Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.02.2017 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 08 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2145 від 08 жовтня 2015 року, за час перебування в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування позову посилалась на те, що з листопада 2016 року вони спільно не проживають, сімя фактично розпалась, шлюбні стосунки вони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам малолітнього сина. Позивачем також було зроблено посилання, що між нею та відповідачем узгоджено, що малолітній [PERSON] буде мешкати разом з нею [PERSON] Спору про майно, яке є спільною сумісною власністю, не існує. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити, також зазначила, що категорично проти встановлення строку для примирення, оскільки на її погляд встановлення такого строку не призведе до позитивних наслідків, оскільки нею чітко вирішено це питання, вона наполягає на розірванні шлюбу, вважає сімю такою, що остаточно розпалась. Відповідач [PERSON] заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки кохає свою сімю, та вважає, що у разі надання строку на примирення зможе утримати свою дружину від дій щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін по справі, вивчивши і дослідивши матеріали справи,суд вважає позов [PERSON] підлягаючим задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 08 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2145 від 08 жовтня 2015 року. За час перебування сторін у шлюбі, у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сімї. \~ Добровільність шлюбу одна з основних його засад. \~ Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. \~ За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сімю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. \~ Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. \~ Як вбачається з пояснень позивача, зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має. \~ Позивач категорично заперечувала проти встановлення строку для примирення. Відповідачем крім пояснень, що він кохає дружину, інших доводів не зазначив. Також відповідач підтвердив, що він був обізнаний про подання у лютому позивачем позову про розірвання шлюбу, однак не довів, що він здійснював дії спрямовані на збереження шлюбу, та не надав пояснення, яким чином він має намір утримати свою дружину від дій щодо розірвання шлюбу. Позивачем було зазначено, що за цей час, а саме з дати подання нею до суду позову, [PERSON] не вчинялись дії щодо збереження шлюбу, крім того вважає такі дії безпідставними, оскільки жодним чином не змінять її рішення. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства. \~ Закріпленні у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок. \~ Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. \~ Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. \~ Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. \~ У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні позивачки по справі. \~ Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, подальше сумісне проживання суперечить інтересам позивача, а тому позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved