Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №001-260006-271011, мотивуючи заявлені вимоги тим, що Банк, як уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 5 п. 22 Закону України «Про судовий збір» та на підставі постанови Правління НБУ від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк», код ЄДРПОУ 34047020, [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено 27.10.2011 року кредитний договір №001-260006-271011, відповідно до якого відповідачу було відкрито картковий рахунок №26258905255122 в національній валюті України; в порушення умов якого, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до простроченої заборгованості по кредиту, яка станом на 20.04.2015 року, становить 1850 грн., і відповідно складається з тіла кредиту в розмірі 0.00 грн.; простроченого тіла кредиту в розмірі 1850 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 0,00 грн., заборгованість по комісії в розмірі 0,00 грн.. Просять стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 1850 грн. Представник позивача ПАТ «ДельтаБанк», за довіреністю [PERSON]. в судове засідання не з'явився, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи, від останньої в суд поступила письмова заява (клопотання) про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Відповідач [PERSON], до суд надав заяву про розгляд справи в його відсутність позов визнав в повному обсязі а.с. 17. Вивчивши і розглянувши матеріали справи, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності у межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступних висновків. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яке суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом, належними доказами по справі, встановлено, що між позивачем ПАТ «ДельтаБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №001-260006-271011 від 27.10.2011 року (а.с.2-3). На виконання даного кредитного договору, позивач ПАТ «ДельтаБанк» відкрив відповідачу [PERSON] картковий рахунок 26258905255122 в національній валюті України, про що свідчить пункт 1.2 кредитного договору. Банк надав відповідачу, як держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачено п. 1.3 кредитного договору на загальну суму в розмірі 100 000,00 грн. та на день укладання цього Договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000,00 грн. За умовами договору, ліміт кредитної лінії розраховується Банком самостійно. У відповідності до договору, відповідач [PERSON] як держатель картки зобов'язаний щомісячно в строки, визначені здійснювати погашення частини суми заборгованості та кредитною лінією яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.4) по кредитному договору відповідач [PERSON] погашав заборгованість, за користування наданою йому кредитною лінією, але станом на 20.04.2015 року, становить 1850 грн., і відповідно складається з тіла кредиту в розмірі 0,00 грн.; простроченого тіла кредиту в розмірі 1850 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 0,00 грн., заборгованість по комісії в розмірі 0,00 грн.. Вищенаведене, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному зв'язку регулюються наступними правовідносинами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, надані відповідно сторонами в їх сукупності, виходячи з позиції представника позивача щодо задоволення позовних вимог за обраним способом захисту та системного аналізу співмірності заявлених вимог з вимогами закону, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 року (а.с.7). Відповідно до ст. 38 ч. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справі, пов'язаній із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. У відповідності до ст. 88 ч. 3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243, 60 грн... На підставі викладеного та

Outcome: approved