Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади с. Шубранець в особі Горішньошеровецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Посилається на те, що вона є спадкоємцем майна згідно закону після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , яка фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину після смерті [PERSON] - бабусі позивача. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Інших спадкоємців, крім позивачки, немає нікого. Позивач вказує, що вона вчасно прийняла спадщину, так як у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте, оформити право на спадщину в нотаріальному порядку шляхом отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на домоволодіння, а тому просить суд визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок за законом. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, у попередньо поданій до суду заяві просили розгляд справи провести в її відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади с. Шубранець в особі Горішньошеровецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької областів підготовче засідання не з`явився, подав суду заяву про визнання позову, в якій просить розгляд справи провести в їх відсутності. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, врахувавши заяви представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно вимог ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.02.2020. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема, із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 43,40 кв.м., житловою площею 34,10 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом щодо вказаної частини спадкового майна, була її донька [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживала із спадкодавицею на час відкриття спадини, проте, за життя не встигла отримати правовстановлюючого документу. Саме тому спадкування відбувається за правилами спадкової трансмісії. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.06.2020 вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Внаслідок смерті останньої відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Судом встановлено, що за життя [PERSON] заповідального розпорядження щодо свого майна на випадок смерті не вчиняла, спадкоємицею її майна за законом є донька [PERSON] , [INFO] , яка реалізувала свої спадкові права щодо зазначеного майна у визначений законом строк і спосіб, звернулася до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із відповідними заявами, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] . Вказане вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №379/02-31 від 15.12.2020. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На виконання вказаних норм закону, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок, проте, його не оформила належним чином. Чого після її смерті не зробила і її спадкоємиця [PERSON] . Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час [PERSON] , як спадкоємицею майна померлої [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок 1940-1982 року побудови. Згідно довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №178 від 16.07.2020, його вартість становить 114751( сто чотирнадцять тисяч сімсот п`ятдесят одну) гривню 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. Згідно ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 12:00 год. 24.03.2021 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України, з урахуванням вихідних днів) 05.04.2021, то датою ухвалення даного судового рішення є 05.04.2021. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1241,1266, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved