Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач 24.11.2014 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості у розмірі 13810,46 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.07.2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та резидентом України [PERSON] було укладено Договір №20130517144214 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки. 17.07.2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та резидентом України [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до Договору №20130517144214 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформлення платіжної картки від 17.07.2013 року, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти у вигляді відновленої кредитної лінії у розмірі 10 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32% річних . Проте відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, строки погашення заборгованості ним порушуються, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 13810,46 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ «Брокбізнесбанк» - Паливода С.А. (діє на підставі довіреності від 14.11.2014) не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за відсутністю представник позивача ПАТ «Брокбізнесбанк» в якому зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (оборот а.с.32). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому порядку (згідно ст. 74 ЦПК України), поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у її відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та резидентом України [PERSON] було укладено Договір №20130517144214 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки. (а.с.5-7). 17.07.2013 року . між ПАТ «Брокбізнесбанк» та резидентом України [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до Договору №20130517144214 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформлення платіжної картки від 17.07.2013 рок з додатком -графіком погашення кредитної заборгованості , який є невід'ємною частиною договору (а.с.8-10) , згідно п.1. якого Банк надав власнику рахунку грошові кошти шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії з лімітом у сумі 10 000 грн., на строк з 17.07.2013р. по 16.07.2015р. зі сплатою процентів за користування кредитною лінією у розмірі 32 % річних на споживчі цілі. На підставі заяви від 16.07.2013р.(а.с.12) Банк відкрив на ім'я [PERSON] відкрив та надав відновлювану кредитну лінію в межах суми 10 000 грн. терміном на 24 місяці. В заяві позичальника (а.с.12) зазначено, що відповідач просить відкрити кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом 10 000 гривень терміном на 24 місяці. З позову вбачається, що позивач зобов'язання по Договору №20130517144214 від 17.07.2013 та Додатковій угоді №1 до Договору про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів №2013051744214 від 17.07.2013 року виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 10 000 гривень шляхом відкриття кредитної лінії відповідачку, який в свою чергу використала ці кошти на власні потреби. Відповідач в свою чергу зобов'язання за Договору №20130517144214 від 17.07.2013 та Додатковій угоді №1 до Договору про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів №2013051744214 від 17.07.2013 року належним чином не виконує, у зв'язку з чим у нього перед позивачем, станом на 11.04.2014 року, виникла заборгованість за кредитом загальна сума якої, згідно розрахунку заборгованості (а.с.13), становить 13810 (триндцять тисяч вісімсот десять) гривень 46 копійок, з яких: - заборгованість за основною сумою кредиту - 9762,41 грн.; - прострочені проценти за кредитом - 4 048,00 грн. Розрахунок ціни позову наведений в позові та доданий до матеріалів справи (а.с.13). Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. На момент розгляду справи доказів про погашення відповідачем кредиту, прострочених процентів за кредитом у суду немає. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 208 ЦК України до правочинів, які слід вчиняти у письмовій формі належать, зокрема, правочини між фізичною та юридичною особою. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст.. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою Кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за спричинені простроченням збитки. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача комісій (штрафу), заявлені обґрунтовано, так як це передбачено укладеним договором та діючим законодавством. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідач порушив не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитної угоди та ст. 1050 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved