Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) в жовтні 2020 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. До відкриття провадження представником позивача було подано заяву про залишення без розгляду вимоги [PERSON] про поділ майна подружжя. [PERSON] свої вимоги про розірвання шлюбу мотивує тим, що 29.07.2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 767 від 29.07.2000 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] [INFO] . Протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони з відповідачем не проживають як подружжя, спільне господарство не ведуть. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Примирення між ними неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Ухвалою суду від 01.12.2020 позов [PERSON] залишено без розгляду. Ухвалою суду від 23.12.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Ухвалою суду від 05.01.2021 позов [PERSON] в частині позовних вимог про поділ спільного майна подружжя залишено без розгляду. Ухвалою суду від 17.02.2021 сторонам надано термін для примирення строком два місяці, провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 23.04.2021 провадження в справі відновлено. Представник позивача [PERSON] - адвокат Гончар Л.В. надала заяву про слухання справи без їхньої участі. Також зазначила, що позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та просить шлюб між ними розірвати, прізвище залишити - [PERSON] . Також просила стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору та за надання правової допомоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Причини неявки суду не відомі. У визначений судом строк відзив на позов не подав. Відповідачем надавалась заява, в якій він просив суд надати їм з позивачем термін для примирення. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Встановлено, що 29.07.2000 року, згідно свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] ), сторони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що складено актовий запис № 767. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають як сім`я. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Судом за клопотанням відповідача [PERSON] сторонам надавався термін на примирення, проте примирення між сторонами не відбулось. Таким чином судом було вжито всіх заходів для збереження сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Щодо вимог позивача про стягнення понесених судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., який підлягає стягненню на її користь із відповідача, оскільки позовні вимоги про розірвання шлюбу задоволено. Щодо сплати судового збору за вимоги про поділ майна подружжя в сумі 840 грн., то вказані вимоги були залишені без розгляду за клопотанням позивача, а тому не підлягають до стягнення з відповідача. Крім того позивач просила відшкодувати їй витрати на професійну правничу допомогу адвоката в повному обсязі. [PERSON] на підтвердження витрат на правову допомогу надано ордер адвоката Гончар Л.В.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Гончар Л.В. ; договір про надання правової допомоги від 15.10.2020, відповідно до якого визначено розмір гонорару - 1000 грн. попередня консультація, 2000 грн. складання та подача позову до суду, 700 грн. за участь у кожному судовому засіданні; попередній (орієнтовний розрахунок суми судових витрат); копію прибуткового касового ордера №2 від 19.10.2020 про сплату [PERSON] 3000 грн. за Договором про надання правової допомоги від 15.10.2020р.; копію прибуткового касового ордера №1 від 1905.01.2021 про сплату [PERSON] 700 грн. за Договором про надання правової допомоги від 15.10.2020р.; копію прибуткового касового ордера №5 від 16.02.2021 про сплату [PERSON] 700 грн. за Договором про надання правової допомоги від 15.10.2020р., розрахунок суми судових витрат, де зазначено, що позивачем понесено витрати на правничу допомогу в сумі 4400 грн. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України, - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, у тому числі із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (п.2 ч.4 ст. 137 ЦПК). Звертаючись до суду з позовом [PERSON] було заявлено вимоги про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, проте в подальшому [PERSON] залишила вимоги про поділ спільного майна подружжя без розгляду і судом розглядались вимоги лише щодо розірвання шлюбу між сторонами. Таким чином отримуючи консультацію та готуючи позов до суду [PERSON] понесла витрати не лише за вимоги про розірвання шлюбу, які вирішувались в даному провадженні, а й щодо питання про розподіл спільного майна подружжя, які було залишено позивачем без розгляду. А тому суд, приходить до висновку, що заявлені позивачем до стягнення понесені нею судові витрати на правову допомогу в сумі 4400 грн. є неспівмирними з предметом спору, часом необхідним для надання консультації, написання позову тощо відносно вимог про розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати на правову допомогу в сумі 1400 грн., що на думку суду є співмірним, у тому числі із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial