Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач 17.08.2015 року звернувся до суду з позовом\~про визнання недійсною довіреності і вимоги мотивує тим, що 16.07.2015 року приватним нотаріусом була посвідчена довіреність, згідно якої він на підставі укладеного в усній формі безоплатного договору доручення уповноважив відповідачку [PERSON], яка працює головним бухгалтером на підприємстві, де він також працював, користуватися і розпоряджатися належними йому грошовими коштами на його картковому рахунку, також дав їй право переказувати грошові кошти з його рахунку на будь-які рахунки фізичних чи юридичних осіб та інше. Вважає\~ вказану безвідкличну довіреність такою, що не відповідає законодавству та порушує його права, не відповідає його внутрішній волі на момент її підписання, оскільки він коли укладав вказаний договір (підписував довіреність), то він під тиском керівництва підприємства змушений був підписати це доручення для отримання заробітної плати за місяць, крім того доручення він підписав не в кабінеті нотаріуса, а в приміщенні контори підприємства. Коли він хотів скасувати вказану довіреність, то нотаріус відмовив йому скасувати, відповідачка [PERSON] лише обіцяла повернути довіреність, але так її і не повернула, тому він і інші працівники звернулися до прокуратури з цього питання і було порушено кримінальне провадження по їхній колективній заяві (керівництво філіалу Волноваської ПТФ приватної наукової виробничої компанії «Інтербізнес» (місце роботи його і відповідачки, змусило багатьох працівників підписати такі довіреності обманним шляхом і під тиском), але оскільки він допускає, що відповідачі можуть зловживати своїми можливостями за цією довіреністю, просить визнати її недійсною. Видача такої довіреності порушує його права, оскільки вона є безвідкличною (що суперечить вимогам закону, оскільки позбавляє його права відкликати видану ним довіреність, а це заборонено Законом), нотаріус посвідчив її всупереч Закону (нікчемний договір); він змушений був підписати цю довіреність, щоб отримати заробітну плату (підписання довіреності не відповідало його внутрішньому волевиявленню), тобто під тиском; гроші за посвідчення довіреності не платив, їх сплатила відповідач [PERSON] по даній справі. Тому просить визнати вказану довіреність недійсною, так як іншим шляхом він не може її скасувати та стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. Представник позивачки адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] двічі за викликом суду не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог чинного законодавства, що вбачається з поштових повідомлень про отримання нею судових повісток про причину неявки суд не інформувала, тому причину неявок відповідача суд визнав не поважними. Заперечень чи пояснень по позовній заяві суду не надала. Зацікавлена особа приватний нотаріус Волноваського районного нотаріального округу [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заперечень чи пояснень по позові суду не надав. Заслухавши думку представника позивача, який не заперечували проти розгляду справи у відсутності відповідача і третьої особи, суд вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] та третьої особи нотаріуса - [PERSON] у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідчення свідків, перевіривши матеріла справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16.07.2015 року приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу [PERSON] була посвідчена довіреність, згідно якої позивач [PERSON] на підставі укладеного в усній формі безоплатного договору доручення уповноважив відповідача [PERSON] користуватися і розпоряджатися від імені позивача рахунками та грошовими коштами на його картковому рахунку, знімати кошти, відкривати на його імя банківські рахунки, переказувати грошові кошти з його рахунку на будь-які рахунки фізичних чи юридичних осіб та інше. В вищезазначеній довіреності зазначено, що вона є безвідкличною і видана відповідно до вимог ст. 249 ч.4 ЦК України (що свідчить про те, що особа яка видала довіреність, не може її відкликати), видана строком на 180 днів. Довіреність зареєстрована в реєстрі за № 405 і одночасно зазначено, що місцем складання та посвідчення зазначеної довіреності є м. Волноваха, Донецької області, ксерокопія якої є наявною в матеріалах справи. Про те, що позивач працював на Волноваській ПТФ приватної наукової виробничої компанії «Інтербізнес» підтверджується ксерокопією трудової книжки АІ - № 510422 від 13.02.2003 року з 24.04.2015 року наказ № 7-к від 24.04.2015 року і по 20.07.2015 року наказ № 82-к від 20.07. 2015 року, що є наявною у справі. В судовому засіданні позивач, який був допитаний судом в якості свідка, показав що 15.07.2015 року усіх працівників птахофабрики запросили на збори і директор птахофабрики [PERSON] запропонував усім принести паспорти і коди наступного дня для підписання довіреностей, пояснивши, що лише тим, хто підпише довіреності, буде видана заробітна плата\~ за місяць. Зміст доручення він не пояснив. Свідок [PERSON] також показав, що вказану довіреність він підписав в кабінеті юрисконсульта на другому поверсі приміщення контори Волноваської ПТФ в с. Рибінське, Волноваського району, де знаходились приватний нотаріус [PERSON], який мав вже надруковані довіреності від імені кожного працівника, він лише перевірив його особу і показував де підписати, нічого не розяснюючи і не даючи прочитати що саме він підписує, присутніми також були головний бухгалтер відповідачка [PERSON], юрисконсульт і кадровик, тобто працівники філіалу Волноваської птахофабрики приватної наукової виробничої компанії «Інтербізнес». Коли він пізніше дізнався про суть довіреності, одразу намагався її забрати, але відповідачка спочатку обіцяла віддати йому доручення, але так і не віддала. Потім він разом з іншими працівниками подали колективну заяву до прокуратури і намагався відкликати довіреність, але нотаріус відмовив йому. Вважає, що довіреність є нікчемною, незаконною, порушує його права, не відповідає його волі (бо його змусили її підписати і він підписав щоб отримати заробітну плату хоча б за місяць). Свідки [PERSON] та [PERSON] дали аналогічні свідчення і не довіряти свідченням свідків у суду підстав не має. Судом встановлено, що довіреність від імені позивача на імя відповідача було посвідчено суперечить вимогам чинного законодавства України, так як на підставі п.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України правочин може бути визнаний судом недійсним у разі невідповідності його вимогам Закону. Відповідно вимог ст. 231 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним у разі якщо сторона вчинила цей правочин проти її власної волі внаслідок застосування до нього психічного тиску з боку іншої особи. У даному випадку судом встановлено, що відносно позивача мав місце такий психічний тиск з боку керівництва Волноваської ПТФ (місце роботи позивача і відповідачки, на імя якої було видано вказане доручення, яка є головним бухгалтером підприємства, тобто посадовою особою), які змусили підписати вказану довіреність (вчинити позивача цей односторонній правочин), погрожуючи не виплатити заробітну плату за місяць. Про те, що позивач вчинив правочин видав довіреність на імя відповідача, під психологічним тиском керівника та головного бухгалтера філіалу Волноваської ПТФ приватної наукової виробничої компанії «Інтербізнес», підтверджується колективним зверненням позивача по даній справі і інших працівників від 03.08.2015 року до прокуратури Волноваського району і згідно витягу, ксерокопія якого є наявною у справі, вбачається що внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2015 року і відкрито кримінальне провадження за № 42015050630000021 за ст. 190 ч.1 КК України. Приватний нотаріус Волноваського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчив вказану довіреність відповідно до вимог ст. 249 ч.4 ЦК України і вказав, що вона є безвідкличною, про що зазначив в довіреності. Відповідно до вимог ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, може у будь-який час скасувати її, відмова від цього права\~є нікчемною. Частиною 4 вказаної статті Закону, на яку посилався приватний нотаріус, зазначено, що Законом (тобто спеціальним Законом) може бути встановлено право особи видавати безвідкличні довіреності на певний час. На час посвідчення довіреності і на час розгляду даної справи в Україні є лише один діючий спеціальний Закон, а саме Закон № 978/1У від 19.06.2003 року «Про фінансово - кредитні механізми і керування майном при будівництві житла і операціях з нерухомістю», статтею 10 якого передбачене право видати безвідкличну довіреність на певний строк. Інших спеціальних Законів, які б давали право на видачу безвідкличної довіреності, в Україні немає. Тому суд вважає, що приватний нотаріус Волноваського районного нотаріального округу [PERSON], посвідчуючи вказану безвідкличну довіреність від імені позивача на імя відповідачів на певний строк, порушив вимоги Закону і позбавив позивача відкликати видану ним довіреність у будь-який час, як це передбачено ЦК України. Окрім того приватний нотаріус Волноваського районного нотаріального округу [PERSON] при посвідченні довіреності порушені вимоги ст.27 ЦК України (правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обовязки є нікчемним) і статтю 209 ЦК України і статтю 49 Закону України «Про нотаріат», а також ч.2 ст. 1008 ЦК України довіритель (або повірений) мають право у будь-який час відмовитися від договору доручення. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною. В довіреності приватним нотаріусом вказано, що довіреність посвідчена на підставі укладеного в усній\~ формі безоплатного договору доручення і зазначено, що довіреність укладена в м. Волноваха, що не відповідає дійсності і спростовується наведеними вище доказами. Доводи позивача, про те що він звертався до приватного нотаріуса [PERSON]І з приводу скасування довіреності вбачається з постанови від 31.08.2015 року згідно якої вбачається, що відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме скасувати видану ним довіреність, ксерокопія якої є наявною у справі. Доводи позивача про те, що за посвідчення доручення оплату проводила відповідачка [PERSON] підтверджується довідкою № 64/01-16 від 05.11.2015 року виданою приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу [PERSON] У відповідності зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] та третя особа приватний нотаріус Волноваського районного нотаріального округу [PERSON] не надали до суду заперечень на позовну заяву, що дає суду право визнати, що позовні вимоги вони визнали, тому позовна заява підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача понесені ним судові витрати 243.60 гривень сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст.ст.27, 202-204, 209, 216, 236, 249, 1008 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року № 296/5,

Outcome: approved