Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач 12 листопада 2014 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому згідно уточнень зазначила, що квартира [ADDRESS] належала Йоффе Даніілу Борисовичу на підставі реєстраційного посвідчення, виданого [PERSON] Бюро Технічної інвентаризації 22.02.1994 року. 24 травня 1995 року батько позивачки [PERSON] придбав дану квартиру у Йоффе Данііла Борисовича за Договором купівлі-продажу квартири, який був посвідчений Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою та зареєстрований в реєстрі за реєстровим № 2850. Однак, [PERSON] за життя договір купівлі- продажу квартири від 24 травня 1995 року в Дніпропетровському Бюро Технічної інвентаризації не зареєстрував, бо вважав, що посвідчення договору купівлі-продажу у нотаріуса досить. 17 листопада 1996 року [PERSON] помер. Вважаючи, що після його смерті відкрилася спадщина у тому числі і на спірну квартиру представник позивачки по нотаріально завіреному дорученню - [PERSON], 14.10.2014 року звернувся до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою про видачу на ім'я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], який помер 17.11.1996 року. Постановою про відмову в здійсненні нотаріальної дії від 15.10.2014 року нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 36 в б. № 4 по вул. Метробудівська в м. Дніпропетровську, оскільки позивач хоча і прийняла спадщину фактично (оскільки відразу після смерті батька сплачувати комунальні платежі за спадкову квартиру, та підтверджується квитанціями про сплату), але батько не зареєстрував своє право власності на квартиру у Дніпропетровському БТІ. Разом з тим, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законов, який прийняв спадщину фактично (ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року), та є єдиний спадкоємець, який має право на вище вказане спадкове майно (квартиру) відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року як рідна дочка померлого спадкодавця. Позивач просила встановити в судовому порядку юридичний факт належності спадкодавцеві [PERSON], померлому 17 листопада 1996 року[ADDRESS] в б. № 4 по вул. Метробудівська в м. Дніпропетровську, на підставі Договору купівлі-продажу від 24 травня 1995 року, посвідченого Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою; встановити в судовому порядку юридичний факт фактичного прийняття спадщини [PERSON], після смерті батька, [PERSON], померлого 17 листопада 1996 року; визнати за [PERSON], право власності на квартиру № 36 в б. № 4 по вул. Метробудівська в м. Дніпропетровську розташовану в житловому будинку № 4 літ. А-9, на дев'ятому поверсі, яка складається з наступних приміщень (згідно технічного паспорту від 25.10.2014 року): -1 - коридору - площею 5,8 кв.м., -2 - кімнати житловою площею - 13,6 кв.м., -3 - кімнати житловою площею - 17,1 кв.м., -4 - кімнати житловою площею - 12,4 кв.м., -5 - кладова - площею 0,4 кв.м., -6 - кухні - площею 7,6 кв.м., -7 - санвузла - площею 3,3 кв.м., - I - балкону - площею 0,8 кв.м., -II - лоджії - площею 1,7 кв.м., всього по кв. № 36 - загальної площі - 62,7 кв. м. (з літніми приміщеннями: балконом та лоджією), та - 60,2 кв.м. загальної площі (без літніх приміщень: лоджії та балкону); житлової площі - 43,1 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], померлого 17 листопада 1996 року. Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином. Третя особа у судове засідання не зявилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, письмово просили слухати справу у відсутність їх представника, згідно чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Матеріалами справи встановлено, що 24 травня 1995 року [PERSON] придбав у Йоффе Данііла Борисовича квартиру [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 травня 1995 року Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 2850 (а.с.9). 17 листопада 1996 року [PERSON] помер (а.с.8). Однак, за життя [PERSON] не встиг оформити право власнсоті на спірну квартиру, однак фактично набув право власнсності на неї та квартира [ADDRESS], увійшла до спадкової маси після його смерті. Тому позовні вимоги в частині встановлення в судовому порядку юридичного факту належності спадкодавцеві [PERSON], померлому 17 листопада 1996 року[ADDRESS] в б. № 4 по вул. Метробудівська в м. Дніпропетровську, на підставі Договору купівлі-продажу від 24 травня 1995 року, посвідченого Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою не підлягають задоволенню, оскільки він за життя набув право власності на квартиру, та вказаний факт не потрібно встановлювати. Суд вирішує справу

Outcome: approved