Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.12.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала його наступним. 21 квітня 2016 року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Мозоліївка Глобинського району Полтавської області по вул. Воздвиженській, 19. Вона є спадкоємцем майна померлої за заповітом. Градизька держнотконтора відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючого документу на домоволодіння на ім»я спадкодавця. [PERSON] на підставі закону, що діяв на час створення обєкту нерухомого майна, побудувала вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володіла ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Пронозівської сільської ради, однак за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом [PERSON], право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON], її представник [PERSON] не зявилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Пронозівської сільської ради, представники третіх осіб - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, Градизької державної нотаріальної контори, Глобинської районної державної адміністрації, у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надали. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 21 квітня 2016 року померла [PERSON]. За життя 6 серпня 2013 року вона склала заповіт, посвідчений у виконкомі Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, реєстровий № 54, згідно якого усе належне їй майно заповіла племінниці [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно інформації № 07/01-16 від 10.01.2017 року, наданої Градизькою державною нотаріальною конторою, після померлої 21.04.2016 року заводилася спадкова справа № 132 від 17.06.2016 року. В установлений строк спадщину по заповіту прийняла племінниця померлої - [PERSON] і від неї не відмовилася. Особи, які б мали право на обов»язкову частку у спадщині відсутні. Градизька державна нотаріальна контора постановою від 02.12.2016 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у селі Мозоліївка Глобинського району Полтавської області по вул. Воздвиженській, 19, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, який посвідчує її право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», сарай літ. «Г» - було побудовано у 1959 році, гараж літ. «Б», літня кухня літ. «В», убиральня літ. «Д», колонка питна літ. «К» - у 1975 році, ворота з хвірткою літ. №1, огорожа літ. №2 - в 1970 році. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на момент завершення будівництва. У 1959 році питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які , зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За вказаним Указом і постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був власне факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов»язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до п.2 якого дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Згідно записів в погосподарських книгах Пронозівської сільської ради [PERSON] була зареєстрована в житловому будинку, розташованому в с. Мозоліївка по вул. Воздвиженській, 19 і проживала у ньому до смерті, одна. За громадянкою [PERSON], останнім часом під № 0922-1 погосподарської книги № 11, значилося належне на праві власності нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: с. Мозоліївка Глобинського району Полтавської області, вул. Воздвиженська, 19, на неприватизованій земельній ділянці площею 0,25 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. З висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 06.12.2016 року № 1297/02-04, вбачається, що спадковий житловий будинок та господарські будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За приписом ч.1 ст. 328 ЦПК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Мозоліївка Глобинського району Полтавської області по вул. Воздвиженській, 19, суд дійшов висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець, яка прийняла спадщину в установленому порядку, має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved