Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач 29.07.2015 року звернувся до суду із позовом до виконавчого комітету Маріупольської міської ради, третя особа комунальне комерційне підприємство «Керуюча Компанія «Західна», про визнання права користування жилим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що його дід [PERSON] на підставі ордеру отримав у 1976 році квартиру № 94 у б. 291 по б-ру Шевченко у м.Маріуполі, у якій були прописані дід, баба [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON], та сам позивач. У 1995 році позивач разом із матірю був знятий з реєстрації у спірній квартирі. У 2003 році померла його баба, а у 2006 році помер дід. Після чого позивач став проживати у спірній квартирі разом із батьком, займався домашнім господарством, сплачував комуналні рахунки, допомогав батьку, тобто виконував обовязки члена сімї наймача квартири. У 2015 році також помер і батько позивача, якого позивач поховав за власні кошти та з того часу по цей час продовжує проживати у квартирі та утримувати її у належному стані, тому просив визнати за ним право користування зазначеною квартирою. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Позивач надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Зазначив, що був зареєстрований у квартирі, у 1995 році батьки розлучилися, він був неповнолітньою дитиною та мати його зареєструвала за своєю адресою у Іллічивськорму районі м.Маріуполя. З 2002 року після закінчення навчання позивач переїхав до батька та проживав разом із ним та дідом і бабою. Разом із батьком вів сумісне господарство, батько хворів, він доглядав за ним, виконував усі обовязки по господарству, сплачував комунальні послуги, коли батько помер поховав його. Вважає, що він є членом сімї наймача , просив визнати за ним право користування квартирою. Представник відповідача виконавчого комітету Маріупольської міської ради [PERSON] у судове засідання не зявився , просив розглянути справу за відсутністю представника. Представник третьої особи ККП «Керуюча Компанія «Західна» в судове засідання не зявився , надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засідання надали пояснення, що вони є сусідами позивача, проживають разом із ним у одному підїзді у будинку № 291 по б-ру Шевченко у м.Маріуполі, добре знали сімю позивача. Позивач проживав разом із батьками у спірній квартирі, потім переїхав до матері, а з 2002 року знову повернувся до батька, сплачує комунальні послуги, допомогав батьку, оскільки той хворів, працює. Зазначили, що позивач постійно проживає у спірній квартрі вже понад десять років. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ордеру на квартиру № 94 у б. 291 по б-ру Шевченко у м.Маріуполі № [NUMBER] від 10.05.1976 року виданого [PERSON], останньому була надана квартира для сімї у складі дружини [PERSON] та сина [PERSON] Згідно довідки від 03.04.2015 року , виданої [PERSON], у квартирі № 94 у б. 291 по б-ру Шевченко у м.Маріуполі був зареєстрований його батько [PERSON] по день смерті до 12.03.2015 року. З особистого рахунку вбачається, що у зазначеній квартирі були зареєстровані [PERSON] - дід позивача, [PERSON] - баба позивача, [PERSON] батько позивача, [PERSON] - мати позивача, та сам позивач з 23.12.1987 року по 16.06.1995 рік. Відповідно свідоцтва про народження [PERSON], який народився 09.11.1987 року, батьком зазначено [PERSON] За свідоцтвом про народження [PERSON] - батька позивача, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер 12.03.2015 року відповідно до свідоцтва про смерть серія І-НО № 898870, виданого 13.03.2015 року. [PERSON] померла 21.02.2003 року та [PERSON] помер 03.08.2006 року вдповідно до свідоцтв про смерть. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що передбачено ст.1 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2002 року проживав разом із батьком та дідом і бабою у квартирі № 94 у б. 291 по б-ру Шевченко у м.Маріуполі з дозволу наймача квартири. Суду не надано доказів, що наймачі квартири заперечували проти вселення позивача у квартиру. Крім того суд враховує, що у 2002 році позивач був у віці 15 років, тобто був неповнолітньою дитиною. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Оскільки спірна квартира відноситься до державного житлового фонду, то до правовідносин, які виникли між сторонами слід застосовувати вимоги ЖК УРСР, які передбачають право користування житловим приміщенням у державному житловому фонді. Частиною другою ст. 64 ЖК УРСР передбачено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно до ч. 1 ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. За ч.2 ст. 65 ЖК УРСР особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Отже, встановлено, що позивач з 2002 року набув права користування квартирою 94 у б. 291 по б-ру Шевченко у м.Маріуполі, оскільки вселилися в квартиру неповнолітньою дитиниою, як член сім'ї наймача і за його згодою. Вимогами ст. 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Проаналізувавши наведені норми законодавства та докази по справі суд приходить до висновку, що позивач набув права користування у спірній квартирі та його позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved