Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.10.2016 року звернулася з вищевказаним позовом до суду, Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.07.2009 року між нею та фізичною особою суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір № 05010902381/3, згідно якого позивач зобов'язана була виконувати роботу продавця продовольчих товарів. Позивач виконувала свої трудові обов'язки, отримувала заробітну плату, з якої проводилися відрахування в бюджет. Трудова книжка їй не видавалася. [INFO] вона народила сина [PERSON], в зв'язку з чим, знаходилася в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, тобто до [INFO]. Після закінчення декретної відпустки вона не змогла 12.11.2013 року приступити до виконання своїх трудових обов'язків згідно вказаного трудового договору, так як [PERSON] припинила діяльність. Також зазначила, що [PERSON] не провела перереєстрацію свого обліку з тимчасово непідконтрольної території та добровільно з'явитися в центр зайнятості для розірвання трудового договору відповідач не побажала. Просить постановити рішення, яким безстроковий трудовий договір, укладений 01.07.2009 року між нею та фізичною особою суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] (ІПН [NUMBER]), зареєстрований 02.07.2009 року за № 05010902381/3 у Донецькому міському центрі зайнятості розірвати та зняти його з реєстрації. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі не явки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, була повідомлений своєчасно та належним чином. Представник третьої особи - Донецький міський центр зайнятості у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши законодавство, що регулює спірні правовідносини, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 01.07.2009 року між [PERSON] та фізичною особою суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] (ІПН [NUMBER]), який зареєстрований 02.07.2009 року за № 05010902381/3 у Донецькому міському центрі зайнятості. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 18.11.2010 року, виданого виконкому Української міської ради м. Селидове Донецької області, [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON], актовий запис № 88. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] офіційно не припинила свою діяльність, як суб'єкт підприємницької діяльності. Відомості про перереєстрацію [PERSON] з тимчасово непідконтрольної території, якою є м. Донецьк, відповідно до вимог ч. 5 наказу Міністерства фінансів України № 1127 від 14.11.2014 року «Про затвердження Змін до порядку обліку платників податків і зборів» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 17.11.2014 року за № 1453/26230 відсутні. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено п. 1 ч. 1ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Згідно до ст. 24КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. В статті 24-1 КЗпП України вказано, що у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення. Відповідно до п. 1ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін. Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Пунктами 5, 6, 7 Постанови КМУ № 1168 від 29.10.2009 року «Про деякі питання застосування законодавства про працю фізичною особою, яка використовує найману працю» передбачено, що зняття Державною службою зайнятості з реєстрації трудового договору у випадках, передбачених п. 4 цієї Постанови, проводиться за умови подання фізичною особою примірника трудового договору; заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору; копій документів, що підтверджують надсилання працівникові повідомлення про намір розірвати з ним трудовий договір (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове повідомлення неможливо, подаються копії підтверджуючих документів; проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. Державна служба зайнятості протягом трьох робочих днів з дня надходження зазначених у п. 5 цієї Постанови документів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів та повідомляє працівникові. За зверненням працівника, який не був присутній під час зняття трудового договору з реєстрації, посадова особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів з дня такого звернення робить відповідну відмітку у виданому йому примірнику трудового договору та засвідчує у трудовій книжці запис про звільнення з роботи, внесеній фізичною особою. Згідно з Наказом міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мінюсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення трудового договору. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично не існують, процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, так як відповідач офіційно не припинив свою діяльність та не перереєструвався з тимчасово непідконтрольної території України у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області та добровільно з'явитися в центр зайнятості для розірвання трудового договору відповідач не побажала, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved