overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

позивач [PERSON] 01 жовтня 2014 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25 листопаду 2006 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З грудня 2013 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином - судовою повісткою. Заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи не надала, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 25 листопаду 2006 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 420 (а.с 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст..112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З грудня 2013 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 жовтня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що 25 квітня 2015 року зареєстрували шлюб з відповідачем, мають сина [PERSON], [INFO]. Вказувала, що сімейне життя не склалося через несумісність характерів та втрати поваги один до одного. Просила розірвати зареєстрований 25 квітня 2015 року з відповідачем шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2018 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено підготовче судове засідання на 07 листопада 2018 року. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2018 року закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач [PERSON] повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, на розірванні шлюбу наполягала. Вважає неможливим подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги та також просив суд розірвати шлюб. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 25 квітня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи надані пояснення, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 жовтня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 12.07.2010 року виконкомом Залозецької селищної ради, Зборівського району, Тернопільської області, про що видано свідоцтво про одруження [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Вказує, що у них спільне життя не склалось, оскільки вони з відповідачем люди різних характерів, різних переконань. У них різні погляди на життя, на сімю. Між ними постійно виникають непорозуміння. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав повністю, просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 12 липня 2010 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 08 виконкомом Залозецької селищної ради, Зборівського району, Тернопільської області. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 березня 2011року, виданим виконкомом Залозецької селищної ради, Зборівського району, Тернопільської області, про що зроблено актовий запис № 06. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 квітня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача Кредитної спілки «Полтава і полтавці» про стягнення заборгованості за договором внесення внеску. В своїй позовній заяві позивач посилалася на те, що 27 березня 2014 року укладала з відповідачем договір № 54 про внесення внеску члена кредитної спілки та внесла на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 1378,88 грн. Вказувала, що по закінченню строку договору сума коштів відповідачем повернута не була. Просила суд, стягнути з Кредитної спілки «Полтава і полтавці» на її користь вклад за договором про внесення внеску члена кредитної спілки в сумі 16683,78 грн., нараховані відсотки в сумі 315,51 грн. Позивач звернулася в суд з заявою про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 27 березня 2014 року між Кредитною спілкою «Полтава і полтавці» та позивачем [PERSON] укладено договір № 54 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Згідно з умовами договору позивач спочатку внесла на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 1378,88 грн., а відповідач зобов'язався повернути вклад та проценти на умовах договору. При цьому днем закінчення стоку вкладу сторони визначили 27 березня 2015 року, а процентну ставку - 21 % річних. В подальшому позивачем додатково вносилися суми грошових коштів за вказаним договором про внесення внеску. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами з вказаного договору виникли відповідні правовідносини, які регулюються умовами договору та чинним законодавством. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, по закінченню терміну дії договору сума вкладу позивачу повернута не була. Зокрема, згідно з довідкою № 344 від 29 березня 2016 року, наданою відповідачем, за договором № 54 від 27 березня 2014 року борг складає 16683,78 грн., нараховані відсотки в розмірі 315,51 грн. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач порушив умови договору та всупереч вимог чинного цивільного законодавства кошти вкладу позивачу не повернув. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, необхідно стягнути з КС «Полтава і полтавці» на користь позивача заборгованість за договором № 54 від 27 березня 2014 року в сумі 16683,78 грн. та 315,51 грн. нарахованих відсотків. Також з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 липня 2014 року звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходів) щомісячно на утримання двох малолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позову вказувала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дочок, які знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. З травня 2014 року вони не спілкуються, разом не проживають і спільного господарства не ведуть. Він працює на ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», аліментів нікому не сплачує. Тому вона просить стягувати з відповідача аліменти за рішенням суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, згідний сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі на утримання двох дітей примусово на підставі рішення суду та пояснив, що згідно поданої ним заяви в бухгалтерію підприємства з нього вже стягуються аліменти на дітей з липня місяця. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що сторони від шлюбу мають двох спільних дітей: дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.4,5), які знаходяться на утриманні матері. Відповідач, як батько дітей в достатньому розмірі добровільно матеріального утримання на дітей не надавав, хоч працює і має можливість надавати таке утримання, чого він не заперечував у судовому засіданні. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів у погодженому сторонами розмірі та на підставі статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

позивач [PERSON] 01 липня 2016 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 30 вересня 2011 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 21 червня 2012 року у них народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання сина [PERSON] . В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання прибув, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 30 вересня 2011 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] . Відповідно до актового запису № 299 від 04 липня 2012 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 5 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сімї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача треба стягнути судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

позивач [PERSON] 01 липня 2016 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 03 червня 2006 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 22 листопада 2006 року у них народилась дочка [PERSON], а 11 березня 2012 року - дочка [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Діти мешкають разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання дітей . В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином судовими повістками, про що в справі є розписки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 03червня 2006 року знаходились у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до актового запису № 530 від 04 грудня 2006 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], матір'ю [PERSON] (а.с. 5 ) Відповідно до актового запису № 114 від 20 березня 2012 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] , матір'ю [PERSON] (а.с. 6 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сімї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітніх дітей не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на своїх неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача треба стягнути судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , 01 липня 2019 року звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, перестали вести спільне господарство, з 01.09.2016 року проживають окремо. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина. На даний час шлюбних стосунків вони не підтримують, їх шлюб носить формальний характер, тому вважає його збереження таким, що буде суперечити її інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за відсутності позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , повторно у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, тому згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 05 листопада 2011 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 1996 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] , 01 липня 2019 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами припинились шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство та проживають окремо з березня 2018 року. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 28 жовтня 2014 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №2032 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу у сторін є малолітня дитина: син [PERSON] , [INFO] . Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. При таких обставинах, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved