Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач, 29 січня 2016 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті двоюрідного брата [PERSON], померлого 25 березня 2007 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 27 березня 2007 року помер двоюрідний брат [PERSON]. Після того смерті залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 3,07 га, вартістю 81883,33 грн., яка складається з двох земельних ділянок площею 1,89 га і 1,118 га, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №069205, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлого. Він, як спадкоємець за законом прийняв спадщину, оскільки у визначений судом додатковий строк, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно державний акт на право власності на землю. Залишилась лише ксерокопія цього документу. Про втрату державного акту на право власності на землю він публікував оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Відділ Держгеокадастру теж відмовив у видачі дублікату правовстановлюючого документу. Позитивного результату такі його дії не дали. Все вище назване і змусило його звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на: земельну ділянку площею 3,07 га, вартістю 81883,33 грн., яка складається з двох земельних ділянок площею 1,89 га і 1,118 га, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №069205, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я [PERSON], померлого 27 березня 2007 року, який був утрачений. Представник відповідача ([PERSON] сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] був власником земельної ділянки площею 3,07 га, вартістю 81883,33 грн., яка складається з двох земельних ділянок площею 1,89 га і 1,118 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території [PERSON] сільської ради за межами села (Інформація Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29-1516-0. 1-131/2-16 від 18 січня 2016 року). 25 березня 2007 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №100784, видане 26 березня 2007 року [PERSON] сільською радою, Кодимського району Одеської області). Як убачається з дослідженого судом рішення Кодимського районного суду Одеської області від 24 вересня 2015 року (справа №503/1382/15-ц), встановлено факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] як двоюрідних братів. Згідно рішення Кодимського районного суду Одеської області від 17 грудня 2015 року (справа №503/1992/15-ц), [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Частиною четвертою статті 1266 ЦК України передбачено, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці як за законом так і за заповітом відсутні. Своїм правом спадкоємця за законом позивач скористався, подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю на ім»я [PERSON] (лист державного нотаріуса №18/02-14 від 19 січня 2016 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№4 від 23 січня 2016 року). Згідно Інформації Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29-1516-0. 1-131/2-16 від 18 січня 2016 року, видати новий Державний акт на право власності на землю або дублікат цього документу на ім»я [PERSON] не є можливим у зв»язку з тим, що оформлення правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку здійснюється у вигляді свідоцтва або витягу про право власності на нерухоме майно територіальними органами Міністерства юстиції України, які є органами державної реєстрації прав. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Відтак, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 3,07 га, вартістю 81883,33 грн., яка складається з двох земельних ділянок площею 1,89 га і 1,118 га, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №069205, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я [PERSON], померлого 27 березня 2007 року, який був утрачений. Враховуючи викладене,

Outcome: approved