Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.08.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. 12.09.2004 року помер його брат [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Великі Кринки Глобинського району Полтавської області по вулиці Кірова, 29/19. Спадкоємцями майна померлого за законом були він (позивач), та мати його та померлого [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ. 22 грудня 2011 року [PERSON] померла. Він (позивач) є єдиним спадкоємцем померлої матері. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті [PERSON] та [PERSON] не оформили правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Великі Кринки Глобинського району Полтавської області по вулиці Кірова, № 29/19, на неприватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Кринківської сільської ради, представники третіх осіб - реєстраційної служби Глобинського РУЮ, відділу Держземагенства у Глобинському районі, Глобинської районної державної адміністрації, приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON], у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Відповідач позов визнав. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 12 вересня 2004 року помер [PERSON]. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом майна померлого була його мати [PERSON], яка постійно проживала зі спадкодавцем до дня його смерті в с. Великі Кринки Глобинського району, вул. Кірова, 29/19, що підтверджується довідкою № 1034/02-33 від 12.08.2015 року, виданою Кринківською сільською радою Глобинського району. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину сина. За життя [PERSON] не оформила своїх спадкових прав, а 22.12.2011 року померла. Інший спадкоємець першої черги спадкування за законом рідний брат померлого [PERSON] (позивач у справі) , спадщину брата в установленому законом порядку не приймав, про що свідчить відсутність заведеної спадкової справи та його відповідної заяви. Згідно дослідженої судом завіреної копії спадкової справи № 15/2012 рік, заведеної після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу [PERSON], єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, який в установлений строк прийняв спадщину, є син померлої [PERSON]. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Великі Кринки Глобинського району Полтавської області, по вул. Кірова, 29/19. Приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] постановою від 30 липня 2015 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця на будинок, який би посвідчував її право власності на нього. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А», убиральня літ. «Д» , колодязь питний літ. «К» побудовано в 1960 році, сарай літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», - у 1963 році, прибудову літ. «а» - у 1970 році, сарай літ. «б» - в 1972 році, огорожа №1 в 1975 році, сарай літ. «г», сарай літ. «Г» - в 1991 році. Відповідно до [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську [PERSON] депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сімї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Ці правові акти не пов»язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації, а лише - з фактом будівництва. Згідно записів в погосподарських книгах Кринківської сільської ради [PERSON] був зареєстрований в [INFO] і проживав у ньому до смерті. Разом з ним, за вказаною адресою, постійно проживала його мати [PERSON]. За [PERSON], останнім часом під № 687, значилося належне на праві власності нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: с. Великі Кринки Глобинського району Полтавської області по вул. Кірова, 29/19, на не приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час його створення, але не отримав правовстановлюючий документ на нього. Вирішення спору можливе лише в судовому порядку, оскільки правоздатність та дієздатність особи припиняється на час її смерті, тому провести реєстрацію права власності на житловий будинок за померлою [PERSON], яка прийняла спадщину після [PERSON] не можливо. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 11.08.2015 року № 496/02-04, житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», сарай літ. «б», сарай-літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «г», сарай літ. «Г», вбиральня літ. «Д», колодязь питний літ. «К», огорожа №1, які розташовані за адресою с. Великі Кринки Глобинського району Полтавської області по вул. Кірова, 29/19, збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч.3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Кірова, 29/19 в с. Великі Кринки Глобинського району Полтавської області, суд дійшов висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець за законом, який вчасно прийняв спадщину, має право на визнання за ним права власності на нерухоме майно, належне його матері. Інших спадкоємців померлої немає. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved