Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Позивач 20.07.18 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом. Свої вимоги обгрунтувала тим, що сторони уклали шлюб 12.02.95 р.. За час шлюбу у них народились діти: дочки [PERSON], 31.10.95 р. н., [PERSON], 24.03.10 р. н.. У шлюбних стосунках сторони перебували до 16.06.12 р., однак, фактично, разом прожили біля 9 р., а інший проміжок часу відповідач відбував покарання за скоєні злочини. Шлюб між сторонами був розірваний у 2\~000 р., але вона мала надію на збереження сім»ї і розірвання шлюбу не реєструвала у РАГСі. Після народження другої дитини стосунки сторін зіпсувались, тому вони розлучились остаточно, стали проживати окремо і вона оформила розірвання шлюбу в органах РАГСу, про що у Книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу драцс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області зроблено відповідний запис за № 40 від 16.06.12 р.. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 10.10.15 р. з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно, починаючи з 15.07.14 р. і до досягнення дитиною повноліття. Перед цим вона змушена була за допомогою поліції встановлювати місце проживання відповідача та з останнього було стягнуто витрати на публікацію оголошення про виклик його у судове засідання у пресі. Старша дочка сторін є повнолітньою. Відповідач злісно ухилявся від виконання свого батьківського обов»язку по утриманню дітей сторін, не спілкувався з ними, тому вона ініціювала внесення у ЄРДР 27.10.15 р. відомостей про кримінальне правопорушення, вчинене відповідачем, що передбачене ч. 1 ст. 164 КК України. Щоб уникнути кримінального покарання, відповідач 26.01.16 р. сплатив борг по аліментах на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], а після її чергової скарги востаннє сплатив аліменти у березні 2017 р.. У 2018 р. відповідач аліментів не сплачував. 11.05.18 р. вона знову звернулась у поліцію з приводу притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України. 30.05.18 р. органом опіки та піклування м. Ковеля Волинської області було надано висновок, що був затверджений тоді рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської області № 171 1.20, про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини сторін. Зазначає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, однак, злісно ухиляється від виконання цього свого батьківського обов»язку. Останній побудував собі будинок, мав автомобіль, їздить за кордон, а боргів по аліментах не сплачує; офіційно відмовився від батьківських прав на неповнолітню дочку сторін, оформивши цю відмову нотаріально. Неповнолітня дитина сторін проживає з нею, перебуває на її утриманні. Відповідач свідомо нехтує своїми обов»язками по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини сторін. Вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини сторін відповідатиме інтересам останньої. Просить позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав щодо вказаної вище неповнолітньої дитини сторін, стягнути з відповідача на її користь судові витрати у справі. В судове засідання позивач не з»явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, надавши суду пояснення, аналогічні доводами позовної заяви. Просить позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву до суду не подав. \~Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримала повністю, надавши суду пояснення, аналогічні доводами позовної заяви, суду додатково пояснила, що ситуацію про взаємовідносини між сторонами та відповідачем як батьком і неповнолітньою дитиною сторін вивчались органом опіки та піклування і висновок є таким, що доцільно відповідача позбавити батьківських прав, що відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини. Суд, вважає, що розгляд справи можливий у відсутності осіб, які беруть участь у справі, однак, не з»явились, відповідно до положень ст. ст. 180 182 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи як органу опіки та піклування, дослідивши висновок органу опіки та піклування, яким визначено доцільним та таким, що відповідатиме найвищим інтересам неповнолітньої дитини сторін позбавлення відповідача батьківських прав; дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до повного задоволення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач та спільна неповнолітня дитина сторін разом проживають у [INFO], що стверджується копією довідки № 1\~199 від 22.05.18 р., виданої РЖКП № 2 (м. Ковель Волинської області), копією паспорта позивача. Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 16.06.12 р. позивачеві, шлюб сторін був розірваний, про що у Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис за № 40 16.06.12 р.. Згідно з копією свідоцтва про народження, неповнолітня [PERSON] є 24.03.10 р .н., батьками останньої є сторони у розглядуваній справі. Відповідно до копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 10.10.14 р. у цивільній справі № 159/4 403/14 ц провадження № 2/159/989/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, копії виконавчого листа, виданого судом у цій же справі, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання, у т. ч., вищезазначеної спільної неповнолітньої дитини сторін до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копії довідки № 27/03 6 41/20 від 09.01.18 р., виданої Ковельським МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, відповідач є платником аліментів на користь позивача згідно з виконавчим листом у справі № 159/4 403/14 ц, виданим Ковельським міськрайсудом Волинської області про стягнення аліментів на утримання, у т. ч., вказаної вище дитини у розмірі по 500 грн. щомісячно, починаючи з 15.07.14 р. і до досягнення дитиною повноліття. Із тексту копії характеристики, виданої щодо неповнолітньої дитини сторін по місцю її навчання, вбачається. що відповідач не цікавиться її навчанням, не відвідує батьківські збори. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Ковельської міськради Волинської обл. від 30.05.18 р. № 171 1.20, затвердженим рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської області № 202 від 14.06.18 р. «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав», є доцільним та відповідає інтересам вказаної вище неповнолітньої дитини сторін позбавлення відповідача батьківських прав щодо неї. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Хоча позивачем не надано суду доказів того, що відповідач був підданий адмінстягненню за вищезазначеними нормами КУпАП, однак, суд, аналізуючи у сукупності надані суду докази, що характеризують відповідача в частині його ставлення до виконання свого батьківського обов»язку по вихованню своєї неповнолітньої дочки, приходить до висновку, що байдужість відповідача до питань, пов»язаних з життям його неповнолітньої дочки, безсумнівно, свідчить про неналежне невиконання відповідачем своїх батьківських обов»язків щодо неї на протязі досить тривалого проміжку часу без поважних причин та відповідність найвищим інтересам цієї дитини - задоволення закладеного позову. Доказів протилежного у розпорядженні суду немає. Суд приймає до уваги заяви відповідача від 27.04.18 р., 08.05.18 р. посвідчені нотаріально, про відмову від батьківських прав щодо спільної неповнолітньої дитини сторін. А тому позбавлення відповідача батьківських прав щодо вказаної вище неповнолітньої дитини сторін є доцільним, не суперечить її інтересам, відповідатиме найвищим її інтересам як дітей\~з огляду на необхідність їх захисту, що стверджено і міжнародними правовими актами, зокрема, Конвенцією ООН про права дитини. З відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: approved