Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач 19.02.2018року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 31.01.1987 року Судововишнянською міською радою Мостиського району Львівської області за актовим записом №4. Зазначає, що за час шлюбу у них народилося двоє дітей, які на даний час вже повнолітні. Стверджує, що відповідач за час подружнього життя зловживав спиртними напоями, вчиняв скандали, виганяв її із дому, тому вона пішла від нього. Вже більше семи років разом не проживають та жодних шлюбних стосунків не підтримують. З огляду на наведене, просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. У підготовче засідання позивач не з'явилася, проте у позовній заяві просила суд справу розглянути у її відсутності. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстрований 31.01.1987 року Судововишнянською міською радою Мостиського району Львівської області за актовим записом №4. За час шлюбу у них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Між подружжям відсутні почуття любові та взаємоповаги один до одного. Подружжя вже тривалий час (більше семи років) разом не проживають та жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Позивачка несе моральні страждання, тому наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявним в матеріалах справи оригіналом свідоцтва про одруження між сторонами серії 1-СГ №118151 від 26.02.2002року. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. При наведених вище обставинах, суд прийшов до переконання, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її не можливо. Сторони згідні на розірвання шлюбу, збереження якого суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що були сплачені ним при подачі позову до суду, тобто 352,40 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача решту суми сплаченого судового збору у розмірі 352,40 гривень.

Outcome: approved