Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 січня 2019 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свій позов мотивує тим, що вона з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 22.05.2008 року було розірвано. Від даного шлюбу у них 13 вересня 2000 року народилася дочка [PERSON] та 12 травня 2004 року дочка [PERSON]. З моменту розірвання шлюбу діти проживають разом з нею і перебувають на повному її утриманні. На даний час їхня донька [PERSON], досягла повноліття і є студенткою 1 курсу денної форми навчання Тернопільського національного університету імені [PERSON] по 27 червня 2022 року. Доходів позивача не достатньо, щоб заплатити за навчання та в повному обсязі забезпечити належний матеріальний рівень повнолітньої дитини, тому потребує матеріальної допомоги на утримання дочки, яка продовжує навчатися. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчатися між нею та відповідачем не досягнуто. На думку позивача, відповідач має доходи, можливість та зобовязаний утримувати дитину, яка продовжує навчання, тобто виплачувати передбачений законодавством і визначений судом розмір грошової допомоги на утримання дитини на період навчання. Просить стягнути з відповідача аліменти в її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення дочкою навчання. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з вищенаведених підстав, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив. В зв'язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України\~у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі\~якщо відповіднодо положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, та зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу - шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано 22 травня 2008 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Локачинського районного управління юстиції Волинської області зроблено відповідний актовий запис № 26. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], серії І-ЕГ № 063006 від 25.11.2000 року батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки Тернопільського національного університету імені [PERSON] № 610 від 10 вересня 2018 року, [PERSON] дійсно навчається на 1 курсі денної форми навчання Тернопільського національного університету імені [PERSON]. Термін навчання по 27 червня 2022 року. Згідно довідки про зареєстрованих КП «Інформаційно-розрахунковий центр Володимир-Волинської міської ради № 363 від 23.01.2019 року [PERSON] знаходиться на утриманні [PERSON]. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У правовій позиції Верховного Суду України у цивільній справі №6-1296/15цс від 24.02.2016 року, зазначено, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 185 СК України закріплено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у платника аліментів, непрацездатної дружини, батьків, задовільний стан здоровя відповідача, беручи до уваги те, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини, хоча спроможний надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання і в звязку з цим потребує матеріальної допомоги, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. В силу ч.1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved