Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач 28.08.2015 року звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами . В своєму позові вона зазначила, що, в зв'язку з втратою оригіналів свідоцтва про право власності на спадщину за законом та свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS], не має можливості отримати дублікати цих правовстановлюючих документів. В зв'язку з тим, що, в подальшому, в зв'язку з неможливістю отримання дублікатів цих документів, вона не зможе підтвердити та використати свої права, як власника на вищевказане нерухоме майно, просила суд, у відповідності до вимог ст. 392 ЦК України, визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла заява від представника позивача з проханням слухати справу у їх з позивачем відсутності. Також, до суду надійшла заява від представника відповідача, з визнанням позовних вимог та з проханням слухати справу у відсутності представника відповідача. Заява представника відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Згідно до ст.. 169 ЦПК України, справа, у відповідності до заяв представника позивача, представника відповідача, розглянута у відсутність сторін, на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] прийняла у спадщину після смерті свого чоловіка - [PERSON], померлого [INFO], належне йому нерухоме майно, а саме: вищевказане житло за вищевказаною адресою. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні обставин справи, позивач являється власником нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS], що підтверджено копією свідоцтва про право на спадщину по закону, копією свідоцтва про право власності. Згідно обставин, викладених позивачем в позові, оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок були втрачені. Після звернення позивача до Новоодеської держнотконтори для отримання дублікатів документів, їй було повідомлено, що документи передані до Держнотархіву Миколаївської області. Як вбачається з відповіді Держнотархіву Миколаївської області, у фондах архіву оригінали вищезазначених правовстановлюючих документів на будинок не виявлені, хоча, при перевірці по реєстру нотаріальних дій встановлено, що, дійсно, на ім'я [PERSON] були видані свідоцтва від 11.02.1988 р. за р-р [NUMBER] та р-р [NUMBER]. Згідно відповіді районного комунального підприємства Новоодеське РБТІ за вих. №110 від 21.07.2015 року, станом на 30.01.2015 року, нерухоме майно по [ADDRESS] зареєстровано за позивачем. Доказом того, що [PERSON], дійсно є власником житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS], окрім зазначених вище документів, являється державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована за вищевказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідач - Новоодеська міська рада, визнала позовні вимоги позивачів. Тому, відповідно до ст. ст. 392 ЦК України, суд, з урахуванням вищевикладеного, приходить до висновку, що позивач, являючись власником спірного нерухоме майно, позбавлена можливості відновити документи про право власності на належне їй майно через втрату оригіналів правовстановлюючих документів - свідоцтва про право на спадщину по закону та свідоцтва про право власності, а тому, це її право підлягає захисту шляхом визнання за нею цього права власності на вищевказане нерухоме майно. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з Новоодеської міської ради підлягає стягненню на користь позивача судового збору в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved