Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 травня 2015 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини місячного доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. В позові зазначила, що від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від надання дітям матеріальної допомоги, не утримує їх, матеріально не забезпечує, хоча зобовязаний це робити та має таку можливість. Вона сама не здатна забезпечити дітей всім необхідним. Зазначила, також, що відповідач має постійний дохід, сплачує аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу у розмірі ? частини місячного доходу. З цих підстав просила позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини місячного доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. В судове засідання позивач не зявилась, однак надала до суду заяву в якій підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, надавши заяву, в якій зазначив, що згоден сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі та просив справу розглянути без його участі. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши позов позивача, а також письмові докази, що є у справі, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обовязок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільних дітей: доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЖД №324436, видане 17 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області) та сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЖД №396395, видане 02 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області). В даний час сторони подружніх відносин не підтримують, між собою не спілкуються, діти перебувають на утриманні позивача. Отже, відповідач зобовязаний утримувати своїх малолітніх дітей, проте свій обовязок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обовязку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, згідно ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, при визначені розміру аліментів, які підлягають сплаті відповідачем, суд враховує зазначені вище обставини і вважає необхідним визначити аліменти у заявленому позивачем розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved