Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 липня 2018 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що [INFO] року помер її батько, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,27 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Косівської сільської ради, Володарського району Київської області. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначену спадкову земельну ділянку, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач в позовних вимогах просила суд розглядати справу без її участі. Відповідачі подали до суду заяви, в яких вказали, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують та просили суд розглядати справу без їхньої участі. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. По справі встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). За життя [PERSON] заповіту не склав. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 4,430 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Косівської сільської ради, Володарського району Київської області та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.23). Позивач [PERSON], [INFO], є дочкою померлого [PERSON], що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7) та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8) на підставі якого позивач змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», тож є спадкоємцем першої черги. Відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є дітьми померлого [PERSON], що стверджено письмовими доказами. Приватний нотаріус [PERSON] надала до суду спадкову справу після померлого [INFO] року [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку не видавались. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у зв'язку з тим, що державний акт на спадкову земельну ділянку було втрачено, тож приватним нотаріусом [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved