Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач 19 липня 2017 року звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, щосімейне життя між сторонами через деякий час після укладення шлюбу погіршилося. Між подружжям почали виникати непорозуміння та сварки і відчуження. Відповідач не підтримував дружину у вихованні їх спільної дитини [PERSON], [INFO]. З початку 2015 року сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Наразі шлюб існує формально. Ухвалою суду від 27 липня 2017 року провадження по справі відкрито. Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач в судове засідання не з?явилась, надала заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити оскільки з травня 2017 року та по теперішній час шлюбні стосунки не підтримують, закінчити розгляд справи за своєї відсутності. Відповідач в судове засідання не з?явився, надав заяву, якою позов [PERSON] визнав, надав згоду на розірвання шлюбу, підтвердивши, що сім?я розпалась, а примирення не можливо з травня 2017 року та по теперішній час шлюбні стосунки не підтримують. Дитина залишаються мешкати з матір?ю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21вересня 2007 року, про що свідчить актовий запис №1564,зроблений міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції(свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER]). В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, стороні з травня 2017 року та по теперішній час шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору та спору щодо проживання дітейне існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідачне заперечуєпроти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб обох з подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved