Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.07.2017 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] в с. Яблучне Великописарівського району Сумської області у віці 67 років померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку /пай/ розміром 3,52 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності АПТЗТ «Яблучне», що розташована на території Яблучненської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Він являється спадкоємцем за законом відповідно до ст. 531 ЦК УРСР / який діяв на час відкриття спадщини/ так як постійно проживав з померлою більше одного року, перебував на її утриманні, оскільки є її рідним онуком по батьківській лінії, але офіційно батьківство не підтверджено. Проте [PERSON] визнавала за життя його онуком та утримувала його. Спадщину після смерті спадкодавця прийняв шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном. Інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні, тож він є єдиним спадкоємцем за законом. На даний час оформити спадщину у нотаріальному порядку неможливо через відсутність оригіналу сертифіката на право на земельну частку /пай/, в зв'язку з чим нотаріус відмовив йому в письмовій формі у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому визнати право власності за ним на дане майно можливо лише у судовому порядку. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі договору /а.с.6-7/, в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримую /а.с.39/. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі /а.с.37/. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Яблучне Великописарівського району Сумської області, його батьками є: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджено його паспортом та свідоцтвом про народження /а.с. 4, 20/. [PERSON] померла [INFO] в с. Яблучне Великописарівського району Сумської області у віці 67 років, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.8/, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки /паю/ розміром 3,52 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності АПТЗТ «Яблучне», що розташована на території Яблучненської сільської ради Великописарівського району Сумської області, та належить померлій на підставі втраченого сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії [NUMBER], зареєстрованого за № 563 від 27.02.1997, вартість земельної ділянки становить 38 720 гривень /а.с.9-19/. Відповідно довідок Яблучненської сільської ради Великописарівського району Сумської області від 20.03.2017 за № 122, від 15.06.2017 за № 504 [PERSON], померла [INFO] була постійною мешканкою с. Яблучне Великописарівського району Сумської області, проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Заповіт від її імені Яблучненською сільською радою Великописарівського району Сумської області не посвідчувався. На час її смерті разом з нею проживав без реєстрації онук [PERSON], 1980 року народження з 1995 року по 1997 рік, був на її утриманні та вихованні /а.с.21-22/. Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON] відсутній, спадкова справа після її смерті не реєструвалася /а.с.38/. Оригінал правоустановчого документу на спадкове майно втрачений, про що зроблене відповідне оголошення у місцевій газеті /а.с.25-27/. Державний нотаріус Перлік Т.М. 30.06.2017 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку /пай/ /а.с.24/. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 1, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, вказаний в статті 21 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилася [INFO] після смерті [PERSON]. Тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти /в тому числі усиновлені/, подружжя і батьки померлого. Відповідно до статті 531 ЦК УРСР до кола спадкоємців за законом відносяться непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні із спадкоємцями тієї черги, яка заклякається до спадкування. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1-2 статті 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на земельну частку /пай/, так як у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлої [INFO], позивач є спадкоємцем за законом відповідно до норм ст. 531 ЦК УРСР, оскільки, будучи неповнолітнім, він проживав із спадкоємцем протягом двох років до її смерті та перебував на її утриманні, спадщину прийняв відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні, спадщина до цього часу ніким не оформлена. Проте оформити її у нотаріальному порядку неможливо через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку /пай/. Визнати за ним право власності на спадкове майно можливо лише у судовому порядку.

Outcome: approved