Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просить суд скасувати свідоцтво на приватизацію кімнати № 192 гуртожитку, що знаходиться в місті Рівне по вулиці Відінська,37, як незаконне, видане без його погодження, та визнати приватизацію недійсною. Також просить заборонити продаж цієї кімнати та повернути кімнату йому як законному її співвласнику. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що був зареєстрований у кімнаті № 192 гуртожитку, що знаходиться в місті Рівне по вулиці Відінська,37, а тому має право на цю кімнату. Вважає, що приватизацією кімнати були порушені його права. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просить суд у задоволенні позову відмовити. На заперечення позовних вимог посилається на те, що [PERSON], яка з 2006 року проживає та зареєстрована у кімнаті № 192 гуртожитку, що знаходиться в місті Рівне по вулиці Відінська,37, на законних підставах приватизувала цю кімнату. Позивач проживав у цій кімнаті по договору найму, термін дії якого закінчився 01 лютого 2004 року. Вказує на те, що позивач жодних доказів на підтвердження своїх вимог та на підтвердження підстав для скасування приватизації кімнати суду не надав. Представник Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] заперечив та просить суд позов відхилити. На заперечення позовних вимог посилається на те, що приватизація спірної кімнати була проведена Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради в межах та відповідно до закону. Підстав для відмови [PERSON] у приватизації кімнати не було. Достовірність поданих нею документів управління не перевіряло, оскільки це не входить до його повноважень. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що кімната № 192 у гуртожитку, що знаходиться в місті Рівне по вулиці Відінська,37, належить на праві приватної власності [PERSON], про що свідчить свідоцтво про право власності, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради 26 березня 2015 року. Як слідує з цього свідоцтва, кімната в гуртожитку приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво видане згідно з наказом від 26 березня 2015 року № 132. Відповідно до пункту 1 наказу начальника Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради від 26 березня 2015 року № 132/01 «Про передачу житла у приватну власність», затверджено розрахунки, задоволено прохання і передано безоплатно у приватну власність державне житло, в якому мешкають громадяни, що мають пільги згідно із ст.6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (Додаток № 1). Згідно Додатку № 1 кімната № 192 будинку № 37 по вулиці Відінській в місті Рівне загальною площею 17,40 кв.м. передана у приватну власність [PERSON] З дослідженого в судовому засіданні паспорта позивача [PERSON] та довідки про реєстрацію місця проживання особи від 09 вересня 2016 року, виданої Регіональним центром надання адміністративних послуг Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, слідує, що на час приватизації кімнати № 192 будинку № 37 по вулиці Відінській в місті Рівне, за цією ж адресою був зареєстрований і позивач. Як встановлено рішеннями Рівненського міського суду від 16 квітня 2010 року та Апеляційного суду Рівненської області від 30 червня 2010 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до ВАТ «Рівнеазот» про вселення в гуртожиток, визнання ордера на жиле приміщення недійсним та зустрічним позовом ВАТ «Рівнеазот» до [PERSON] про визнання втративши право користування жилим приміщенням, [PERSON] в гуртожиток поселився без спеціального ордера, на підставі договору найму, строк дії якого закінчився 01 лютого 2004 року. За таких обставин, [PERSON], отримавши попередження від ВАТ «Рівнеазот» про відмову від укладення договору найму на новий строк, як особа, що втратила право на проживання у спірній кімнаті гуртожитку з лютого 2004 року внаслідок закінчення угоди про найм, підлягав виселенню з гуртожитку в установленому законом порядку. Визнавати його особою, яка втратила право користування спірним житловим приміщенням ще й з підстав, які передбачені ст.ст.71,72 ЖК України, немає законних підстав та необхідності, оскільки таке право користування спірною кімнатою в гуртожитку він утратив ще в лютому 2004 року внаслідок закінчення строку укладеного з ним ВАТ «Рівнеазот» договору найму. Відповідно до вимог частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Представником відповідача [PERSON] суду надано копію договору найму № 195 від 03 лютого 2003 року, укладеного між ВАТ «Рівнеазот» та [PERSON] щодо найму кімнати № 192 гуртожитку, що знаходиться в місті Рівне по вулиці Відінська,37, з якого слідує, що він укладений саме строком з 01 лютого 2003 року до 01 лютого 2004 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] визнав, що з лютого 2006 року у кімнаті № 192 гуртожитку, що знаходиться в місті Рівне по вулиці Відінська,37, він не проживає. Як слідує з наданих самим позивачем письмових заперечень представника ЖКП «Галицьке» проти позову [PERSON] до [PERSON] про видачу довідки форми № 3 (справа № 569/610/16-ц), відповідач [PERSON] відповідно до ордеру № 177 від 04 квітня 2006 року та картки прописки форми А була зареєстрована у спірній кімнаті № 192 гуртожитку, що знаходиться в місті Рівне по вулиці Відінська,37, 12 травня 2005 року. В запереченнях також міститься посилання на карточку прописки форми А на імя [PERSON], де міститься відмітка про зняття його з реєстраційного обліку 20 січня 2012 року. Відповідно до вимог частини першої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Як встановлено судом, на час приватизації кімнати № 192 гуртожитку, що знаходиться в місті Рівне по вулиці Відінська,37, у цій кімнаті мешкала [PERSON], яка використовувала кімнату на умовах найму, що надавало їй право на приватизацію цієї кімнати. Позивач [PERSON] станом на 2015 рік у спірній кімнаті не проживав, на умовах найму спірну кімнату не використовував, а тому права на її приватизацію не мав і мати не міг. За встановлених судом обставин, сам по собі факт реєстрації позивача у спірній кімнаті, якщо такий і мав місце, не є підставою для виникнення у нього права на її приватизацію. Оцінюючи досліджені по справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними. Позивач [PERSON] не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів, які свідчили б про те, що приватизація спірної кімнати буда проведена з порушенням вимог чинного законодавства та, відповідно, порушила його права, свободи чи законні інтереси.

Outcome: dismissed