Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник за довіреністю [PERSON] , звернувся до суду з позовом та просить визнати [PERSON] , [INFO] , зареєстровану за адресою: [ADDRESS] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог в позові вказав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . В належному йому будинку зареєстрована [PERSON] , [INFO] , яка фактично не проживає за вказаною адресою з 1999 року. При зверненні до Сватівської міської ради з питання зняття з реєстрації [PERSON] роз`яснено про необхідність особистої присутності особи, що знімається з обліку та її паспорту для відмітки про зняття з реєстрації. Її речей у будинку немає, з 1999 року вона не брала участі у ремонті та утриманні будинку. Врегулювати питання зняття з реєстрації у добровільному порядку він не має можливості, так як не знає, де відповідач фактично проживає. Реєстрація у належному йому будинку сторонньої особи порушує його права, як власника на розпорядження, володіння та користування належним йому на праві приватної власності майном. Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні участі не брав, від сторони позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 33). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні участі не брала, будучи неодноразово повідомленою про дати судових засідань належним чином. Суд на місці постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 18 лютого 1995 року на праві приватної власності, [PERSON] належить Ѕ житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 9-10), також власником іншої половини будинку є [PERSON] . Згідно рішення Сватівської міської ради від 17 жовтня 2019 року № 31/23 про присвоєння окремої адреси частині житлового будинку [ADDRESS] вирішено визнати належну [PERSON] 1/2 житлового будинку [ADDRESS] цілою одиницею квартирою та присвоїти окрему адресу: [ADDRESS]. В будинку [ADDRESS] зареєстрованими є: [PERSON] , [INFO] , її син - позивач [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яку позивач просить визнати такою, що втратила право користування будинком, [PERSON] , [INFO] , син позивача [PERSON] , [INFO] , та співвласниця будинку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС УДМСУ в Луганської області (а.с. 25), довідкою про склад сім`ї від 13.06.2019 № 3453 (а.с. 17). Згідно акту обстеження від 18.09.2019 р. № 49 по [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 15). Як вбачається з копій квитанцій про сплату комунальних платежів, обов`язки по утриманню будинку та сплаті комунальних платежів несе позивач [PERSON] та [PERSON] , яка також проживає та зареєстрованому в будинку (а.с. 18-22). Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що відповідач [PERSON] не є членом їх сім`ї та у зв`язку з тривалою відсутністю за адресою реєстрації, втратила право користування будинком [ADDRESS] . Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в будинку, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача. В будинку з моменту реєстрації не проживає, особистих особистих речей там не має, обов`язки щодо утримання будинку і сплати комунальних послуг не несе, а отже, своєю реєстрацією в будинку чинить перешкоди власнику - [PERSON] у розпорядженні своїммайном. Таким чином, порушення права власності мають бути усунуті відповідно до положень ст. 321 ЦК України, оскільки право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права, або обмежений у його здійсненні. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved