Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить: стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на його користь 174163,98 грн. боргу за кредитним договором та судові витрати по справі. Відповідачі викликалися до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте не з'явилася в судове засідання. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Судом досліджено такі інші докази: копія договору про надання споживчого кредиту №11189216000 від 03.08.2007 року, копія договору поруки №129808 від 03.08.2007 року, копія договору поруки №129806 від 03.08.2007 року, копія договору поруки №129809 від 03.08.2007 року, довідки - розрахунки заборгованості за кредитним договором №11189216000 від 03.08.2007 року станом на 28.05.2015 року по тілу кредиту, по процентах, пені, комісії, копія повідомлень від 1 липня 2014 року ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], копія меморіального ордеру № [NUMBER] від 03.08.2007 року. Судом встановлено, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», в подальшому реорганізоване в публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] 03.08.2007 року був укладений кредитний договір №11189216000. Згідно даного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 7000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 13,5% річних з кінцевим терміном повернення 03.08.2014 року, що стверджується змістом вказаного вище договору. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідач [PERSON] зобовязався щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором. Проте, відповідач порушив свої зобовязання за договором та не сплачував щомісячно встановлені договором платежі. Станом на 28.05.2015 року відповідач [PERSON] не виконав свої зобовязання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором термін та не повернув позивачу основний борг в сумі 3546,71 доларів США, що становить 74627,34 гривні, а також прострочив заборгованість по процентах в сумі 2716,28 дол. США, що становить 57154,02 грн. Також відповідачу нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 25720,87 грн. та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах в сумі 16661,75 грн. Загальна сума заборгованості 174163,98 гривень. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобовязання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобовязань за цим договором, порушив свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобовязань за договором позики грошей, порушив свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідач [PERSON] своєчасно виконав своє грошове зобов'язання за вказаним вище договором і не порушував умови договору, а відповідач не надав відповідно до ст. 60 ЦПК України суду доказів, які б підтвердили ту обставину, що борг в сумі 174163,98 гривень він повернув позивачу. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] перед банком поручилися відповідачі [PERSON], [PERSON], та [PERSON] і взяли на себе обов'язок нести солідарну відповідальність у випадку невиконання або неналежного виконання [PERSON] своїх грошових зобов'язань, про що були укладені договори поруки від 03.08.2007 року. Розділами 1 даних договорів встановлено, що Поручитель відповідає перед Кредитором по зобовязаннях боржника в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату основної суми боргу, процентів, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Частиною 4 ст. 559 ЦК встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання не предявить вимогу до поручителя. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Договорами поруки, які укладені між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], та [PERSON] передбачено, що договір поруки діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором. Умова договору поруки щодо припинення поруки повним припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором не відповідає правилам ст. 252 ЦК України, оскільки умова договору про дію поруки до повного виконання зобовязань за кредитним договором не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Суд вважає, що умови договорів поруки про застосування загальних умов строків позовної давності не є умовами договору про строк припинення договорів поруки, оскільки відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність\~ це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу і це поняття не є тотожним з поняттям строку дії договору. Викладене вище узгоджується з практикою Верховного Суду України ( Постанови за реєстровими номерами 34634284, 38475028, 41019672, 41163723). У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, тобто з 3 серпня 2014 року предявив вимоги до поручителів. До суду позивач звернувся з позовом лише 25.06.2015 року. Тому суд вважає, що оскільки строк договору поруки не встановлено, а кредитор не предявив вимогу до поручителів протягом шести місяців від дня настання строку виконання кредитного зобовязання, у задоволенні позову про стягнення боргу з поручителів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовна заява Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково і з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача 174163,98 гривень боргу за кредитом та 1741,64 грн. судових витрат у вигляді судового збору, а позовні вимоги про стягнення даної суми солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають і вцій частині в позові слід відмовити. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 252, 256, 525,526, 553, 554, 559, 598,599,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial