Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач 25.04.2016 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 350 гривень на особовий рахунок дитини до досягнення нею повноліття. З позовної заяви вбачається, що [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини вказані зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Сім'я [PERSON] перебуває під контролем служби у справах дітей з лютого 2015 року. За цей час позивач постійно змінювала місце проживання, постійного житла не має. [PERSON] має ще двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які на даний момент проживають разом з родичами у с. Шевченкове. Позивач звернулась до служби у справах дітей Кілійської районної державної адміністрації з проханням тимчасово влаштувати її малолітнього сина [PERSON] до будинку дитини у зв'язку з відсутністю постійного місця проживання, а також тяжким матеріальним становищем. [PERSON], [INFO] року був влаштований до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини терміном на шість місяців на повне державне забезпечення. Після закінчення терміну перебування дитини в спеціалізовано му закладі [PERSON] було запрошено до райдержадміністрації для з'ясування її намірів щодо подальшої долі сина. Мати повідомила, що поки забрати сина додому вона не може, оскільки планує знайти житло у м. Кілія, створити там належні умови для проживання дитини, а вже потім забрати сина до дому. Позивач написала заяву про продовження строку перебування [PERSON] у спеціалізованому будинку дитини ще на шість місяців. До теперішнього часу [PERSON] не вжила жодних заходів для повернення дитини додому. На запрошення до служби у справах дітей для вирішення питання про подальшу долю дитини вона не з'являється. За весь час перебування [PERSON] в будинку дитини позивач жодного разу не відвідала свого сина, не цікавилась станом його здоров'я, тобто фактично самоусунулась від його виховання а також утримання. [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, вона ніде не працює, проживає в будинку свого співмешканця. Відповідач, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, за викликом суду в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за її відсутності - суду не надала. Згідно ст. 224 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представники позивача [PERSON], [PERSON], належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, однак надали заяви, відповідно до яких позов підтримують у повному обсязі, просять розглянути справу за їх відсутності, у разі неявки в судове засідання відповідача проти винесення заочного рішення не заперечують. На підставі письмових заяв представників позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та наявні докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 29.08.2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області. Відповідно до вищезазначеного свідоцтва батьком [PERSON] є [PERSON], відомості про якого записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області № 100 від 18.03.2015 року за заявою матері [PERSON] було влаштовано до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини терміном на шість місяців на повне державне забезпечення так, як мати ніде не працює, проживає у третіх осіб, не має самостійного права користування житлом, на її утриманні знаходиться ще одна малолітня дитина, умов для проживання та утримання дитини на даний момент немає, в сім'ї тяжке матеріальне становище. Розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації Одеської області № 321 від 22.09.2015 року за заявою матері було продовжено перебування малолітнього [PERSON] в Ізмаїльському спеціалізованому будинку дитини на повному державному забезпеченні через те, що умови для проживання та утримання дитини не покращилися. З довідки-попередження від 10.03.2015 року вбачається, що [PERSON] була належним чином сповіщена про перебування її сина в Ізмаїльському спеціалізованому будинку дитини та попереджена про відповідальність за ухилення від утримання та виховання дитини. Відповідно до акту про результати відвідування та піклування дитиною № 02/26-57 від 15.11.2016 року було встановлено, що малолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на повному державному забезпеченні в Будинку дитини з 08.04.2015 року мати не провідувала, не цікавилась станом здоров'я, його розвитком, вихованням та утриманням, тобто фактично самоусунулась від його виховання та утримання. З характеристики на [PERSON], [INFO], виданої головою Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, вона проживає на території села Новомиколаївка Кілійського району з 2015 року. За цей час [PERSON] зарекомендувала себе з недоброї сторони, ніде не працює, спів мешкає з гр.. [PERSON], двоє її старших дітей проживають разом з їх батьком в с. Шевченкове. З актів обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 02.02.2015 року, 17.02.2015 року, 06.03.2015 року, 06.04.2015 року було встановлено, що за адресою проживання відповідача [PERSON] не було створено належних умов для проживання малолітньої дитини, адже там незадовільні санітарно-побутові умови. З протоколів бесід від 17.09.2015 року, від 14.11.2016 року вбачається, що представниками ССДРДА неодноразово проводились профілактичні бесіди з [PERSON] з приводу невиконання нею своїх батьківських обов'язків стосовно її сина. Головою Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області винесено висновок № 109 від 11.04.2016 року про доцільність позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В п. 2 ч. 1 ст. 164 СК встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Фактичні обставини справи свідчать про те, що відповідач, яка є матір'ю малолітньої дитини, фактично самоусунулась від належного утримання та виховання дитини і не бажає змінити своє ставлення до його виховання, незважаючи на неодноразові бесіди стосовно необхідності змінити відношення до виховання, а також повернення дитини зі спеціалізованого державного закладу. У зв'язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов'язками та, відповідно, про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні її малолітнього сина. В частині стягнення аліментів на утримання дитини, позовні вимоги задоволенню не підлягають в зв'язку з відсутністю стягувача, на чию користь будуть стягуватись з відповідача присуджені суми аліментів, а також не зазначено особовий рахунок дитини, на який підлягають стягненню аліменти.

Outcome: partial