Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.12.2016 року звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із зазначеним позовом. В обгрунтування позову зазначив що є власником домоволодіння № 23 по вул. Приміській у м.Кривому Розі Дніпроперовської області. Відповідач по справі [PERSON] зареєстрований в належному позивачеві домоволодінні однак більше 5 років у ньому не мешкає, комунальні послуги не сплачує, добровільно знятися з реєстрації не бажає чим порушує право позивача на користування домоволодінням. На підставі зазначеного просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням домоволодінням № 23 по вул. Приміській у м.Кривому Розі Дніпроперовської області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився . До початку розгляду справи надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю. В заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі та у разі неявки до суду відповідачяв по справі не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не звився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в тому числі через публікацію оголошення через друковане видання «ВІСТІ ПРИДНІПРОВЯ » від 16.02.2017 року (№ 1810). На підставі ч.9\~ст.74 ЦПК України\~після опублікування оголошення в пресі відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду. Представник третьої особи виконавчого комітету Покровської районної у місті ради до суду не зявився. До початку розгляду справи надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Дослідивши матеріали цієї цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає чатковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником домоволодіння № 23 по вул. Приміській у м.Кривому Розі Дніпроперовської області. на підставі реєстраційного посвідчення , яке видано Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації від 23.03.1973 року на праві приватної власності на підставі договору на право будівлі будинку та безстрокового користування земельною ділянкою яке міститься в матеріалах справи. За відомостями адресно довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області видно, що станом на 21.12.2016 року відповідач [PERSON] дійсно є зареєстрований у належному позивачеві домоволодінні № 23 по вул. Приміській у м.Кривому Розі Дніпроперовської області.. В довідці № 166 від 29.11.2016 року , виданої головою квартального комітету зазначено, що за вказаною адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON], та відповідач [PERSON] Згідно акту від 09.11.2016 року за підписами свідків , які затверджені уповноваженою особою квартального комітету видно, що відповідач по справі [PERSON] за місцем реєстрації не мешкає з червня 2010 року по теперішній час. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тобто позивачі вправі самостійно вирішувати питання взяття на реєстрацію та зняття з реєстрації фізичних осіб у житловому приміщенні, користуватися житлом, яке належить на праві приватної власності. У відповідності зі ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягає задоволенню в частині визнання [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням домоволодінням № 23 по вул. Приміській у м.Кривому Розі Дніпроперовської області.

Outcome: partial