Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 серпня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 30 січня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, про що зроблено запис за № 62 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє синів - [PERSON] та [PERSON]. Спільне життя із відповідачем не склалося, оскільки між ними постійно виникали непорозуміння та сварки, в результаті чого подружні відносини зіпсувались та стало зрозуміло, що у них несумісні характери та різні погляди на життя. Більше року подружжя разом не проживає та спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим та суперечить інтересам позивача. З цих підстав [PERSON] просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо подавши заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, попередньо подавши заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги визнав повністю, просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 30 січня 1999 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 62 Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє синів: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 липня 1999 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, про що зроблено відповідний запис за № 1252 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 квітня 2006 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено відповідний запис за № 667. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя із відповідачем не склалося, оскільки між ними постійно виникали непорозуміння та сварки, в результаті чого подружні відносини зіпсувались та стало зрозуміло, що у них несумісні характери та різні погляди на життя. Більше року подружжя разом не проживає та спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим та суперечить інтересам позивача. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved