Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] Акціонерне Товариство [PERSON] «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № НЕН2АR02190116 від 20.10.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі \~38971.38 грн. на термін до 19.10.2015р. і зобов»язалася його повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інших витрат згідно кредитного договору. У випадек порушення зобов»язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідачка належним чином умови договору не виконала у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 21.08.2015р. становить-77 572,83 грн.: 16 902,97 грн.-заборгованість за кредитом; 10664,73грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом; 4946,37 грн.-заборгованість по комісії за користування кредитом; 45058,46грн.-пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 24147,15грн., яку було стягнуто з відповідача рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26.09.2011 року, різниця становить 53425,68грн. а також штрафи відповідно до Договору: 250, 00грн.-штраф (фіксована частина). 2671,28 грн.-штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов»язань [PERSON] за договором № НЕН2АR02190116 між ПАТ КБ «Приватбанк» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір поруки. Вимога банку до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов»язання залишена без задоволення. Відповідачі у кредитних правовідносинах діють як солідарні боржники. Представник позивача в судове засідання не з»явився, при подачі позову надав клопотання про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги позову згідно поданої заяви. Про розгляд справи сповіщався завчасно і належним чином В судовому засіданні відповідачка [PERSON] не визнала позовні вимоги, підтвердила, що дійсно 20.10.08р. між нею та позивачем по справі було укладено кредитно-заставний договір з метою придбання нею автомобіля. Вона внесла перший внесок готівкою 8\~200 грн. після чого отримала кредит і придбала автомобіль. Щомісяця вона повинна була сплачувати щомісячний платіж сумою майже одна тисяча гривен. Вона зробила лише кілька платежів за кредитом після чого була звільнена з роботи, сплачувати кредит не було можливості. Тому 10 вересня 2009р. вона здала свій автомобіль, що перебував у заставі, у Новокаховське відділення КБ «Приватбанку» про що має акт приймання-передачі. Що з цим автомобілем їй не відомо до цього часу: чи його продано, коли, які суми за рахунок цього погашено. Крім того, у 2011 році до неї банк пред»явив позов і рішенням Великоолександрівського районного суду було стягнуто заборгованість за кредитним договором після чого вона у Великоолександрівському відділенні написала заяву про розірвання кредитного договору. Однак їй до цього часу ніхто нічого не повідомляв. Вона вважає, що кредит повинен був погаситись за рахунок продажу автомобіля та у зв»язку з поданою нею заявою не повинна нараховуватись пеня. Банк не повідомляв до 2015 року про існуючу заборгованість спеціально, щоб нарахувати більшу суму. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, пояснила, що її дочка, поручителем якої вона являється, взяла кредит на придбання автомобіля у 2008р., а в 2009р. автомобіль повернула банку. Її не поставили до відома коли і за яку суму було продано автомобіль. Можливо там залишалась незначна сума заборгованості і на той період вона б погасила борг. Банк взагалі до 2015р. не направляв ніяких претензій. Вислухавши відповідачів, дослідивши подані матеріали суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом з пояснень відповідачів та поданих матеріалів встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 20.10.2008р. було укладено кредитно-заставний договір № НЕН2АR02190116 за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі \~38971.38 грн. під 18% річних на термін до 19.10.2015р. для придбання автомобіля і зобов»язалася його повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Автомобіль DAEWOO MATIZ 2008 року випуску став предметом застави. Відповідно договору п.4.4 погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до ст.17.8 договору (966,87грн.) до складу яких входять платежі за винагородою (у випадку її наявності), процентами та кредитом. Відповідачка [PERSON] не заперечує факт укладення кредитного договору, суми кредиту та інших обставин, пов»язаних з отриманням кредиту та придбання нею автомобіля. 21.10.2008р. було укладено договір поруки між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] забов»язань за кредитним договором № № НЕН2АR02190116 від 20.10.08р., що підтверджує копія договору поруки. Згідно ст.554 ЦК України боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники, якщо інше не передбачено договором. [PERSON] не заперечувала, що не виконувала взятих на себе зобов»язань, що підтверджує розрахунок банку. Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26.09.2011 року на користь банку ПАТ КБ «Приватбанк» з відповідачів [PERSON], [PERSON] стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № НЕН2АR02190116 від 20.10.08р. в сумі 24147 грн. 15 коп. Крім цього, згідно акту приймання-передачі від 10.09.2009р. банку було передано належний [PERSON] автомобіль DAEWOO MATIZ 2008 року випуску вартістю за погодженням сторін на момент підписання кредитного договору 40950грн., що перебував у заставі. З поданих банком документів вбачається, що автомобіль було реалізовано в 2010р. за 37830грн. і враховано в подальшому розрахунку суми заборгованості. З аналізу пояснень та поданих матеріалів вбачається, що 26.09.11р. рішенням Великоолександрівського районного суду було достроково стягнуто кредитну заборгованість з відповідачів. Тобто, має місце дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, а відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують зобов»язальні правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов»язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Згідно зі ст.599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз»яснено, що зобов»язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов»язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Таким чином, оскільки ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, а вимог згідно ст.625 ЦК України банк не заявляв. Зазначених висновків дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 02.09.2015р. скасовуючи ухвалу Апеляційного суду Херсонської області по справі Великоолександрівського районного суду про стягнення заборгованості за кредитним договором № 650/1286/14-ц. Тому з урахуванням даної позиції та положень ЦК України в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed