Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач 26 травня 2015 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою в Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 08.04.2006 року, про що є актовий запис 427. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 08 квітня 2006 р. між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб, про що є відповідний актовий запис № 427, від шлюбу вони мають двох спільних дітей 2006 року та 2009 року народження, позивач вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося із-за різних поглядів на життя та різні характери, внаслідок чого між ними виникали різного роду непорозуміння, які призвели до розпаду сім'ї, на протязі останнього року сімейного життя, відносини між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, зазначає, що з лютого 2015 р. вони не підтримують подружні стосунки та проживають окремо, на сьогоднішній день шлюб носить лише формальний характер, враховуючи, що подальше збереження сім'ї не можливе, збереження шлюбу недоцільне та суперечитиме інтересам кожного, а тому на підставі 104, 105, 110, 112 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначав, що з лютого 2015р. він з відповідачкою проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, вказував, що рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечувала, підтвердила що вона з позивачем з лютого 2015 р. проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, крім того виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [INFO] сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 квітня 2006р. про що є актовий запис № 427 (а.с. 11 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 13, 12 - копії свідоцтв про народження). Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідачки втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідачки дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з лютого 2015 р. не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved