Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулась 18 червня 2018 року в суд з цим позовом, вказуючи, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщтну за заповітом зареєстрованого в реєстрі за №1006 від 26 травня 2009 року належить 33/100 частини житлового будинку [ADDRESS] За вказаною адресою зареєстрований її син - [PERSON]. На її неодноразові прохання знятися з реєстраційного обліку з домоволодіння відповідач відмовляється, посилаючись на різні обставини. Відповідач за адресою: [ADDRESS], не мешкає з 2002 року. Реєстрація відповідача створює їй перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження квартирою, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг. Просила ухвалити рішення суду, яким [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим [ADDRESS] Позивач в ході судового розгляду справи підтримала позов у повному обсязі та не заперечувала у заочному рішенні. Відповідач [PERSON], [INFO], який зареєстрований на постійне місце поживання за адресою: [ADDRESS]), у судове засідання повторно не з'явився. Судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. У зв'язку з відсутністю у судовому відповідача, з урахуванням закінчення передбачених ст.210 ЦПК України строків розгляду цієї справи та відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є власником 33/100 частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщтну за заповітом зареєстрованого в реєстрі за №1006 від 26 травня 2009 року. В цьому будинку на постійне місце проживання зареєстрований [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 71 ЖК жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Факт того, що відповідач у вказаному будинку не проживає з 2002 року підтверджується довідкою голови квартального комітету, згідно якої [PERSON], [INFO] не проживає в вказаному будинку з 2002 року. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов'язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS]) Одеської області, є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратили право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користування вказаним житловим будинком та переселився на інше місце свого проживання.

Outcome: approved