Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач 27.02.2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив визнати останнього таким, що втратив право користування квартирою №3 у будинку №8/10 по вул. Кінна в м. Одесі. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач зареєстрований в квартирі позивача, але фактично в ній не проживає. Відповідач не проживає в квартирі з 01.03.2010 року, його речей немає, комунальні послуги не оплачує, постійно проживає в іншому місті. Ухвалою суду від 15.03.2018 року позовна заява [PERSON] залишена без руху, позивачу надано 10-деннй термін для усунення недоліків позову. Ухвалою суду від 28.05.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання на 11.07.2018 року. У судовому засіданні 11.07.2018 року протокольною ухвалою закрите підготовче засідання, справа призначена до розгляду по суті на 05.10.2018 року. У судове засідання учасники справи не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] належить\~на праві\~спільної часткової\~власності 799/1000 квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом №8263325 про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Бюро технічної інвентаризації». Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) №4475 від 22.0212018 року у квартирі позивача крім нього його доньок, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] Сусіди позивача [PERSON], [PERSON]П та [PERSON] склали акт від 21.02.2018 року, яким підтвердили, що [PERSON] в квартирі з 2010 року не проживає, його речей у квартирі не міститься. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача створює йому перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації понад вісім років, ніяких речей відповідача в квартирі не міститься. Вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Системний аналіз ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду є безумовною підставою для зняття з реєстрації особу, що визнано судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved