Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач 26 липня 2017 року звернулась до суду з названим позовом, вказуючи, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. З жовтня 2016 року [PERSON] навчається та є студентом Опольського Університету в Польщі. Позивач зазначає, що добровільно матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини відповідач не надає, тому просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною 23 річного віку на період навчання та 24913 гривень 21 копійку додаткових витрат понесених на навчання сина. Позивач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач та представник відповідача позовні вимоги визнали частково. Заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 лютого 1999 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Володарського району Київської області, актовий запис № 5 (а.с.6). Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.8). 22 листопада 2002 року шлюб між сторонами було розірвано, що стверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] З 29 вересня 2016 року [PERSON] навчається в Опольському Університеті, Польща, на платній основі, що стверджено відповідним договором та платіжними дорученнями (а.с.12-35). Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні вказали, що позовні вимоги визнають лише в частині стягнення аліментів в розмірі 1/8 частки усіх видів доходу, надали довідку про заробітну плату та вказали, що відповідач має на утриманні ще двоє дітей крім сина [PERSON]. Проти стягнення додаткових витрат на навчання сина заперечували, зазначивши, що навчання у вищому навчальному закладі не є додатковими витратами. Даючи оцінку наданим позивачем та дослідженим в судовому засіданні письмовим доказам, що містяться в матеріалах справи, поясненням відповідача та представника відповідача, наданим ними письмових доказів та заперечень, суд прийшов до висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково, виходячи із тих міркувань, що непорушним конституційним правом дитини є право на утримання батьками. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Верховний Суд України дійшов висновку, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням до досягнення нею 23 років, правила ст. 185 СК не застосовуються; зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Про це йдеться в Постанові Судової палати в цивільних справах ВСУ від 24 лютого 2016 року №6-1296цс15. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу (СК), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст. 181 СК передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини, той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в його утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК визначаються кілька видів виконання цього обов'язку, зокрема, утримання неповнолітньої дитини, яке стягується в частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (ст. 185); утримання дитини, що знаходиться в установі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, в разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або інший заклад, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (ст. 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (ст. 198). Згідно ч. 1 ст. 185 СК, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу ст. 185 СК додаткові витрати присуджуються дитині при наявності у одного з батьків, з ким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності у нього здібностей, талантів, в зв'язку з його хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом і т.п. Наявність таких витрат повинен довести позивач. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, одержуваних одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим ст. 199 СК передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, то батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, способом сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійних, окремих від аліментних зобов'язань, обов'язки батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, викликаних особливими обставинами. Тож враховуючи вищевикладене, в задоволені позовних вимог, щодо стягнення додаткових витрат на навчання сина [PERSON], позивачу слід відмовити. Судом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, що стверджено довідкою № 00000001398 від 23 серпня 2017 року, яка видана відповідачу про те, що він працює в ПІІ «МакДональдз Юкрейн Лтд» на посаді начальника дільниці, тобто має регулярний доход у виді заробітної плати щомісячно. Окрім того відповідач отримує пенсію по інвалідності. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з врахуванням обставин зазначених у ст. 182 СК України. Згідно із ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи матеріальне становище, стан здоров'я відповідача, те що відповідач працює, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: аліменти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення сином 23 річного віку, на період навчання. Якщо дитина потребує додаткових витрат на лікування, позивач в праві звернутися до суду з позовом про стягнення таких витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: partial