Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] в липні 2021 року звернувся до суду із позовною заявою до[PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що відповідачка являється колишньою дружиною позивача та має зареєстроване місце проживання в квартирі [ADDRESS] . При цьому, відповідачка за вказаною адресою не проживає більше 13 (тринадцяти) років, за комунальні послуги не платить, в утриманні житла участі не приймає, особистих ресей в квартирі не має, а тому факт реєстрації відповідачки в квартирі порушує право позивача на вільне розпорядження та використання квартири, яка йому належить на праві власності, а відтак позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 13.07.2021 було відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого розгляду. Відповідно до ухвали, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 04.11.2021 року, було закрито підготовчий розгляд справи та призначено справу в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав, просив суд про її задоволення, надаючи пояснення посилався на обставини, що викладені в позовній заяві. Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання. Відзиву на позовну заяву від відповідачів до суду не надходило. За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідачка належним чином повідомлялись судом про розгляд справи. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши зміст позовної заяви та дослідивши письмові матеріали справи суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачки по справі на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст.280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Заслухавши пояснення позивача, покази, допитаного у судовому засіданні свідка, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позову з огляду на наступне. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до свідоцтва про право власності від 14.06.2006, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві власності в рівних долях належить квартира [ADDRESS] . За відомостями наданими Відділом з питань реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Деснянської РДА, відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в спірній квартирі з 14.09.2000 по теперішній час. Згідно актів про не проживання особи від 02.11.2016 , 02.06.2021, відповідачка [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , не проживає. Факт не проживання відповідачки у спірній квартирі також підтвердила допитана у судовому засідання свідок [PERSON] , яка показала, що переїхала до буд. [ADDRESS] у 2004 році, на той час позивач проживав у спірній квартирі один, відповідачку по справі бачила один раз давно, дітей загалом років 5 тому останній раз бачила. Будь-яких конфліктів з приводу користування спірною квартирою свідку не відомо. Власникові, згідно зі ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з вимогами до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь - який час. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку, що вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved