Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 січня 2014 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] про визнання незаконною відмови у видачі свідоцтва, зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину. В поданій до суду позовній заяві позивач посилалася на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Вказувала, що є спадкоємцем майна померлої, у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] за заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, про що винесено постанову. Вважає такі дії та рішення нотаріуса незаконними, такими, що порушують її права як спадкоємця. В поданій до суду позовній заяві, обираючи на власний розсуд спосіб захисту порушеного права, просила суд визнати незаконною відмову приватного нотаріуса [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] року [PERSON] та зобов'язати нотаріуса видати їй свідоцтво та вчинити необхідні реєстраційні дії. В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував. Вважає, що нотаріус, відмовляючи позивачу у видачі свідоцтва, діяла в рамках чинного законодавства, позовні вимоги є безпідставними. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та в силу норм ст. ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України спадкоємцем її майна. Також судом встановлено, що приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] 13.09.2013 року відкрито спадкову справу №27/2013 на підставі заяви за №63 про відмову від належної частки спадщини [PERSON], яка є донькою померлої [PERSON]. 13.09.2013 року [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] звернулась до нотаріуса з питання отримання свідоцтва про право на спадкове майно, зокрема і на 7/10 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлій [PERSON]. Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] 23 січня 2014 року винесено постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] на 7/10 частин квартири [ADDRESS]. Підставою для відмови у видачі свідоцтва приватним нотаріусом зазначено неможливість встановлення факту належності за життя [PERSON] 7/10 частин квартири [ADDRESS] на підставі правовстановлюючих документів. Дослідженими судом матеріалами справи встановлено, що державна реєстрація права власності за померлою [PERSON] на 7/10 частин квартири [ADDRESS] була проведена 16 серпня 2013 року, свідоцтво про право власності отримано також 16 серпня 2013 року, тобто, після смерті спадкодавця. За нормами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Здійснення реєстрації права власності за померлою [PERSON] після її смерті є такою, що суперчить нормам чинного законодавства, зокрема ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Встановивши дані обставини, приватний нотаріус прийшов до обґрунтованого висновку про відмову позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Такі дії приватним нотаріусом [PERSON] вчинені на підставі та в межах повноважень, наданих нотаріусу, у спосіб, що передбачений Конституцію України та чинним законодавством України. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] про визнання незаконною відмови у видачі свідоцтва, зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Посилання позивача та її представника на те, що подаючи документи на реєстрацію права власності за померлою після її смерті [PERSON] діяла в порядку, встановленому ч. 1 ст. 248 ЦК України не заслуговують на увагу з наступних підстав. Дослідженими в справі доказами встановлено, що за життя [PERSON] 11 червня 2013 року посвідчила довіреність, відповідно до якої уповноважила [PERSON] володіти, користуватися та розпоряджатися всім її майном з наданням відповідних повноважень, які викладені в довіреності. Також встановлено, що позивач [PERSON], діючи від свого імені та за довіреністю від імені [PERSON], 11 червня 2013 року уклала попередній договір з [PERSON], за умовами якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися у майбутньому в строк до 01.08.2013 року укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в установленій законом формі та на умовах, визначених договором. За нормами ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність. Тобто, підставою для припинення довіреності визнається смерть особи, в даному випадку - довірителя, це, зокрема, обумовлено особистим характером представницьких відносин. Припинення представництва у зв'язку зі смертю особи відповідає правовій природі довіреності, яка як односторонній правочин, виданий довірителем, не може мати чинності після його смерті. Крім того, права та обов'язки за представницьким договором, з огляду на його особистий характер, не можуть бути предметом спадкування і тому навіть у разі виникнення збитків, завданих нездійсненням невідкладних дій представником, право на їх відшкодування у спадкоємців довірителя не виникне. Пунктом 6 ч. 1 статті 248 ЦК України передбачено, що у разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків. Однак зазначена норма застосовується у разі, якщо такі справи або дії визначені у довіреності. За змістом ст. 25 ЦК України здатність фізичної особи мати цивільні права та обов'язки є правоздатністю. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 237, ст. 239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року. Тому в силу вимог ст. 248 ЦК України у зв'язку зі смертю [INFO] року [PERSON] довіреність від 11 червня 2013 року втратила свою чинність. У зв'язку із втратою 25 червня 2013 року чинності довіреності від 11 червня 2013 року, позивач [PERSON] станом на 16 серпня 2013 року не мала правових підстав діяти від імені [PERSON] та звертатися до державних реєстраторів з питання реєстрації права власності на нерухоме майно за померлою [PERSON] Оскільки правовими наслідками вчинення правочину представником є створення, зміна, припинення цивільних прав та обов'язків особи, яку він представляє, як зазначено у ст. 239 ЦК України, то у разі її смерті припиняється і її цивільна дієздатність. Правочин, укладений після смерті особи, але від її імені, не відповідає вимогам статті 203 ЦК України і є недійсним. Вчинення позивачем [PERSON] всупереч норм чинного законодавства в серпні 2013 року дій від імені померлої [PERSON] з державної реєстрації права власності на нерухоме майно суперечить нормам чинного законодавства та не тягне жодних правових наслідків. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed