Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] в червні 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в якому вказує, що відповідач в 2003 році надав дозвіл на користування його будинком [ADDRESS], який належить йому на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 29 жовтня 2001 року. З того часу відповідач не користувався будинком, а він, позивач, постійно ним користується, піклується про будинок, добросовісно, безперервно володіє ним, утримує його належним чином. Відповідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном - протягом 10 років, набуває право власності на це майно, яке набувається за рішенням суду. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. ЦК України набрав чинності 01 січня 2004 року, норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли 01 січня 2001 року, а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 01 січня 2011 року. Набувальна давність поширюються на випадки фактичного безперервного володіння чужим майном. Він користується та володіє будинком з 2003 року, тобто більше 10 років. 01 грудня 2012 року відповідач звернувся до позивача з проханням надати йому позику в розмірі 10000,00 грн., яку він повинен був повернути в січні 2013 року. На теперішній час відповідач гроші не повернув. У зв'язку з тим, що він, позивач, не є власником будинку, він не може отримати на нього технічний паспорт та оформити належним чином земельну ділянку. Просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на жилий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 600 кв. м., зайвина 39 кв. м., на якій розташовано один саманий, жилий будинок жилою площею 20,65 кв. м., позначений на плані літерою «А-1», і такі господарсько-побутові будівлі та споруди: літня кухня, позначена на плані літерою «Б-1», убиральня, позначена на плані літерою «В-1», № 1 огорожа, що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 29 жовтня 2001 року. Представник позивача - [PERSON] - в судове засідання не прибув, надавши заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не прибув, надавши заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 29 жовтня 2001 року належить жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 600 кв. м., зайвина 39 кв. м. (а.с.6). У 2003 році відповідач надав позивачу дозвіл на користування вищевказаним будинком. З розписки, складеної 01.12.2012 року [PERSON], вбачається, що відповідач позичив у [PERSON] гроші в сумі 10000,00 грн., які зобов'язався повернути до січня 2013 року, а у випадку порушення вказаного зобов'язання - зобов'язався передати йому будинок з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що до теперішнього часу відповідач грошові кошти в сумі 10000,00 грн. позивачу не повернув. Відповідно до ч.1 ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 цієї ж статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, враховуючи, що позивач добросовісно і безперервно понад десяти років володіє належним відповідачу будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS], користується будинком, утримує його, що не спростовано відповідачем, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме: визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 600 кв. м., що належить [PERSON]

Outcome: approved