Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 5 лютого 2014 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 30000 грн. боргу за позикою , 148,85 грн. інфляційних та 3% річних від простроченої суми в розмірі 978,90 грн. , а разом 31127 грн. 75 коп. В обґрунтування вимог позивач зазначив , що 20 листопада 2012 року він передав [PERSON] в борг 30000 грн. , що підтверджується розпискою позичальника про отримання грошей , котра зобов»язалася повернути борг до 1 січня 2013 року. Однак свої зобов»язання позичальник не виконала , у визначений строк борг не повернула. Тому просить стягнути суму грошових коштів з урахуванням відповідно до вимог ст.. 625 ч. 2 ЦК України індексу інфляції відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку та 3% річних у вказаній сумі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула , про день та час розгляду справи повідомлена належним чином , судом отримане зворотне поштове повідомлення. Вислухавши пояснення позивача,дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Обставинами справи встановлено, що 20 листопада 2012 року [PERSON] отримала від [PERSON] позику в сумі 30000 грн. грошових коштів, яку зобов»язалась повернути до 1 січня 2013 року . Ця обставина підтверджується розпискою позичальника [PERSON] від 20 листопада 2012 року, в якій зазначений строк повернення суми боргу до 1 січня 2013 року. Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Як передбачено ст.. 1047 ч. 2 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки в строки, визначенні сторонами при передачі грошових коштів , борг відповідачем не повернутий, є підстави для задоволення позову та стягнення боргу в розмірі 30000 грн. Суд також вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] про стягнення боргу з урахуванням інфляції і 3-х процентів річних. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи , що за зобов»язанням [PERSON] повинна повернути суму позики до 1 січня 2013 року , то останнім період сплати коштів слід вважати грудень місяць 2012 року. З урахуванням помісячного індексу інфляції з січня 2013 року по січень 2014 року шляхом множення , що дорівнює 1,005 , розмір інфляційної виплати становить 148,85 грн. (30000 грн.х (1,005х100-100) :100. Три проценти річних від простроченої суми за прострочення в період з 1 січня 2013 року по 4 лютого 2014 лютого , що становить 397 днів , становлять 978,90 грн. із розрахунку : 30000грн. х 3% :100 : 365 дн. х 397. Всього на користь позивача підлягає стягненню сума 31127,75 грн. ( 30000 грн. + 148,85 + 978,90 ) . Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати 311, 28 грн. на сплату судового збору . На підставі ст..ст..1046-1047, 1049-1050 ЦК України,

Outcome: approved