Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 березня 2021 року звернулась до відповідача [PERSON] з позовом, в якому зазначила, що рішенням Залізничного районного суду м.Льовова від 19.06.2019 року розірвано шлюб між нею та відповідачем[PERSON] . За час перебування у шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вказаного рішення з відповідача стягуються на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 8500,00грн. щомісячно від його заробітної плати (всіх доходів), починаючи з дня звернення до суду з 28 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] з часу залишення сім`ї життям та здоров`ям сина не цікавиться, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової та будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Малолітній [PERSON] проживає разом з нею та її батьками. Для забезпечення та створення необхідних умов розвитку дитини, потребуються додаткові витрати, оскільки син підростає, навчається в дошкільному закладі, відвідує спортивну секцію, тому виникла необхідність у збільшенні розміру стягуваних на її користь аліментів до 12 000 гривень щомісячно. Окрім цього, враховуючи те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, життям, здоров`ям та розвитком сина не цікавиться, вважає, що слід позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та змінити розмір стягнутих аліментів, збільшивши їх до 12000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що з квітня 2018 року ніяких відносин з відповідачем не підтримує. Відповідач у квітні поїхав до Криму, оскільки там у с.Геройське Сакського району зареєстроване його місце постійного проживання. Вони не спілкуються ні по телефону, ні по скайпу. Виконавчий лист знаходиться на виконанні у Херсоні, є заборгованість по сплаті аліментів. Відповідач свідомо усунувся від спілкування з дитиною, від його виховання, розвитку. Вона ніколи не чинила перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною. Утримання дитини здійснює тільки вона, допомагають її батьки. Просила позов задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зьявився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином, позивач не заперечував проти винесення заочного рішення, у зв`язку з чим у відповідності до ст.280ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення. Суд, вислухавши доводи і пояснення позивача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходились у шлюбі з 10 січня 2015 року. Від сумісного життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 19 червня 2019 року шлюб розірваний, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі по 8500 грн. щомісячно до його повноліття. Судом встановлено, що син проживає з матір`ю, позивачем [PERSON] , що підтверджується довідкою ОСББ «Ластівка Сластіона 2» від 15.02.2021р. Залізничною районною адміністрацією, як органом опіки та піклування, 22.12.2020р. дано висновок, згідно до якого вважає за доцільне позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Статтею 164 Сімейного кодексу України «мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до характеристики на вихованця Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №30 від 10.02.2021р. вихованням [PERSON] займаються мати та бабця. Батько жодного разу в садок не зьявлявся. Згідно до характеристики «Спортивного клубу карате «Фенікс» від 23.11.2020р. оплату за відвідування клубу карате [PERSON] здійснює мати [PERSON] , на зайняття приводить дитину мати, баба або дід. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СКУкраїни, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд вбачає, що відповідач свідомо нехтує та взагалі відмовився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей, не цікавиться їх долею, участі у їх вихованні та розвитку не приймає, матеріально дітям не допомагає, оскільки обов`язки по сплаті аліментів не виконує належним чином та щей ставить відносно них свої умови. Суд, оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та його небажання виховувати дитину, а тому відповідача слід позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . При вирішенні спору з приводу стягнення додаткових витрат суд керується ст. 185 СК України, відповідно до якої той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.185 СК України). Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоровя, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.3 ст.185 СК України). У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Питання стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , судом вже вирішене рішенням 19 червня 2019 року. Згідно довідки, виданої відділом примусового викоання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відповідач [PERSON] станом на 23.02.2021 р. має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 227982,14 грн. Позивачем не надано суду виключених обставин, які б потребували додаткових витрат у розумінні ст.185 СК України, такі, які б були пов`язані особливими обставинами, зумовленими певними якостями дитини, її стану здоров`я чи іншими винятковими ситуаціями. Тому суд відмовляє позивачу у вимогах про збільшення розміру аліментів з 8500 грн. до 12000 грн., повьязанних з додатковими витратами. Таким чином, заявлені прозовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial