Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач 18.12.2014 р. та уточнивши вимоги заявою від 27.07.2015 р. (т. 2, а.с. 69) ПАТ «Банк Форум» звернувся з цивільним позовом до відповідачки в якому просить стягнути із неї заборгованість за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 13.08.2008 року між сторонами у цій справі було укладено кредитний договір № 0461/08/17-ZNv, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі 16000,00 дол. США, із кінцевим терміном повернення до 10.08.2018 року. При цьому, за користування кредитними коштами, встановлюється плата в розмірі 13,5% річних. В забезпечення повернення кредитних коштів, сплати відсотків та можливої неустойки Позичальник уклав із банком іпотечний договір від 13.08.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №2624, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно: житловий будинок та земельна ділянка за адресою: с. Чернеччина, Охтирського р-ну, Сумської обл., вул. Готеляка, 44. Наголошує на тому, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого у неї станом на 21.07.2015 року сформувалася заборгованість у загальному розмірі 18972,16 доларів США, з яких 14658,88 дол. США простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів, 2738,37 дол. США простроченої заборгованості по нарахованих процентах, 1574,91 дол. США пеня за невиконання зобовязань, що в еквіваленті згідно курсу НБУ на зазначену дату становить 34698.60 грн., а також штраф у сумі 5000 грн. [PERSON] 20.01.2015 р. звернулася із зустрічним позовом (т. 1, а.с. 78-86), в якому просить визнати недійсним та скасувати кредитний договір №0461/08/17-ZNv від 13.08.2008 року, між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] та всі додатки, які є його невідємними частинами (Додаткову угоду №1 від 25.12.2008 р., Додаткову угоду №2 від 30.10.2009 р., Додатковий договір №3 від 09.09.2010 р.), договір іпотеки нерухомого майна від 13.08.2008 року, та договір про внесення змін до іпотечного договору від 10.11.2009 р., посвідчені приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу [PERSON] укладені між сторонами, як такі, що випливають із правовідносин за вищенаведеним кредитним договором та всіх додатків, які є його невідємними частинами та укладені на його виконання. Свої вимоги мотивує тим, що її, як споживача, не було належним чином повідомлено Банком про умови кредитування, як це передбачено у ч. 2, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Зміст договору № 0461/08/17-ZNv не відповідає умовам зазначеним у ч. 4, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Банк у порушення «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» затвердженими постановою Національного Банку України за №168 від 10.05.2007 р. не повідомив її про сукупну вартість (ціну) договору у гривні. Із графіку платежів, який вона отримала аж 30.10.2009 р., не видно у якому розмірі вона, як споживач, повинна вносити щомісячні платежі у гривні. Цей графік не враховує суму банківських комісій за здійснення валютно-обмінних операцій. Тобто остаточна ціна споживчого кредиту для неї, як споживача, залишається не відомою. Також банк не надав їй інформації щодо податкового режиму сплати відсотків та про державні субсидії, на які вона, як споживач, мала право. Вимога закону про надання їй відомостей про переваги та недоліки запропонованої системи кредитування банком не виконана взагалі. Банк повинен був надати інформацію про вартість кредиту за умови значно вищого курсу долара США відносно гривні. У договорі відсутні відомості щодо загальної вартості кредиту з обовязковим зазначенням бази їх розрахунку. Ціна договору зазначена не в національній грошовій одиниці України гривні, що є порушенням п. 2, ст. 10 Закону України «Про ціни і ціноутворення». Цей факт є прикладом нечесної підприємницької діяльності, а згідно п. 6, ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. На даний час сума її грошових зобовязань у розрізі сукупності вартості кредиту з урахуванням знецінення гривні зросла більш ніж у 3 рази. Також ПАТ «Банк Форум» на момент свого створення отримав від НБУ банківську ліцензію на право надання банківських послуг, виключно передбачених цим дозволом, перелік яких є вичерпним і не містить надання фінансових послуг з видачі кредитів за рахунок залучених коштів. Таким чином, вважає, що кредитні операції з валютними цінностями, не являються кредитними операціями, а отже кредитні договори з використанням валютних цінностей банк не мав права укладати згідно його банківської ліцензії, і за таких умов необхідною передумовою для укладення оспорюваного кредитного договору була наявність у банку індивідуальної ліцензії НБУ, яка передбачена пп. «г» п. 4, ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Представник позивача в судовому засіданні проведеному у режимі відео конференції із Ковпаківським районним судом м. Суми повністю підтримав заявлений банком позов із підстав викладених у заяві. Зустрічний позов не визнає, про що також було надане письмове заперечення, яке долучено до матеріалів цивільної справи (а.с. 206, т. 1). [PERSON] у судовому засіданні вимоги банку не визнала із підстав викладених у письмовому запереченні (а.с. 62-66, т. 1). Заявлений нею зустрічний позов підтримала у повному обсязі. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.08.2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», позивачем у цій справі, та [PERSON], відповідачем у цій справі, було укладено кредитний договір № 0461/08/17-ZNv, відповідно до умов розділу 1 якого позивач надав позичальнику кредиту сумі 16000,00 дол. США, із строком погашення до 10.08.2018 року та сплатою 13,5% річних за користування кредитними коштами. Повернення кредиту та сплату відсотків за користування кредитними коштами [PERSON] зобовязалася проводити згідно п. 1.3., 2.3. Кредитного договору, а у разі несвоєчасного повного чи часткового неповернення кредитних коштів та несплати процентів, сплатити на вимогу Банку штрафні санкції, передбачені розділом 4 Кредитного договору. Пунктом 4.1 кредитного договору встановлено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів відповідач зобов'язувалася сплачувати неустойку у виді пені в розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє відповідача від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. Згідно п. 3.2.2. Кредитного договору [PERSON] має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором. За кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених п.3.3 (крім п.3.3.2) Кредитного договору [PERSON] «сплачує Банку штраф у розмірі 5000 (пять тисяч) гривень 00 коп.» Згідно наданої «Заяви на видачу готівки № 10949 від 13.08.2008 р.» (т. 2, а.с. 195) [PERSON] значиться видано «з поточного рахунку згідно з договором № 2620/02/52585 від 13.08.2008 р.» грошові кошти в сумі 16000 дол. США (еквівалент у гривнях 77513,60 грн.), заява підписана від імені отримувача [PERSON] та представника банку. Згідно Меморіального валютного ордеру № 10925 від 13.08.2008 р. (т. 2, а.с. 196) зараховано грошові кошти у сумі 16000,00 дол. США (еквівалент у гривнях 77513,60 грн.) на депозитний рахунок, угода 2620/02/5, призначення платежу «Надання кредиту ([PERSON]О.), відпов. до кред. дог. 0461/08/17-2/Ку від 13.08.2008 р.». Таким чином, банк перед Позичальником свої зобовязання виконав у повному обсязі. Додатковою угодою №1 від 25.12.2008 р. до кредитного договору № 0461/08/17-ZNv від 13.08.2008 р.» (далі Додаткова угода № 1) (т. 2, а.с. 188) пункт 2.3 Договору викладено у наступній редакції: «Позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з червня місяця 2009 року в сумі не менш 140,35 Доларів США на відкритий йому позичковий рахунок № 22036500002230 в Сумській філії АКБ «Форум», МФО 337955». «Додатковою угодою № 2 від 30.10.2009 р. до кредитного договору № 0461/08/17-ZNv від 13.08.2008 р., Додаткової угоди № 1 від 25.12.2008 р.» (далі Додаткова угода № 2) (а.с. 189) внесено наступні зміни: встановлено строк повернення кредитних коштів 12.08.2025 р. (п.1.2); за період з 13.08.2008 р. по 29.10.2009 р. включно встановлена плата за користування кредитними коштами в розмірі 13,5 % (п. 1.3); за період з 30.10.2009 р. по 29.10.2011 р. відсоткова ставка встановлена в розмірі 10,5 % (п. 1.3); починаючи з 30.10.2011 р. процентна ставка за кредитом встановлена на рівні 13,5 % (п. 1.3); «Повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами здійснюється позичальником згідно Графіку (додатку № 1) щомісячно впродовж дії Кредитного договору рівними внесками в сумі не менш 176,00 доларів США починаючи з листопада 2009 року на відкритий йому рахунок для погашення кредиту та процентів № 29009550000230 в Сумській філії АКБ «Форум» (п. 2.3); «З листопада 2011 року щомісячний внесок буде автоматично змінено відповідно до зміни розміру відсоткової ставки за кредитом та залишку заборгованості» (п. 2.3); «Сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць, рівний календарній кількості днів та рік, рівний 360 днів» (п.2.5); «Проценти за користування кредитними коштами [PERSON] сплачує в валюті кредиту самостійно на рахунок № 29095500002230 в Сумській філії АКБ «Форум», МФО 337955, щомісячно, не пізніше 20-го числа, якщо цей день випадає на вихідні або святкові дні, проценти за користування кредитом сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів. Проценти за останній місяць користування кредитними коштами сплачується в день повернення кредиту» (п. 2.6). Надана Додаткова угода № 2 має підписи від імені сторін, відбиток печатки Сумської філії АКБ «Форум». Згідно наданого «Додаткового договору № 3 від 09.09.2010 р. до Кредитного договору № № 0461/08/17-ZNv від 13.08.2008 р.» (далі Додатковий договір №3» (т. 2, а.с. 194) внесено доповнення, а саме: «п. 1.1 ...Для надання кредиту [PERSON] відкриває Позичальнику рахунок №22033501106885...п. 1.3...Починаючи з 30.10.2011 р. процентна ставка за кредитом встановлюється на рівні 13,50 (тринадцять цілих пятдесят сотих) процентів річних...Проценти за користування кредитними коштами нараховується на рахунок № 22088501106885...п. 2.3 Повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами здійснюється позичальником згідно Графіку (додаток №1 ) щомісячно впродовж дії Кредитного договору рівними внесками в сумі не менше 176 доларів США починаючи з листопада 2009 року на відкритий йому рахунок для погашення кредиту та процентів №29092501106885 в ПАТ «Банк Форум», МФО 322948... п. З Цей додатковий договір вступає в силу з 19 липня 2010 р.» Ті обставини, що ПАТ «Банк Форум» є правонаступником АКБ «Форум» підтверджено статутом товариства, затвердженого загальними зборами акціонерів від 29.04.2013 року (протокол «2/2013). (т. 1, а.с. 7) З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0461/08/17-ZNv від 13.08.2008 року, між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 13.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу [PERSON], згідно умов п. 1.2. якого в іпотеку було передано житловий будинок, що знаходяться за адресою: вул. Готеляка, 44, у с. Чернеччина, Охтирського р-ну, Сумської обл. та земельна ділянка під ним площею 0,4284 га.. У зазначений договір були внесені зміни згідно договору від 09.11.2009 р.(а.с. 31-34, 37-38, т. 1) Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст.203 ЦК України. Згідно ст. 215 ч. 1 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі ст.2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. За положенням ст. 99 Конституції України грошовою одиницею є гривня. При цьому [PERSON] не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Статтею 192 ЦК України визначено, що іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, відповідно до законодавства України, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, в той час коли обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. [PERSON] законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2, ст. 5 вказаного Декрету. Статті 47 та 49 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Порядок надання дозволу НБУ на банківські операції та генеральних ліцензій встановлюється також Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженим постановою Правління НБУ від 17.07.2001 року №275, котрий діяв на момент виникнення спірних правовідносин, у п.5.3 якого зазначено, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, що перераховані в цьому Положенні, є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з вищезазначеним Декретом КМУ. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу (затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). Вбачається, що наявність відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України у відповідача для здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України. Таким чином, вимоги про визнання недійсними кредитного договору, іпотечного договору та додатків до них не підлягають задоволенню. Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банк як фінансова установа, отримавши в установленому порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, який є генеральною ліцензією на валютні операції, має право здійснювати операції з наданням кредитів в іноземній валюті. Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій достатньою правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку, тобто отримання письмового дозволу НБУ на операції, пов'язані з іноземною валютою. Відповідно до вимог ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду було надано належним чином завірену копію Банківської ліцензії №62 від 03.12.2001 року, виданої АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», зареєстрованому НБУ 31.01.1994 року за номером 231, на право здійснювати банківські операції, визначені ст. 47 ч. 1, ч. 2 п. 5-11 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» та належним чином завірену копію дозволу №62-2 від 03.12.2001 року, виданого АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», зареєстрованому НБУ 31.01.1994 року за номером 231, на право здійснювати банківські операції, визначені ст. 47 ч. 2, п. 1-4, ч. 4 ЗУ «Про банки та банківську діяльність». (т. 1 а.с. 9-11). Стосовно викладених у зустрічному позові доводів відповідача про істотне порушення банком Закону України «Про захист прав споживачів» щодо не повідомлення її про сукупну вартість (ціну) договору у гривні, нечесну підприємницьку діяльність відносно неї, як на підставу для визнання договорів не дійсними, суд виходить із наступного. Окрім підстав викладених у зустрічній позовній заяві [PERSON] посилається на висновок проведеної за її замовленням судової економічної експертизи №587/1349 від 15.12.2015 р. згідно якого відповідно до проведених розрахунків показник зростання реальної вартості кредиту за період із 13.08.2008 р. по 15.12.2015 р. становить 4.9 раз; у кредитному договорі відсутня інформація про ціну договору у національній грошовій одиниці України гривні; реальна процентна ставка становить 14,34%, абсолютне значення подорожчання кредиту складає 11211,30 доларів США. Згідно ч. 2, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, яка діяла на час укладення договору, (далі [PERSON]), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Частиною 1, ст. 15 Закону визначено, що споживач має право на одержання необхідної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Положеннями ч. 5, ст. 11 Закону передбачено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. У ч.ч. 1, 2, 5, 6, ст. 18 цього Закону йдеться про те, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Дослідженими матеріалами справи встановлено, що відповідач надав позивачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до договору споживчого кредиту «Загальна вартість кредиту» та «Графік погашення кредиту», які підписані позивачкою, міститься повна інформація стосовно умов кредитування. Аналіз наведених норм права та встановлених обставин дає підстави стверджувати, що спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; [PERSON] у письмовій формі надав відповідачу вичерпну інформацію про умови кредитування в іноземній валюті, визначивши взаємні права та обовязки сторін та погодивши порядок сплати процентів за користування кредитом із розрахунку використання фактичної кількості днів у місяці, але умовно в році 360 днів, надав розрахунок орієнтовної сукупної вартості кредиту в іноземній валюті, так як кредит був наданий в доларах США, та реальної процентної ставки, що вбачається із Умов кредитування фізичних осіб в АКБ «Форум», а також з умов укладеного між ними кредитного договору (п.п. 7.2, 7.4) Зазначення у умовах кредитування фізичних осіб АКБ «Форум» (а.с. 87, т. 1) суми кредиту у національній грошовій одиниці (гривні) суд вважає опискою, адже відповідач була обізнана із умовами договору щодо валюти кредитування та отримувала зазначену у договорі суму у іноземній валюті. Також відповідач своїм підписом на кожній сторінці кредитного договору та на всіх додаткових угодах фактично підтвердила, що банк надав їй у письмовій формі та в повному обємі інформацію, яка передбачена п. 2, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у звязку з чим не заслуговують на увагу її доводи про те, що спірний кредитний договір містить приховане збільшення розміру процентів за користування кредитом на користь банку і що, відповідно, вказаний договір був вчинений [PERSON] під впливом обману з боку банку, як такі, що не доведені та спростовуються матеріалами справи. За таких обставин, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом не було доведено тих обставин, що при укладенні оспорюваних договорів, банком не було дотримано вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а тому позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню. Відповідно до п. 3.2.2. кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобов'язань за договорами, які є забезпеченням виконання такого. Зазначені умови кредитного договору відповідачем виконано не було внаслідок чого у нього станом на 21.07.2015 року сформувалася заборгованість у загальному розмірі 18972,16 доларів США, з яких 14658,88 дол. США простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів, 2738,37 дол. США простроченої заборгованості по нарахованих процентах, 1574,91 дол. США пеня за невиконання зобовязань, що в еквіваленті на день постановлення рішення становить 41675 грн. 67 коп. (згідно курсу НБУ станом на 19.02.2016 р. (100 доларів США = 2646,2253 грн.)), а також штраф у сумі 5000 грн. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З наведеного вище випливає висновок про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог Банку. Проте, суд виходячи із положень ст. 533 ЦК України, вважає за необхідне стягнути із відповідача суму пені у національній валюті станом на день постановлення рішення у справі. При цьому суд не погоджується із доводами відповідача про не доведеність позивачем суми заборгованості з огляду на наявний у справі висновок замовленням судової економічної експертизи №587/1349 від 15.12.2015 р. (т. 3, а.с. 1-29) згідно якого у межах наданих документів, встановити чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості [PERSON] (по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу, нарахування штрафних санкцій) на суму 18972,16 доларів США із яких: тіло кредиту - 14658,88 дол. США, заборгованість за нарахованими процентами - 2738,37 дол. США , пеня - 1574,91 дол. США, штраф - 5000 грн. (загальна сума боргу - 18972,16 дол. США, еквівалент у гривні згідно доданого до заяви розрахунку - 422997,15 грн.) станом на 21.07.2015 року перед ПАТ «Банк Форум» умовам кредитного договору № 0461/08/17-ZNv від 13.08.2008 р. (з усіма додатками) не надається за можливе, внаслідок того, що вихідні дані, відображені в наданих матеріалах неоднозначно та умови договору потребують правової оцінки. Крім того, у межах наданих документів, заборгованість по кредитному договору № 0461/08/17-ZNv від 13.08.2008 р. [PERSON] станом на 01.12.2009 р. підтверджується на суму 15455,94 долари США підтвердити чи спростувати заборгованість станом на 21.07.2015 р., вказану у «Розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 0461/08/17-ZNv від 13.08.08 [PERSON] станом на 21.07.2015 р.» по тілу кредиту у сумі - 14658,88 дол. США, та за нарахованими процентами у сумі 2738,37 дол. США не надається за можливе, внаслідок того, що вихідні дані, відображені в наданих матеріалах неоднозначно та умови договору потребують правової оцінки. У в судовому засіданні проведеному у режимі відео конференції із Ковпаківським районним судом м. Суми експерт [PERSON] звернула увагу на необхідність надання правової оцінки договорів щодо капіталізації відсотків (п. 7.5 Договору), а також у додатковій угоді №2 зазначено дату початку погашення заборгованості ануїтетними платежами «починаючи із листопада 2009 року» а у додатку №1 від 30.10.2009 р. з 31.12.2009 р. Надаючи оцінку зазначеним документам суд виходить із того, що графік платежів визначений умовами договору, всі істотні умови у договорі зазначені. Із змісту додаткової угоди № 2 вбачається, що капіталізація відбулася згідно змісту зазначеної угоди, а конкретна сума капіталізації розрахована і зазначена у додатку до угоди. Зазначена обставина відповідачем не оспорювалась. Щодо визначення дати початку погашення заборгованості, то тут слід також виходити із самого змісту угоди, де чітко зазначено час повернення коштів та сплати відсотків відповідачем згідно умов зазначених у додатку до кредитного договору. Таким чином, суд виходить із того, що наданий банком розрахунок є вірним та таким що обєктивно відображає наявну заборгованість відповідача перед банком, а тому його слід брати до уваги при вирішенні зазначеного спору. Суд не бере до уваги висновок експертизи про неможливість проведення дослідження щодо зарахування Банком коштів за період із 03.09.2008 р. по 21.07.2009 р. та за період із 16.09.2009 р. по 12.07.2010 р., оскільки у матеріалах справи наявні виписки по особовим рахункам, що підтверджують суми зарахування сплачених [PERSON] коштів у зазначений період. Інших доказів відповідачем не надано. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до 84, 88 ЦПК України. [PERSON] звільнено від сплати судового збору, а рішення постановлене на його користь, то із відповідачки на користь держави необхідно стягнути у розмірі одного відсотка від суми позову, що становить 2598 гривень 76 копійок. А оскільки у задоволенні зустрічних позовних вимог відповідачу [PERSON] було відмовлено, то понесені нею судові витрати слід залишити без відшкодування.

Outcome: approved