Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач 27 липня 2017 року звернулася до Малинського районного суду з вимогами до відповідача . В судове засідання не зявилася, в заяві , яку направила до суду позов підтримала повністю, просить вимоги задовольнити. Пояснила , що 30 січня 2007 року в с. Слобідка Малинського району Житомирської області померла її баба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на ? частку житлового будинку по вул. Центральна,88 с. Слобідка Малинського району. При життя, 11 березня 2002 року, баба склала заповіт, яким заповідала позивачеві все належне їй майно. [PERSON] спадщину не прийняла з поважних причин, оскільки вважала , що існують інші спадкоємці на майно померлої [PERSON] та їй не було відомо про наявність заповіту, складеного спадкодавцем на її користь. Представник відповідача в судове засідання не зявився , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином , в поданій суду заяві не заперечує по суті позову. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 « Про судову практику у справах про спадкування », особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як встановлено судом, 30 січня 2007 року померла [PERSON], яка при життя 11 березня 2002 року склала заповіт на користь позивача. ( а.с. 7,8). Відповідно до листа Малинської державної нотаріальної контори від 14 серпня 2017 року встановлено, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заведена. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначила підставу для задоволення позову, те, що вона вважала, що існують інша спадкоємці до майна померлої [PERSON] та, що їй не було відомо про наявність заповіту. В правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 6 вересня 2017\~року (у справі № 6-496цс17), наявний висновок, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. У відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Враховуючи вищевикладене суду вважає , що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Позивач просить суд не стягувати судові витрати з відповідача. На підставі викладеного

Outcome: approved