Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Позивач 23.10.2019 звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 25.07.2019 замовив у інтернет-магазині ТОВ «Kasta» смартфон Prestigio S Max 7610 3/32 GB. 26.07.2019 товар, згідно замовлення № M31S0F8 від 25.07.2019, даний смартфон був доставлений кур`єром за адресою : [ADDRESS] , який був запечатаний в «оригінальній» упаковці фірми-виробника. За інформацією кур`єра батарея Смартфону була не заряджена, що унеможливлювало його тестування при одержанні. Враховуючи те, що функція кур`єра полягає в доставці товару тільки до «під`їзду будинку», був позбавлений можливості перевірити придатність смартфону до роботи. Цього ж дня спробував смартфон зарядити, але він не заряджався, а відповідно і не працював. Зазначає, що багато зусиль знадобилося на телефонні дзвінки до інтернет-магазину відповідача, пошук по м.Києву пункту-прийому передачі товарів відповідача, на чекання в черзі до його «оператора», пояснення повернення товару, що призвело до негативних емоцій, незапланованого клопоту, матеріальних витрат та моральних збитків. Вказує, що 26.07.2019, в той же день було повернуто смартфон відповідачу, квитанція б\\н від 26.07.2019, в якій зазначено, що повернення коштів за повернений товар буде розглянуто протягом 3 днів. 31.07.2019 на свою електронну пошту від інтернет-магазину відповідача отримав листа, з якого убачається, що повернення товару по замовленню № M31S0F8 прийняте складом відповідача, а кошти за товар будуть перераховані на картку протягом 3 днів. Після отримання офіційного листа про намір повернути грошові кошти за смартфон, який повернув відповідачу, а придбав інший телефон в іншому магазині. 29.08.2019, більше ніж через місяць після купівлі-товару,зателефонував представник відповідача та повідомив, що телефон відремонтовано, та став вимагати адресу на яку буде відправлено смартфон. 30.08.2019 на підтвердження усної інформації відповідача отримав на свою електронну адресу лист від відповідача з економічними погрозами про можливі заходи у разі, якщо не забере відремонтований смартфон. Зазначає, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач зобов`язаний був передати смартфон належної якості, тобто, придатний для роботи, а не бракований, яким він був на момент продажу, про що вбачається з листа відповідача від 30.08.2019, з якого убачається, що продано бракований телефон, який потім було відповідачем відремонтовано. При цьому зазначає, що відповідачем не було виконано термін повернення грошових коштів за повернутий смартфон, а інформацію виявлених сервісним центром недоліків та їх усунення відповідач надав лише через 34 календарних дні. Вказує, що повернення ним смартфону відповідачу згідно квитанції від 26.07.2019 б\\н свідчить про розірвання договору купівлі-продажу смартфона, та про зобов`язання відповідачем повернути 2738 грн., сплачених за смартфон, та відшкодування всіх витрат. Окрім того, зазначає, що зазнав значної моральної шкоди, що полягала в душевних хвилюваннях, погіршення стосунків з оточуючими і як наслідок погіршення здоров`я. Близькі та оточуючі почали докоряти, що купив неякісний товар. Мусив звертатись до експертних установ для проведення експертизи, юристів та адвокатів за правовою допомогою та до суду, що також негативно позначилось на майнову шкоду. Спричинену моральну шкоду оцінює в 100 000 грн. Посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2738 грн., сплачених 26.07.2019 за смартфон Prestigio S Max 7610 3/32 GB та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Ухвалою суду від 29.10.2019 по справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін. 11.01.2020 відповідач направив суду відзив на позов в якому не оспорював придбання та повернення позивачем смартфону. Зазначають, що оскільки повернутий позивачем товар, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку гарантійного ремонту (обслуговування)або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів» № 506 від 11.04.2002, належить до категорії технічно складних побутових товарів і його повернення зумовлене виявленими споживачем недоліками якості товару, після отримання від позивача поверненого товару Товариство, на виконання вимог ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», передало товар до сервісного центру для визначення причини виникнення недоліків в товарі та його усунення. Виявлений сервісним центром недолік в товарі визнано гарантійним випадком, який було безоплатно усунуто протягом 11 календарних днів. З огляду на те, що передача товару до сервісного центру та повернення товару з сервісного центру вимагає певних затрат часу, товар був готовий до відправки позивачу після проведення гарантійного ремонту 21.08.2019, про що товариство повідомило позивача. Посилаючись на Закон України «Про захист прав споживача» вказують, що право на розірвання договору купівлі-продажу товару виникає при виявленні істотного недоліку товару. В даному випадку сервісним центром не було виявлено суттєвого недоліку в поверненому позивачем товарі, відтак Товариство вважає, що у позивача відсутні правові підстави вимагати розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів. Також зазначали, що Товариство не вбачає в своїх діях ознак протиправних діянь і наявності вини, які могли б, як наслідок, завдати моральної шкоди позивачу. Просили суд в задоволенні позову відмовити. Одночасно подали клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, однак суд відмовляє в задоволенні даного клопотання, оскільки при відкритті провадження по справі, суд врахував вимоги ст. 274 ч.3 ЦПК України. 17.01.2020 відповідач направив суду відповідь на відзив, в якому посилався на те, що ним придбавався подарунок дитині, а коли подарунок чекає дитина, його оченята блищать від радості, а замість сподівань він отримує безпорадну блискучу іграшку, і в результаті бачити наслідки розчарування та сльози дитини, а тому розмір моральної шкоди взагалі вважає чи вистачить 100 000 грн. Просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. За таких обставин суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25.07.2019 [PERSON] замовив у інтернет-магазині ТОВ «Kasta» смартфон Prestigio S Max 7610 3/32 GB. 26.07.2019 товар, згідно замовлення № M31S0F8 від 25.07.2019, даний смартфон був доставлений кур`єром за адресою : [ADDRESS] , який був запечатаний в «оригінальній» упаковці фірми-виробника. Як вказує позивач, за інформацією кур`єра батарея Смартфону була не заряджена, що унеможливлювало його тестування при одержанні. Цього ж дня спробував смартфон зарядити, але він не заряджався, а відповідно і не працював. 26.07.2019, в той же день було повернуто смартфон відповідачу, квитанція б\\н від 26.07.2019, в якій зазначено, що повернення коштів за повернений товар буде розглянуто протягом 3 днів. Факт повернення товару відповідач не оспорює. (а.с.6) 31.07.2019 на електронну пошту від інтернет-магазину відповідача отримав листа, з якого убачається, що повернення товару по замовленню № M31S0F8 прийняте складом відповідача, а кошти за товар будуть перераховані на картку протягом 3 днів. (а.с.7) 01.08.2019 позивач направив згоду на повернення коштів, де вказав номер банківської картки, після чого придбав новий смартфон. Відповідно до положень ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Частиною 2 ст.595 ЦК України визначено, що кредитор відповідає за втрату, псування або пошкодження речі, яку він притримує в себе, якщо втрата, псування або пошкодження стались з його вини. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Згідно ст.664 ЦК України, обов`язок продавця передати твар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар. 30.08.2019 позивач отримав лист про необхідність отримання відремонтований смартфон. (а.с.9) Згідно з п.3 ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати пропорційного зменшення ціни, безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк, відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до ч.3 ст.8 даного Закону, вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торгівельні підприємства та філії, що здійснюють, продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником. Відповідно до положень ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ст.678 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми ; 2) вимагати заміни товару. Відповідно до ч.ч.3,4, 5 ст.12 даного Закону, у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості. Згідно ч.4 ст.13 даного Закону, споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. Якщо підтвердження інформації не відповідає вимогам частини третьої цієї статті, строк, протягом якого споживач має право розірвати договір, становить дев`яносто днів з моменту одержання такої інформації, або у разі продажу матеріальних речей - з моменту одержання товару або першої поставки товару. Якщо протягом цього строку підтвердження інформації було виправлене, споживач має право розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту одержання виправленого підтвердження. Згідно ч.3 ст.9 даного Закону, при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Таким чином, з вищенаведених норм права вбачається, що повернення позивачем відповідачу Смартфона згідно квитанції від 26.07.2019р. б/н та лист відповідача згідно якого відповідач посилався на повернення коштів на карту споживача протягом 3днів свідчить про розірвання договору купівлі-продажу смартфона, зобов`язання відповідачем повернути кошти за придбаний товар. Отже, суд вважає, що доводи відповідача стосовно відсутність суттєвого недоліку в поверненому позивачеві товарі не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, а тому суд вважає, що вимога про стягнення коштів з відповідача в розмірі 2738 грн. за сплачений 26.07.2019 смартфон підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., то вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено обставини, з якими закон пов`язує право на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.611 ЦК України, моральна шкода відшкодовується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно до Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», завданою шкодою є завдані внаслідок дефекту продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я, або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, з винятком самої продукції, що має дефект. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 09 листопада 2016 року у справі №6-1575цс16, спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Відповідно до положень ст.ст.4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Так, відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність причинного зв`язку між протиправним діянням і моральною шкодою, що є третьою підставою відповідальності за завдану моральну шкоду, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Особа, що заподіяла шкоду, несе відповідальність лише за ту шкоду, яка є необхідним наслідком його поведінки. Неправомірне діяння повинно бути головною причиною, що з неминучістю тягне за собою заподіяння моральної шкоди, необхідною умовою настання негативних наслідків у вигляді фізичних або душевних страждань. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної позивачу компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд врахував конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат. Зокрема, ураховано тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тому суд вважає справедливим визначити суму компенсації моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1 536 грн.80 коп. (за вимогу немайнового та майнового характеру). На підставі викладеного та

Outcome: partial