Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , [INFO] звернувся з позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , в якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки з розташованим на ній жилим будинком, яка складається з господарських споруд та побудовами, загальною площею 149.50 кв.м., в тому числі жилою площею 90.60 кв.м. серії НОН 374428 від 05.03.2020 року належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В зазначеному будинку разом з ним зареєстрована відповідач - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації фактично не проживає з 06.04.2014 року по теперішній час. На даний час позивачу не відомо місцезнаходження відповідача. В вищезазначеному будинку за особу, яка не мешкає за місцем своєї реєстрації, позивач не має можливості сплачувати всі комунальні платежі, відповідач не приїжджає та не приймає ніякої участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг. У зв`язку з тим, що [PERSON] , [INFO] тривалий час не мешкає у зазначеному будинку, позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в порядку ст. 391 ЦК України, оскільки остання не є членом його родини. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового приміщення, а саме будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком від 05.03.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Пигідою С.І. (а.с.7-9). Відповідно до довідки виданої 12.05.2020 року Головою квартального комітету №7» мікрорайону «Центральний» [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з 05.03.2020 року (а.с.13). Згідно з актом про не проживання від 12.05.2020 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , фактично з 2014 року по теперішній час не проживає (а.с.14). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 218715031 від 03.08.2020 року [PERSON] є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.33-34). Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , необхідно визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки реєстрація відповідача в у спірному житловому приміщенні не відповідає волевиявленню позивача і позбавляє останнього повною мірою реалізувати право на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, тож позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved