Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач 28.04.2017 р. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив суд постановити рішення, яким в рахунок погашення кредитних зобов'язань звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль «Toyota» модель - Avensis, номер шасі (кузову, рами) [NUMBER], 2004 р. випуску, колір чорний, державний номерний знак [NUMBER] шляхом передачі його у власність [PERSON] з правом проводити всі необхідні реєстраційні дії щодо даного транспортного засобу дії в органах ДАІ МВС України, вилучити у [PERSON] або інших осіб транспортний засіб (предмет застави) автомобіль «Toyota» модель -Avensis, номер шасі (кузову, рами) [NUMBER], 2004 р. випуску, колір чорний, державний номерний знак [NUMBER], ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (серії [NUMBER] видане МРЕВ-5 м.Київ 21 травня 2005 р.)та передати його в управління [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що він - [PERSON] є свекром відповідачки, в травні 2005 р. [PERSON] вирішила придбати автомобіль, тому 23.05.20105 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №13-409/05-2005 відповідно до якого відповідач отримала в платне строкове користування грошові кошти в сумі 26471 доларів США для придбання автомобіля « Toyota» модель -Avensis, номер шасі (кузову, рами) [NUMBER], 2004 р. випуску. На забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір застави транспортного засобу №13-409/05-2005 від 23 травня 20505 р. щодо застави транспортного засобу автомобіля «Toyota» модель -Avensis, номер шасі (кузову, рами) [NUMBER], 2004 р. випуску. Також вказаний кредитний договір забезпечений порукою [PERSON] В подальшому 20 квітня 2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу №05/12 за яким право вимоги банку по сплаті кредиту за даним кредитним договором у банку було викуплено вказаною фінансовою установою. 23 квітня 2013 р. між ТОВ «Кредекс Фінанс» та [PERSON] було укладено договір №23-04/2013 про відступлення права вимоги у відповідності до умов якого до [PERSON] як до цессіонарія перейшло право вимоги за кредитним договором №13-409/05-2005 від 23.05.2005 р. на суму 127031 грн. 41 коп. Автомобіль залишився в користуванні відповідача. Однак, відповідач взятих на себе боргових зобов'язань не виконала, станом на 28.04.2017 р. за курсом НБУ становить 198000 грн. Враховуючи наведене просив заявлені вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, вказувала на те, що позивачем в позовній заяві вказано всі обставини які відповідають дійсним обставинам справи. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Встановлено, що 23.05.20105 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №13-409/05-2005 відповідно до якого відповідач отримала в платне строкове користування грошові кошти в сумі 26471 доларів США для придбання автомобіля «Toyota» модель -Avensis, номер шасі (кузову, рами) [NUMBER], 2004 р. випуску. На забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір застави транспортного засобу №13-409/05-2005 від 23 травня 20505 р. щодо застави транспортного засобу автомобіля « Toyota» модель -Avensis, номер шасі (кузову, рами) [NUMBER], 2004 р. випуску. Також вказаний кредитний договір забезпечений порукою [PERSON] В подальшому 20 квітня 2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу №05/12 за яким право вимоги банку по сплаті кредиту за даним кредитним договором у банку було викуплено вказаною фінансовою установою. 23 квітня 2013 р. між ТОВ «Кредекс Фінанс» та [PERSON] було укладено договір №23-04/2013 про відступлення права вимоги у відповідності до умов якого до [PERSON] як до цессіонарія перейшло право вимоги за кредитним договором №13-409/05-2005 від 23.05.2005 р. на суму 127031 грн. 41 коп. Автомобіль залишився в користуванні відповідача. Однак, відповідач взятих на себе боргових зобов'язань не виконала, станом на 28.04.2017 р. за курсом НБУ становить 198000 грн. Враховуючи викладене вище, невиконання відповідачем умов укладеного з позивачем, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. Відповідно до ст.589 ЦК України, разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Outcome: approved