Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач 23 листопада 2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру часток нерухомого майна у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , вона не змогла оформити спадщину у позасудовому порядку, так як нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з чим була змушена звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача адвокат Листопад Н.А. позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її, позов визнає в повному обсязі. Не з`явився представник Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради, надавши відзив, у якому заперечує проти задоволення позову. Не з`явився представник Виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві, надавши відзив, у якому заперечує проти задоволення позову. Від третьої особи приватного нотаріуса Матвєєнко Вікторія Олексіївна надійшла заява про розгляд справи без її участі, при вирішенні справи покладається на розсуду суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 жовтня 2011 року. (а.с.11) Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно. 17.10.2011 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Матвєєнко В.О. із заявою про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після її померлого батька [PERSON] . Нотаріусом була відкрита спадкова справа № 24 за 2011 рік. Заяв від інших спадкоємців у вказаній спадковій справі немає. (а.с.112-235) У зв`язку з цим, єдиним спадкоємцем на майно померлого [INFO] [PERSON] , є його дочка - [PERSON] . Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Матвєєнко В.О. на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за законом було видано на [PERSON] 21.06.2014 року свідоцтво про право на спадщину на автомобіль марки MAZDA 323, реєстраційний № [NUMBER] ; 12.07.2014 року свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] ; 12.07.2014 року свідоцтво про права на спадщину 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що в цілому складається із: А-1 - житловий будинок, житловою площею 23, 7 кв.м., загальною площею 65,9 кв.м., а2-погріб, Б - сарай, Д - гараж, Ж - навіс, Є - сарай, огорожа № 1, ворота огорожі № 2, огорожа № 3, огорожа № 4, реєстраційний №680. Даний факт підтверджується копією довідки від 28.09.2020 року. (а.с.12) У 2020 році позивач звернулася до Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Матвєєнко В.О. для оформлення свідоцтва про право на спадщину по закону на частину земельної ділянки, розміром 0,0568 га, кадастровий номер 5310136700:12:003:0337, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Матвєєнко В.О. від 28.10.2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону на вище вказану частину земельної ділянки з тих підстав, що вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності її покійного батька, [PERSON] та її матері, [PERSON] , [INFO] , та не була визначена частка кожного з них у спільному майні. Даний факт підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.10.2020 року. (а.с.13) Судом встанолвено, що батькові позивача [PERSON] та матері позивача [PERSON] на підставі рішення Подільської районної у місті Полтаві ради 6 скликання 9 сесії від 02.09.2011 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, розміром 0,0568 га, кадастровий номер 5310136700:12:003:0337, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з рішення Подільської районної у місті Полтаві ради від 02.09.2011 року. (20-21) Реєстрація права спільної сумісної власності на вищезазначену нерухомість у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведена 06.10.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2188606653101, що підтверджується копіями Витягів із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (15-19) У зв`язку з тим, що батько позивача - [PERSON] за життя, разом із матір`ю позивача - [PERSON] не визначали частки в спільній сумісній власності на вище вказану земельну ділянку, [PERSON] не може отримати свідоцтва про право власності на спадщину на вище вказану частину земельної ділянки, що перешкоджає їй в повній мірі користуватися правом володіти, користуватися і розпоряджатися частиною земельної ділянки. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Правовий режим спільної часткової власності визначено главою 26 ЦК України. Відповідно до ст. 369 Цивільного кодексу України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. За приписами ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. При вирішенні питання про виділ частки має значення не встановлення порядку користування спільною власністю, а розміри часток співвласників. В силу ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у випадках, встановлених законом. За змістом ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною часткової власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 89 Земельного кодексу України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ст. 377 ч. 1 КК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 120 ч. 1 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч. 4 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved