Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 лютого 2021 року звернулась до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона та відповідач є подружжям. Від даного шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони перебувають у шлюбі, позивач проживає разом з дитиною. Позивач зазначає, що вона є пенсіонером 3 групи інвалідності з дитинства та виховує ще старшу доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач у справі здоровий та працездатний, тому може сплачувати аліменти на рівні 1/2 частки, а саме 50% з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює в КП «Благоустрій» Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області на 0,5 ставки електриком та на 0,5 ставки слюсар-ремонтником з посадовим окладом 7906 гривень. З огляду на викладене, позивач просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 лютого 2021 року і до повноліття дитини. 15 квітня 2021 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, зазначив, що позовні вимоги вважає завищеними, проте, він не заперечує проти сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, але вважає, що цей розмір повинен бути на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач зауважує, що в обґрунтування стягнення аліментів на утримання дитини саме у розмірі 1/2 частини позивач наводить ті обставини, що вона є особою з інвалідністю 3 групи і що вона виховує неповнолітню дитину від першого шлюбу. Вказане твердження, на переконання відповідача, ніяким чином не може слугувати обґрунтуванням такого розміру аліментів (1/2 частини), бо позивач, маючи інвалідність, є особою працездатною, яка працює та отримує дохід, а також отримує пенсію. Крім того, на доньку від першого шлюбу вона також має право отримувати державну допомогу. До того ж, до позову не надано розрахунку необхідних витрат на дитину щомісяця, яка повинна ділитися порівну на кожного з батьків. Про місце, дату і час розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, але вони до суду не з`явилися і уповноважених представників не направили. У той же час, позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, без технічної фіксації, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав частково, а саме: у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви до повноліття дитини. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, часткове визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Так, судом у судовому засіданні із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 липня 2012 року виконавчим комітетом Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, встановлено, що батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . З копії довідки №1016, виданої виконавчим комітетом Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області 01 грудня 2020 року, встановлено, що [PERSON] проживає разом із доньками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . При цьому, дана довідка не містить відомостей про те, що відповідач проживає разом із ними. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як вбачається із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом також враховано, що відповідно ч.1 та ч.5 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Із позовної заяви і доданих до неї матеріалів судом встановлено, що позивач є пенсіонером по інвалідності 3 групи з дитинства, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 05 жовтня 2013 року Пенсійним фондом України, та копією довідки серії [NUMBER] від 09 жовтня 1992 року. Сторонами не оспорюється, що дитина перебуває на утриманні матері, відповідач у справі працездатний, за віком і станом здоров`я може сплачувати аліменти на утримання дитини, позовні вимоги визнав частково, аліменти сплачувати згоден на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу. Згідно копії довідки №09 від 04 лютого 2021 року, виданої КП «Благоустрій» Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, відповідач [PERSON] працює на підприємстві на 0,5 ставки електриком та на 0,5 ставки слюсарем-ремонтником з посадовим окладом 7906 гривень. Судом також враховано положення абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У свою чергу, позивач [PERSON] не надала суду відомостей про доходи, які вона отримує, жодним чином не обґрунтувала та не надала доказів, що можуть свідчити про її скрутне матеріальне становище, у зв`язку з чим вона просила суд стягнути аліменти у розмірі 1/2 частини на утримання неповнолітньої дитини. Окрім того, позивач просила, почати стягнення аліментів з 08 лютого 2021 року, в той час як вона звернулась до суду 09 лютого 2021 року. При цьому, суд не бере до уваги той факт, що позивач є інвалідом 3 групи та має на утриманні ще одну доньку, батьком якої відповідач не є, оскільки відповідач у справі відповідно до положень чинного СК України не має обов`язку утримувати дитину своєї дружини, якщо він не є батьком цієї дитини, а 3 група інвалідності надає можливість особі працювати. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 09 лютого 2021 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] включно. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави суд стягує 908 грн. 00 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial