Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], яка є інвалідом 3 групи, звернулась 22.12.2015 року в суд з цим позовом, вказуючи, що їй на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2005 року на праві приватної власності належить житловий будинок [NUMBER], розташований за адресою [ADDRESS]. В даному житловому будинку з 15.02.2006 року є зареєстрований її брат [PERSON]. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] - не мешкає з лютого 2006 року. Отримання рішення суду для зняття відповідача з реєстрації у відповідності й необхідне для оформлення субсидій та реалізації права на розпорядження будинком. Просила визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування жилим будинком [NUMBER] по [ADDRESS]. В ході судового розгляду справи позивач на позові наполягала. Додатково пояснювала, що брат ніколи не проживав у цьому будинку, а його реєстрація необхідна була для оформлення ним на роботу. В літку 2015 року він мав самостійно знятись з реєстрації, але цього не зробив. Де він точно проживає їй не відомо, оскільки постійного житла і сім'ї у брата не має. Вона планує в подальшому продати цей будинок, однак прописка брата заважає їй у цьому. Тому змушена звернутись в суд з цим позовом. Відповідач [PERSON], [INFO], який зареєстрований на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS], в судове засідання на виклик суду не з'явився. Сповіщався за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.5 ст.74 ЦПК України. Іншими даними про місце перебування чи роботи відповідача у суд не володіє. Тому згідно абзацу 2 ч. 5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У звязку із відсутністю у судовому засіданні відповідача та за згоди позивача справу розглянуто у її відсутність в порядку заочного провадження. Вислухавши позивача, покази свідка та дослідивши доказами обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 71 ЖК Української РСР встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Положення ЖК Української РСР щодо порядку та умов визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням додатково роз'яснені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 р. №2 «Про деякі питання, що виникли з практики застосування судами Житлового кодексу України». Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 72 ЖК УРСР дозволяє суду визнавати особу, такою, що втратила право на користування житловою площею. Обставини справи своїми показами підтвердила сама позивач [PERSON], яка на її прохання була допитана судом у якості свідка у цій справі. Також ці обставини підтверджується довідкою виданою Бочманівською сільською радою Котовського району Одеської області від 23.11.2015 року №633 згідно якою відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS], але не проживає. Згідно ч.І ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч. 1 ст.7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, оскільки відповідач не проживає в зазначеному будинку з 2006 року, не сплачує комунальні послуги, не несе витрат по його утриманню та не перебуває у договірних відносинах з позивачем щодо права користування цим будинком, тому вважається таким, що втратив право користування ним. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою знаходження будинку позивача є формальною, без наміру фактичного проживання на цій жилплощі та перешкоджає власнику цього будинку у реалізації ним свого права власності. Питання розподілу судових витрат між сторонами у справі судом не вирішується, оскільки таких вимог вони не заявляли.

Outcome: approved