overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 червня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 05 листопада 1988 року Ігровицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. На даний час між ними практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, у них відсутні спільні інтереси. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 22 червня 2018 року відкрито провадження\~у вказаній\~цивільній справі та\~призначено підготовче\~судове засідання\~на 13\~липня 2018\~року,а ухвалою суду від 13 липня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 03 серпня 2018 року. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила розірвати шлюб, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 05 листопада 1988 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 8 Ігровицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Судом встановлено, що від даного шлюбу в подружжя неповнолітніх дітей немає. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, сторони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач, [PERSON], 22.01.2016 року звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в 1/3 частині всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON]позов та викладені у ньому вимоги підтримала повністю та просила його задовольнити. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на обставини, викладені в позові. Зазначала, що при визначенні розміру аліментів вона виходила з розміру заробітної плати відповідача, саме 1/3 частини буде достатньо для утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що в нього є нова родина та дитина, які знаходяться на його утриманні, а тому він в змозі виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку. Додатково пояснив, що він добровільно сплачував по 500 гривень позивачу, пропонував добровільно написати заяву за місцем роботи для проведення відрахування аліментів з зарплати. Не заперечував, що він має обов'язок по утриманню дитини, з донькою спілкується. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Сторони перебували у шлюбі з 08.12.2007 року по 07.10.2011 року./а.с.5,6/ Під час шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON], яка на теперішній час проживає з матір'ю та знаходяться на її утриманні./а.с.2,4/. Відповідач [PERSON], батько дитини, проживає окремо, доказів щодо наявності інших дітей до суду не подав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як було встановлено в судовому засіданні та не оскаржується сторонами відповідач [PERSON] працює в УСБУ в Харківській області та отримує заробітну плату, з якої відрахування на сплату аліментів на іншу дитину або непрацездатних осіб, які перебувають на його утриманні, не проводяться. Оскільки відповідач, як батько дитини, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, суд задовольняє позов частково і стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також матеріальне становище відповідача. Також, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 551,20 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих витрат.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.02.2021 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що подружні стосунки припинилися внаслідок різних поглядів на життя, сторони проживають окремо. Просила розірвати зареєстрований 10 лютого 2017 року шлюб з відповідачем [PERSON] . Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24.02.2021 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] звернулася з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 908 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.03.2016р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 18.06.2008р. відділом реєстрації актів цивільного стану Бердянського райуправління юстиції Запорізької області, актовий запис № 285. В суд сторони не прибули, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує, відповідач заперечень не має. Тому суд розглядає справу без участі сторін, без технічної фіксації. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, сторони уклали шлюб 18.06.2008р., який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Бердянського райуправління юстиції Запорізької області, актовий запис № 285, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження, у сторін від шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. народження (а.с. 5). За довідкою Новопетрівської сільської ради, [PERSON], [INFO] народження дійсно зареєстрований з 24.07.2010р. і по теперішній час за адресою: [ADDRESS] В позові вказано, що сторони з квітня 2014р. проживають окремо, між ними перервані сімейно-шлюбні відносини, бажання до примирення у сторін немає. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Суд вважає, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін. Згідно ст.111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не бажають продовжувати сімейно-шлюбні відносини. На вказаних підставах суд вважає позов обґрунтованими і таким, що підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище сторони не змінюють. Спір про розподіл майна та проживання дитини відсутній. Про відшкодування судових витрат не заявлено, суд це питання не вирішує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.03.2017р звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 16 жовтня 2010 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі. Зазначає, що від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Свій позов мотивує тим, що із-за зміни поглядів на сімейне життя шлюбні відносини між ними з весни 2015 року почали погіршуватися, у зв?язку з чим, стали відбуватися сварки та скандали, її неодноразові намагання налагодити відносини між нею та чоловіком були марними. В результаті цього, з зими 2016 року сімейні стосунки з відповідачем припинилися й вони стали проживати окремо. Вказує, що збереження сімї неможливе, спору майнового характеру вони не мають, на примирення вона не згодна.Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] підтримала свої вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити, та надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. В заяві зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який про слухання справи повідомлений належним чином в порядку ст.76 ЦПК України, в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Заперечення проти позовної заяви та клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надавав. Суд, у відповідності до міркування позивача та згідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав: Згідно до свідоцтва про шлюб серії І-НО №233164, виданого 16.10.2010р Совєтським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №251, вбачається, що сторони у справі [PERSON]та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2010 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-НО №380213, яке видане 13.05.2011р Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №158). Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення.\~ Судом встановлено, що сторони не проживають однією сімєю більш півроку, стосунки між собою сторони не підтримують, у звязку з чим суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно і не може бути поновлена. Зясувавши фактичні відносини подружжя, які не повязані шлюбним побутом, живуть окремо, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити теж «Ковчужна».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.03.2019р звернувся до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 15\~листопада 2008\~року він\~знаходиться у\~зареєстрованому шлюбі\~з [PERSON] ,\~відповідачкою у\~справі.\~Дітей у\~них як\~у подружжя\~немає,\~однак,\~спільної згоди\~для розірвання\~шлюбу вони\~не досягнули,\~відповідачка не\~бажає розірвати\~шлюб у\~добровільному порядку.\~Свої вимоги\~мотивує тим,\~що протягом\~останніх декількох\~років стосунки\~у нього\~з відповідачкою\~розладились,\~зникло взаєморозуміння\~і взаємоповага,\~стали частими\~сварки;\~тривалий час\~кожен з\~них живе\~окремим життям\~та своїми\~інтересами;\~фактично сім`я\~припинила своє\~існування;\~на даний\~час сімейного\~життя вони\~не ведуть,\~шлюбних стосунків\~не підтримують;\~спору про\~майно не\~має.\~Вважає,\~що примирення\~та збереження\~шлюбу між\~ним та\~ [PERSON] \~неможливе.\~Просить шлюб\~між нимта [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] свої вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву, згідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] , на розірвання шлюбу згодна, та просить розглядати справу у її відсутність. В заяві просить після розірвання шлюбу її прізвище залишити теж [PERSON] . Відповідно до\~ст.211 ч.2 ЦПК України\~судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим\~ задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.11.2008р в відділі РАЦС Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №899, вбачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2008 року. Згідно позову від шлюбу сторони дітей не мають. З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримав свій позов, а відповідачка його повністю визнала. Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.\~ Судом встановлено, що сторони у справі не проживають однією сім`єю декілька років, живуть окремо, відносини не підтримують, спільним побутом не пов`язані, обидва бажають розірвати шлюб, у зв`язку з чим суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. З`ясувавши фактичні відносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити теж - Павлова.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.03.2021 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрату любові один до одного. Просила розірвати зареєстрований 09.11.2013 шлюб з відповідачем [PERSON] . Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23.03.2021 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] звернулася з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 9 листопада 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 908 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.03.2021 року звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів, посилаючись на ті обставини, що відповідач [PERSON] є батьком їх доньки [PERSON] [INFO] . Дитина в цей час проживає з нею. Просить стягнути аліменти у розмірі 5000 грн. Відповідач у підготовчому засіданні з позовом погодився. Згідно ст .200ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] , яка проживає з матір`ю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов`язок є рівним між батьками. Право на звернення з позовом до суду щодо стягнення аліментів має той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд зазначає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти, а тому враховуючи визнання ним позову, вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 5000 грн. щомісяця. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.04.2014 року звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути аліменти з [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі народила сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказує, що 17 лютого 2014 року рішенням Тетіївського районного суду було встановлено батьківство відносно [PERSON], а тому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та заборгованість за минулі три роки і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме визнав в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини усіх доходів і до його повноліття , щодо іншої частини позовних вимог заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що в позивача і відповідача є спільна дитина - [PERSON], [INFO], (а.с.-3). Батьком дитини рішенням Тетіївського районного суду було визнано [PERSON] ( а.с.-4). Дитина перебуває на утриманні позивача, по скільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає ( а.с.-5). Відповідач заперечує щодо стягнення заборгованості за минулі три роки, поскільки позивач не зверталася з вимогою про надання коштів на утримання дитини (а.с.- 22). Наведені обставини стверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст. 61 цього Кодексу. Та обставина, що позивачка сама утримувала дитину, не пред'являючи жодних вимог до відповідача, не вживаючи відповідних заходів щодо одержання аліментів, не є підставою присудження аліментів за минулі три роки. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір, поскільки позивач згідно законодавства звільнена від його сплати.

Outcome: partial