Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.06.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності, у якому зазначив, що 24.01.2011 року померла його бабуся [PERSON], яка проживала у [INFO], у будинку, належному їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON], виданого державним нотаріусом Березанської держнотконтори Миколаївської області 02.09.2008 року, зареєстрованого у реєстрі за №573. На дату смерті з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований. Чоловік бабусі [PERSON] помер 12.03.2005 року. Заповіту на випадок смерті бабуся не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є син померлої [PERSON] та дочка [PERSON], які відповідно є дядьком та матірю позивача. Після смерті бабусі відкрилася спадщина на житловий будинок з усіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями за адресою: с.Андріївка Березанського району Миколаївської області по вул.Чкалова,2. Однак спадкоємці першої черги за законом спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини або із заявою про відмову від прийняття спадщини не зверталися. До суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини вони також не зверталися. У звязку з тим, що спадкоємці першої черги не прийняли спадщину, про що він дізнався лише у 2015 році, ним був пропущений встановлений законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі. Рішенням Березанського районного суду від 11.03.2015 року йому було визначено додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті бабусі. Після набрання чинності рішенням суду він звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], яка після реєстрації спадкової справи та розгляду наданих ним документів, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно відмовила та рекомендувала звернутися до суду у звязку з тим, що бабуся за життя не зареєструвала в установленому законодавством порядку своє право власності на житловий будинок. Рішенням державного реєстратора від 05.05.2015 року йому було відмовлено у державній реєстрації права власності за померлою [PERSON] на підставі п.10 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року за №868, а саме: у звязку з відсутністю документів, які уповноважують його діяти від імені власника нерухомого майна, відсутністю паспорта та коду власника майна. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею, 47,6 кв. м., житловою площею 30,5 кв. м. з усіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: с. Андріївка Березанського району Миколаївської області по вул. Чкалова, 2, у порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 24.01.2011 року. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, на задоволенні позову наполягав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали у повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ФП №130644, виданого відділом РАЦС Березанського РУЮ Миколаївської області 25.01.2011 року (а.с.12) внаслідок смерті [PERSON] 24 січня 2011 року відкрилася спадщина. З оглянутих в судовому засіданні Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.09.2008 року державним нотаріусом Березанської держнотконтори Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за №573 (а.с.7), та матеріалів інвентарної справи №55, Ер№23431552 (а.с.54-56) вбачається, що [PERSON] за її життя прийнято в спадщину після смерті чоловіка [PERSON], який помер 12.03.2005 року (а.с.6), житловий будинок загальною площею 47,6 кв.м, житловою площею 30,5 кв.м, з усіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться в с.Андріївка Березанського району Миколаївської області, вул.Чкалова,2, і належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Березанської селищної ради народних депутатів Березанського району Миколаївської області 04.03.1987 року, зареєстрованого в Миколаївському МБТІ 04.03.1987 року за реєстром №40 (а.с.56). Отже, судом встановлено, що весь житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. с.Андріївка Березанського району Миколаївської області, вул.Чкалова,2, входить до складу спадкової маси майна, що залишилося після смерті [PERSON] Згідно Довідки, виданої 22.01.2015 року виконкомом Березанської селищної ради Миколаївської області, на день смерті спадкодавця [PERSON] разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.13). Як свідчать оглянуті в судовому засіданні копії свідоцтва про народження, виданого Березанським райбюро ЗАГС 05.09.1958 року (а.с.14), копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФП №323266, виданого Березанським райвідділом ЗАГС Миколаївської області 21.12.1979 року (а.с.15), копії свідоцтва про народження серії IV-ФП №263066, виданого Березанським райвідділом ЗАГС Миколаївської області 27.01.1987 року (а.с.16), позивач являється онуком померлої [PERSON]. Таким чином, відповідно до ст. 1265 ЦК України позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за законом пятої черги, і має право на спадкування. Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 11.03.2015 року позивачу визначено додатковий строк у один місяць для подання ним заяви про прийняття спадщини, на підставі якої 27.03.2015 року приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу [PERSON] була заведена спадкова справа №8/2015. Разом з тим, як вбачається з письмового розяснення приватного нотаріуса Березанського районного нотаріального округу від 07.05.2015 року (а.с.24), у звязку з тим, що спадкодавцем [PERSON] за життя не зареєстровано своє право власності на успадкований нею житловий будинок після смерті чоловіка [PERSON], позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та запропоновано для вирішення питання оформлення спадкових прав звернутися до суду. Таким чином, оцінивши відповідність встановлених обставин справи нормам закону, який підлягає застосуванню до цих обставин, суд дійшов до висновку, що позивачу належить право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті його бабусі [PERSON], оскільки доведено, що позивач має право на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], як спадкоємець за законом. У звязку з цим, та враховуючи, що спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] заяву про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подали, а тому, вважаються такими, що не прийняли її, що підтверджується відповіддю приватного нотаріуса Березанського районного нотаріального округу від 16.07.2015 року на запит суду від 10.07.2015 року (а.с.51-53), та за відсутності у суду відомостей про наявність інших спадкоємців [PERSON], є всі підстави вважати позивача власником спадкового житлового будинку, що знаходиться за адресою: с.Андріївка Березанського району Миколаївської області, вул.Чкалова,2. Разом з тим, як випливає з дослідженого судом письмового розяснення приватного нотаріуса Березанського районного нотаріального округу від 07.05.2015 року (а.с.24), позивачеві, по суті, відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадковий житловий будинок. У звязку з цим, суд визнає, що майнові права позивача порушуються, оскільки він не може розпорядитися належним йому майном, і визнає обґрунтованим та правомірним його звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, виходячи з положень ст.392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved