Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач 19.04.2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача про скасування усиновлення, посилаючись на те, що рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року вона усиновила дитину - [PERSON] , [INFO] . Просить скасувати усиновлення, оскільки з віком дитина координально змінилась - [PERSON] перестала реагувати на її зауваження, прирікається з нею, негативно висловлюється неї, ставиться до неї зневажливо, отже їх спільне проживання стало неможливим. Позивач в судовому засіданні пред`явлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Додатково позивач пояснила, що дитина спілкується зі своїм рідним дядьком, який дарить дитині подарунки. Раніше вона любила дитину, зараз розлюбила і не потягне її, бажає, щоб усиновлення було скасовано. Також пояснює, що в лютому 2019 року вона виїжджала до своїх родичів в Росію, в м. Йошкар-Олу, оскільки вона не бачила їх більше 8 років, при цьому в Росії була 2 місяці, на цей час дитину вона оформила в санаторій, потім дитину забрав її дядько [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити позов, звертаючи увагу суду на те, що в родині позивача немає порозуміння, на час розгляду справи в суді можливо дитина змінила своє відношення до позивача для того, щоб залишитись в сім`ї, проте, якщо позов не буде задоволений їх відношення тільки погіршаться, будуть конфлікти. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважаючи, що підстави для скасування усиновлення відсутні, ті обставини, про які зазначає позивач - непорозуміння між нею та дитиною склались не з вини дитини, не залежали від волі дитини, а лише з причини неналежного виконання батьківських обов`язків з боку позивача. Звертає увагу суду на те, що згідно національного та європейського законодавства інтереси дитини повинні захищатись першочергово, отже позов задоволенню не підлягає. Представник третьої особи в судовому засіданні також заперечувала проти задоволення позову, вважаючи, що підстави для скасування усиновлення відсутні. Начальник Центрально-Міського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу. Допитана судом в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є вчителем української мови та літератури, а також класним керівником дитини - [PERSON] . Дитина вчасно приходить до школи, є невеликі пропуски в основному з поважних причин, дитина належно виглядить, харчується, в класі має звичайну поведінку, має друзів, до дітей відноситься чемно, активно бере участь у шкільних заходах та спортивних заняттях, до вчителів відноситься з повагою, поведінку не порушує, про свою мати, яку вона називає [PERSON] каже, що у них все добре, що вона її слухається, розповіла, що одного разу [PERSON] залишила її на місяць і не телефонувала їй. Також пояснює, що як класний керівник дитини вона знаходить, що мати дитині приділяє увагу, відвідує школу, постійно відвідує батьківські збори, при цьому, на її думку, мати не має на дитину суттєвого впливу, більш суттєвий вплив має її дядя [PERSON] , який іноді телефонує їй, як вчителю. Опитана в судовому засіданні за участю педагога усиновлена дитина [PERSON] пояснила, що їй на цей час 14 років, вона навчається в восьмому класі, позивач це її прийомна мама, до якої вона звертається на ім`я [PERSON] , на цей час у них нормальні відносини, мати вона буває не слухає, а саме не моє посуд, бо не любить це робити. Вона любить малювати, також вона танцює. Дома вона себе почуває затишно, [PERSON] їй сподобається і вона бажає, щоб [PERSON] була її мамою. Вона ніколи не казала, що не бажає жити з [PERSON] . [PERSON] іноді дає їй гроші, проте сама вона у неї нічого не просить, необхідні для неї речі їй купує її дядя [PERSON] . Від [PERSON] їй не вистачає любові. Вона не бажає, щоб усиновлення було скасовано. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, письмові докази, вислухавши покази свідків, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 19.12.2014 року (а.с.7-8), [PERSON] усиновила малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . На підставі судового рішення Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області внесено зміни до актового запису №73 від 23.01.2006 року про народження дитини в частині зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », по-батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », відомостей про матір, якою зазначено [PERSON] , [INFO] видано нове свідоцтво про народження дитини на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.9). [PERSON] є ученицею Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Криворізької міської ради Дніпропетровської області, рівень навчання - середній, не повною мірою використовує свій потенціал, бере активну участь в громадському житті школи та класу, підтримує контакт з класним керівником, мати не є авторитетом для доньки (а.с.36,118). Позивач [PERSON] з 20.05.2019 року не працює, у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.37-38) Звертаючись до суду з позовом про скасування усиновлення, позивач зазначила, що [PERSON] перестала реагувати на її зауваження, прирікається з нею, негативно висловлюється та зневажливо ставиться до неї, пропускає школу, їх спільне проживання стало неможливим, в зв`язку з чим позивач не може більше виконувати свої батьківські обов`язки. Надаючи оцінку таким доводам позивача та перевіряючи наявність підстав для скасування усиновлення, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Згідно зі ст.207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст.282 СК України. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Як визначено ч.ч.3-5 ст.232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що діти та батьки не повинні розлучатись всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Положеннями ч.ч.1, 2 ст.14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, яка ратифікована Законом України №3017-VI від 15.02.2011 року регламентовано, що усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Так, відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 4 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду. Статтею 239 СК України визначено суб`єктивні та об`єктивні причини, за яких усиновлення може бути скасовано судом:1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Дослідженням обґрунтування та змісту позову [PERSON] , судом встановлено, що визначальною причиною для скасування усиновлення вона вказує на зміну поведінки дитини з віком, що ускладнює стосунки між ними та роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків, що позивач виділяє як похідну причину. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довела наявність підстав, які могли б бути причинами для скасування усиновлення. Відповідно до висновку психодіагностичного обстеження практичного психолога КМЦССДМ [PERSON] намагається виконувати поради психолога щодо зміни власної поведінки та прислухатися до індивідуальних потреб кожного із родини, прагне бути поряд з позивачем, потребує її уваги та любові, в той час як позивач рідко йде на контакт з донькою, висловлює небажання її виховувати, з неповагою і не з любов`ю висловлюється про неї, вперто намагається досягти своїх цілей щодо відмови від неї, вважає, що не справляється зі своїми обов`язками по провині дитини. Суд погоджується з думкою представника відповідача, що скасування усиновлення в даному випадку суперечитиме інтересам дитини. Сама лише зміна стосунків між усиновленою та усиновлювачем не є підставою для скасування усиновлення. Так, в п.56 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Курочкін проти України» № 42276/08 від 20.08.2010 року вказано, що скасування усиновлення як санкція, застосована до дитини за її негідну поведінку не видається доречним виправданням застосування такого заходу, який призводить до роз`єднання сформованого сімейного осередку. Згідно частин першої, другої статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянута), ратифікованої Законом України № 3017-VI від 15 лютого 2011 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Вказане узгоджується із позицією Касаційного цивільного суду у складі верховного суду у справі у справі № 381/4827/17. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, підстав для компенсації позивачеві понесених нею витрат немає.

Outcome: dismissed