overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач - [PERSON], 22 січня 2019 року звернулася до Любашівського районного суду із позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує, що 27 серпня 2014 року вона із відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любашівського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 65. Від спільного проживання в шлюбі вони мають трьох неповнолітніх дітей. Однак, сімейні стосунки з чоловіком не склалися, вони припинили сімейне життя, спільно не проживають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що в них різні характери та погляди на життя, вони втратили взаємопорозуміння та повагу один до одного. Позивач - [PERSON], згідно заяви просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - [PERSON], надіслав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого. Як вбачається із свідоцтва про шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб 27 серпня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любашівського районного управління юстиції в одеській області, актовий запис № 65 (а.с. 4). Відповідно до ст. 105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В силу ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони не проживають разом як подружжя, позивач та відповідач категорично не бажають зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, надалі зберігати сімейні відносини не можливо. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить волі та інтересам сторін,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 травня 2013 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм домоволодіння. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 17 січня 2014 року позов [PERSON] було задоволено та визначено порядок користування сторонами земельною ділянкою в [ADDRESS], на якій розташовані належні їм домоволодіння. 20 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі у частині вирішення питання про розподіл судових витрат. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали та просили її задовольнити, оскільки під час ухвалення рішення суд не вирішив питання про оплату судової експертизи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про виклик до суду. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без неї. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, з власної ініціативи чи за заявою сторони може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Стаття 79 ЦПК України до судових витрати відносить судовий збір та витрати пов'язані з розглядом справи. До останніх, окрім іншого, відносяться витрати, пов'язані з проведенням у справі судових експертиз (п.4 ч.3 ст.79 ЦПК). Встановлено, що під час розгляду вказаної цивільної справи була проведена судова інженерно-технічна експертиза (висновок №47-13 від 14 листопада 2013 року), вартість якої склала 2000 грн. Зазначені кошти були сплачені позивачем [PERSON] (квитанція №10562 від 13 листопада 2013 року). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких і відносяться витрати на проведення судової експертизи. Відтак, заява позивача підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 травня 2015 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В якому прохала : кожного місяця стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму в місяць на утримання доньки [PERSON], [INFO], оскільки [PERSON] добровільної матеріальної допомоги на утримання не надає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] батько, [PERSON] мати, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №032198, видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Октябрської районної ради м. Полтави 05 лютого 1999 року. Сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з матір»ю. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає недостатньо. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст.ст.79, 191 СК України аліменти на дитину, на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За таких обставин, суд, зваживши на обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь дружини на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), та не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня предявлення позову 22 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 травня 2015 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В якому прохала :стягнути кошти з відповідача на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від заробітку відповідача щомісяця починаючи із дня предявлення цього позову і до досягнення повноліття, оскільки [PERSON] добровільної матеріальної допомоги на утримання не надає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує, прохала його задовольнити . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 08 травня 2013 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави у справі №554/3867/13-ц позов задоволено. Шлюб між [PERSON], [INFO] [PERSON] (дівоче прізвище Слинько) [PERSON],[INFO] - розірвано. Рішення набрало законної сили 19 травня 2013 року. Відповідно ч.3 ст.61 КПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як слідує із рішення, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] батько, [PERSON] мати, котра мешкає з [PERSON] Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає не достатньо. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За таких обставин, суд, зваживши на обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь дружини на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), та не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня предявлення позову 22 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 травня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що 27 серпня 2004 року уклала з відповідачем шлюб, від якого мають малолітню дочку [PERSON], народження [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося в звязку з відсутністю взаєморозуміння, суперечками, різними поглядами на життя, що призвело до припинення подружніх відносин з 2011 року. Позивач уважає збереження шлюбу неможливим та просить його розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, указані в позовній заяві. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 27 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції, актовий запис № 70 (а.с. 7 ). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], народження [INFO] (а.с. 3 ). Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, суперечки, різні погляди на життя, що призвело до припинення подружніх відносин з жовтня 2011 року. З указаного часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із огляду на викладене, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази справи, суд приходить до висновку, що примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сімї суперечитиме інтересам обох сторін, інтересам їх дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 травня 2017 року звернулася до суду із позовом і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 08 лютого 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 9). Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів та довіри. Між сторонами постійно виникали сварки, що стало причиною того, що з листопада 2016 року сторони разом не проживають, щоб не травмувати психіку спільної дитини. Також сторони мають різні бюджети, обов'язки між ними, як у подружжя, припинені, примирення та подальше збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі і просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, наслідки визнання їй відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

позивач [PERSON] 22 червня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 30 вересня 2000 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 19 лютого 2002 року у них народилась донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання доньки [PERSON] . В судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини, проти винесення рішення при заочному розгляді справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином судовими повістками, про що в справі є розписки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 03 грудня 2013 року знаходились у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] . Відповідно до актового запису № 106 від 22 березня 2002 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 4 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сімї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню доньку [PERSON] в розмірі 1/4 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача треба стягнути судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 червня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що спільне життя не склалося через несумісність характерів, вказувала, що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу, на примирення не згодна, вважає неможливим подальше збереження сім'ї. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи за адресою, яка є зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання. Суд, заслухавши пояснення та обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], 1973 року народження, з 12 лютого 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім'ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 червня 2020 року звернулась в суд з цим позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували 10 жовтня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, за актовим записом №221. Свої вимоги мотивувала тим, що життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. На даний час вони сімейні відносини не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сім`ї та примирення є не можливим. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Просила розглянути справу у її відсутність та залишити після розірвання шлюбупрізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої позов визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 жовтня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, за актовим записом №221. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Мають спільне бажання розірвати шлюб, за обставин, що склалися, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. Згідно з ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24 СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім`ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 червня 2020 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що спільне життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, втрата любові та поваги один до одного. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 23 липня 2009 року шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09 липня 2020 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 20 серпня 2020 року. В судове засідання з розгляду справи по суті позивач [PERSON] не зявилася, до суду подана заява про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про розгляд справи судом шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 23 липня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони дітей не мають. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved