Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просить суд визнати недійсним шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненської області 19 квітня 1996 року за актовим записом №28. Також просить суд анулювати актовий запис №136 від 03 березня 2008 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19 квітня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненської області зроблено актовий запис №28. З моменту реєстрації шлюбу відповідач жодного дня не проживав спільно з [PERSON] , подружні стосунки вони не підтримували, спільного господарства не вели, дітей від шлюбу не мають. Відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON] без наміру створення сім`ї і набуття прав та обов`язків подружжя, а лише для того, щоб в подальшому укладення такого шлюбу стало підставою для отримання ним громадянства України, тому вказаний шлюб є недійсним (фіктивним). При укладенні фіктивного шлюбу було порушено її законні права та інтереси, а саме порушено її право щодо визнання майна спільною сумісною власністю, шо було набуте за період її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . З 18 вересня 1982 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] На підставі рішення Рівненського міського суду від 29 січня 1997 року вказаний шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу, а саме з серпня 1997 року вона почала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , у двокімнатній квартирі [ADDRESS] , що належала їй на праві власності. Під час спільного проживання, до грудня 2008 року, вони з відповідачем вели спільне господарство, побут та бюджет з наявністю між ними взаємних прав та обов`язків, також мали спільних друзів, спільний відпочинок, її дочка від першого шлюбу та син відповідача теж проживали разом з ними у її квартирі. Під час перебування у фактичних шлюбних відносинах вона з відповідачем займалися підприємницькою діяльністю, внаслідок якої одержували спільні доходи, що були об`єднані в майбутньому для набуття ними спільного майна.Під час перебування з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах в інтересах сім`ї за спільні кошти, в тому числі і за кошти, шо були отримані від продажу її квартири, вони з [PERSON] спільно набули майно: трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] ; приміщення магазину продовольчих товарів в будинку [ADDRESS] ; 1/2 частини нежитлової будівлі кафе по [ADDRESS] . Відповідач протягом усього часу перебування з нею у фактичних шлюбних відносинах та після припинення таких, стверджував, що вона має право використовувати приміщення магазину продовольчих товарів в будинку [ADDRESS] , для здійснення підприємницької діяльності, відповідно спору не виникало і її право не порушувалося. На даний час [PERSON] перешкоджає їй у здійсненні підприємницької діяльності. Вважає, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб без наміру створювати сім`ю та набуття обов`язків подружжя, а тому такий шлюб є фіктивним. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав. Суду пояснив, що укладений ним в 1996 році шлюб з [PERSON] ґрунтувався на вільній згоді їх обох, відповідав їх волевиявленню та був укладений для спільного проживання, однією сім`єю. Вони проживали у [PERSON] , він працював, пізно приходив. Бувший чоловік [PERSON] дуже пив, в зв`язку з цим вони переселилися в квартиру на [ADDRESS] , де жили півроку. Сім`я не склалася, в зв`язку з чим вони в 2008 році розлучилися. Вважає, що [PERSON] не має права звертатися до суду з даним позовом, оскільки його шлюб з [PERSON] це їх особиста справа, і прав [PERSON] не було порушено ніяким чином, крім того, на той час [PERSON] перебувала в шлюбі з іншим чоловіком.Зазначив, що з [PERSON] у нього були партнерсько-бізнесові відносини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Суду пояснила, що [PERSON] запропонував їй кошти за укладення шлюбу, на що вона погодилася, яку мету переслідував [PERSON] під час укладення шлюбу їй не відомо. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є недоведеними та безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає. Як встановлено в судовому засіданні, 19 квітня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб,який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області про реєстрацію шлюбу зроблено запис №28,після шлюбу чоловікові присвоєно прізвище [PERSON] та дружині присвоєно прізвище- [PERSON] ( а.с. 5) 03 березня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі спільної заяви, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області зроблено запис №136.( а.с. 5 зворот) Свідок [PERSON] суду показала, що їй відомо, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] фіктивний, оскільки з 1995 року [PERSON] проживав з [PERSON] , зі слів ій відомо, що [PERSON] платили гроші за вказаний шлюб. Джавадов не мав наміру створити сім`ю з [PERSON] Свідок [PERSON] суду показала, що є дочкою [PERSON] Ствердила, що шлюб між іі матір`ю та [PERSON] фіктивний, оскільки, як їй відомо, мама отримувала за це гроші. Вона не бачила [PERSON] Дійсних намірів [PERSON] вона не знала, ій відомо, що мамі потрібні були гроші, через що вона погодилась на укладення шлюбу. Іншого чоловіка у мами не було. Свідок [PERSON] суду дала показання, що [PERSON] та [PERSON] вона знає з 1998 року, оскільки син [PERSON] навчався у її класі. [PERSON] вона не знає, вихованням [PERSON] займалась [PERSON] , вона думала що це його мама і [PERSON] та [PERSON] це сімейна пара. Про шлюб [PERSON] з [PERSON] ій стало відомо зі слів когось із батьків у класі. Їй сказали, що це шлюб фіктивний. Про мету укладення шлюбу їй не відомо, пізніше стало відомо, що таким чином [PERSON] хотів отримати громадянство. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] та [PERSON] були разом, про те, що у [PERSON] фіктивний шлюб з якоюсь жінкою їй сказав її чоловік та пояснив, що таким чином, [PERSON] хотів отримати прописку. Від [PERSON] не чула, що шлюб фіктивний. Допитана за правилами свідка відповідач [PERSON] суду дала показання, що [PERSON] зареєстрував з нею шлюб без наміру створення сім`ї і набуття прав та обов`язків подружжя, а лише для отримання громадянства. З [PERSON] її познайомила [PERSON] Оскільки їй необхідні були кошти, вона погодилась на реєстрацію з шлюбу з [PERSON] Допитаний свідок [PERSON] суду показав, що є сином [PERSON] йому відомо, що батько уклав шлюб з українкою, ким саме він не знає. З [PERSON] у його батька був спільний бізнес. На час укладення батьком шлюбу йому було вісім років, тому він нічого не пам`ятає. [PERSON] часом його водила до школи. Причини укладення шлюбу з [PERSON] йому не відомо. Свідок [PERSON] суду показав, що з [PERSON] його познайомив [PERSON] по бізнесу. На кому був одружений [PERSON] йому не відомо. З [PERSON] були бізнесові стосунки. Свідок [PERSON] суду дав показання, що з [PERSON] знайомий з 1995 року, про те, що [PERSON] перебуває у шлюбі з українкою йому було відомо, про фіктивний шлюб нічого не чув. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] знає з 1994-1995 року, знав, що [PERSON] одружений, подружнім його життям не цікавився, про фіктивний шлюб йому нічого не відомо. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Однак, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Пояснення свідків, дані в судовому засіданні, суд оцінює критично,оскільки, їм нічого не відомо про добровільність та повноту згоди [PERSON] та [PERSON] на укладення шлюбу, їх дійсні наміри при укладенні шлюбу. Сімейний кодекс України набув чинності з 01.01.2004р. Із ст.5 ЦК України вбачається,що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі,крім випадків,коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. А тому при вирішенні питання щодо спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК України(1963р.) та КпШС України. Відповідно до ст.15 КпШС України , для укладення шлюбу необхідна взаємна згода осіб, які одружуються, і досягнення ними шлюбного віку. Отже, обов`язковою умовою реєстрації шлюбу є вільно і незалежно висловлене взаємне волевиявлення осіб, що одружуються, яке підтверджує їх намір створити сім`ю на підставі укладення шлюбу. Недотримання цієї умови тягне недійсність шлюбу. Статтею 45КпШС України, передбачено підстави і порядок визнання шлюбу недійсним,зокрема:шлюб може бути визнаний недійсним в разі порушення умов, встановлених статтями 15 - 17 цього Кодексу, а також в разі реєстрації шлюбу без наміру створити сім`ю (фіктивний шлюб). Недійсність шлюбу - це правова санкція, яка застосовується до подружжя внаслідок порушення ними встановлених законом умов укладення шлюбу і яка передбачає втрату таким шлюбом правової сили. Для визнання шлюбу недійсним необхідна наявність вади волі сторін при його реєстрації. Під вадою волі в сімейному праві розуміють відсутність добровільної згоди на одруження, реєстрація шлюбу під примусом, під впливом обману, омани внаслідок неможливості через свій стан у момент укладення шлюбу усвідомлювати свої дії та керувати ними. Так, укладення шлюбу під примусом має місце, коли згода на укладення була виражена однією з сторін під впливом фізичного та психічного насильства чи під загрозою його застосування. Причому примушення до одруження може виходити від одного з майбутнього подружжя чи від третіх осіб, що діють в його чи в своїх власних інтересах. Обман- це навмисне введення в оману особи, що одружується. Прикладом обману може слугувати не тільки повідомлення майбутньому чоловіку чи дружині свідомо хибних відомостей, а й свідоме замовчування деяких фактів, що мають істотне значення при укладенні шлюбу. Омана - це помилкове уявлення особи, що одружується, щодо певних обставин укладення шлюбу. Омана може сформуватися під впливом різних причин, можливо, навіть таких, що не залежать від майбутнього чоловіка і дружини чи дій третіх осіб. Відсутність вільної згоди, як правило, є результатом фізичного або психічного насильства (примусу). Фізичне насильство - це протиправний вплив на організм людини, який вчиняється проти її волі і спричиняє фізичну шкоду. Психічне насильство визначається як протиправна, реальна погроза заподіяти особі або її родичам чи близьким фізичну, моральну або майнову шкоду для досягнення мети. Залежно від форми психічне насильство може бути: словесним, письмовим, у вигляді конклюдентних дій (жестів, демонстрації зброї) . Відповідно до ст. 1 КпШС України завданнями Кодексу про шлюб та сім`ю України є: дальше зміцнення сім`ї; побудова сімейних відносин на добровільному шлюбному союзі жінки і чоловіка, на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поважання всіх членів сім`ї; виховання дітей сім`єю з обов`язковим піклуванням батьків про їх здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання і підготовку до праці; всемірна охорона інтересів матері і дітей; виховання Статтею 12 КпШС України встановлено, що шлюб укладається в державних органах реєстрації актів громадянського стану. Укладення шлюбу провадиться урочисто. Органи реєстрації актів громадянського стану забезпечують урочисту обстановку реєстрації шлюбу при згоді на це осіб, які одружуються. Відповідно до ст.13 КпШС України реєстрація шлюбу встановлюється як в інтересах державних і громадських, так і з метою охорони особистих і майнових прав та інтересів подружжя і дітей. Права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану. Реєстрація даного шлюбу між [PERSON] та [PERSON] відбувалася з дотриманням встановлених законом вимог в присутності відповідальних працівників державної установи відділу державної реєстрації актів цивільного стану, що не заперечувалося сторонами. При цьому в жодної із сторін не виникло сумніву щодо дійсного волевиявлення на укладення шлюбу. За теоретичним визначенням шлюб - це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований на створення сім`ї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обов`язки подружжя. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.. За правовою природою фіктивний шлюб нагадує мниму угоду. Як при мнимій угоді, так і при укладанні фіктивного шлюбу сторони вчиняють юридичні дії без наміру настання тих правових наслідків, які передбачені законом. Позивачем [PERSON] в судовому засіданні не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що відповідачем [PERSON] заперечувався факт подання заяви в ЗАГС про реєстрацію шлюбу з [PERSON] , проставлення нею 19.04.96 р.підпису у книзі актів цивільного стану та не надано суду належних та допустимих доказів,які б свідчили про відсутність усвідомленого, добровільного та повного волевиявлення [PERSON] та [PERSON] на укладення шлюбу,введення [PERSON] в оману [PERSON] шляхом замовчування ряду обставин свого життя. Жодних доказів, що [PERSON] не здатна була повною мірою розуміти характер і зміст власних дій,адекватно сприймати особливості та зміст ситуації,повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізовувати його шляхом вчинення юридично значимих дій-укладення 19.04.96 року шлюбу,а також усвідомлювати наслідки цих дій суду не надано та в судовому засіданні не здобуто. Як зазначено у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від12.06.98р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» при розгляді справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що на підставі ст.45 КпШС відповідний позов може бути задоволено незалежно від часу реєстрації шлюбу, якщо буде встановлено, що вона мала місце за відсутності взаємної згоди осіб, які одружувалися, зокрема: коли хтось із них у той момент не розумів значення своїх дій або не міг керувати ними; якщо ці особи (або одна з них) не мали наміру створити сім`ю (укладали фіктивний шлюб); якщо вони (хтось із них) не досягли шлюбного віку і його не було знижено в установленому законом порядку (крім випадків вагітності дружини або народження дитини), а також якщо шлюб було зареєстровано між особами, з яких хоча б одна перебувала в іншому шлюбі, або між родичами по прямій висхідній чи низхідній лінії, між повнорідними й неповнорідними братами та сестрами, між усиновителями й усиновленими або між особами, з яких хоча б одна на час реєстрації шлюбу була визнана судом недієздатною внаслідок душевної хвороби чи недоумства. У тих випадках, коли шлюб було розірвано, вимоги про визнання його недійсним можуть розглядатися судом, коли рішення останнього про розірвання шлюбу скасовано або одночасно заявляються вимоги про анулювання запису про реєстрацію розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя. Як встановлено в судовому засіданні шлюб [PERSON] та [PERSON] проіснував майже 12 років. Суд дійшов висновку, що зовнішня згода [PERSON] та [PERSON] на укладання шлюбу відповідала їх внутрішній волі і вони мали дійсний намір створити сім`ю. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України( чинного на момент розірвання шлюбу) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. 03 березня 2008 року даний шлюб був припинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області за спільною заявою [PERSON] та [PERSON] від 01 лютого 2008 року, про що зроблено актовий №136. Відповідно до ст.ст. 76,77,78,79 ЦПК України позивач у справі повинен довести належними і допустимими доказам наявність тих обставин, на які він посилається як на підставу заявлених вимог. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що підставою для визнання шлюбу недійсним є укладення шлюбу без наміру створити сім`ю. Доказів цього або доказів укладення шлюбу з метою заволодіння чиїмось майном, задоволення або використання інших майнових чи особистих інтересів за рахунок інших осіб, позивачем в судове засідання не представлено. Позивач стверджує, що [PERSON] проживав фактично з нею, а не [PERSON] До таких тверджень позивача суд відноситься критично, оскільки, зважаючи на те, що [PERSON] на час реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] ( 19.04.1996 року) також перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] був розірваний 08 липня 1997 року ( а.с. 6), шлюб з [PERSON] відповідач розірвав у 2008 році, [PERSON] на час розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] також не перебувала у шлюбі, тобто ніхто і ніщо не могло б завадити позивачу узаконити шлюбні відносини з відповідачем. Разом з тим, з даним позовом позивач звернулася до суду лише 07 грудня 2018 року, після того, як з її слів виникли протиріччя у веденні бізнесу. Як слідує з тих же показів позивача, відповідача [PERSON] та свідків, судом встановлено, що між [PERSON] і [PERSON] в дійсності були сформовані протягом тривалого часу партнерські, бізнесові відносини, що фактично ні сторонами, ні свідками не заперечувалося. Аналіз наведених обставин в їх сукупності дає підстави зробити висновок, що відсутні належні та допустимі докази, які могли б свідчити, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб без наміру створити сім`ю та набути прав і обов`язків подружжя. Оцінюючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд не вбачає підстав для визнання недійсним (фіктивним) шлюбу, укладеного 19 квітня 1996 року. Як на підстави фіктивності шлюбу позивач та його представник посилаються на проживання подружжя окремо одне від одного після укладення шлюбу, і не ведення спільного господарства. Всі зазначені обставини суд до уваги не приймає, оскільки вони жодними доказами по справі не підтверджуються і є лише припущеннями позивача, на яких, відповідно, доказування ґрунтуватися не може. Недійсність шлюбу це особливий вид сімейно-правової санкції, яка застосовується у випадках порушення передбачених законом умов укладення шлюбу і означає анулювання тих юридичних наслідків, які законом пов`язуються з дійсним шлюбом. Сам по собі матеріальний розрахунок, задля досягнення якого позивач звернулася до суду, та обґрунтовує порушення її майнових прав, не може трактуватися як достатній доказ відсутності наміру створити сім`ю [PERSON] та [PERSON] , оскільки при реєстрації шлюбу, подружжя набуває певних майнових прав і обов`язків щодо один одного. Тому доводи позивача про порушення її права, яке полягає, в тому, що якби даного шлюбу не було, вона б претендувала на спільно набуте майно, не заслуговують на увагу в силу їх припущення, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, так і з огляду на викладені вище обставини справи не є підставою для визнання шлюбу недійсним. Надаючи оцінку доводам сторін, поясненням свідків, а також дослідивши матеріали справи, суд не вбачає жодних підстав для визнання спірного шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності, оскільки державна реєстрація шлюбу [PERSON] та [PERSON] була проведена з дотриманням вимог законодавства та не порушує прав, свобод та інтересів позивача. Окреме проживання [PERSON] та [PERSON] , а також наявність будь- яких фінансових зобов`язань між [PERSON] та [PERSON] самі по собі не можуть бути підставою для визнання шлюбу недійсним ( фіктивним). Позивач не довела суду відсутності реального наміру [PERSON] та [PERSON] створити сім`ю і набути прав і обов`язків подружжя. За таких обставин, самі по собі доводи позивача про те, що метою укладення шлюбу для [PERSON] було отримання громадянства, не дають підстав для визнання шлюбу недійсним з підстав фіктивності. Таким чином, підстави для визнання укладеного 19 квітня 1996 року [PERSON] та [PERSON] шлюбу недійсним відсутні, а тому в позові слід відмовити. Враховуючи те, що позовні вимоги в частині анулювання актового запису №136 від 03 березня 2008 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] є похідними від позовних вимог про визнання цього шлюбу недійсним, вони також задоволенню не підлягають. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суд давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах- учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України, № 63566/00 параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

Outcome: dismissed