Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 червня 2019 року пред`явила позов до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування свої позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 22 лютого 2019 року, за її позовом стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 28382 грн. 18 коп. В частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 04.04.2019 року. 17.05.2019 року на її рахунок були зараховані кошти за рішенням суду у сумі 28 382 грн. 18 коп. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 липня 2017 року(наступний день після звільнення) по 17 травня 2019 року(день фактичного розрахунку) у розмірі 169 684,88 грн., яка визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви. Представник відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду відповідно до ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на інтернет-порталі «Судова влада». Надав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що не погоджується з позовними вимогами та вважає, що відсутня вина відповідача у нездійсненні виплат на користь позивача, оскільки це є наслідком злочинних дій третіх осіб, що підтверджується Науково-правовим висновком Торгово - промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року, в тому числі і про наявність після 20.03.2017 року обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання ПАТ «Укрзалізниця» своїх обов`язків перед позивачем. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і приходить до наступних висновків. Статтею 43 Конституція України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що згідно трудової книжки серія [NUMBER] , [PERSON] 17.02.1984 року було прийнято на посаду інженера мостовипробувальної станції служби колії ДП «Донецька залізниця». 02.08.2016 року [PERSON] переведено до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на посаду провідного інженеру сектору ремонту та механізації відділу колійного господарства. 17.07.2017 року [PERSON] звільнено з займаної посади у зв`язку зі скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП на підставі наказу №11194/ДН-ос від 14.07.2017 рок/арк. справи 14-18/. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 22 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 04 квітня 2019 року, позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 28382 грн. 18 коп. В частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено/арк. справи 25-30/. 17 травня 2019 року на картковий рахунок [PERSON] , від Ворошиловського РВ УМВС надійшло 28 368,22 грн./арк. справи 32/. Звертаючись до суду з даним позовом позивач ставить питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 18 липня 2017 року(наступний день після звільнення) по 17 травня 2019 року(день фактичного розрахунку). Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі статтями 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до статті 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника. Обов`язок по виплаті заробітної плати робітнику несе роботодавець. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 938 від 31.10.2018 року назву юридичної особи Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» перейменовано на Акціонерне товариство «Українська залізниця». Відповідно до постанов Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та № 252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Донецьк Донецької області визнано тимчасово окупованою територією України. Висновком Торгово-Промислової палати України щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 16 січня 2018 року встановлено, що втрата контролю і доступу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Донецьк, вул.Артема, 68 та Луганська область, м.Луганськ, вул..Кірова, б.44 , у тому числі до: трудових книжок працівників; оригіналів наказів; особових справ працівників; посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» та з 12 квітня 2017 року щодо структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень», коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями позбавило можливості ПАТ «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, виконати зобов`язання перед вивільненими працівниками згідно з статтями 47, 83, 115, 116 КЗпП України, а саме кожному звільненому працівнику структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» і «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок. Унеможливлення виконання ПАТ «Українська залізниця» обов`язків передбачених законодавством України про працю, а саме: статей 47, 83, 115 і 116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області та міста Луганська Луганської області, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язальної сторони за трудовим договором, якою за цим висновком є Акціонерне товариство «Українська залізниця». Отже, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням вимог статей 12, 81 ЦПК України, суд дійшов висновку, що у трудових правовідносинах між позивачем та відповідачем, з 20 березня 2017 року виникли обставини, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, та у період існування яких останній об`єктивно, з незалежних від нього причин був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, у тому числі щодо позивача, а тому суд дійшов висновку про відсутність вини Акціонерного товариства «Українська залізниця» у несвоєчасній виплаті заробітної плати. В цій частині суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24 жовтня 2019 року у справі №266/4637/18. За викладених вище обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 169 684,88 грн. задоволенню не підлягають. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: dismissed