Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 02.05.2019 року звернулася у суд з позовною заявою, в якій просить встановити факт її спільного проживання із спадкодавцем [PERSON] у [ADDRESS] , на момент його смерті [INFO] та визнати за нею право власності на житловий будинок, загальною площею 67,2 кв. м., з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований у [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 24.05.2019 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів, які не є підприємцями, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою підготовчого засідання від 23.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду, витребувано у Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області належно засвідчену копію спадкової справи після смерті[PERSON] , який помер [INFO] у с. Тухолька Сколівського району Львівської області. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , про що у Книзі реєстрації смертей 27.07.1999 року зроблено відповідний актовий запис № 5. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] . У встановлений строк позивач не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому у прийнятті такої заяви та видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування за законом на вищезазначене спадкове майно їй було відмовлено у зв`язку з пропущенням встановленого терміну звернення з такою заявою та відсутності свідоцтва про право власності на вищезазначений житловий будинок. Позивачем подано суду заяву від 07.08.2019 року, вх. № 3554, в якій вона просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. У судовому засіданні уповноважений представник позивача - адвокат Волоховський О.І. позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідачем [PERSON] подано суду заяву від 24.07.2019 року за вх. № 3557, в якій він проти позову не заперечує, просить проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідачем [PERSON] подано суду заяву від 24.07.2019 року за вх. № 3558, в якій вона проти позову не заперечує, просить проводити розгляд справи за її відсутності. Розглянувши матеріали справи, заслухавши уповноваженого представника позивача, давши належу оцінку письмовим доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, [INFO] у с. Тухолька Сколівського району Львівської області у віці 86 років помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого Тухольківською сільською радою Сколівського району Львівської області 27.07.1999 року (копія міститься у справі, а. с. 4) Згідно пунктів 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Аналогічні роз`яснення містить пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-138 цс13, згідно яких відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Спадщина відкрилася у день смерті спадкодавця, у відповідності до вимог ст. 525 ЦК Української РСР у редакції 1963 року. Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав. Відтак, спадкування після його смерті повинно відбуватись за законом. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР у редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 зазначеного кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ст. 529 ЦК Української РСР у редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є у рівних частках діти, дружина і батьки померлого. Позивач у справі є дочкою спадкодавця і це стверджується відповідними правовстановлюючими документами, а саме свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Плав`янською сільською радою Сколівського району Львівської області 04.02.1976 року та свідоцтвом про одруження та зміну прізвища серії [NUMBER] , виданим повторно Тухольківською сільською радою Сколівського району Львівської області 04.02.1976 року (копії містяться у справі, а. с. 6-7). Позивач у встановлені законом порядку та строки не відмовилася від спадщини, прийняла таку, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті спадкодавця [PERSON] , інших спадкоємців після його смерті, які б у встановленому порядку прийняли спадщину та не відмовились від неї, немає. Відтак, позивач вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини. Так, детально перевіряючи права та обов`язки, які належали зазначеному спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, розташоване у [ADDRESS] , котре є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що оригінал свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок втрачене, проте про належність такого на праві власності спадкодавцю свідчить належно засвідчена копія технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виготовлена 23.03.1990 року КП ЛОР «Стрийське МБТІ» (а. с. 10-13). Судом також встановлено, що вказаний будинок збудований у 1955 році. Загальна площа такого будинку становить 67, 2 кв. м., з яких житлова площа 41, 6 кв. м., а решту допоміжна. Житловий будинок позначений у технічному паспорті літерою А-1, з верандами, котрі позначені у технічному паспорті літерами «а1» та «а2», східцями позначені «а3», з п`ятьма сараями ( літери Б, В, Д, З, Е), підвалом (літера П), вбиральнею ( літера Г), колодязем ( літера К) та огорожею № 1. Наведені вище обставини стверджуються вищезгаданою копією технічного паспорта. Встановлено й те, що позивач, яка прийняла спадщину у встановленому порядку, зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак одержала відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність усіх необхідних правовстановлюючих документів (а. с. 14). Після вчинення вказаних дій позивач звернулася до суду. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а. с. 44). Як уже йшлося вище, позивач вправі успадкувати усі права спадкодавця [PERSON] , оскільки інших спадкоємців після його смерті, які б у встановленому порядку прийняли спадщину та не відмовились від неї, немає. На підставі вказаного вище, суд вважає за необхідне визнати за позивачемправо власності на житловий будинок, загальною площею 67,2 кв. м., з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований у [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Щодо вимоги про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті, то, як уже йщлося вище, згідно з ст. 549 ЦК Української РСР у редакції 1963 року спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Доказами тому, що спадкоємець фактично прийняла спадщину є однакова адреса реєстрації місця проживання зі спадкодавцем та на явна у справі довідка виконавчого комітету Тухольківської сільської ради Сколівського району Львівської області вих. № 07-28/71 від 07.02.2019 року (а. с. 8), якою підтверджується постійне проживання позивача із батьком, а тому позивач є такою, що фактично прийняла спадщину, відтак у задоволенні вимоги про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті слід відмовити. За таких встановлених судом обставин справи позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial