Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (місто Київ, вул. Велика Васильківська, 100), в якому просив: визнати недійсним Договір кредиту № 40.29-48/122 від 26 лютого 2008 року; визнати недійсним Іпотечний договір № 013/116-I від 26 лютого 2008 р.; зобов`язати Відповідача відмінити обмеження обтяження на предмет іпотеки - трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з АТ «Альфа-Банк» отримані Позивачем збитки в сумі 174717, 86 дол. США. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 26 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 40.29-48/122, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 143650,0 (сто сорок три тисячі шістьсот п`ятдесят) доларів США зі сплатою 11,75 % річних. Зазначено, що в забезпечення виконання умов кредитного договору, 26 лютого 2008 року між Позивачем та АКБСР «Укрсоцбанк» укладено Іпотечний договір № 013/116-I, відповідно до умов якого позичальник передав банку в іпотеку трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Позивач заперечує отримання кредиту в іноземній готівковій валюті, зазначаючи його отримання в національній валюті у розмірі 725 432, 50 грн., внаслідок чого були порушені його права. Позивач зазначає, що укладений кредитний договір містить умови, які є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, що, в свою чергу, є підставою для визнання такого договору недійсним. Договором не передбачено покладання на Позивача валютних ризиків (курсові різниці), та Позивач навіть не попереджений про них, так як того вимагає Постанова НБУ від 10.05.2007 р. № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Позивач зазначає, що Відповідачем не надано у письмовому вигляді інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів, чим порушено Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10.05.2007 №168 та ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, до діяла на момент виникнення кредитних правовідносин). Розрахунок платежів споживача за кредитним договором проведений поверхово, оскільки у ньому зазначено тільки два показники: дату платежу та суму, що підлягає сплаті; й не зрозуміло для споживача, оскільки не зазначено із чого складаються вказані суми та на момент укладення договору взагалі відсутня інформація щодо кінцевих сум. Графік погашення платежів відсутній, а в Кредитному договорі - п. 1.1.1 передбачена тільки щомісячна сума мінімально необхідного платежу - 855,00 дол. США без розподілу його на «тіло» кредиту та проценти (без інших платежів). На момент укладення договору, Позивачу не було надано інформації про збільшення його витрат на суму пенсійних зборів до Пенсійного фонду та біржових комісій під час купівлі продажу іноземної валюти (наявні на той час платежі). Крім того п. 3.8. постанови НБУ № 168 зазначено, що у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов`язані під час укладення кредитного договору: попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе споживач; надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Про те, що Позивачу не надано повної інформації про реальну вартість кредиту за кредитним договором № 40.29-48/122 від 26.02.2008 р. відповідно до постанови НБУ від 10.05.2007 р. № 168 зазначено у висновку проведеної судово-економічної експертизи № 20986/16-45 від 11 серпня 2017 року та також порушена Постанова НБУ від 30.05.2007 р. № 200, яка була проведена в рамках судової справи № 754/17520/15-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Крім того, експертом зроблено висновок про те, що банк не зміг підтвердити документально чи спростувати надання кредитних коштів у вигляді готівкової іноземної валюти за кредитним договором № 40.29-48/122 від 26.02.2008 р. Тому, за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів провести розрахунок відсотків за користування кредитними коштами, також було неможливим. В результаті розгляду справи № 754/17520/15-ц Банку було відмовлено в позові на підставі того, що ним не було доведено отримання [PERSON] в касі готівки в розмірі 143650,00 доларів США, а не його еквіваленту в сумі 725 432,50 грн. Також Позивач зазначає, що надаючи Позивачу кредит в іноземній валюті на придбання нерухомого майна - квартири, банк не виконав функції агента валютного контролю, так як він відповідно до наданого дозволу про перелік операцій, які мав право здійснювати, мав право лише на залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України (без індивідуальної ліцензії). Як агент валютного контролю він знав, що, надаючи Позивачу кредит в іноземній валюті, останній ці кредитні кошти буде використовувати для розрахунків готівкою, а значить використає їх як засіб платежу в готівковому грошовому обігу, що заборонено ст. 99 Конституції України, ст.3 Декрету Кабміну України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. 32 Закону України «Про Національний банк» та постановою НБУ від 30.05.2007 р. № 200 «Про затвердження Правил використання готівкової іноземної валюти на території України та внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України», таким чином ввівши в оману Позивача. Крім іншого, Позивач просить стягнути з Відповідача збитки в сумі 174 717, 86 дол. США, зазначаючи таке. Відповідно до ч. 2 ст. 230 ЦК України сторона, яка застосувала обман, повинна відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Враховуючи, що Позивач сплатив Банку 159183,93 дол. США, Банк повинен повернути Позивачу зазначену суму в подвійному розмірі за мінусом отриманої, а саме: (159 183,93 (фактично сплачена Позивачем сума за кредитом в доларовому еквіваленті) х 2) - 143 650,00 (сума кредиту, вказана в договорі) = 174 717,86 дол. США. З огляду на вищенаведене, Позивач просить задовольнити позов. Від АТ «Альфа-Банк» надійшли письмові пояснення, в яких викладено ставлення Відповідача до пред`явленого позову. Відповідач зазначає, що Позивачем не доведено порушення його прав та інтересів, а також вказує про те, що у разі, якщо суд дійде висновку про порушення прав та інтересів [PERSON] , застосувати до позовних вимог позовну давність. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у змісті позовної заяви. Представник відповідача Акціонерного товариства «Альфа - Банк» в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Рух справи. 14 серпня 2019 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору недійсним. 23 жовтня 2019 від Позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи документів. 05 листопада 2019 року від представника Відповідача надійшла заява про заміну сторони правонаступником. 28 листопада 2019 року від представника Позивача надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи. 11 березня 2020 року від представника Позивача надійшло клопотання про витребування доказів. 11 лютого 2020 року від представника Позивача надійшло повідомлення про вжиття заходів з метою отримання матеріалів реєстраційної справи. 30 червня 2020 року протокольною ухвалою суду витребувано у Відповідача докази. 23 грудня 2020 року представником Відповідача подано пояснення на позовну заяву та копії документів. 13 жовтня 2021 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва, закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.1 ст. 3 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29). 26 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 40.29-48/122, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 143650,0 (сто сорок три тисячі шістьсот п`ятдесят) доларів США зі сплатою 11,75 % річних. Пунктом 1.2. встановлено: Кредит надається Позичальнику на наступні цілі - придбання нерухомого майна - квартири загальною площею 78,10 кв.м, що знаходиться за адресою: , [ADDRESS] та яка взята в забезпечення згідно Іпотечного договору від 26 лютого 2008 р. № 013/116-І з заставною вартістю 853450,0 (вісімсот п`ятдесят три тисячі чотириста п`ятдесят) грн. - п.1.3.1. Договору. 2.1. Порядок надання кредиту на цілі, визначені п. 1.2 здійснюється шляхом видачі Позичальнику готівкових грошей. В забезпечення виконання умов кредитного договору, 26 лютого 2008 року між Позивачем та АКБСР «Укрсоцбанк» укладено Іпотечний договір № 013/116-I, відповідно до умов якого позичальник передав банку в іпотеку трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 вересня 2018 року у справі № 754/17520/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено повністю. Зазначеним рішенням суду встановлені наступні обставини справи, які відповідно до ст. 82 ЦПК України, не потребують доказування: «В недотримання вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. №1023-ХІІ (зі змінами та доповненнями) та постанови Правління НБУ №168 від 10.05.2007р., ПАТ «Укрсоцбанк» не визначена для позивальника [PERSON] реальна вартість кредиту за договором кредиту №40.29-48/122 від 26.02.2008р. (з урахуванням здійснення всіх платежів та курсових коливань, комісій за валютообмінних операцій, страхових платежів). Крім того, відповідно до Постанови НБУ №200 від 30.05.2007р., нормативно не передбачено видача банком готівкової іноземної валюти у вигляді кредитних коштів. Підтвердити документально чи спростувати надання кредитних коштів у вигляді готівкової іноземної валюти за договором кредиту №40.29-48/122 не видається можливе. За умовами договору кредиту №40.29-48/122 від 26.02.2008р. банк повинен відкрити позичальнику ( [PERSON] ) в Подільському відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» позичковий рахунок № [NUMBER] . Рахунок 3800 за призначенням: технічний рахунок для відображення позиції банку щодо іноземної валюти та банківських металів, використовується для відображення операцій з іноземною валютою та банківськими металами. За дебетом рахунку відображається вартість іноземної валюти чи банківських металів, що збільшує коротку або зменшує довгу відкриту валютну позицію. За кредитом рахунку відображається вартість іноземної валюти, що збільшує довгу або зменшує коротку відкриту валютну позицію. Нормативно не передбачено обліковувати надані кредити на рахунку 3800 - валютної позиції банку. Враховуючи висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №20986/16-45 від 11 серпня 2017 року, в якому зазначено, що провести розрахунок відсотків за користування кредитними коштами, не видається за можливе, а також не видається за можливе підтвердити документально чи спростувати надання кредитних коштів у вигляді готівкової іноземної валюти за договором кредиту №40.29-48/122, суд приходить до висновку, що позивачем - ПАТ «Укрсоцбанк», не доведено наявність у відповідача [PERSON] станом на 20.11.2015 року заборгованості в розмірі 90935,59 доларів США, що еквівалентно 2167826,86 грн., відповідно до укладеного кредитного договору №40.29-48/122 від 26.02.2008р. між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , оскільки позивачем також не доведено отримання [PERSON] в касі банку готівки в розмірі 143650,00 доларів США, а не його еквіваленту гривні в розмірі 725432,50 грн.» Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial