Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON](далі - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON](далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчатись у розмірі 1/33 з усіх доходів, та додаткових витрат у зв»язку з необхідністю лікування в розмірі - 800 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 1996 року між Позивачем та Відповідачем було укладено шлюб, який в подальшому у 2001 році було розірвано. Під час перебування у шлюбу з відповідачем народилась донька - [PERSON], [INFO]. Зауважує, що з 2003 по 2011 роки відповідач сплачував аліменти, але з 2009 року дитині було встановлено ряд важких хвороб, які підлягають тривалому лікуванню. Також зазначає, що з 24 січня 2013 по 14 лютого 2013 р. донька знаходилася на стаціонарному лікуванні АМНУ ДУ «Науковий центр радіаційної медицини клініка» та донька потребує постійного догляду, тому позивачка була змушена залишити роботу, а тому втратила джерело постійного матеріального доходу. Відповідач здоров'ям дитини не цікавиться, від виховання та утримання дитини самоусунувся, сплативши аліменти останній раз в 2011 році, а для лікування і повного одужання доньки збільшилась потреба в коштах, просила стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], яка продовжує навчання на денній формі до її успішного навчання у липні місяці 2016 року у розмірі 1/33 з усіх видів доходу та грошового забезпечення та додаткові витрати, пов'язані з необхідністю лікування та посиленим харчуванням у розмірі 800,00 грн. на час її навчання до серпня 2016 року. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що не в змозі сплачути аліменти у визначеному позивачкою розмірі, оскільки розмір його заробітної плати не дозволяє йому повноцінно існувати та утримувати доньку від колишньої дружини та дітей він другого шлюбу. Свідок - донька сторін [PERSON] суду пояснила, що відповідач матеріально не допомагає та на її прохання про надання коштів він не реагує, кошти прислати відмовляється. Вона постійно хворіє, може зненацька втратити свідомість та загалом у неї поганий стан здоров»я. Ії утримують фактично тільки мати та бабуся. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона приходиться матір»ю позивача та показала, що онука [PERSON] має дуже погане здоров»я та потребує постійного нагляду та лікування, а відповідач не надає коштів як батько не допомагає та не утримує доньку, ні на лікування, ні на харчування коштів не надає. Суд, заслухавши пояснення позивача її представника, відповідача та свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.05.1996 року. 27.06.2001 року рішенням Радянського районного суду м. Києва, шлюб між [PERSON] та [PERSON]розірвано (а.с.9-10). За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с.11). Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], її батьком записано відповідача по справі - [PERSON](а.с.11). Відповідно до довідки № 161 від 21.11.2014 року, [PERSON] дійсно навчається в 10-А класі середньої загальноосвітньої школи № 163 імені М.Кирпоноса м. Києва (а.с.12). На даний час малолітня [PERSON], проживає з матір'ю [PERSON]і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою фори-3 № 3407 від 21.11.2014 року (а.с.13). Згідно медичному висновку ЛКК Дитячої поліклініки № 5 Шевченківського району м. Києва від 21.09.2011 року [PERSON] встановлено діагноз гострий пілоєнефрит (а.с.19). Відповідно до витягу з історії хвороби № 3317 від 12.12.2011 року, виданого ревмокардіологічним відділенням центру вегетативних дисфункцій у дітей Дитячої клінічної лікарні № 6 Шевченківського району м. Києва, [PERSON] встановлено діагноз вегетативна дисфункція, постравматична нейроциркулярна дистонія, астмо-невротичний сіндром, дискінезія жовчного міхура на фоні його деформації (а.с.21). Згідно виписки з історії хвороби № 109 від 14.02.2013 року Академії медичних наук України ДУ «Науковий центр радіаційної медицини», [PERSON] встановлено діагноз хронічний ерозивний гастрит з періодичними загостреннями (а.с.24). Крім того, з аналізу інших медичних документів доньки сторін встановлено її важкі захворювання, необхідність лікування та понесення витрат на навчання та лікування протягом тривалого час (а.с.42 -51). За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З довідки про доходи № 21 від 16.02.2015 року відповідача [PERSON] вбачається, що він працює в 14-й державній пожежно-рятувальної частини УДСНС України у Черкаській області на посаді водія та отримує заробітну плату в розмірі - біля 2111 грн. щомісяця (а.с.52). Судом встановлено, що відповідач коштів на утримання дитини надає нерегулярно, матеріально не допомагає у необхідному для нормального навчання, харчування та лікування доньки обсязі. Як зазначено у ст.13 Сімейного кодексу України (далі СК України), частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю сторін між батьками, може згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум на: - працездатних осіб з 1 січня 2015 року - 1218 гривень, з 1 грудня - 1378 гривень; Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Таким чином з 1 січня 2015 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 365,40 грн., а з 1 грудня 2015 року - 413,40 грн. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При обрахунку розміру аліментів, що необхідно стягувати з відповідача судом враховано стан здоров»я дитини та необхідність її лікування, розмір доходів відповідача (а.с.52-53), наявність у відповідача іншої сім»ї та дитини на утриманні (а.с.55-56). За ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що відповідно до вимог ст.180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, вік та стан здоров'я дитини, рівень доходу позивачки та відповідача, на утриманні у якого також перебуває дитина від другого шлюбу, а також зважаючи на прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років та законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON]частково та стягнення на користь останньої на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу звернення позивачки до суду, тобто з 15 грудня 2014 року до 31 червня 2016 року, а саме до закінчення навчання [PERSON] в середній загальноосвітній школі №163 ім.М.Кирпоноса, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму щомісяця. Крім того, зважаючи на обставини тривалої хвороби та необхідності лікування та харчування доньки сторін та з огляду рівні обов»язки сторін щодо оплати таких витрат, тому суд вважає також частково задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] додаткових витрат на лікування та харчування останньої в твердій грошовій сумі - 400 гривень щомісячно, починаючи з 15 грудня 2014 року до 31 червня 2016 року. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі - 243 грн.60 коп. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 13, 180, 182, 185, 192 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial