Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON], 14 грудня 2017 року звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька [PERSON], померлого 04 червня 2013 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що після смерті батька [PERSON], який помер 04 червня 2013 року, відкрилась спадщина: земельна ділянка площею 1,03 га, вартістю 28779,60 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Сербівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №072960 виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлого. Спадкоємцями першої черги за законом залишилися: вона, мати [PERSON], сестра [PERSON], та брат [PERSON]. Мати, сестра та брат від спадщини відмовилися, надавши відповідні заяви. Спадщину, що відкрилася вона прийняла як спадкоємець за законом першої черги, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. Була заведена спадкова справа №362/2013. Нотаріус відмовила у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал державного акту на право власності на землю серії І-ОД №072960. Цей правовстановлюючий документ втрачений. Залишилася лише його ксерокопія. З приводу втрати державного акту вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Позитивного результату це не дало. Вказані причини і змусили її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на: земельну ділянку площею 1,03 га, вартістю 28779,60 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Сербівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №072960 виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлого 04 червня 2013 року [PERSON], який був утрачений. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №341623, виданого 04 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 03 червня 2013 року, актовий запис №244 (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження серії ІV-УР №1102255, виданого Сербівською сільською радою Кодимського району Одеської області 08 травня 1962 року, батьком народженої 21 квітня 1962 року [PERSON] є [PERSON], актовий запис №20 (а.с.6). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД №447093, виданого Сербівською сільською радою Кодимського району Одеської області 02 вересня 1979 року, після укладення шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище «Білоконь», актовий запис №16 (а.с.6). Згідно заяви, зареєстрованої в реєстрі Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області за №08 від 24 січня 2018 року, [PERSON] відмовляється від спадщини, що відкрилася після смерті батька [PERSON], (а.с.17). Згідно заяви, зареєстрованої в реєстрі Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області за №53/05-05 від 26 вересня 2017 року, [PERSON] відмовляється від спадщини, що відкрилася після смерті матері [PERSON], померлої 24 лютого 2004 року. Згідно заяви, зареєстрованої в реєстрі приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за №494 від 02 серпня 2017 року, [PERSON] відмовляється від спадщини, що відкрилася після смерті батька [PERSON], (а.с.18). Згідно заяви, зареєстрованої в реєстрі Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області за №06 від 19 січня 2018 року, [PERSON] відмовляється від спадщини, що відкрилася після смерті чоловіка [PERSON] (а.с.19). Згідно Інформації відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №1447/109-17 від 18 грудня 2017 року [PERSON] видавався державний акт на право власності на землю серії І-ОД №072960 на земельну ділянку площею 1,03 га на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області вартістю 28779,60 грн. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9). Згідно листа Державної нотаріальної контори Одеської області №1733/02-14 від 09 грудня 2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів (спадкова справа №362/2013)(а.с.3). Згідно публікації в газеті «Вісті Кодимщини» №49 від 09 грудня 2017 року, втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку І-ОД №072960, площею 1,03 га виданий Кодимською РДА по Сербівській сільраді для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 23 лютого 2004 року на імя [PERSON], вважати недійсним (а.с.7). Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11 передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Конституцією України (ст.41) передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено наступне. [PERSON] був власником земельної ділянки площею 1,03 га, вартістю 28779,60 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Сербівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №072960 виданого Кодимською райдержадміністрацією (Інформація відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №1447/109-17 від 18 грудня 2017 року). 03 червня 2013 року [PERSON], помер, що вбачається з дослідженого в судовому зсіданні свідоцтва про смерть серії І-ЖД №341623, виданого 04 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області. Як убачається з дослідженого судом в судовому засіданні свідоцтва про народження серії ІV-УР №1102255, виданого Сербівською сільською радою Кодимського району Одеської області 08 травня 1962 року, батьком народженої 21 квітня 1962 року [PERSON] є [PERSON], а згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД №447093, виданого Сербівською сільською радою Кодимського району Одеської області 02 вересня 1979 року, після укладення шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище «Білоконь». Отже, судом установлено, що спадкоємцем першої черги за законом є позивач [PERSON]. Інші спадкоємці за законом: [PERSON], [PERSON], [PERSON] від спадщини відмовилися, надавши відповідні заяви. Частиною першою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Своїм правом спадкоємця за законом позивач скористалась, подавши заяву у визначений законом строк до нотаріуса про прийняття спадщини (спадкова справа №362/2013), однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю (лист державного нотаріуса №1733/02-14 від 09 грудня 2017 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року розяснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№49 від 09 грудня 2017 року). Докази, надані позивачем є належними, допустимими, достовірними та достатніми (ст.ст.77-80 ЦПК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Отже, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, зясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 1,03 га, вартістю 28779,60 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Сербівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №072960 виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлого 04 червня 2013 року [PERSON], який був утрачений. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1261 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved