Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

позивач [PERSON] акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»\~\~в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до\~\~[PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що між позивачем та відповідачем, укладено договір № 26251500149845/02-ДК від 14 березня 2012 року, про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною схемою. 11 січня 2013 року на підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи з відповідачем укладено Додатковий договір №1 до договору, відповідно до п. 1.1.4 якого [PERSON] відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 13\~000 гривень зі сплатою 24 % річних за користування кредитом. Відповідно до п. 3.3 Договору відповідач зобовязалась щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. Банком всі зобовязання за Договором були виконані належним чином. Проте позивач стверджує, що відповідач належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 10.10.2017 року становить 24292,38 гривень, та включає в себе заборгованість за основним боргом 12994,18 гривень; заборгованість за нарахованими відсотками 5021,22 гривень.; інфляційне збільшення заборгованості 5285,15 гривень та 3% річних від простроченої суми 991,83 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 24292,38 гривень. та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 гривень. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 січня 2018 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по справі на 09.00 годину 20 лютого 2018 року. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2018 року розгляд справи в судовому засіданні відкладено до 09.00 години 19 березня 2018 року у зв'язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача. У відкрите судове засідання представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України»\~\~ [PERSON] не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, та про підтримання позову в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в порядку ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в судове засідання 19.03.2018 року не зявилась про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі частини 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач не зявилась без поважних причин. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14 березня 2012 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір № 226251500149845/02-ДК про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною схемою. 11 січня 2013 року на підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи з відповідачем було укладено додатковий договір № 1 до договору, відповідно до умов якого останній було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 13000 грн. зі сплатою 24% річних за користування кредитом, що закріплено в п. 1.1.4 Додаткового договору № 1. Відповідно до п. 3.3 Договору, [PERSON] зобов'язалась щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. В результаті порушення відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань зі сплати кредиту станом на 10.10.2017 року виникла заборгованість по кредиту перед позивачем: заборгованість за основним боргом 12994,18 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 5021,22 грн.; інфляційне збільшення заборгованості 5285,15 грн.; 3% річних від простроченої суми 991,83 грн., в загальній сумі 24292,38 грн. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. За кредитним договором (ст. 1054 ЦК України) банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов'язань з повернення кредиту та сплати процентів за його використання в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів. Згідно\~ст. 610 ЦК України\~ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст. 552, ч.2 ст. 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати нараховані на прострочену суму боргу (тіла кредиту) та прострочених процентів та 3% річних за простроченим кредитом та простроченими процентами, надавши відповідний розрахунок (а.с.15-18). Наданий розрахунок (а.с.15-18) суд вважає правильним. Зважаючи на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 24292,38 грн., яка складається з: 12994,18 грн. основного боргу; 5021,22 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту; 5285,15 грн. інфляційних витрат від прострочених сум заборгованості; 991,83 грн. 3% річних від прострочених сум заборгованості. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved