Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 вересня 2017 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 09 липня 2010 року помер її батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 4,690 га, яка розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначену спадкову земельну ділянку, після смерті [PERSON], який помер 09 липня 2010 року. Представник позивача подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просила суд розглядати справу без її участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. По справі встановлено, що 09 липня 2010 року помер [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 205898 (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 4,690 га, яка складається із земельної ділянки площею 4,388 га та земельної ділянки площею 0,302 га, що в сукупності становлять земельну ділянку площею 4,690 га, з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 322419 (а.с.12). Позивач [PERSON], [INFO], є дочкою померлого, що стверджено свідоцтвом про народження серії І-ОК № 362905 (а.с.10). Відповідач [PERSON], [INFO], є матірю позивача та дружиною померлого [PERSON], що стверджено свідоцтвом про одруження серії ІАБ № 390810 (а.с.9). Держаний нотаріус [PERSON] надала спадкову справу після померлого 09 липня 2010 року [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на спадкову земельну ділянку не видавалось. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у звязку з тим, що державний акт на спадкову земельну ділянку було втрачено (а.с.15), що стверджено відмовою державного нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку, тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved