Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] ([INFO], 20250, [ADDRESS]) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON] ([INFO], 18030, [ADDRESS]) про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05.09.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Черкаському міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 1325. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказує, що за час спільного проживання вони не змогли налагодити нормальних взаємостосунків, сімейне життя проходило в постійних суперечках та непорозуміннях. Разом не проживають близько 11 років. Зазначає, що вони втратили почуття любові та взаємоповаги. Перспектив на відновлення сімейних стосунків не має, спільне господарство не ведуть і на даний час сімя існує суто формально. На примирення не згідна. Майнового спору не має. А тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Повернути дошлюбне прізвище Лоцман. 27 червня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] надала суду заяву про слухання справи без її участі. Вказала, що позов підтримує та просить його задовольнити. Також зазначила, що просить їй залишити прізвище Лоцман. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про слухання справи без його участі. Також вказав, що не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Встановлено, що 05 вересня 2002 року, згідно свідоцтва про шлюб (Серія І-СР № 072463), сторони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, про що складено відповідний актовий запис № 1325. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Також, спору про поділ спільного майна, що є спільною власністю подружжя між сторонами немає. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON], який повністю погодився із заявленими позовними вимогами та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують близько одинадцяти років, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка звернулася до суду з заявою про зміну її прізвища «Кохан» на дошлюбне «Лоцман», суд вважає за необхідне змінити прізвище позивачки на дошлюбне «Лоцман». Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved