Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] 15.12.2020 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви від 29.12.2020 року просила поновити її на роботі на посаді головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця». В обґрунтування позову зазначила, що з 27.04.2010 року згідно з наказом начальника регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» № 6/ос від 27.04.2010 року, вона працювала на посаді головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця». Наказом № 174/Н-ос від 10.11.2020 року її звільнено з посади головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п.6 ст.36 КЗпП України. Вважає, що звільнення проведено з порушеннями процедури, оскільки згідно до наказу від 15.12.2017 року №141/Н-в-т «Про надання відпустки для догляду за дити\-ною віком до 3-х років» з 15.12.2017 року по 08.09.2020 року позивач знаходилася у відпустці у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років. 09 вересня 2020 року після досягнення дитиною 3-х років позивач вийшла на роботу та звернулася до адміністрації регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українска залізниця», представник якої надала їй для ознайомлення письмове попередження від 09.09.2020 року про ско\-рочення посади, у якому зокрема було зазначено, що відповідно до наказу директора регіональної філії «Донецька залізниця» Бугайова С.В. від 30.09.2019 року №469-Н «Про деякі питання діяль\-ності регіональної філії «Донецька залізниця» AT «Укрзалізниця» з 01.01.2020 року посада, яку займає позивач, скорочена. З метою працевлаштування було запропоновано переведення позивача на посаду економіста 1 категорії фінансово-економічного відділу служби вагонного господарства (на час відпустки по до\-гляду за дитиною основного працівника з окладом 8475 грн.), а також вакансії, які є у наявності на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця», згідно переліку на 24 аркушах(за умови дотримання вимог Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників та інших локальних нормативних документів AT «Укрзалізниця»). У разі відмови від переведення на запропоновану посаду позивача буде звільнено по п.1 ст. 40 КЗпП України 09.11.2020 року. 3 попередженням позивач була ознайомлена 09.09.2020 року. 18 вересня 2020 року позивача було ознайомлено з наказом №701-НЗІ заступника директора вико\-навчого регіональної філії з інфраструктури «Про встановлення простою» [PERSON] у зв`язку з установленням карантину відповідно до постанови КМУ від 22.07.2020року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а також у зв`язку з відсутністю функціональних обов`язків згідно посадових обов`язків, з метою запобігання поширенню коронавірусу та забезпечення захисту соціально-економічних прав та інтересів працівника, на підставі акту про простій структурного підрозділу «Служба орга\-нізації та проведення закупівель» від 18.09.2020року. 05 листопада 2020 року позивачу було надано для ознайомлення наказ №800-нг головного інженера регіональної філії «Про встановлення простою» [PERSON] у зв`язку з установленням каран\-тину відповідно до постанови КМУ від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а також у зв`язку з від\-сутністю функціональних обов`язків згідно посадових обов`язків, з метою запобігання по\-ширенню коронавірусу та забезпечення захисту соціально-економічних прав та інтересів працівника, на підставі акту про простій структурного підрозділу «Служба організації та про\-ведення закупівель» від 04.11.2020 року. 10 листопада 2020 року комісією адміністрації регіональної філії «Донецька залізниця» акціо\-нерного товариства «Українська зілізниця» позивачу було надано лист у якому повідомлялося, що 09.09.2020 року зазначена адміністрація повідомила про скорочення з 09.11.2020 року з посади головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» AT «Укрзалізниця», про що позивач не надала згоди на переведення на посаду економіста 1 категорії фінансово-економічного відділу струк\-турного підрозділу «Служба вагонного господарства» (на час відпустки по догляду за дити\-ною основного працівника), що 20.10.2020 року позивач повторно відмовилася від працевлаштування на зазначену посаду, а також на інші вакантні посади на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця». Окрім того, позивачу повторно було запропоновано переведення на посаду бухгалтера структурного підрозділу «Бахмутська автобаза» з окладом 5748 грн., а також на вакансії, які є в наявності на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця», згідно перерахунку на 11 аркушах. Також у листі повідомлялося, що у разі відмови від переведення на запропоновані посади позивача буде звільнено по п.6 ст. 36 КЗпІІ України - відмова від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці 10.11.2020 року. З копією наказу від 10 листопада 2020 року про звільнення з посади головного бухгалтера позивач ознайомилася 11 листопада 2020 року, в цей день також отримала трудову книжку, про що маються підписи у наказі №174/Н-ос від 10.11.2020 року. Позивач зазначає, що оскільки скорочення штату працівників та відмова працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці - є різними щодо правових підстав для звільнення з займаної посади, а саме відповідач повідомив позивача за 2 місяці до звільнення з посади у зв`язку зі скороченням штату (посади головного бухгалтера) відповідно до вимог п.1 ст. 40 КЗпП України «Розірвання судового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу», а щодо звільнення з займаної посади головного бухгалтера структурного підрозділу «До\-нецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» AT «Укрзалізниця» у зв`язку у зв`язку із зміною істотних умов праці, згідно до вимог статті 36 КЗпП України, відповідач наказу не видавав, позивача з цим наказом за 2 місяці до її звільнення не попереджували, вважає своє звільнення незаконним. Окрім того, під час попередження 09.09.2020 року про звільнення з посади головного бухгалтера у зв`язку з її скороченням комісією регіональної філії «Донецька залізниця» зі спи\-ском вакансій, які є у наявності на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця», згідно переліку на 24 аркушах, позивача ніхто не ознайомлював, підпис щодо відмови від цих посад відсутній. Окрім того, у листі від 10 листопада 2020 року комісії адміністрації регіональної філії «Доне\-цька залізниця» акціонерного товариства «Українська зілізниця» зазначено, що 20.10.2020 року позивач повторно відмовилася від працевлаштування на зазначену посаду, а також на інші вакантні посади на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця», що їй повторно було за\-пропоновано переведення на посаду бухгалтера структурного підрозділу «Бахмутська авто\-база» з окладом 5748 грн., а також зі списком вакансій, які є в наявності на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця», згідно перерахунку на 11 аркушах, позивача також ніхто не ознайомлював, підпис щодо відмови від цих посад відсутній, тобто позивача було позбавлено можливості вибрати відповідну посаду за фа\-хом для подальшої роботи на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця», а тому, як зазначає позивач, відповідно до положень статті 235 КЗпП України «Поновлення на роботі, зміна формулювання причин звільнення, оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи» відповідач зобов`язаний поновити її на попередній роботі(а.с.1-3,21-23). 28.01.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву(а.с.46-47), у якій представник відповідача вказує, що позовна заява є безпідставною, необґрунтованою та не містить доказової інформації щодо порушення прав і законних інтересів позивача, оскільки згідно з наказом регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» №469-Н від 30.09.2019р. з 01.01.2020р. були скорочені і вилучені 10 посад у структурному підрозділі «Донецький головний матеріально-технічний склад», в тому числі і посада головного бухгалтера. Так як позивачка на той момент перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно з наказом №141/Н-в-т від 15.12.2017р. її попередження про скорочення було відкладено до закінчення відпустки. Після виходу з відпустки, 09.09.2020р. [PERSON] було надано попередження про скорочення посади головного бухгалтера та запропоновано працевлаштування на посаду економіста 1 категорії фінансово-економічного відділу служби вагонного господарства (на час відпустки по догляду за дитиною основного працівника), а також було надано перелік вакансій на 24 аркушах. Позивачка ознайомилась з попередженням, згоди на переведення на іншу посаду не надала і отримала перелік вакансій для ознайомлення. Зазначене підтверджується її підписом та підписами членів комісії в попередженні від 09.09.2020р. 20.10.2020р. [PERSON] було повторно запропоновано працевлаштування на посаду економіста 1 категорії фінансово-економічного відділу служби вагонного господарства (на час відпустки по догляду за дитиною основного працівника), а також було надано перелік вакансій на 19 аркушах. Також позивачку було попереджено, що у разі відмови від переведення на запропоновані посади, її буде звільнено по п.6. ст.36 КЗпП України. Позивачка відмовилася від посади економіста 1 категорії фінансово-економічного відділу служби вагонного господарства. Зазначене підтверджується її підписом та підписами членів комісії в листі від 20.10.2020р. 10.11.2020р. [PERSON] було запропоновано працевлаштування на посаду бухгалтера структурного підрозділу «Бахмутська автобаза», а також було надано перелік вакансій на 11 аркушах. Позивачка відмовилася від посади бухгалтера і всіх запропонованих посад. Зазначене підтверджується її підписом та підписами членів комісії в листі від 10.11.2020р. Таким чином відповідачем було здійснено всі визначені законом заходи з скорочення посади та з працевлаштування [PERSON] і через відмову від запропонованих вакансій позивачка мала бути звільнена згідно з п.1 ч.І ст.40 КЗпП України. Але [PERSON] є одинокою матір`ю і на неї розповсюджуються гарантії при прийнятті на роботу і заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей... визначені ст.184 КЗпП України, звільнення позивачки згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП Україні було б порушенням її прав і визначених законом гарантій. 09.09.2020 року позивачка була ознайомлена та попереджена про скорочення посади головного бухгалтера. Відповідач неодноразово пропонував позивачці продовження роботи в інших умовах на нових посадах, в тому числі і на посадах, що відповідають її спеціальності та кваліфікації. Але [PERSON] відмовилась від всіх запропонованих вакансій і не надала згоду на продовження роботи в інших умовах. Таким чином, в зв`язку з скороченням посади головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональна філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» неможливо зберегти колишні істотні умови праці позивачки, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах. Припинення трудового договору на підставі п.6 ст.36 КЗпП України не є звільненням з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Тому встановлені ст.184 КЗпП України гарантії в даному випадку не застосовуються. Крім того, як зазначив представник, позивачка безпідставно і необґрунтовано вказує, що відсутність її підпису на кожній сторінці переліків вакансій свідчить про ненадання та не ознайомлення з переліком вакансій. Так члени комісії неодноразово пропонували позивачці подовжити трудові відносини на вакантних посадах, враховуючі її соціальний статус одинокої матері. Але позивачка відмовлялася продовжити працювати на залізниці. Крім того 10.11.2021 року позивачка відмовилася від всіх запропонованих вакансій та підтвердила своє рішення особистим підписом в листі. Також слід зазначити, що обов`язкова наявність підпису працівника на кожній сторінці переліку вакансій чинним законодавством України не передбачено. Таким чином, звільнення позивачки відбулося у відповідності до чинного законодавства і відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про поновлення на роботі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Ніколаєнко В.І.(а.с.28-29), наполягали на задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача Чаруковський Р.В. в судовому засіданні 18.02.2021 року просив відмовити суд в задоволенні позову в повному обсязі та врахувати пояснення, вказані у відзиві на позов. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини. Згідно наказу від 15.12.2017 року №141/Н-в-т «Про надання відпустки для догляду за дити\-ною віком до 3-х років» з 15.12.2017 року по 08.09.2020 року позивач знаходилася у відпустці у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років(а.с.5,60). 09.09.2020 року [PERSON] адміністрацією регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українска залізниця», було попереджено про ско\-рочення посади головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», у якому зокрема було зазначено, що відповідно до наказу директора регіональної філії «Донецька залізниця» Бугайова С.В. від 30.09.2019 року №469-Н «Про деякі питання діяль\-ності регіональної філії «Донецька залізниця» AT «Укрзалізниця» з 01.01.2020 року посада, яку займає позивач, скорочена. З метою працевлаштування було запропоновано переведення позивача на посаду економіста 1 категорії фінансово-економічного відділу служби вагонного господарства (на час відпустки по до\-гляду за дитиною основного працівника з окладом 8475 грн.), а також вакансії, які є у наявності на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця», згідно переліку на 24 аркушах(за умови дотримання вимог Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників та інших локальних нормативних документів AT «Укрзалізниця»). У разі відмови від переведення на запропоновану посаду позивача буде звільнено по п.1 ст. 40 КЗпП України 09.11.2020 року. 3 попередженням позивач була ознайомлена 09.09.2020 року(а.с.6-9). 18 вересня 2020 року позивача було ознайомлено з наказом №701-НЗІ заступника директора вико\-навчого регіональної філії з інфраструктури «Про встановлення простою» [PERSON] у зв`язку з установленням карантину відповідно до постанови КМУ від 22.07.2020року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а також у зв`язку з відсутністю функціональних обов`язків згідно посадових обов`язків, з метою запобігання поширенню коронавірусу та забезпечення захисту соціально-економічних прав та інтересів працівника, на підставі акту про простій структурного підрозділу «Служба орга\-нізації та проведення закупівель» від 18.09.2020року(а.с.10). 05 листопада 2020 року позивачу було надано для ознайомлення наказ №800-нг головного інженера регіональної філії «Про встановлення простою» [PERSON] у зв`язку з установленням каран\-тину відповідно до постанови КМУ від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а також у зв`язку з від\-сутністю функціональних обов`язків згідно посадових обов`язків, з метою запобігання по\-ширенню коронавірусу та забезпечення захисту соціально-економічних прав та інтересів працівника, на підставі акту про простій структурного підрозділу «Служба організації та про\-ведення закупівель» від 04.11.2020 року(а.с.11). 10 листопада 2020 року комісією адміністрації регіональної філії «Донецька залізниця» акціо\-нерного товариства «Українська залізниця» позивачу було надано лист у якому повідомлялося, що 09.09.2020 року зазначена адміністрація повідомила про скорочення з 09.11.2020 року з посади головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» AT «Укрзалізниця», про що позивач не надала згоди на переведення на посаду економіста 1 категорії фінансово-економічного відділу струк\-турного підрозділу «Служба вагонного господарства» (на час відпустки по догляду за дити\-ною основного працівника), що 20.10.2020 року позивач повторно відмовилася від працевлаштування на зазначену посаду, а також на інші вакантні посади на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця». Окрім того, позивачу повторно було запропоновано переведення на посаду бухгалтера структурного підрозділу «Бахмутська автобаза» з окладом 5748 грн., а також на вакансії, які є в наявності на підприємствах регіональної філії «Донецька залізниця», згідно перерахунку на 11 аркушах. Також у листі повідомлялося, що у разі відмови від переведення на запропоновані посади позивача буде звільнено по п.6 ст. 36 КЗпІІ України - відмова від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці 10.11.2020 року(а.с.12). Відповідно до наказу (розпорядження) № 174/Н-ос від 10.11.2020 року про припинення трудового договору (контракту) за підписом в. о. начальника СП «Донецький головний матеріально-технічний склад» РФ «Донецька залізниця» [PERSON] , [PERSON] звільнено з посади головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п.6 ст.36 КЗпП України(а.с.13). Суд, ухвалюючи рішення, виходить з такого. Між сторонами склалися трудові правовідносини, які регулюються Кодексом законів про працю України. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Як наголошує ст.2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники мають право в тому числі на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до п. 3 ст.64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Згідно правових позицій, висловлених Верховним Судом у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17) та від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення. Відповідно до ч.1ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України , трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом в тому числі у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Ст. 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Так, судом встановлено, що 09.09.2020 року позивачку було повідомлено про скорочення посади, яку вона займає, запропоновано вакантні посади, які є в наявності у підприємства, попереджено про її звільнення з посади з 09.11.2020 року по п. 1 ст. 40 КЗпП України в разі відмови від переведення. Суд відхиляє доводи позивача про те, що їй не було надано для ознайомлення всі вакантні посади, що були в наявності на підприємстві, через відсутність її підписів на кожному аркуші переліку посад, оскільки ознайомлення позивачки з переліками таких посад підтверджується інформацією, що міститься у попередженнях від 09.09.2020 року, 20.10.2020 року та 10.11.2020 року, підписаних [PERSON] . Крім того, свідок [PERSON] , в судовому засіданні ствердила, що входила до складу комісії та була присутня 20.10.2020 року під час ознайомлення [PERSON] із переліком вакантних посад та попередження її про можливість звільнення за п. 6 ст. 36 КЗпП. Зазначила, що позивачка ознайомилася із переліком посад на 19 арк., які на той час були вакантними, проте наявні посади її не влаштовували. Копію переліку посад позивачка не просила, проставлення підпису на кожному аркуші переліку законодавством не передбачене. Водночас відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. Судом встановлено, що позивачка є одинокою матір`ю, яка має дитину до 14 років, а отже на неї розповсюджуються гарантії, зазначені у вказаній статті. Враховуючи викладене, враховуючи неможливість звільнення позивачки за ініціативою власника, 20.10.2020 року та 10.11.2020 року її було попереджено про можливість звільнення за п. 6 ст. 36 КЗпП України та запропоновано переведення на вакантні посади на підприємстві. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Згідно з ч. 3,4 ст. 32 КЗпП, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Вказані норми встановлюють обов`язок роботодавця попередити працівника про зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці. З матеріалів справи вбачається, що вперше про зміну істотних умов праці позивачку було попереджено 20.10.2020 року, тобто менше, ніж за два місяці до звільнення. Суд відхиляє доводи представника відповідача про повідомлення [PERSON] про зміну істотних умов праці 09.09.2020 року, оскільки у вказаному повідомленні йшлася мова про скорочення її посади та про можливість звільнення за ч. 1 ст. 40 КЗпП, та не було повідомлено про зміну істотних умов праці. Відповідно до п. 10 ПП ВСУ № 9 від 06.11.1992 року, припинення трудового договору за п.6 ст.36 КЗпП може бути визнане обґрунтованим при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо). Проте матеріали справи не містять доказів на підтвердження відмови [PERSON] продовжувати роботу зі зміненими істотними умовами праці. Отже, в порушення вимог КЗпП України, 10.11.2020 року [PERSON] було звільнено з займаної посади у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці відповідно до п.6 ст. 36 КЗпП України. Враховуючи викладене, суд вважає, що звільнення позивачки відбулося з істотним порушенням норм трудового законодавства, а отже її позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, проте згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. З урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги обставини справи та зміст позовних вимог, найбільш ефективним способом поновлення порушеного права [PERSON] є визнання неправомірним та скасування наказу регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 174/Н-ос від 10.11.2020 року про звільнення головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» [PERSON] у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України та поновлення останньої на посаді головного бухгалтера структурного підрозділу «Донецький головний матеріально-технічний склад» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з 10.11.2020 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені, то з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, має бути стягнуто судовий збір в сумі 840,80 грн. за позовну вимогу немайнового характеру. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, у зв`язку з чим допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі. На підставі викладеного,

Outcome: approved