Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач 23.07.2018 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та уточнивши свої вимоги заявою від 04.01.2019 року просила зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у здійсненні нею права користування належним їй нежитловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] за власні кошти привести приміщення за адресою: [ADDRESS] до попереднього стану, а саме у відповідності до технічного паспорту даного офісу-магазину від 17.04.2017 року виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» та відновити чорний хід до належного [PERSON] офісу-магазину; стягнути судові витрати. Позовні вимоги мотивовані наступним. [PERSON] є власником нежитлового приміщення офісу-магазину розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підстав свідоцтва про право власності [NUMBER] від 27.04.2007, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради. В ході проведення ремонту вищевказаного приміщення стало відомо, що перед дверима чорного входу встановлено цегельну перегородку, що позбавило позивача можливості користування в повному обсязі майном. Власником суміжного з офісом-магазином приміщення є [PERSON] та знаходиться в користуванні ПП «Гоголь-Моголь». У приміщенні влаштовано кафе, а у приміщенні загального користування до якого ведуть двері чорного входу обладнали кухню. Таким чином, відповідач без отримання дозволу співмешканців будинку провела переобладнання приміщення загального користування та чинить перешкоди позивачу у користуванні приміщенням. Ухвалою суду від 30.07.2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 15.08.2018 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 16.11.2018 року. В результаті проведеного підготовчого засідання 16.11.2018 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та оголошено перерву до 08.02.2019 року. Протокольною ухвалою від 08.02.2019 року було витребувано від [PERSON] копії договору купівлі-продажу та від КП «БТІ» Одеської міської ради копію поверхового плану будинку за адресою: [ADDRESS] . В підготовчому засіданні, що було проведене 22.03.2019 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 06.06.2019 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За правилами статей 317, 319, 658 ЦК України виключно власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, лише власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, в тому числі реалізує право його продажу. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником офісу магазину, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 17.04.2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.06.2007 року. Право власності зареєстроване на підставі свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення офісу-магазину серії [NUMBER] від 27.04.2007 року. [PERSON] є власником нежилих приміщень першого поверху, загальною площею 62,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою №126600917 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Комісія в складі начальника дільниці №1 КП «ЖКС «Порто-Франківський» [PERSON] , майстер дільниці №1 [PERSON] та представник нежитлового приміщення офісу-магазину по [ADDRESS] [PERSON] склали акт обстеження, яким встановили, що чорний вхід до магазину-офісу демонтовано зі сторони кафе «Гоголь-Моголь», зведено стіну. Суд не приймає до уваги вищевказаний акт, зважаючи на наступне. Згідно ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. При залишенні позову [PERSON] без руху, судом з посиланням на ч. 5 ст. 95 ЦПК України, було вказано на необхідність засвідчення належним чином копії документів доданих до позовної заяви. Позивач не звернула уваги на дані обставини та не засвідчила акт комісії КП «ЖКС «Порто-Франківський» та представника магазину-офісу у відповідності до чинного законодавства. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд приходить до висновку, що позивачем не наведено та не надано жодного переконливого та належного доказу, згідно якого вбачалось би, що права [PERSON] порушені [PERSON] Відтак, з інформаційної довідки №126600917 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що власниками нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , крім [PERSON] та [PERSON]. є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На ухвалу суду про витребування поверхового плану будинку за адресою: [ADDRESS] , КП «Бюро технічної інвентаризації» надіслало до суду лист №1420-06162/2 від 07.03.2019 року, яким зазначили необхідність у оплаті послуг БТІ та надіслали рахунок, який необхідно було сплатити [PERSON] . Позивач не оплатила послуги БТІ, тому витребуванні судом доказом надані не було. Таким чином, матеріалами справи не підтверджується сумісність приміщень позивача та відповідача та здійснення дій щодо барикадування дверей чорного входу саме [PERSON] Більше того, належних та допустимих доказів здійснення забудівлі дверного отвору позивачем представлено не було, адже акт комісії в складі працівників КП «ЖКС «Порто-Франківський» не приймається судом до уваги як поданий не у відповідності до вимог чинного законодавства. Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON]. не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено порушення його прав відповідачем по справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд відмовляє у задоволенні основних позовних вимог [PERSON] , вимога про стягнення судового збору з відповідача на користь позивача також не підлягає задоволенню, у відповідності до процесуального законодавства.

Outcome: dismissed