Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника - [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період з 05.09.2010 року по 05.12.2014 року відповідачі перебували в зареєстрованому шлюбі. У вказаному шлюбі у відповідачів народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З моменту розірвання шлюбу, а саме з 05.12.2014 року батько дітей - відповідач [PERSON] станом здоров'я, фізичним, духовним та моральним розвитком дітей не цікавиться, про дітей не піклується, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням. Матір дітей - відповідач [PERSON] виїхала за межі України, а саме в Італію, де перебуває і на даний час, створила нову сім'ю, народивши в ній ще одну дитину. Життям, здоров'ям дітей [PERSON] та [PERSON] не цікавиться, участі в їх вихованні, навчанні, лікуванні та матеріальному забезпеченні не приймає. Вказує, що діти перебувають на повному її утриманні. Відповідачі повністю самоусунулися від утримання та виховання дітей. З вказаних підстав просить позбавити [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно сина - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO]; стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, а саме по 900 грн. на кожну дитину щомісячно та стягувати їх, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON], [INFO] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON],, [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, а саме по 900 грн. на кожну дитину, щомісячно та стягувати їх, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] та її представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, обґрунтували вищенаведеним та просили задовольнити. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Заставнівської РДА [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти позбавлення відповідачів батьківських прав по відношенню до їх дітей [PERSON],, [INFO] та [PERSON], [INFO] та підтримала висновок Заставнівської РДА Чернівецької області №01-39/21-2490 від 21.12.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Проти їх задоволення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт, з відміткою Укрпошти проте, що вона за зазначеною адресою, а саме по [ADDRESS] не проживає . З відповіді на запит в адресно-довідковий підрозділ ГУДМС УДМС в Чернівецькій області стосовно місця реєстрації [PERSON] №6213/17-вх від 06.11.2017 року (а.с. 30) видно, що відповідач [PERSON], зареєстрована саме по [ADDRESS]. За вказаних обставин, справу розглянуто без відповідача [PERSON], що відповідає положенням ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача [PERSON], представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Зокрема, згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно норм статті 59 ЗУ «Про освіту» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки та особи, які їх замінюють, зобов'язані: постійно дбати про фізичне здоров'я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей; поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної мови, регіональних мов або мов меншин, інших мов і рідної мови, сім'ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, заочним рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 10.11.2014 року встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] 05.09.2010 року зареєстрували шлюб. Вказаний шлюб був зареєстрований виконкомом Кострижівської селищної ради Заставнівського району Чернівецької області (а.с. 9). У вказаному шлюбі у відповідачів народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO] та [PERSON], що також вбачається і з копій свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] від 25.11.2010 року та серії [NUMBER] від 06.11.2012 року відповідно (а.с. 10-11). Згідно вказаних свідоцтв відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей. 10.11.2014 року шлюб між відповідачами розірваний (а.с. 9). Судом встановлено, що, на даний час, відповідачі з дітьми не проживають, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 11.10.2017 року (а.с. 13), довідкою Кострижівської селищної ради Заставнівського району Чернівецької області №1125 від 11.10.2017 року (а.с. 14). Судом встановлено, що малолітні [PERSON],, [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають з позивачем, яка є їх бабусею, перебувають на «Д» обліку в поліклінічному відділенні Заставнівської ЦРЛ, [PERSON] навчається в 1 класі Кострижівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, [PERSON] відвідує Кострижівський ДНЗ, повністю перебувають на утриманні та вихованні дітей, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 11.10.2017 року (а.с. 13), висновками про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини (а.с. 19-20), довідкою (а.с. 17) та характеристикою (а.с. 18). З характеристик, довідок, акту обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с. 13, 15, 16, 22-23, 24, 26) також вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] навчанням та вихованням дітей не цікавляться, ведуть аморальний спосіб життя, мають шкідливі звички, неодноразово залишали дітей без нагляду, батьківські збори не відвідують. Позивач [PERSON] піклується про онуків - [PERSON] та [PERSON], займається їх утриманням, вихованням, навчанням та лікуванням, по місцю проживання характеризується позитивно до кримінальної відповідальності не притягувалася. У відповідності до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частина 1 статті 164 СК України регламентує підстави позбавлення батьківських прав, зокрема згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, небхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і саціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] повністю перебувають на утриманні позивача, проживають разом з нею, відповідачі з дітьми не проживають, участі у їх вихованні та утриманні не приймають. Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідачі не проявляє до дітей батьківської турботи, не цікавляться їх життям, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не підтримують матеріально. Така поведінка відповідачів свідчить про те, що вони без поважних причин повністю самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків та свідомо нехтують ними, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно ч. 1 ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Рішенням 18 сесії 7 скликання Кострижівської селищної ради Заставнівського району Чернівецької області від 17.08.2017 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по відношенню до їх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 21). Крім того, в судове засідання представник третьої особи - [PERSON] надала висновок Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області №01-39/21-2490 від 21.12.2017 року з якого вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по відношенню до їх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідачів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] слід позбавити батьківських прав по відношенню до їх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], виходячи з інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, та роз'яснень викладених в абз. 7 п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 ч.3, ст. 182 ч.1, ст. 184 ч. 1, СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку щодо утримання дітей, суд вирішує питання про стягнення з відповідачів аліментів на дітей, визначивши їх в твердій грошовій сумі в розмірі по 1800 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. На підставі викладеного, ст.ст.8, 12, 14, 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року, ст.ст. 150, 155, 157, 164, 165, 180-184 Сімейного кодексу України, ст. 27 Конвенції «Про права дитини»,

Outcome: approved