Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач 16 серпня 2018 року звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на будинок і земельну ділянку. На підставі розпорядження голови Радомишльського районного суду Житомирської області №93 від 20.08.2018 року справа №289/1657/18 була передана до Малинського районного суду Житомирської області, як до найбільш територіально наближеного суду. В позовній заяві позивач зазначає, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON] у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк відповідач [PERSON] звернувся до Радомишльської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом. Внаслідок даного звернення нотаріусом було заведено спадкову справу №61281839, номер у реєстрі 68/2017. Позивач вважає, що даний заповіт є підробленим, оскільки [PERSON] не могла фізично бути присутньою при підписанні даного правочину в селищній раді села Ірша Радомишльського району, так як сильно хворіла, мала похилий вік (105 років), була нетранспортабельна, знаходилась у лежачому стані в м. Києві. З даного приводу позивач звернувся до Радомишльського відділення поліції. Позивач також звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі на цілий житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. Але нотаріусом [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з тим, що відповідно до довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, право власності на дане нерухоме майно не зареєстроване, а також у зв'язку з тим, що за зверненням [PERSON] відкрито спадкову справу. Позивач зазначає, що на його користь [PERSON] відмовляється від оформлення спадщини і таким чином, у [PERSON] виникло право на прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Крім того, [PERSON] протягом останніх 26 років проживав разом з спадкодавцем в [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати недійсним заповіт спадкодавця, складений на користь [PERSON]; визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і земельну ділянку, розміром 0,50га по [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, 29.11.2018 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі, а також залишити без розгляду позовні вимоги в частині визнання заповіту на користь відповідача недійсним, інші позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, 22.10.2018 року подав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог в особі Іршанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, 26.11.2018 року подала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги [PERSON] підтримала, не заперечила проти їх задоволення. Статтею 392 ЦК України (в редакції від 19.07.2017 року) визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 1217 ЦК України (в редакції, чинній станом на 19.07.2017 року) спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що 08 серпня 2017 року померла бабуся позивача [PERSON]. На день смерті [PERSON] фактично проживала в [ADDRESS], разом з позивачем. Місце проживання [PERSON] було зареєстроване в [ADDRESS]. В даному житловому будинку проживали без реєстрації [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які не перебували у родинних відносинах з померлою [PERSON] Житловий будинок, що розташований по [ADDRESS], рахується за померлою [PERSON], однак право власності на дане домоволодіння не зареєстроване. Після смерті бабусі позивач усно звернувся до державного нотаріуса Радомишльської державної нотаріальної контори за роз'ясненням щодо отримання свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Листом нотаріуса №515/02-14 від 07.07.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з необхідністю отримання нотаріусом оригіналів документів, які заявником додані до заяви не були. Листом нотаріуса №556/02-14 від 19.07.2018 року [PERSON] було роз'яснено щодо неможливості отримання ним свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок (а.с.39). Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Згідно заповіту від 09 серпня 2000 року, посвідченого виконавчим комітетом Іршанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій під №28, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все своє майно, що розміщене в с. Вирва Радомишльського району Житомирської області, заповідала своєму онукові - [PERSON] (а.с.79). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №49228199 від 26 вересня 2017 року, було виявлено запис про наявність спадкової справи №68/2017 (номер у Спадковому реєстрі 61281839), заведеної щодо майна померлої [PERSON] (а.с.74). З довідки, виданою виконкомом Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області 07 червня 2018 року під №222, вбачається, що [PERSON] володіла житловим будинком по [ADDRESS] (а.с.21). Згідно довідки №750 від 01 липня 2018 року, виданої ЖБК «Будпрогрес», [PERSON] дійсно проживала, але не була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.20,86). Відповідно до довідки, виданої ЖБК «Будпрогрес», в квартирі [ADDRESS], проживали [PERSON], його дружина, [PERSON], син - [PERSON], а також теща (бабуся позивача) - [PERSON] (а.с.19). Згідно довідки №416 від 25 вересня 2017 року, виданої виконкомом Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, померла [PERSON] на день смерті була зареєстрована, але фактично не проживала в [ADDRESS]. Донькою спадкодавця [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.12-15). Відповідно до виписки з по господарської книги №6 за 1996-2000рр. Іршанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, власником житлового будинку [ADDRESS] була [PERSON] (а.с.19,50). Як вбачається з копії спадкової справи№68/2017 до майна померлої 08 серпня 2017 року [PERSON], [PERSON], який прийняв спадщину в установлений законодавством шестимісячний строк (згідно заяви про прийняття спадщини до Радомишльскої державної нотаріальної контори від 26.09.2017 року за №208) дав згоду на прийняття спадщини після померлої [PERSON], її онуку та спадкоємцю за законом - [PERSON] (а.с.90). Відповідно до заяви від 17 липня 2018 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи, [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємець за заповітом та за законом (за заявою-згодою до Радомишльської державної нотаріальної контори від 17.07.2018 року за №213 від [PERSON], який прийняв спадщину у встановлений законом шестимісячний термін) (а.с.92). Таким чином, визнання позову відповідачем дає підстави для визнання права власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS]. Що стосується земельної ділянки площею 0,50 га по [ADDRESS], то відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Зважаючи на те, що право власності на земельну ділянку за життя у [PERSON] не виникло, нею не розпочато процедуру її приватизації вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Разом з тим, це не позбавляє права [PERSON] як власника будинку розпочати процедуру оформлення прав на дану земельну ділянку в порядку визначеному законом. На підставі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, суд приходить до висновку, що аналіз досліджених доказів в їх сукупності дає підстави для часткового задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено факт володіння за життя [PERSON] житловим будинком з надвірними будівлями в [ADDRESS].

Outcome: partial