overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач 24 липня 2015 року звернулася до Малинського районного суду з позовом до відповідача. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно. В судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Зазначила в позовній заяві, що дитина перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, але, будучи працездатним має реальну можливість допомагати. Відповідач офіційно не працевлаштований. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, заперечень по суті позову не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Копією свідоцтва про народження [PERSON] підтверджується, що її батьком є відповідач. ( а.с. 7 ). Дитина проживає з позивачем. ( а.с. 8). При визначені розміру аліментів суд приймає до уваги положення статті 182 Сімейного Кодексу України де зазначено , що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення , а також , що в будь - якому випадку мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливі заробітки, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі є обґрунтованими. Також суд погоджується і з розміром аліментів, які просить позивач стягнути з відповідача - 600 грн. Будь - яких обставин, що перешкоджали б відповідачу сплачувати аліменти на утримання дитини в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі місячного стягнення підлягає негайному виконанню. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач 24 липня 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що відносини в шлюбі не склались через різні погляди на життя та несумісність характерів. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про визнання позову. Таким чином, вислухавши позивача, вивчивши заяву відповідача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 лютого 1998 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей, білякову [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] року народження, [PERSON], [INFO]. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Атмосфера в сім'ї склалася така, що призвела до повного відчуження, внаслідок чого шлюбно-сімейні відносини припинилися. Спору про поділ спільного майна подружжя немає. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач 24 липня 2015 року звернулася з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що вона є спадкоємцем за законом після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO]. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернулася в силу того, що проживає за межами Одеської області. Ці причини вважає поважними в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено, що [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області 10 жовтня 2014 року). Позивач є спадкоємцем за законом як дочка померлого (свідоцтво про народження [NUMBER], видане 20 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області, згідно якого батьком народженої [INFO] [PERSON] є [PERSON]; свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 23 червня 1993 року Вінницьким міськвідділом ЗАГС, згідно якого, після реєстрації шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище «[PERSON]»). Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Староміським РВ УДМС України у Вінницькій області 30 липня 2104 року, [PERSON] зареєстрована і проживає в [ADDRESS]. Відтак, ті обставини, що позивач проживає за межами Одеської області, суд визнає поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач 24 липня 2018 року звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області з вимогами до відповідача. Розпорядженням голови Радомишльського районного суду від 21 серпня 2018 року справу передано в порядку статті 31 ЦПК України до розгляду Малинським районним судом. В судове засідання позивач не зявився, направив уточнену заяву в якій вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити. Зазначив, що 19 грудня 2001 року померла його матір [PERSON]. При життя матір мала право на земельну частку ( пай) на території Раковицької сільської ради Радомишльського району площею 4,97 га. \~ \~ \~ \~Представник Радомишльської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, з позовом згоден. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~ Судом встановлено, що 19 грудня 2001 року померла [PERSON], яка була матірю позивача по справі. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 8), копію свідоцтва про народження позивача ( а.с. 7) Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0213181 від 25 березня 1997 року підтверджується , що [PERSON] мало право на земельну частку ( пай) на території Раковицької сільської ради Радомишльського району площею 4,97 га. ( а.с.11). Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2009 року встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] ( а.с.13). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування », право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону . З врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач 24 липня 2019 року звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона з 14 жовтня 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружнє життя припинилося з вересня 2014 року. Просить суд розірвати їх шлюб та залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27 серпня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, у судове засідання не з`явились. Надали суду заяви, в яких позивач підтримав позовні вимоги та відповідач визнав позовні вимоги, просили розглядати справу без їх участі. Відповідно до ст. 199 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити у підготовчому засіданні рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 14 жовтня 2006 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, сторони перебувають з 14 жовтня 2006 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №1458. Подружжя є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 липня 2009 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області. Суд, на підставі ст. 112 СК України, бере до уваги фактичні взаємини подружжя, те, що шлюбні відносини припинились з вересня 2014 року, та обидві сторони бажають розірвати шлюб, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Що стосується позовних вимог про залишення прізвища « [PERSON] », суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач 24 липня 2020 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1992 року. Неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося, з червня 2019 разом не проживають, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідачки і ухвалює заочне рішення. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про укладення шлюбу, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 листопада 1992 року, актовий запис №9. Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом з червня 2019 року, подружні відносини остаточно припинені і більше не відновлялись, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання позивача відновлювати подружні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач 24 листопада 2014 року звернулась до суду з вимогами до відповідача. В судове засідання позивач не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі , позов підтримує повністю. Зазначила , що [INFO] померла її баба [PERSON] , яка при життя склала заповіт на користь позивача на все належне їй майно в тому числі і спірний житловий будинок. Отримати спадщину на житловий будинок після смерті баби, позивач не в змозі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, з позовом згоден повністю. Дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка була бабою позивача по справі. ( арк.с. 11). При життя, 24 вересня 1998 року, [PERSON] склала заповіт на користь своєї внучки [PERSON], яким заповідав позивачу все належне їй майно, в тому числі і житловий будинок, що знаходиться в с. Жовтневе. ( арк..с.14). Довідкою виконавчого комітету Головківської сільської ради від 16 жовтня 2014 року № 1037, підтверджується, що на підставі записів по погосподарським книгам за адресою: [ADDRESS] рахується будинок в яком була зареєстрована та постійно проживала [PERSON] ( арк.с. 9) Згідно виписок з погосподарських книг виконавчого комітету Головківської сільської ради за 1991-1995 роки встановлено, що рахується господарство [PERSON],зазначено житловий будинок 1948 року побудови, земельна ділянка 0,50 га. ( арк.с. 7). 04 серпня 2014 року на замовлення позивача Малинським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. Рік побудови - 1962. ( арк.с. 17). Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування », свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачем надано суду копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19 серпня 2014 року. ( арк.с. 4). Отже, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок , свідчить про втрату позивачем умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин, коли достовірно встановлено, що спірний будинок побудовано у 1962 році, інші спадкоємці відсутні, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач, 24 листопада 2014 року, звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що від шлюбу з відповідачем народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею. Відповідач ухиляється від утримання дитини. Коштів не сплачує. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] народилася [INFO]. Дослідивши вимоги позивачки та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Таким чином, відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, проте свій обов'язок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, згідно ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Отже, суд констатує, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню з урахуванням вимог закону. На підставі ст. ст. 180, 181 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач 24 листопада 2015 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з жовтня 2015 року, причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що у подружжя протилежні погляди на щлюб та сім'ю. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає, справу просить розглядати у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, при причини своєї неявки суду не повідомила. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за можливе позов задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.11.1998 року /а.с.6/, від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стали протилежні погляди на щлюб та сім'ю. Як слідує із заяви позивача, сімейно-шлюбні відносини припинені з жовтня 2015 року. Спору про поділ майна подружжя між сторонами немає. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved