Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.09.2015 року звернулася до суду із позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що вона зареєстрована та проживає в належній їй приватній квартирі № 10 будинку № 20 в м-ні «Южний» в м.Курахове Донецької області, про що свідчить витяг з особового рахунку комунальної служби. Окрім позивачки в квартирі зареєстрований її чоловік [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідачка є далекою родичкою позивачки і наприкінці літа 2013 року вона приїхала з Росії та повідомила, що приїхала до України для оформлення пенсії, у м.Курахове вона тимчасово орендувала квартиру на період оформлення пенсії, для оформлення пенсії їй потрібна реєстрація місця проживання. З цією метою відповідачка звернулася до позивачки і попросила її тимчасово зареєструвати в своїй квартирі. Позивачка погодилась допомогти відповідачці в цьому питанні і з 04.09.2013 року зареєструвала місце проживання відповідачки за місцем знаходження своєї квартири. Пенсію відповідачка довго оформляла і на початку березня 2014 року сповістила позивачку, що їй потрібно терміново виїхати до Росії, а згодом вона приїде і зніметься з реєстрації свого місця проживання. Однак через певний час відповідачка зателефонувала позивачці та повідомила, що не має наміру повертатися до України. Про теперішнє місце перебування чи проживання відповідачки наразі позивачці нічого не відомо. Таким чином, з березня 2015 року відповідачка не проживає за місцем реєстрації, не отримує поштову кореспонденцію за даною адресою, її особистих речей в квартирі немає і взагалі цим житлом вона не цікавиться, бо проживає в Російській Федерації. А у зв»язку з тим, що розрахунок комунальних послуг здійснюється згідно кількості зареєстрованих в квартирі осіб, позивачкою сплачується комунальні послуги за фактично не проживаючої відповідачки, що впливає на сімейний бюджет позивачки. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлена належним чином, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що позивачка зареєстрована та проживає в належній їй приватній квартирі № 10 будинку № 20 в м-ні «Южний» в м.Курахове Донецької області, про що свідчить витяг з особового рахунку комунальної служби (а.с.7). Окрім позивачки в квартирі зареєстрований її чоловік [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідачка є далекою родичкою позивачки і наприкінці літа 2013 року вона приїхала з Росії та повідомила, що приїхала до України для оформлення пенсії, у м.Курахове вона тимчасово орендувала квартиру на період оформлення пенсії, для оформлення пенсії їй потрібна реєстрація місця проживання. З цією метою відповідачка звернулася до позивачки і попросила її тимчасово зареєструвати в своїй квартирі. Позивачка погодилась допомогти відповідачці в цьому питанні і з 04.09.2013 року зареєструвала місце проживання відповідачки за місцем знаходження своєї квартири. Пенсію відповідачка довго оформляла і на початку березня 2014 року сповістила позивачку, що їй потрібно терміново виїхати до Росії, а згодом вона приїде і зніметься з реєстрації свого місця проживання. Однак через певний час відповідачка зателефонувала позивачці та повідомила, що не має наміру повертатися до України. Про теперішнє місце перебування чи проживання відповідачки наразі позивачці нічого не відомо. Таким чином, з березня 2015 року відповідачка не проживає за місцем реєстрації (а.с.8), не отримує поштову кореспонденцію за даною адресою, її особистих речей в квартирі немає і взагалі цим житлом вона не цікавиться, бо проживає в Російській Федерації. А у зв»язку з тим, що розрахунок комунальних послуг здійснюється згідно кількості зареєстрованих в квартирі осіб, позивачкою сплачується комунальні послуги за фактично не проживаючої відповідачки, що впливає на сімейний бюджет позивачки. Відповідно до ст.. 41 Конституції України «…кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності… Право приватної власності є непорушним.» Згідно змісту ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. З абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved