Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 березня 2015 року звернулась з названим позовом до суду, в якому вказала, що 13 червня 2007 року помер її вітчим [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,560 га, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 215318. За життя [PERSON] заповіту не склав. 14 вересня 2009 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 5,968 га, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 215317. За життя [PERSON] заповіту не склала. Позивач просить суд встановити факт, що свідоцтво про одруження серії І-БК № 199297 належить [PERSON], [INFO], встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю як падчериця та вітчим та [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] та визнати право власності на спадкові земельні ділянки після смерті [PERSON], який помер [INFO] та після смерті [PERSON], яка померла 14 вересня 2009 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, свідків [PERSON] та [PERSON], розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 13 червня 2007 року помер [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 085107. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,560 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 215318. 14 вересня 2009 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 161409. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 5,968 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 215317. Після смерті [PERSON] спадкоємцем четвертої черги є позивач: [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги є позивач: [PERSON], [INFO], дочка померлої. Отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, оскільки відсутні докази родинних звязків з [PERSON] та в свідоцтві про шлюб допущено помилку у дівочому прізвищі, а саме, у свідоцтві про шлюб зазначено «Делен» замість «Делин», відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, Про судову практику у справах про спадкування, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкоємцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. В судовому засіданні факт того, що [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] стверджується поясненнями позивача та показами свідків [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що [PERSON] була зареєстрована в [INFO], але фактично проживала в с. Брідок по вул. Лесі Українки, Володарського району Київської області, та понад вісім років доглядала [PERSON] та [PERSON], оскільки останні хворіли. Тому суд вважає за потрібне встановити факт, що [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги. Відповідно до довідок, виданих в.о. держаного нотаріуса [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкові справи після [PERSON], який помер 13 червня 2007 року та [PERSON], яка померла 14 вересня 2009 року не заводились. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч. 1 ЦК України визначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved