Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] вважає себе новим власником спірного житлового будинку і просить ухвалити рішення суду, яким визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS] , який належить позивачеві на праві власності, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 червня 2018 року, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі, будучи зареєстрованими в даному будинку, фактично там не проживають понад три роки, а саме з 2004 року. Фактично проживають в м.Києві, але точна адреса їх проживання позивачеві не відома. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідачка є його сестрою, а відповідач племінником. За вищевказанною адресою відповідачі зараєстровані, але з 2004 року не проживають, мешкають у м.Києві. Відповідачка спілкується періодично з матір`ю - [PERSON] , яка зареєстрована та проживає в даному будинку за адресою: [ADDRESS] . Точної адреси проживання відповідачі не вказують. У 2018 році він прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] . Оскільки в будинку залишилась проживати лише мати [PERSON] , але у зв`язку з тим, що там зареєстровані і відповідачі, то вона не отримує субсидію. Позивач згоден на ухвалення заочного рішення суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду цивільної справи у відповідності до ст.128 ЦПК України шляхом відправлення судової повістки на їх електронну адресу. Про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але не бажають з`являтися до суду, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 червня 2018 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] , належить [PERSON] ( а.с. 6) . Право власності [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.7-8). Згідно довідки, виданої виконкомом Кириківської селищної ради Великописарівського району Сумської області за № 978 від 23 вересня 2019 року, в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , але фактично за вказаною адресою не проживають з 2004 року (а.с.15). Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідачі по справі, які є сестрою та племінником її чоловіка - позивача по справі, з 2004 року не проживають у зареєстрованому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , та не спілкуються з ними. Свідок [PERSON] суду пояснила, що мешкає в с.Рябина Великописарівського району Сумської області та добре знає сім`ю [PERSON] . Відповідачі по справі проживали в будинку [ADDRESS] разом з [PERSON] , але вже давно, з 2004 року вона їх там не бачила, оскільки вони виїхали з села та мешкають в іншій місцевості, але де саме, їй не відомо. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Визначальним критерієм для застосування ст.391 ЦК України є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду. Позивач набув права власності на житловий будинок відповідно до ст.346 ЦК України, а саме отримав його у спадок, а отже у зв`язку з припиненням права власності на житловий будинок, члени його сім`ї втрачають право користування даним житловим приміщенням (правова позиція Верховного Суду України, викладена у справі № № 6-158цс14 від 05.11.2014) Крім того, в ході судового розгляду достовірно встановлено, що відповідачі з 2004 року фактично за місцем реєстрації не проживають. Відповідно до ст.156 ч.1 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 ЖК України, а саме дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї можуть бути інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно п. 34 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року - право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника (членів його сім`ї) такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям його з реєстрації. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved