Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач 22.08.2019 року звернувся до Оржицького районного суду Полтавської області із позовною заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати, громадянка України, [PERSON] . Смерть [PERSON] зареєстрована відділом ЗАГС адміністрації Первомайського району м.Ростов-на-Дону Російської Федерації про що видано свідоцтво про смерть 1-АН [NUMBER] від 18.03.2009 року. У 2008 році враховуючи похилий вік матері, позивач забрала її проживати до себе у м.Ростов-на-Дону, де остання проживала у квартирі [ADDRESS] спільно, доглядала за матір`ю, піклувалась про її стан здоров`я. Після смерті зберігала її майно та документи. Проживаючи спільно вважала, що фактично прийняла спадщину після її смерті. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,73 га. для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка розташована на території Воронинцівської сільської ради Оржицького району Полтавської області, що доводиться Державним актом про право приватної власності на землю серія [NUMBER] -ПЛ № 026937 від 15.11.2001 року. Єдиним спадкоємцем на вказану земельну ділянку є позивач, як спадкоємець першої черги. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері отримала відмову. За висновками нотаріальної контори подані нею документи не є достатніми для видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку із вищевикладеним позивач звернулась до суду та просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні вказала, що матеріалами справи доведено факт постійного проживання на території Росії позивача разом зі спадкодавцем. Маючи похилий вік, позивач забрала до себе матір. Після її смерті провела поховання. Приїздила на територію України та вчиняла дії по оформленню спадкових прав. Свідки, які були допитані у суді підтвердили викладені у позові обставини. Відповідач до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень стосовно позову не мають. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору нотаріус Черненко О.О. у суді зазначила, що до вказаних правовідносин має бути застосовано міжнародне приватне право. До моменту заведення спадкової справи, нотаріус на території України не може з`ясувати у компетентних органів на території іншої держави, чи заведена там спадкова справа. Оскільки позивачем, пропущений строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, то вказане питання слід вирішити судовим шляхом. На даний час нотаріус не володіє інформацією щодо кола спадкоємців, які можуть бути на території Росії. Стосовно позовних вимог, заперечень не має. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши представника\~позивача,\~нотаріуса,\~допитавши свідків, приходить до наступного висновку. 22.08.2019 року позивач звернулась до суду та 23.08.2019 року було відкрито провадження та витребувано матеріали спадкової справи. Згідно ухвали від 17.09.2019 року справу призначено до судового розгляду та викликано сторони на 11.10.2019 року. Ухвалою суду від 11.10.2019 року винесено ухвалу про обов`язкову участь у судовому засіданні нотаріуса для дачі особистих пояснень стосовно позову. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у м.Ростов-на-Дону Російської Федерації, що доводиться свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 18.03.2009 виданого відділом ЗАГС адміністрації Первомайського району м.Ростов-на-Дону. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 14.06.1957 року матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] , яка відповідно до свідоцтва про шлюб від 27.07.1973 року укладала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », а 15.06.2002 року уклала шлюб з [PERSON] та стала носити його прізвище ( вказане доводиться свідоцтвом про шлюб виданого Воронинцівським с/ЗАГС Оржицького району та свідоцтвом про укладення шлюбу від 15.06.2002 року виданого відділом ЗАГС адміністрації Первомайського району м.Ростова-на-Дону). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема земельна ділянка площею 3,73 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Воронинцівської сільської ради, Оржицького району Полтавської області, про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] -ПЛ №026937, виданий 15.11.2001 року та який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 365. Згідно довідки Нововоржицької селищної ради від 19.11.2018 року № 1546 [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] з 20.02.1995 року, але 13.06.2008 року знята з реєстраційного обліку. За змістом довідки ЖЕУ м.Ростова-на-Дону від 25.01.2019 року вказано, що [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою Росія, [ADDRESS] Ростов-на- [ADDRESS] з 28.08.2008 року по 17.03.2009 року. Відповідно до копії паспорта громадянина Російської Федерації [PERSON] зареєстрована м.Ростов-на-Дону [ADDRESS] з 28.08.1992 року. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Оржицького районного нотаріального округу від 07.02.2019 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на території Російської Федерації відмовлено у зв`язку із пропущенням визначеного законом строку для звернення щодо оформлення спадкових прав. В судовому засіданні свідки [PERSON] вказала, що [PERSON] у минулому є жителькою с.Воронинці. Перед переїздом була знята з реєстраційного обліку. Свідок з 1986 року працювала у сільській раді с.Воронинці. Знає, що мати [PERSON] померла у м.Ростов-на-Дону. Її дочка [PERSON] після смерті матері приїздила в Україну та займалась питання спадкування. Перед тим, як забрати матір до Росії, повідомляла сільську раду про те, що забирає матір, бо та хворіє. Адреси за якою [PERSON] проживала не знає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] вона знала, знала, що та має у власності земельний пай. Коли захворіла, дочка її забрала у м.Ростов-на-Дону де остання і померла. За якою адресою жила мати точно вказати не може. Вказані взаємовідносини урегульовані слідуючими нормами матеріального права. Відповідно до ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Відповідно до\~ч.1\~та 2\~ст.\~1221\~ЦК України\~місцем відкриття\~спадщини є\~останнє місце\~проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: - місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. З урахуванням того, що спадкодавець [PERSON] померла на території іншої держави, для визначення кола спадкоємців та з`ясування інших необхідних обставин суду доцільно було б ознайомитися з матеріалами спадкової справи, яка відкрита у країні, де було останнє місце проживання спадкодавця. Суд погоджується з тим, що спадкодавець помер на території іншої держави. За матеріалами нотаріальних органів, після смерті [PERSON] на території України спадкова справа не заведена. Разом з цим у суду відсутні належні та допустимі докази щодо наявності чи відсутності на території іншої держави (Росії) спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] . Окрім того, свідки, які були допитані у судовому засіданні не дали чіткої відповіді щодо того за якою саме адресою проживала [PERSON] , повідомивши суду, що дочка [PERSON] забрала матір до себе. Допитані судом свідки є такими, що проживали та проживають на території України, а їх покази про події, які відбувались на території іншої держави для суду є не переконливими. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що оскільки позивачем не доведено коло спадкоємців за даним позовом з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності сторін згідно ст. 12 та 13 ЦПК України, які у такому випадку буде порушено, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Рішення про задоволення позовних вимог позивача у даному випадку через недоліки суб`єктного складу відповідачів не буде законним та обгрунтованим, а спір по суті не може бути позитивно вирішеним. Надання інформації про коло спадкоємців на території України після смерті [PERSON] лише приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу не вичерпує питання щодо кола спадкоємців на території іншої держави, оскільки таке спадкоємство може мати місце, через її смерть на території Російської Федерації.

Outcome: dismissed