Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач 22.08.2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1\~054, 39 грн. та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 09 січня 2003 року ВАТ «Державний ощадний банк України» (правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України») та відповідач уклали договір № 954 про видачу і обслуговування платіжної картки типу CIRRUS/MAESTRO за кредитною схемою (для пенсій та інших виплат) (далі - Договір). Згідно з п. 1.1. Договору, Банк виготовляє та видає Клієнту банківську платіжну картку типу CIRRUS/MAESTRO, для здійснення розрахунків відкриває Клієнту картковий рахунок № 26258500111953 в гривнях України і забезпечує розрахунки по БПК за умовами цього Договору, а також відкриває Клієнту кредитний рахунок на період дії цього Договору і встановлює ліміт кредиту у сумі 294,00 грн.. Відповідно до п. 2.10. Договору, Клієнт вправі отримувати кредити в межах ліміту, встановленого в п. 1.1. цього Договору. Кредит надається Банком на умовах повернення, платності та строковості. За користування кредитом встановлюється плата згідно з тарифами Банку. Граничний строк користування кредитом встановлюється до 25 числа наступного місяця після його отримання. Клієнт повинен до настання цієї дати повернути кредит та сплатити нараховані відсотки. У період користування кредитом при надходженні коштів на картрахунок у першу чергу сплаті підлягають відсотки за користування кредитом, а потім сума кредиту. Згідно з п. 3.5. Договору, Банк має право відшкодовувати за рахунок майна клієнта завдані Банку збитки внаслідок невиконання або неналежного виконання умов Договору. Пунктом 6.1., 6.4. Договору передбачено, що Клієнт зобовязаний неухильно дотримуватись умов цього Договору і Правил користування БПК, не допускати перевищення ліміту кредиту та прострочення платежів. У разі користування кредитом оплачувати суми кредиту і проценти, нараховані за користування кредитом, згідно з тарифами банку, для чого доручити Банку суми, зараховані на картрахунок (у т. ч. нараховані по картрахунку відсотки) направляти, незалежно від призначення платежу, вказаного в документі, в послідовності:- на сплату відсотків за користування кредитом; на погашення заборгованості по кредиту. Відповідно до п.11.2 договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє на період строку дії картки і завершення всіх розрахунків по картрахунку згідно з п.10.1. Через невиконання відповідачем своїх зобовязань перед позивачем за вказаним кредитним договором у неї виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 18.08.2016 року складає 1054, 39 грн. (прострочений основний борг по кредиту). Відповідачу 31.07.2015 року направлялась банком вимога №28/01-3/БПК/15316 про необхідність погашення заборгованості у 30-денний термін, проте вимогу було повернуто з відміткою за закінченням терміну зберігання. За вказаних обставин банк змушений звернутись до суду з відповідним позовом. Представник банку [PERSON] (діє на підставі довіреності від 13.10.2016 року) до суду не зявився, 29.11.2016 року надав заяву (а.с.57), згідно якої просив справу розглянути за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. у минулих судових засіданнях пояснив, що 2003 році було укладено договір № 954 про видачу і обслуговування платіжної картки типу CIRRUS/MAESTRO за кредитною схемою (це заробітна картка). Відповідачка порушила умови договору, у звязку з чим у неї виникла прострочена заборгованість у розмірі 1\~054, 39 грн.. При цьому, у судовому засіданні представник банку не зміг пояснити, коли виникла прострочена заборгованість, коли була здійснена остання операція за виданою карткою та за який період була нарахована заборгованість. Відповідачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, за якою позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову, підтримала пояснення, надані у письмових запереченнях (а.с.27-28). Пояснила, що це була оформлена заробітна картка, яка вона отримала у 2003 році, користувалась нею приблизно 1 рік, бо у 2004 році вона пішла у декретну відпустку, пізніше у 2008 році їх перевили на обслуговування в ПАТ «Імексбанк». Вважає, що до спірних правовідносин мають бути застосовані строки позовної давності, оскільки пройшло вже майже 13 років. Крім того зазначила, що не розуміє з чого складається заборгованість та коли вона виникла. Просила відмовити у задоволенні позову банку. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 09 січня 2003 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України») та [PERSON] було укладено договір № 954 про видачу і обслуговування платіжної картки типу CIRRUS/MAESTRO за кредитною схемою (для пенсій та інших виплат) (далі - Договір). Згідно з п. 1.1. Договору, Банк виготовляє та видає Клієнту банківську платіжну картку типу CIRRUS/MAESTRO, для здійснення розрахунків відкриває Клієнту картковий рахунок № 26258500111953 в гривнях України і забезпечує розрахунки по БПК за умовами цього Договору, а також відкриває Клієнту кредитний рахунок на період дії цього Договору і встановлює ліміт кредиту у сумі 294,00 грн.. Згідно п.2.4 договору банк щомісячно нараховує на середньомісячний залишок коштів на картрахунку відсотки на останній день місяця в межах процентних ставок, встановлених банком по вкладах «до запитання». Відповідно до п. 2.10. Договору, Клієнт вправі отримувати кредити в межах ліміту, встановленого в п. 1.1. цього Договору. Кредит надається Банком на умовах повернення, платності та строковості. За користування кредитом встановлюється плата згідно з тарифами Банку. Граничний строк користування кредитом встановлюється до 25 числа наступного місяця після його отримання. Клієнт повинен до настання цієї дати повернути кредит та сплатити нараховані відсотки. У період користування кредитом при надходженні коштів на картрахунок у першу чергу сплаті підлягають відсотки за користування кредитом, а потім сума кредиту. клієнт доручає банку в такій черговості здійснювати погашення кредитної заборгованості шляхом перерахування з карткового рахунку відповідних коштів. Згідно п.2.11 договору у разі непогашення кредиту в строк до 25 числа наступного місяця картрахунок блокується щодо зняття держателем грошових коштів до повного погашення заборгованості за отриманим кредитом і до клієнта застосовуються передбачені чинним законодавством та цим Договором заходи по стягненню заборгованості в примусовому порядку. Пунктом 6.1., 6.4. Договору передбачено, що Клієнт зобовязаний неухильно дотримуватись умов цього Договору і Правил користування БПК, не допускати перевищення ліміту кредиту та прострочення платежів. У разі користування кредитом оплачувати суми кредиту і проценти, нараховані за користування кредитом, згідно з тарифами банку, для чого доручити Банку суми, зараховані на картрахунок (у т. ч. нараховані по картрахунку відсотки) направляти, незалежно від призначення платежу, вказаного в документі, в послідовності:- на сплату відсотків за користування кредитом; на погашення заборгованості по кредиту. Звертаючись до суду з відповідним позовом, банк посилався на неналежне виконання відповідачкою свої зобовязань за укладеним 09.01.2003 року договором № 954 про видачу і обслуговування платіжної картки типу CIRRUS/MAESTRO за кредитною схемою (для пенсій та інших виплат) (далі - Договір), у звязку з чим у неї виникла прострочена заборгованість. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за картковим рахунком №26258500111953 [PERSON] (а.с.48-49), заборгованість останньої розрахована станом на 16.11.2016 року та складає суму 1\~054, 39 грн.. З матеріалів справи вбачається, що банк 31.07.2015 року направляв на адресу [PERSON] письмову вимогу №28/01-4/БПК/15316, згідно якої повідомив відповідачку про необхідність у 30-денний строк погасити заборгованість у розмірі 1054. 39 грн.. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно зі ст. 626, ст.. 631 ЦК України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до п.11.2 договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє на період строку дії картки і завершення всіх розрахунків по картрахунку згідно з п.10.1. Відповідно до п.10.1 договору, після закінчення строку дії картки і не переоформлення її на нову або в разі дострокового Договору для завершення розрахунків картрахунок блокується на списання коштів на період повного розрахунку по операціях їх Держателів БПК, які користуються цим картрахунком. Залишок коштів повертається Клієнту, а рахунок закривається за таких умов: Редакція пункту для картки С\\М): - при поверненні картки після закінчення 30 днів з моменту повернення картки Держателя (ів) в Банк та за умови врегулювання претензій з усіх спірних питань; - в разі неповернення картки в установу банку через 45 днів після подачі заяви на закриття картрахунку за умови врегулювання претензій з усіх спірних питань; Редакція пункту для картки ЕС\\МС): - при поверненні картки після закінчення 30 днів з моменту повернення картки Держателя (ів) в Банк та за умови врегулювання претензій з усіх спірних питань; - в разі неповернення картки в установу банку рахунок блокується з дати подачі заяви на закриття картрахунку, а при необхідності картка заноситься до «стоп-листа» за рахунок власника картрахунку. Ліміт кредиту по картрахунку анулюється, залишок коштів виплачується клієнту через 45 днів після закінчення строку дії картки та за умови врегулювання претензій з усіх спірних питань. Згідно п.10.2 договору сторони встановили, що після завершення процедури, зазначеної в п.10.1, Банк може предявити претензії до Клієнта в разі отримання відповідних претензій від міжнародної платіжної системи по операціях з БПК Клієнта відповідно до чинного законодавства та умов цього договору. Згідно п.2.6 укладеного сторонами договору, картка випускається строком на 1 рік. Строк дії картки припиняється відповідно до дати, що вказана на картці. Для заміни картки на нову Клієнт подає в банк заяву. Тобто, сторонами у договорі було визначено порядок закриття рахунку у разі закінчення строку дії картки, а також безпосередньо порядок продовження строку дії договору. Згідно витребуваної судом виписки по рахунку [PERSON] №26258500111953 (а.с.52-55), заявлена позивачем заборгованість нарахована за період з 2006 року по 2007 рік. Утім, дія картки відповідачки закінчилась у січні 2004 року. При цьому, належних та допустимих доказів щодо пролонгації зазначеного договору представник банку суду не надав, не надано доказів на підтвердження того, що після закінчення строку дії договору відповідачка зверталась до банку з письмовою заявою для заміни картки на нову картку, як це передбачено п.2.6 договору, також, що банк видавав боржнику нову платіжну картку. З матеріалів справи вказаних обставин також не встановлено. Навпаки, з пояснень відповідачки встановлено, що вона користувалась наданою банком карткою протягом року, з січня 2003 року до 2004 року, та починаючи з 2004 року вона припинила користування банківською карткою. Дані обставини представником банку належними та допустимими доказами не спростовано. З урахуванням вищевикладеного, за вказаних обставин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд не має можливості встановити факту, що строк дії, укладеного 09.01.2003 року між сторонами договору №954 про видачу і обслуговування платіжної картки типу CIRRUS/MAESTRO за кредитною схемою, був продовжений. У звязку з чим, заявлені банком вимоги про стягнення з відповідачки простроченої заборгованості у розмірі 1\~054, 39 грн., нарахованої за період з 2006 року по 2007 рік, суд вважає безпідставними та необґрунтованими. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст..257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Таким чином, враховуючи вищевказане суд приходить до висновку, що строк позовної давності за вказаним позовом закінчився 09.01.2007 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Як зазначалось вище відповідачкою в судовому засіданні заявлено про застосування наслідків сплину строку позовної давності. При цьому згідно п. 2.2. Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», суд повинен зясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли право або охоронюваний законом інтерес позивача порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~ Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що\~\~ обставини на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а його позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону та на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню саме з підстав його необґрунтованості.

Outcome: dismissed