Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.06.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання права власності на 2/3 частини земельної ділянки в порядку спадкування. В\~ обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 21 квітня 2014 року відкрилась спадщина після смерті її батька [PERSON], який помер в селі Солоне Покровського району Донецької області на належну йому земельну ділянку площею 5,5900 га кадастровий номер 1422784500:05:000:0314, яка розташована на території Піщанської сільської ради Покровського району Донецької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 136675, виданого 26.04.2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010716000089. При житті батько заповіт не склав. Першочерговими спадкоємцями майна являються: вона [PERSON], відповідачка [PERSON] дочка померлого, та дружина [PERSON] З заявами про прийняття спадщини звернулися: позивачка та відповідачка, дружина померлого [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Таким чином, позивачка має право на спадкування 2/3 частини спадщини, відповідачка на 1\\3 частину. Для оформлення спадщини вона звернулась до нотаріуса з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса від 02.06.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка обґрунтована тим, що нею не надано правовстановлюючий документ на спадкове майно, витяг з Державного земельного кадастру та нормативну оцінку земельної ділянки. Зі свого боку в Управлінні Держгеокадастру у Красноармійському районі вона отримала витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Але надати нотаріусу державний акт на право власності на земельну ділянку та витяг з ДЗК вона не має можливості в зв»язку з тим, що в результаті пожежі, яка сталася 21.10.2015 року згоріло їхнє помешкання в селі Солоне Красноармійського району, Донецької області. Отримати дублікат державного акту вона також не має можливості, в зв»язку з тим, що з 01.01.2013 року такого правовстановлюючого документу, як державний акт на право власності не земельну ділянку не існує, бланки цих документів також було анульовано. За цих обставин вона просить визнати у судовому порядку право власності на 2\\3 частини земельної ділянки. У відповідності до ст.. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших особі (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність небуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Відповідно до ст.. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством . Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду в судовому порядку. 29.06.2016 року відповідач [PERSON] звернулась з зустрічним позовом [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання права власності на 1\\3 частину земельної ділянки, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.07.2016 року їй також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після померлого [PERSON], оскільки нотаріусу не надано документи на земельну ділянку державний акт, витяг з Державного земельного кадастру та нормативну оцінку земельної ділянки, як того вимагає п. 4.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. \~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, на зустрічних позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. \~\~\~\~\~\~ Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. \~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що 21 квітня 2014 року відкрилась спадщина після смерті батька позивачки [PERSON] та відповідачки [PERSON] - [PERSON], який помер в селі Солоне Покровського району Донецької області на належну йому земельну ділянку площею 5,5900 га кадастровий номер 1422784500:05:000:0314, яка розташована на території Піщанської сільської ради Покровського району Донецької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 136675, виданого 26.04.2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010716000089. При житті [PERSON] заповіт не склав. Першочерговими спадкоємцями майна являються: позивачка [PERSON], відповідачка [PERSON] дочка померлого, та третя особа дружина померлого [PERSON] З заявами про прийняття спадщини звернулися: позивачка та відповідачка, дружина померлого [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Таким чином, позивачка має право на спадкування 2/3 частини спадщини, відповідачка на 1\\3 частину. Для оформлення спадщини позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] звернулись до нотаріуса з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса від 02.06.2016 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка обґрунтована тим, що нею не надано правовстановлюючий документ на спадкове майно, витяг з Державного земельного кадастру та нормативну оцінку земельної ділянки. Крім того, постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.07.2016 року відповідачці [PERSON] також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після померлого [PERSON], оскільки нотаріусу не надано документи на земельну ділянку державний акт, витяг з Державного земельного кадастру та нормативну оцінку земельної ділянки, як того вимагає п. 4.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. В Управлінні Держгеокадастру у Красноармійському районі був отриманий витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Але надати нотаріусу державний акт на право власності на земельну ділянку та витяг з ДЗК сторони не мають можливості в зв»язку з тим, що в результаті пожежі, яка сталася 21.10.2015 року згоріло помешкання в селі Солоне Красноармійського району, Донецької області, внаслідок чого були знищені зазначені документи. Отримати дублікат державного акту вона також не має можливості, в зв»язку з тим, що з 01.01.2013 року такого правовстановлюючого документу, як державний акт на право власності не земельну ділянку не існує, бланки цих документів також було анульовано. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших особі (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність небуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством . Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved