Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.01.2016 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] міської ради, третя особа: управління Держгеокадастру у [PERSON] районі, про визнання протиправним та скасування рішення, про визнання недійсним державного акту про право власності на землю, посилаючись на те, що 05.01.2015 року відкрилася спадщина після смерті її чоловіка [PERSON], який помер в м.Красноармійську Донецької області, на належну йому на підставі Державного акту на право власності на землю серії І-ДН № 123322, виданого 15.03.2000 року, зареєстрованого к Книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 02780 земельну ділянку площею 0,0761 га, яка розташована у м.Красноармійську Донецької області, провулок Мисливський, 21 та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Позивачка являється спадкоємицею за законом та прийняла спадщину. Приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] була відкрита спадкова справа № 57738067. Для оформлення права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, нотаріус надала запит до Держгеокадастру про видачу витягу з Поземельної книги, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Так як право власності на земельну ділянку у померлого виникло до 2004 року, необхідно було провести державну реєстрацію на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, у відповідності до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр». Однак рішенням державного кадастрового реєстратора від 04.11.2015 року № РВ-1400040952015 позивачці було відмовлено в проведенні реєстрації земельної ділянки, у зв»язку з тим, що земельна ділянка згідно Державного акту належить померлому [PERSON], коли як житловий будинок на цій земельній ділянці належить їй, що суперечить п. 1 ст. 120 ЗК України. За цих підстав, нотаріусом винесено постанову від 17.11.2015 року про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Зважаючи на те, що державний акт видано з порушенням норм земельного законодавства, тому позивачка вважає за необхідне визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку. Окрім того, позивачка вважає за необхідне визнати недійсним рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 29.12.1999 року № 664 за наступних підстав: Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 29.12.1999 року земельна ділянка за адресою: м.Красноармійськ. пров. Мисливський, 21 площею 0,0761 га була передана у приватну власність чоловікові. П.1 Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України, затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 10 від 15.02.93 року (чинному на час передачі земельної ділянки у власність) у приватну власність, згідно з Декретом КМУ від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», громадянам України передаються безплатно земельні ділянки, надані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, індивідуального дачного і гаражного будівництва. Згідно ст.. 40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст. 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розміщені ці об»єкти. Таким чином, земельна ділянка не могла бути передана особі, яка в свою чергу не являлася власником житлового будинку. Враховуючи, що підставою для видачі державного акту є рішення органу місцевого самоврядування про передачу у приватну власність земельної ділянки громадянам, то вразі визнання рішення протиправним, необхідно скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-НД № 123322, виданий 15.03.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 02780. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. Представник третьої особи управління Держгеокадастру у [PERSON] районі у судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що 05.01.2015 року відкрилася спадщина після смерті чоловіка позивачки [PERSON], який помер в м.Красноармійську Донецької області (а.с.16), на належну йому на підставі Державного акту на право власності на землю серії І-ДН № 123322, виданого 15.03.2000 року (а.с.17), зареєстрованого к Книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 02780 земельну ділянку площею 0,0761 га, яка розташована у м.Красноармійську Донецької області, провулок Мисливський, 21 та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Позивачка являється спадкоємицею за законом та прийняла спадщину. Приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] була відкрита спадкова справа № 57738067 (а.с.9). Для оформлення права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, нотаріус надала запит до Держгеокадастру про видачу витягу з Поземельної книги, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Так як право власності на земельну ділянку у померлого виникло до 2004 року, необхідно було провести державну реєстрацію на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, у відповідності до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр». Однак рішенням державного кадастрового реєстратора від 04.11.2015 року № РВ-1400040952015 позивачці було відмовлено в проведенні реєстрації земельної ділянки (а.с.13), у зв»язку з тим, що земельна ділянка згідно Державного акту належить померлому [PERSON], коли як житловий будинок на цій земельній ділянці належить їй, що суперечить п. 1 ст. 120 ЗК України. За цих підстав, нотаріусом винесено постанову від 17.11.2015 року про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 10). Зважаючи на те, що державний акт видано з порушенням норм земельного законодавства, тому позивачка вважає за необхідне визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку. Окрім того, позивачка вважає за необхідне визнати недійсним рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 29.12.1999 року № 664 за наступних підстав: Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 29.12.1999 року земельна ділянка за адресою: м.Красноармійськ. пров. Мисливський, 21 площею 0,0761 га була передана у приватну власність чоловікові. П.1 Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України, затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 10 від 15.02.93 року (чинному на час передачі земельної ділянки у власність) у приватну власність, згідно з Декретом КМУ від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», громадянам України передаються безплатно земельні ділянки, надані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, індивідуального дачного і гаражного будівництва. Згідно ст.. 40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст. 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розміщені ці об»єкти. Таким чином, земельна ділянка не могла бути передана особі, яка в свою чергу не являлася власником житлового будинку. Відповідно до абз.2 п. 7 постанов Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав. І запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.. 16 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Ч.3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: г) визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Враховуючи, що підставою для видачі державного акту є рішення органу місцевого самоврядування про передачу у приватну власність земельної ділянки громадянам, то вразі визнання рішення протиправним, необхідно скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-НД № 123322, виданий 15.03.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 02780. Згідно п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів про право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорі оренди землі, затверджено Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43, зі змінами і доповненнями, виправлення в державному акті не допускається. Крім того, 01.01.2013 року набули чинності зміни до Земельного кодексу України, зокрема ст.. 126 викладена в новій редакції, а саме право власності на земельну ділянку посвідчується не державним актом, а оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до ст.. 37 ЗУ «Про державний земельний кадастр», виправлення помилок можливо лише у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру, тобто в тих документах, які чинні з 01.01.2013 року. Відповідно до ст.. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яки порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved