкодування 02.07.2020 року, страхову виплату мало бути здійснено до 30 вересня 2020 року. Враховуючи прострочення виплати страхового відшкодування, починаючи з 01.10.2020 року, відповідач має сплатити пеню за весь період прострочення виплати, яка складає 1 843,38 грн. Просив, стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 17077,54 грн., пеню в розмірі 1843,38 грн. та понесені судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник у судове засідання 29.09.2021 р. не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача - адвоката Пахар О.А. до суду надійшла заява, за змістом якої представник позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи, а також просив розгляд справи проводити без їх участі (а.с.36). Представник відповідача - ТзОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» у судове засідання 29.09.2021 р. не прибув повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.34-35). Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від представника відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, згідно страхового полісу [PERSON] , з 22.10.2019 року застрахував автомобіль марки Chevrolet Aveo, днз. [NUMBER] , в ТДВ «СК «Ю.С.Ай.» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО №1810728 з терміном дії до 21.10.2020 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну потерпілого становить 130 000,00 гривень (а.с.12). 24 лютого 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Шевроле Авео (Chevrolet Aveo), днз. [NUMBER] , належного [PERSON] та автомобіля Міцубісі Лансер (Mitsubishi Lancer), днз. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.05.2020 року по справі №344/3030/20, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 червня 2020 року постанову суду першої інстанції була залишена в силі (а.с.8-11). 27.02.2020 року позивач [PERSON] подав до ТДВ «СК «Ю.С.Ай.» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.13-14), а 02.07.2020 року звернувся до ТДВ «СК «Ю.С.Ай.» із заявою про страхове відшкодування (а.с.15). ТДВ «СК «Ю.С.Ай.» прийняло рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 17077,54 грн. (а.с.19). За приписами ст. 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За приписами ст. 993 ЦК України, а також ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Положеннями ч. 1 ст. 988 ЦК України встановлено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відтак, враховуючи, що вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена рішенням суду, в межах встановленого ліміту страховика, сума матеріальних збитків не виплачена, судом вбачаються підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідача майнової шкоди в сумі 17077,54 грн. Що стосується позовних вимог в частині про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, досліджуючи наданий позивачем розрахунок, суд може погодитися з ним в повному обсязі, оскільки відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам надано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). З матеріалів справи вбачається що позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування 02.07.2020 року. З огляду на період 02.07.2021 року по 23.07.2021 року ( в межах заявлених позовних вимог), пеня виходячи з подвійної ставки НБУ становить - 1843,38 грн., яка підлягає стягненню з відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь позивача [PERSON] за порушення строку виплати страхового відшкодування. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Позивачем долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 14.04.2021 р., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвокатом Пахар О.А., акт про прийняття-передачу наданих послуг з правничої допомоги на загальну суму 3500 грн., квитанцію № 05/07/21 (а.с.20-24). З врахуванням того, що позивач поніс витрати на правничу допомогу, які документально підтверджені та доведені, а тому з відповідача підлягає стягненню 3500 грн. витрат на правничу допомогу (які складаються із усної консультації та підготовки правової позиції по справі - 500 грн., підготовка адвокатського запиту - 500 грн., підготовка позовної заяви 2500 грн.). Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 908,00 грн з відповідача в дохід держави. За наведених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі вищевикладеного та ст. 625, 979, 993, 998, 1187, 1188, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved