Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач 29.03.2018 р. звернувся до суду з позовом до Обєднання власників квартир «Молодіжний» та [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що [INFO] помер їх батько [PERSON]. Після його смерті, крім іншого, залишилося спадкове майно у виді квартири [ADDRESS], загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею - 29,1 кв.м. Зазначена квартира належала померлому на праві власності, оскільки згідно довідки ОВК «Молодіжний» квартира [ADDRESS], [PERSON] повністю сплатив пайовий внесок за квартиру. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Позивачі та [PERSON] своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за заповітом у нотаріуса на користь позивачів. Частково позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом, окрім квартири [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином своє право власності, позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав. Просили суд визнати за [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], право на спадщину за заповітом, що залишилася після смерті [PERSON], померлого [INFO], а саме на 1/2 частку квартири [ADDRESS], загальною площею 44,3кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., за кожним. Позивачі та їх представник належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явилися, надали суду заяви, в яких просили задовольнити позов та розглянути справу без їх участі. Представник відповідача Обєднання власників квартир «Молодіжний», належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти позовних вимог. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти позовних вимог. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03.04.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання, зобов'язано приватного нотаріусу Авдіївського міського нотаріального округу надати копії спадкової справи заведеної після смерті [PERSON], [INFO] та інформаційні довідки зі Спадкового реєстру. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03.05.2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], по що свідчить [NUMBER], виданого [INFO] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 22.05.1976 року м.Донецьк. [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження [NUMBER], виданого у липні 1977 року Авдіївською міською радою Донецької області та копія свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 19.06.1985 року Авдіївською міською радою м.Ясинувата Донецької області. Згідно із заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області 26.12.2011 року, [PERSON] заповідав належну йому квартиру [ADDRESS], своїй дружині [PERSON], синові [PERSON], 1977 року народження, та синові [PERSON], 1985 року народження, у рівних частках кожному. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст.. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України) Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Судом встановлено, що 14.04.2014 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до приватного нотаріусу Авдіївського міського нотаріального округу із заявами про намір прийняти спадкове майно, а [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] і [PERSON] в рівних частках, яке залишилося після смерті - [PERSON], який помер [INFO], до складу якої входить майно, окрім іншого, квартира [ADDRESS]. 03 березня 2018 року приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області, винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], після смерті [PERSON], оскільки спадкоємцями не надано документи, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно, що є предметом спадкування. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно із ст. 49. Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», член житлового - будівельного, дачно - будівельного, гаражно - будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово - будівельного, дачно - будівельного, гаражно - будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя [PERSON] належала квартира [ADDRESS], що підтверджується довідкою ЖБК «Молодіжний», з якої вбачається, що [PERSON] повністю сплатив пайовий внесок за квартиру, та довідкою, виданої ЄБК «Молодіжний» №392 від 02.03.2018 року, копією технічного паспорту за інвентаризаційною справою №47, виготовленого 25.11.2017 року, копією довідки №24814026 про включення до Єдиного державного реєстру Обєднання співвласників квартир «Молодіжний», копією розпорядження №298р від 25.04.1997 року про реєстрацію об'єднання власників квартир «Молодіжний», виданого Авдіївською міською радою, копією рішення №195/1 від 01.06.1977 року про затвердження акту державної комісії прийому в експлуатацію житлового будинку для житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний» в м-не 9 м. Авдіївка, виданого Ясинуватською міською радою. Після смерті [PERSON], який помер [INFO], право власності на спірну квартиру перейшло в порядку спадкування за заповітом спадкоємцям - [PERSON] і [PERSON], оскільки [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на їх користь, та які у встановленому порядку заявили про намір прийняти спадкове майно, однак у встановленому порядку не отримали свідоцтво про право власності на спадкове майно, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, в той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено. Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування, судом не встановлено. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до частини третьої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO], за життя належала квартира [ADDRESS], та після його смерті, право на спадкове майно перейшло в порядку спадкування за заповітом спадкоємцям - [PERSON] і [PERSON], які прийняли спадщину, однак у встановленому порядку не отримали свідоцтво про право власності на спадкове майно, в той же час обставин, які б вказували, що на вказане майно, окрім позивачів, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] і [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved