overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.10.2016 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 01.10.2011 року між нею та відповідачем було укладено безстроковий трудовий договір, відповідно якого позивач зайняла посаду продавця-консультанта магазину « [INFO] » №1, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Розмір заробітної плати за домовленістю сторін було визначено не меншим за мінімальний, встановлений законом. 05.08.2016 року позивач подав відповідачу заяву про звільнення з 08.08.2016 року у зв`язку з необхідністю доглядати дитину до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, це викликано хворобливістю дитини. З 08.08.2016 року позивач припинила виконання своїх обов`язків за трудовим договором. Проте, відповідач не звільнив позивача, не видав їй трудову книжку та не здійснив повного розрахунку по заробітній платі з 01.07.2016 року. У вересні 2016 року позивач звернулась до Головного управління Держпраці у Херсонській області та за результатами перевірки щодо відповідача внесено припис у зв`язку із порушенням відповідачем законодавства про працю. Після чого 15.10.2016 року позивач надіслала відповідачу заяву від 14.10.2016 року про звільнення з 17.10.2016 року, зазначивши як підставу невиконання роботодавцем законодавства про працю та умов трудового договору, з вимогою здійснити повний розрахунок на цю дату. Проте, відповідач вимоги позивача не задовольнив.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.10.2017р звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 27 вересня 2005 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі, від шлюбу з яким 05.11.2006 року у них народилась донька [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем припинено в липні 2015 року по причині втрати взаєморозуміння та поваги один до одного, різних поглядів на життя, планів на майбутнє. Зазначає, що хоча вони продовжують мешкати за однією адресою, однак, з часу припинення шлюбних відносин спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення між ними не можливе. Також, вказує, що питання щодо проживання їх доньки та її матеріальне забезпечення з відповідачем вирішене, спір про розподіл спільного сумісного майна між ними відсутній. Просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 27.09.2005р. Позивач [PERSON] свої вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на задоволенні, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, та суду надала пояснення, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, та суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Зясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим\~ задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до свідоцтва про шлюб серії I-ЕЛ №005074, виданого 27.09.2005р відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №912, вбачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2005 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва серії 1-АМ №052969, виданого 17.11.2006р відділом РАЦС Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за №1476). З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримала свій позов, а відповідач його повністю визнав. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення.\~ Судом встановлено, що сторони у справі не проживають однією сімєю понад два з половиною роки, відносини не підтримують, у звязку з чим суд вважає, що сімя сторін розпалася остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. Зясувавши фактичні відносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, а також інтересам їх дитини. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити «Лінник».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.11.2020 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що з 2019 року ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, шлюб необхідно розірвати. Просила розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 14 травня 2016 року шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20.11.2020 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] 01.12.2020 звернулася з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в поданій до суду 03.12.2020 заяві зазначив, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 14 травня 216 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON], 20.12.1990 р.н, яка мешкає в м. Подільську Одеської області, звернулась 23.09.2016 року в суд з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на її користь аліменти на утримування дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду та до повноліття дітей, оскільки питання аліментів сторонами у добровільному не врегульовано. В ході розгляду справи позивачка підтримала позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився без пояснення цьому причин. Заяви про розгляд справи у свою відсутність не надав. Заперечень до позову не представив. Тому за згоди позивача справу розглянуто у відсутність відповідача в порядку заочного провадження. Вислухавши позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи, сторони у справі є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які утримуються матірю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 23.09.2016 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551,20 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.12.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі з 26.12.1995 року по 29.02.2012 року. Шлюб розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.02.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив не подав. Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив факт, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебували у шлюбі з 26.12.1995 року по 29.02.2012 року (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7), який знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено ч. 1 та ч. 3 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд, на підставі ст.. 182 СК України, враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо можливості стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.12.2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в обґрунтування своїх позовних вимог, що з відповідачем по справі вступила в юридичний шлюб 12.05.2012 року, який було зареєстровано виконкомом Шевченківської селищної ради міста Красноармійська Донецької області, актовий запис № 3. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сторони прожили у спільному шлюбі з 2012 року, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Але, останній рік вони не можуть, як сім»я, проживати разом, виконувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати навіть не складні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Вони не одноразово, протягом останнього року, намагалися говорити один з одним про особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх, але це ніяких результатів не дало. Подальше спільне проживання і збереження родини вважає неможливим. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] у судове зсідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд встановив, що сторони по справі вступили в юридичний шлюб 12.05.2012 року, який було зареєстровано виконкомом Шевченківської селищної ради міста Красноармійська Донецької області, актовий запис № 3 (а.с.9). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). Ухвалою суду від 26 січня 2018 року сторонам було надано строк для примирення два місяці. Після закінчення визначеного терміну позивачка та відповідач не примирилися, надали суду заяви, в яких на розірванні шлюбу наполягають. Подальше спільне проживання і збереження родини вважає неможливим. Сімя розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливо, таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 СК України. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.12.2019 року пред`явив позов до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування свої позовних вимог [PERSON] посилався на те, що за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 12 жовтня 2012 з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку. Також, з 13.12.2019 року з нього стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини доходу. Зазначив, що він не має можливості сплачувати аліменти в такому розмірі, оскільки на даний час дружина перебуває у декретній відпустці та отримує щомісячну допомогу на дитину до трьох років. У зв`язку з цим, просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 12 жовтня 2012 року на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частини доходу. Позивач [PERSON] \~\~в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив, що він працює, має невелику заробітну плату у розмірі сім-вісім тисяч гривень, має другу сім`ю, в якій є ще одна неповнолітня дитина, на яку також з нього стягуються аліменти. Тобто на утримання двох дітей стягується половина його заробітної плати та в нього немає можливості у такому розмірі сплачувати аліменти, а тому просить зменшити аліменти на утримання\~дитини [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~до 1/6\~частини його\~доходу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що вона не працює, часто хворіє, перебуває на обліку у центрі зайнятості, дитина проживає разом з нею та потребує матеріальної допомоги. Вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у позові,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 2.09.2014 р. звернувся до суду із вимогами до відповідача, посилаючись на те, що 3.11.2013 р. позичив [PERSON] строком повернення до 1.08.2013 р. грошові кошти в сумі 29 800,00 доларів США, після сплину зазначеного строку відповідач кошти не повернув, просить стягнути на його користь 405 280,00 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про день і час розгляду справи оповіщений у встановленому порядку. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що 3.11.2013 р. відповідач [PERSON] взяв в борг у позивача [PERSON] 29 800,00 доларів США строком до 1.08.2014 р. Вказана обставини підтверджується наданою суду розпискою. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] до цього часу взяті в борг грошові кошти не повернув. Суд, враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути 356 505,74 грн., або суму коштів в розмірі 29 800,00 доларів США за курсом Нацбанку України станом на 1.08.2014 р. (29 800,00 х 1196,3280 : 100). Відповідно до ст.88 ЦПК України відшкодуванню підлягають понесені та документально підтверджені судові витрати позивача у сумі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 березня 2014 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В якому прохала : стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON], в розмірі 800 грн. щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитини повноліття. Судовий збір стягнути з відповідача [PERSON] Оскільки [PERSON] добровільної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи в судове засідання не з*явився та не надав суду дані про причину неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], зареєстроване та видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради 29 жовтня 1997 року. Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] - батько; [PERSON] - мати, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстроване та видане відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського райвиконкому 22 травня 1998 року. Сторони проживають окремо. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд, зваживши на обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь дружини на утримання малолітнього сина в розмірі 800 грн. щомісяця від дня пред'явлення позову 20 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

позивач [PERSON] 20 березня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 01 червня 1991 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, відсутні між ними взаєморозуміння та довіра. З жовтня 2013 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 01 червня 1991 року, про що Обшоронською селищною радою Шаартузьського району Таджикистан зроблено актовий запис № 21 (а.с 5). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З жовтня 2014 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved