Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-10 00:00:00

Позивач 19.04.2019 року звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати укладену з відповідачем угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти та стягнути з [PERSON] заборгованість за угодою про надання кредиту у розмірі 23 838,94 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] порушив права НАУ передбачені угодою № 06-1/ОФ/92-5977 КТ від 10.09.2009 року про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, відповідно до умов якого НАУ зобов`язався надати [PERSON] пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» за напрямом «Міжнародні відносини». Позивач зазначає, що відповідно до умов договору, [PERSON] зобов`язався виконувати графік навчального процесу та вимоги навчального плану, а також повернути всю суму наданого кредиту з відсотками за його використання, починаючи з дванадцятого місяця після успішного закінчення навчання або з третього місяця після відрахування з НАУ чи припинення кредитування. Позивач вказує, що наказом ректора від 18.07.2011 року № 1641/ст відповідача було відраховано з НАУ у зв`язку з не атестацією за підсумками державної атестації та невиконання умов договору з 25.06.2011 року. Станом на 15.04.2019 року відповідачу позивачем нарахована заборгованість у розмірі 23 838,94 грн., що включає: борг за спірною угодою в сумі 11 594,00 грн., відсотки за користування кредитом у розмірі 2 899,80 грн., пеню у розмірі 632,70 грн., інфляційні нарахування у розмірі 7653,78 грн. та 3% річних у розмірі 1058,66 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.05.2019 року було відкрите провадження у даній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 17-19). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була прийнята поштовим відділенням для пересилання відповідачу та відповідна кореспонденція повернута до суду із відміткою про закінчення встановленого строку зберігання (а.с. 23). 15 липня 2019 року судом у даній справі було ухвалене заочне рішення про задоволення позову (а.с. 25-28). 31.10.2019 року до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшли заява про перегляд заочного рішення та клопотання про поновлення строків на подання цієї заяви (а.с. 32-35, 39, 40). За результатами розгляду вказаних заяв та клопотання ухвалою суду від 14.11.2019 року поновлено відповідачу [PERSON] процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15.07.2019 року у справі № 755/6577/19 та скасоване заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. 27.11.2019 р. представником відповідача [PERSON] поданий відзив на позов з проханням відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що строк кредитування за спірною угодою був визначений позивачем на 15-місячний строк після відрахування з навчального закладу, тобто з вересня 2011 по березень 2013 року. Разом з тим, відповідач отримав у Національному авіаційному університеті освіту за кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» та «Магістр», про що отримано відповідний диплом у травні 2011 року за спеціальністю. Про те, що відповідача було відраховано як не атестованого за підсумками державної атестації та невиконання умов договору з 26.06.2011 року та на яких підставах не відомо. Позивач звертався до відповідача у 2012 році з вимогою про стягнення заборгованості за угодою та попередженням про звернення до суду з позовом про розірвання угоди та стягнення всієї суми кредиту згідно п. 4.2 угоди. Однак з 2012 р. НАУ не звертався до суду щодо стягнення заборгованості, позов поданий лише у 2019 р., чим пропущено строк позовної давності, який розпочався з моменту першого неплатежу по кредитному договору - у 2014 році та закінчився через три роки - у 2017 році, що є підставою для відмови в позові. Оскільки позовна давність до основної вимоги та процентів у межах погодженого сторонами строку кредитування спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткових вимог про стягнення неустойки. 19.12.2019 р. позивачем подана відповідь на відзив з проханням задовольнити позовні вимоги повністю, вказуючи на те, що строк позовної давності не пропущений, оскільки відповідно п. 8.1 угоди, Угода набирає чинності від дня її підписання і діє до дати повного повернення кредиту та відсотків за користування ним або у випадках, передбачених пунктом 6.4 Угоди. Станом на тепер укладена з відповідачем угода не припинила своєї дії. До того ж на момент виникнення правовідносин був чинний Порядок надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затверджений постановою від 16.06.2003 р. № 916, згідно з абзацами 1, 5 частини 22 якого встановлено, що сума кредиту повертається із сплатою 3 відсотків річних протягом 15 років починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання у вищому навчальному закладі до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів з виплатою щороку однієї п`ятнадцятої частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним. Відраховані з вищого навчального закладу одержувачі кредиту повертають кошти починаючи з третього місяця після відрахування. Відповідач систематично не виконував і не виконує умови договору, а саме п.п. 6.1, яким передбачено виконання зобов`язань щодо повернення використаного ним кредиту в сумі 16 000 грн. із сплатою трьох відсотків річних за користування кредитом. Заборгованість наявна за 2015-2019 р.р., внаслідок чого завдано НАУ шкоди. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.09.2009 року між Національним авіаційним університетом та [PERSON] укладено угоду № 06-1/ОФ/92-5977 КТ про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти (далі по тексту - угода, а.с. 7, 7 зв.). Відповідно до умов угоди [PERSON] , згідно Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 р. № 916, отримав цільовий пільговий державний кредит для здобуття у Національному авіаційному університеті вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр та напрямом підготовки «Міжнародні відносини» за очною формою навчання у розмірі 16 000 грн. на 2008-2009 навчальний рік, що підтверджується видатковим касовим ордером № 368а від 28.12.2010 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1142а від 28.12.2010 р. (а.с. 8). За нормою ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що між позивачем та [PERSON] була укладена угода про надання кредиту, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання по виконанню даного договору. Згідно п. 6.1. умов Угоди одержувач кредиту повертає використаний ним кредит у сумі 16 000,00 грн. зі сплатою 3% річних за користування кредитом готівкою або у безготівковому порядку на банківський рахунок НАУ по 1/15 частині від загальної суми одержаного кредиту з відсотками за користування ним щорічно, починаючи з дванадцятого місяця після успішного закінчення навчання, або з третього місяця після відрахування чи припинення кредитування. Наказом ректора НАУ № 1641/ст від 18.07.2011 року «Про відрахування», [PERSON] було відраховано з НАУ, як не атестованого за підсумками державної атестації та невиконання умов договору з 25.06.2011 року (а.с. 10). У відзиві на позов представник відповідача зазначає про те, що незрозумілі підстави видачі Національним авіаційним університетом наказу від 18.07.2011 року про відрахування [PERSON] з університету, оскільки відповідач отримав у НАУ освіту за кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» та «Магістр», про що у травні 2011 року університетом видано [PERSON] відповідний диплом за спеціальністю. Однак, на підтвердження вказаних обставин жодних доказів зі сторони відповідача суду надано не було та такі матеріали справи не містять, як і відсутні докази про скасування наказу НАУ від 18.07.2011 року про відрахування відповідача та/або видачі в подальшому наказу щодо продовження навчання [PERSON] в університеті. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, з урахуванням викладених обставин та умов пункту 6.1 угоди, зобов`язання відповідача по поверненню позивачу кредитних коштів виникло з третього місяця після відрахування 25 червня 2011 року з університету, тобто з 26 серпня 2011 року. При цьому [PERSON] щорічно мав сплачувати кредит по 1\\15 частині від загальної суми одержаного кредиту 16 000 грн., тобто по 1066,67 грн., та три відсотки річних за користування кредитом - по 480 грн. За повідомленням позивача, що не заперечується відповідачем, [PERSON] повернув: за період з 26.08.2011 р. по 25.08.2012 р. кредитні кошти в сумі 1066 грн. та відсотки в сумі 480 грн.; за період з 26.08.2012 р. по 25.08.2013 р. кредитні кошти в сумі 1066 грн. та відсотки в сумі 460,20 грн.; за період з 26.08.2013 р. по 25.08.2014 р. кредитні кошти в сумі 1066 грн.; за період з 26.08.2014 р. по 25.08.2015 р. кредитні кошти в сумі 1066 грн. Будь яких доказів про сплату кредиту та відсотків за укладеною з позивачем угодою відповідачем суду не надано. Позивачем на адресу відповідача було направлено лист від 02.08.2012 року № 2472/06.03 з вимогою сплатити заборгованість, проте вказаний лист [PERSON] був залишений без уваги (а.с. 11). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Отже, відповідач з 26.08.2015 року припинив виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів та з 26.08.2013 року не сплачує відсотки, чим істотно порушує умови укладеного правочину. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання угоди від 10.09.2009 року підлягають задоволенню. Позивач спросить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, відсотках, пеню, інфляційні нарахування та три відсотки річних. Відповідач просить застосувати строк позовної давності та відмовити в позові. При цьому суд враховує наступні обставини. За змістом положень статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Як зазначено вище, сплата кредиту та відсотків відповідно до умов угоди повинна здійснюватись відповідачем з 26.08.2011 року щорічно протягом 15 років, тобто останній платіж мав бути внесений до 26.08.2026 року. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Відповідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) позовна давність застосовуєтьсяв один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Положеннями частин 1, 5 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Позов поданий до суду 19.04.2019 р. (а.с. 13). Отже, з урахуванням заяви відповідача щодо застосування строку позовної давності, позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту, відсотків по кредиту, 3 % річних та інфляційних нарахувань підлягають задоволенню в межах періоду часу з 19.04.2016 року. У зв`язку з цим стягнення заборгованості по відсоткам в період з 26.08.2012 року по 25.08.2013 р. - 19 грн. 80 коп. (480 грн. - 460,20 грн.), в період з 26.08.2013 р. по 25.08.2014 р. - 480 грн. та в період з 26.08.20914 р. по 25.08.2015 р. - 480 грн. заявлено з пропущенням строку позовної давності. За умовами угоди у період з 19.04.2016 р. (дата строку позовної давності) по 25.08.2016 р. та в подальшому з 26 серпня по 25 серпня (включно) щорічно (дата останнього платежу 25.08.2026 року) відповідач зобов`язувався сплачувати кредит по 1 066,67 грн. та 480 грн. відсотків за користування кредитом. Залишок боргу по кредиту складає 11 736 грн. (16 000 грн. - (1066 грн. х 4)). За вимогами частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач спросить стягнути з відповідача заборгованість по поверненню коштів за навчання по залишку кредиту в сумі 11594 грн. та по відсотках станом на 15.04.2019 року в сумі 2899,80 грн. Оскільки сума заборгованості по відсоткам 979,80 грн. (19,80 грн. + 480 грн. + 480 грн.) виходить за межі строку позовної давності, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по кредиту в сумі 11594 грн. та по відсотках в сумі 1 920 грн. Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно п. 7.2 Угоди, у випадку ухилення одержувача кредиту та відсотків за користування ним одержувач кредиту сплачує НАУ пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від неповернутої в строк суми. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки. Положенням ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Враховуючи встановлений законом строк позовної давності в один рік щодо стягнення неустойки та дату нарахування позивачем заборгованості станом на 15.04.2019 року, період вимог по стягненню пені слід рахувати з 19.04.2018 року по 15.04.2019 року, виходячи із заявленого до стягнення помісячного розрахунку суми боргу (а.с. 2) станом на 25.08.2018 р., оскільки після цієї дати наступний черговий щорічний платіж мав бути внесений до 25.08.2019 року, тобто на дату 15.04.2019 року строк виконання чергового платежу ще не настав, тому пеня повинна нараховуватися від суми боргу за кредитом 3 056 грн. (924 грн. + 1066 грн. + 1066 грн.) та суми боргу за відсотками 1 440 грн. (в межах строку позовної давності: 480 грн. + 480 грн. + 480 грн.), що загалом складає 4 496 грн. Згідно умов п. 7.2 угоди, пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 19.04.2018 року по 15.04.2019 року від неповернутої в строк суми 4 496 грн. становить у розмірі 1 572 грн. 99 коп. У вказаний період за 361 днів прострочення облікова ставка НБУ становила: з 19.04.2018 р. по 12.07.2018 р. - 17 %, з 13.07.2018 р. по 06.09.2018 р. - 17,5 %, з 07.09.2018 р. по 15.04.2019 р. - 18 %. Позивачем заявлені вимоги в частині стягнення пені у розмірі 632,70 коп., тому в цій частині позов підлягає задоволенню. За нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період прострочення сплати кредитних коштів з 26.08.2011 року по 15.04.2019 року позивачем нараховано 3% річних у розмірі 1058 грн. 66 коп. та інфляційні втрати у розмірі 7653 грн. 78 коп. У межах трирічного строку позовної давності відповідно положень ст. 625 ЦК України відповідачем з 26.08.2016 року по 15.04.2019 року порушено виконання зобов`язання по поверненню кредиту у розмірі 924 грн. (у межах вимог позивача) та відсотків у розмірі 480 грн., що загалом складає суму 1 404 грн. У зв`язку з цим 3 % річних за цей період прострочення становить 111 грн. та інфляційні втрати - 518,97 грн. В період з 26.08.2017 року по 15.04.2019 року відповідач порушив виконання зобов`язання по сплаті кредиту у розмірі 1066 грн. та відсотків у розмірі 480 грн., що загалом складає суму 1 546 грн. За цей період прострочення 3 % річних становить 76 грн. та інфляційні втрати - 280,66 грн. За період з 26.08.2018 року по 15.04.2019 року відповідач порушив виконання зобов`язання по сплаті кредиту у розмірі 1066 грн. та відсотків у розмірі 480 грн., що загалом складає суму 1 546 грн. За цей період прострочення 3 % річних становить 30 грн. та інфляційні втрати - 131,19 грн. Загальна сума 3 % річних складає у розмірі 217 грн. (111 грн. + 76 грн. + 30 грн.). Загальна сума інфляційних нарахувань складає у розмірі 930 грн. 82 коп. (518,97 грн. + 280,66 грн. + 131,19 грн.). Отже, позов в частині вимог про стягнення коштів за порушення виконання грошового зобов`язання підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути три проценти річних у розмірі 217 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 930 грн. 82 коп. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечення відповідача про те, що в позові слід відмовити в повному обсязі у зв`язку з пропущенням строку позовної давності суд до уваги не приймає, оскільки на час розгляду справи строк дії укладеної між сторонами угоди не закінчився. За викладених обставин суд прийшов до висновку, що майнові позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме на суму 15 294,52 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в дохід держави у розмірі 3 842,00 грн. (а.с. 6).

Outcome: partial