Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , [INFO] , яка мешкає в [ADDRESS] , звернулась 16 серпня 2018 року в суду з цим позовом до відповідача, та уточнивши позовні вимоги просила ухвалити рішення суду яким стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь неустойку (пеню) за виниклу з вини відповідача заборгованість по сплаті аліментів на неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] - в сумі 12579,33грн . Підставою цьому зазначала те, що відповідно до дублікату виконавчого листа №505/3083/13-ц липня 2013 року відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видій його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, відповідач рішення суду не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого станом на 01.07.2018 року виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 35914,99 грн., що є підставою для стягнення з відповідача пені, яка нею розрахована за період з 06.11.2012 року по 01.07.2018 рік в сумі 12579,33грн. Представник позивача адвокат Івасишин В. П . в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надав заяву в якій позов підтримав та просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги щодо стягнення пені від суми несплачених аліментів в сумі 12579,33 грн. визнав у повному обсязі, просив розгляд справи здійснити у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши відсутність підстав передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи по суті, враховуючи визнання відповідачем позову, дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступні для того законні підстави. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 07 листопада 2012 року рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області по справі №1516/4324/2012 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видій його доходів, до досягнення повноліття донькою [PERSON] , тобто до [INFO] , але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 16.07.2018 року, виданого головним державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області загальна заборгованість по сплаті аліментів за період з 06.11.2012 року по 01.07.2018 року становить 35914,99 грн. Відповідно до заявлених позивачем позовних вимог, сума пені за період прострочення з 06.11.2012 року по 01.07.2018 року становить 12579,33 грн. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Zp=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: Zp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Позивачем було здійснено розрахунку пені де вона просить стягнути пеню у розмірі 12579,33 грн., що не перевищує 100 відсотків заборгованості. Проведений судом розрахунок розміру пені за прострочення відповідачем сплати аліментів перевищує розмір пені, який просить стягнути позивач. Однак враховуючи положення ст. 13 ЦПК щодо розгляду справи в межах заявлених позивачем вимог та вимоги ст. 196 СК України, щодо того, що розмір пені не може бути більше 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір пені є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Заперечень щодо визначеного розміру пені відповідач суду не надав, а навпаки погодився із зазначеним розміром пені. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача у заявленому неї розмірі. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 704,80 грн.

Outcome: approved