overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.7). У вищезазначеній квартирі зареєстрована її дочка [PERSON] та онучка [PERSON] , [INFO] (а.с.9), які починаючи з 2009 року, без поважних причин у даній квартирі не мешкають (а.с.8), проживають в м. Київ де відповідач [PERSON] працює та винаймає житло, що також підтверджується наданими в судовому засіданні показами відповідача [PERSON] . Крім того, відповідач [PERSON] на час звернення позивача до суду мала у власності квартиру [ADDRESS] (а.с.10), яку згідно її пояснень наданих в судовому засіданні, вона продала. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, оскільки [PERSON] та малолітня [PERSON] , [INFO] , більше року за місцем своєї реєстрації не мешкають без поважних причин, суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. В даній квартирі крім позивачки зареєстровані її дочка [PERSON] [INFO] та відповідач [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] розлучені та разом не проживають понад шість місяців, місце проживання відповідача невідоме. Позивач сплачує житлово-комунальні послуги за відповідача, який матеріальної допомоги їй на оплату житлово-комунальних послуг не надає. Просить усунути перешкоди в користуванні її власністю і скасувати реєстрацію відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] змінила розмір позовних вимог, уточнивши їх, просила визнати відповідача особою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з'явився, в телефонному режимі повідомив про свою неявку в судове засідання та просив проводити розгляд справи у його відсутності, позов визнав . Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач [PERSON] має на праві приватної власності квартиру [ADDRESS]. Відповідач, [PERSON], зареєстрований в даній квартирі за адресою: [ADDRESS], однак з березня 2013 року там не проживає, що також в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON]В суду не має підстав ставити під сумнів показання свідків, оскільки їх заінтересованості в розгляді справи судом не встановлено. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] особою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] Євстахієвич звернувся в суд з позовом до Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області про визнання права на спадкове майно, зокрема, просить визнати за ним право на право на земельну ділянку. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач надав заяву, в якій просить слухати справу без участі його представника, позов визнає. Суд, в силу п.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі сторін. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 09 грудня 2001року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ИД № 228778, виданим виконавчим комітетом Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області, актовий запис № 32. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,10га. цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ?-ТР №038974 від 02 вересня 1999 року. 8 вересня 1999року [PERSON] склала заповіт на все належне на день смерті майно на користь позивача [PERSON] Євстахієвича, посвідчений секретарем Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області, за реєстровим № 98. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщини відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. \~ \~ В силу вимог ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. [PERSON] Євстахієвич є спадкоємцем майна за заповітом після померлої [PERSON]. Позивач фактично прийняв спадщину, вступивши в управління спадковим майном, у відповідності до ст. 549 ЦК України. Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно заповіту і прийняв спадщину, інші особи не претендують на спадок, до нього правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина), отже за ним слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON]»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мєчта» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON]»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мєчта» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

позивач [PERSON]Є звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] з вимогами стягнення 29\~569,05 грн. боргу за договором позики та 640 грн. судового збору. Позивач позовні вимоги підтримує, мотивуючи їх тим, що 29 грудня 2016 року він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що еквівалентно 27600 грн., до 01 квітня 2017 року, однак відповідач зобовязання не виконав, на прохання про повернення боргу не реагує. Станом на 01 квітня 2017 року його заборгованість з врахуванням 3% річних та відсотків за користування коштами становить 29\~569,05 гривень. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, про причини неявки не повідомив. Суд, в силу ст.ст.169 ЦПК України, та враховуючи згоду позивача, вважає за можливе постановити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне: \~ \~ згідно розписки від 29 грудня 2016 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що еквівалентно 27600 грн., які зобовязувався повернути до 01 квітня 2017 року. Відповідно до вимог ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики). Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею\~530 ЦК визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно розрахунку позивача, сума за прострочення виконання зобовязання з розрахунку 3% річних становить 211 грн., відсотки за користування позикою відповідно до облікової ставки НБУ складають 1969,05 грн. Отже загальна заборгованість становить 29 569 грн. 05 коп. За нормами ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних \~від \~простроченої \~суми, \~якщо \~інший \~розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач своєчасно своє зобовязання не виконав, будь яких заперечень щодо позову не надав, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача суми боргу та встановлених законом відсотків. Також з відповідача в користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 640 грн. Таким чином позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON].Є. звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, а саме на домогосподарство, що знаходиться по вул. Окружна, 3 в с. Берестя Новоселицького району Чернівецької області, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все майно, що належало їй на момент смерті, в тому числі на домогосподарство, що знаходиться по вул. Окружна 3 в с. Берестя Новоселицького району Чернівецької області. Вказує, що при житті спадкодавець [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON].Є. Позивач не може оформити право власності у звязку з тим, що померла під час життя не оформила правовстановлюючі документи на спадкове майно. На підставі зазначеного просить суд визнати за [PERSON], [INFO] право власності на домогосподарство, що розташоване в с. Берестя Новоселицького району Чернівецької області по вул. Окружна 3 та складається з житлового будинку літ. «А», сараїв літ. «Б, В», в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 23 жовтня 2010 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча були повідомлені про день, місце та час розгляду справи належним чином про що є відомості в матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що станом на 01.07.1990 року по 15.04.1991 року домогосподарство, що знаходиться по вул. Окружна, 3 в с. Берестя Новоселицького району Чернівецької області відносилося до категорії колгоспних дворів, в якому проживала та була його членом [PERSON], що підтверджується довідкою сільської ради № 348 від 10 червня 2015 року. Відповідно до вимог ст.ст. 120, 123 ЦК УPCP, [PERSON] як єдиний член зазначеного колгоспного двору, має право власності на все домоволодіння, що розташоване по вул. Окружна, 3 в с. Берестя Новоселицького району Чернівецької області, яке збереглося по теперішній час. Судом також встановлено, що 23 жовтня 2010 року [PERSON] - померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6). Крім того, за час свого життя [PERSON] оформила заповіт, яким все своє майно заповіла спадкоємцю [PERSON], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією заповіту (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на домоволодіння в цілому, яке після смерті останньої своєчасно прийняла позивач [PERSON], що підтверджується заявою №632 від 27.05.2015 року про прийняття спадщини (а.с. 31). Позивач не може оформити право власності на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадщину, а тому право власності в такому випадку, згідно ст. 392 ЦК України може бути визнано в судовому порядку. На підставі наведеного суд вважає, що вимоги позову підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

позивач [PERSON]Є звернулася в суд з позовом до відповідача Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права на спадкове майно. Позивач позовні\~вимоги підтримує,\~просить визнати\~за нею,\~в порядку\~спадкування за\~законом право\~власності на\~земельні ділянки,\~які належав\~її бабці , мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем цього майна, згідно закону і прийняла спадщину. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, позов визнає. Дослідивши докази\~у справі,\~суд встановив,\~що 25\~січня 2001\~ року померла [PERSON] баба позивача, якій на праві власності належали: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8927 га (кадастровий номер 6122689600:01:001:0020), яка розташована на території Чистопадівської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 415755 від 04 серпня 2005 року; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7804 га (кадастровий номер 6122689600:01:001:0307), яка розташована на території Чистопадівської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 416002 від 04 серпня 2005 року; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2070 га (кадастровий номер 6122689600:01:001:0380), яка розташована на території Чистопадівської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 190437 від 04 серпня 2005 року. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу нотаріусом відмовлено у звязку з втратою правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Однак встановлено, що позивач вступила в управління спадковим майном, отже вона прийняла спадщину. Інші спадкоємці: [PERSON] та [PERSON] не мають претензій на вказане спадкове майно та відмовляються від своєї частки в спадкуванні, на користь позивачки про що свідчать її заява. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ \~ \~ Приймаючи\~до уваги,\~що позивачу\~в отриманні\~свідоцтво про\~право на\~спадщину нотаріусом\~відмовлено,\~однак позивач\~є спадкоємцем\~майна,\~згідно закону\~і прийняла\~спадщину, до неї правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за нею слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON]Є, звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що вона 23.07.2010 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 59. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON],[INFO]. Позивач посилається на те, що їх сімя розпалася. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між ними. Не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Після розірвання шлюбу вказала, що бажає залишити за собою прізвище «Хортюк». Позивач [PERSON]Є, в судове засідання не зявилася, подала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.07.2010 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 060532 від 24.07.2010 року. Від спільного проживання у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає біля позивача. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між сторонами. На даний час сторони не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] Єлізавета Олексіївна, звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 06.09.2012 р., зареєстрований відділом ДРАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 101. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що сімейне життя не склалось, сторони втратили почуття кохання та взаємну повагу один до одного, у сторін виявились різні погляди на життя. Позивач в судове засідання не зявилась, в поданій позовній заяві просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позов визнав та просив проводити судові засідання без його участі. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 06 вересня 2012 року сторони уклали шлюб, що підтверджує свідоцтво про шлюб, видане відділом ДРАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 101 (а.с. 3). В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ВЛ № 356197 (а.с. 4). Позивач вказує на те, що сімейне життя не склалось, сторони втратили почуття кохання та взаємну повагу один до одного, у сторін виявились різні погляди на життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені з квітня 2014 року. Спільне господарство сторони не ведуть. Бажання відновити шлюбні відносини сторони не виявили, виходячи з чого суд дійшов висновку про те, що подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] яке було видане 15.07.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Пологівського району, Запорізької обл. та свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER], яке було видане 21.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької обл. [PERSON] зареєстрована за адресою матері. 15.10.2015 року [PERSON] пред'явила позов в інтересах дочки [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки яка продовжує навчання та просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходу. В судовому засіданні позивач, змінивши позовні вимоги в частині розміру аліментів та давши пояснення по справі просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки на період її навчання у розмірі 300 грн. щомісяця. Відповідач позов визнав та просить вимоги позивача задовольнити. Третя особа [PERSON] також просить позов задовольнити та стягнути на її користь аліменти у розмірі 300 грн. щомісяця. Згідно довідки № 90 від 10.09.2015 року, виданої комунальним вищим навчальним закладом «Запорізький педагогічний коледж» Запорізької обласної ради [PERSON] є студенткою коледжу та навчається на третьому курсі денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню.. На підставі викладеного, ст. 199 СК України,

Outcome: approved