Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.08.2017 року у строк, визначений ст. ст. 150, 233 КЗпП України, звернувся в суд з позовною заявою за захистом своїх трудових прав, в якій просить скасувати як незаконний наказ відповідача ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», зокрема наказ № 67-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», виданий 29.06.2017 року тимчасово виконуючим обовязки директора [PERSON]. Судові витрати у справі просить покласти на відповідача. Ухвалою судді від 10.08.2017 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено справу до судового розгляду. Судові засідання у справі відбувались 05.09.2017 року, 18.10.2017 року, 26.10.2017 року, 23.11.2017 року, 18.01.2018 року, 23.02.2018 року та 20.03.2018 року. Зясування обставин справи та дослідження доказів відбувалося у судовому засіданні, котре відбулось 26.10.2017 року, після чого судом оголошено перерву, яка неодноразово була продовжена з підстав, визначених ЦПК України. У свою чергу, у звязку із набранням 15.12.2017 року чинності Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», котрим ЦПК України викладено у новій редакції, судом у засіданні 18.01.2018 року постановлено ухвалу про продовження судового розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позов обґрунтовано тим, що оскаржуваний наказ грубо порушує його трудові права, як начальника Сколівського військового лісгоспу, такий наказ, на його думку, є незаконними. Так, зазначеним наказом його притягнено до дисциплінарної відповідальності у виді догани за порушення трудової дисципліни, котра виразилась у невиконанні лісгоспом плану за чотири місяці 2017 року по заготівлі та реалізації лісопродукції і, як наслідок, нанесенні збитків лісгоспу на суму 2\~135\~000 грн., при одночасних надмірних витратах коштів на паливно-мастильні матеріали та закупівлю обладнання по завищених цінах, а також у неприйнятті управлінських рішень щодо зменшення видатків та збільшення грошових надходжень по лісгоспу. Звертає увагу суду на те, що жодної вини його, як начальника структурного підрозділу у порушенні трудової дисципліни немає, а, навпаки, ним, у межах надано них повноважень, вживався цілий ряд заходів, спрямованих на оптимізацію витрат лісгоспу, збереження ринку збуту лісопродукції і це при існуючому скрутному становищі ввіреного йому підприємства. З огляду на вказане, дізнавшись про існування оспорюваного наказу про застосування щодо нього дисциплінарного стягнення у виді догани, котрий, до того ж, на його переконання, прийнятий з порушенням встановленої процедури накладення дисциплінарних стягнень, він одразу ж звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх трудових прав та інтересів. Належним чином уповноважена представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] у судовому засіданні при розгляді справи по суті, яке відбулось 26.10.2017 року, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 2-3), надала пояснення, аналогічні наведеним у позові. Позивач, будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, а також його належно уповноважена представник, у судове засідання 20.03.2018 року не зявилися, натомість позивач подав клопотання вх. № 1256 від 20.03.2018 року (а. с. 125-126) про продовження перерви у судовому засіданні з метою підготування та подальшого подання ним заяви про збільшення розміру позовних вимог шляхом оскарження наказів від 12.03.2018 року та від 14.03.2018 року про відсторонення його від виконання покладених обовязків і, ймовірно, подальшого звільнення, з котрим його ще не ознайомили. Одночасно позивачем особисто подано письмові пояснення по суті спору від 20.03.2018 року (а. с. 128-130), котрі в силу ст. 92 ЦПК України він просив врахувати при ухваленні судового рішення. Разом з тим, враховуючи подання позивачем письмових пояснень по суті спору, суд вважав за необхідне відмовити у задоволенні поданого ним клопотання про продовження перерви у судовому засіданні та продовжити розгляд справи по суті, оскільки в силу п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження. Беручи до уваги ту обставину, що у даній справі, розгляд котрої проводиться за правилами спрощеного позовного провадження, призначено уже восьме судове засідання, а також виходячи із визначеного ст. 121 ЦПК України принципу розумності процесуальних строків та встановлених у ст. ст. 210, 275 ЦПК України строків розгляду справи, суд визначив вказане вище клопотання позивача як безпідставне. Належним чином уповноважена представник відповідача ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» - начальник юридичного відділу [PERSON] у судовому засіданні при розгляді справи по суті, яке відбулось 26.10.2017 року, проти задоволення позовних вимог заперечила у повному обсязі з підстав, викладених у письмових поясненнях по справі від 18.10.2017 року (а. с. 22-25). Заперечення відповідача проти позову, зокрема ґрунтуються на тому, що оскаржуваний наказ прийнятий тимчасово виконуючим обовязки директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» [PERSON] у відповідності з діючими нормами трудового законодавства, оскільки позивач, як начальник ввіреного йому структурного підрозділу, в силу Положення «Про Сколівський військовий лісгосп» несе відповідальність за законність та ефективність його діяльності, у тому числі і складає річний план господарського діяльності лісгоспу. Однак, проведеною службовою перевіркою, котра мала місце у травні 2017 року, встановлено невиконання лісгоспом затвердженого річного плану за чотири місяці 2017 року по заготівлі та реалізації лісопродукції, що призвело до нанесення збитків лісгоспу на загальну суму 2\~135\~000 грн., а також встановлено здійснення надмірних витрат коштів на паливно-мастильні матеріали, котре, у своїй сукупності, призвело до незворотних негативних наслідків. Ще містяться посилання на ту обставину, що позивач, будучи наділеним цілим рядом повноважень для організації нормального функціонування ввіреного йому лісгоспу, жодного разу не прийняв управлінських рішень з метою зменшення видатків та збільшення грошових надходжень по лісгоспу, а, натомість, здійснив закупівлю матеріальних засобів за завищеною ціною. З огляду на вказане, беручи до уваги письмові пояснення позивача, відповідачем прийнято рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення йому догани. Відповідач, будучи належно, через уповноваженого представника адвоката [PERSON], повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у таке 20.03.2018 року явку жодного із своїх представників не забезпечив. Натомість, від представника відповідача [PERSON] електронною поштою ЕП-195 20.03.2018 року надійшло клопотання (а. с. 131) про продовження перерви у судовому засіданні у звязку з неможливістю забезпечити у таке явку жодного із представників, без обґрунтування причини неможливості забезпечення такої явки представників. Беручи до уваги ті ж обставини, що і при вирішенні клопотання позивача про продовження перерви у судовому засіданні (за винятком наміру збільшення розміру позовних вимог), а також виходячи з положень ст. 223 ЦПК України про наслідки неявки у судове засідання учасника справи, суд також визначив вказане вище клопотання відповідача як безпідставне і ухвалив продовжувати розгляд справи по суті. Оскільки у судове засідання не зявилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання у справі 20.03.2018 року без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача на підтвердження позовних вимог, а представника відповідача на підтвердження заперечень проти позову, давши належну оцінку дослідженим письмовим доказам по справі, суд вважає, що позов предявлений у визначений законом строк, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, з наступних підстав. За змістом ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Згідно положень ст. 233, що міститься у главі XV КЗпП України, працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права. Предметом оскарження у даній справі є наказ ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» № 67-к від 29.06.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». Як вбачається із поданої позовної заяви та виходячи з її змісту, така подана позивачем 09.08.2017 року, перебуваючи з відповідачем у трудових відносинах (будучи працівником) та зареєстрована судом того ж дня, тобто менш, аніж за три місяці навіть з дня видачі зазначеного наказу. Таким чином, позивач є особою, яка станом на дату звернення до суду із даним позовом вправі була оскаржити дисциплінарне стягнення, а встановлений законом строк звернення до суду за вирішенням трудового спору позивачем не пропущений. Як вбачається із змісту Положення про Сколівський військовий лісгосп ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», затвердженого т. в. о. директора [PERSON] 03.08.2016 року (а. с. 51-57), Сколівський військовий лісгосп є відокремленим структурним підрозділом ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», знаходиться у безпосередньому його підпорядкуванні, здійснює свою діяльність на принципах госпрозрахунку у межах повноважень та не є юридичною особою. Лісгосп здійснює передбачені цим Положенням за погодженням з ліспромкомбінатом операції та вступає у незаборонені чинним законодавством цивільно-правові відносини з метою набуття майнових та немайнових прав і обовязків. Управління діяльністю лісгоспу здійснює начальник, який призначається та звільняється директором ліспромкомбінату. Встановлено, що позивач, будучи призначеним у встановленому порядку на посаду директора Сколівського військового лісгоспу, виконував покладені на нього обовязки до часу його відсторонення від виконання таких, згідно наказу № 30-к від 12.03.2018 року «Про відсторонення від виконання обовязків [PERSON]О.» (а. с. 127). З копії оскаржуваного наказу відповідача ДП «Івано-франківський військовий ліспромкомбінат» № 67-к від 29.06.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (а. с. 4) вбачається, що під час виконання посадових обовязків, за порушення трудової дисципліни позивачу як начальнику Сколівського військового лісгоспу, оголошено догану. При винесенні вказаного наказу, відповідач керувався положеннями п. 1 ч. 1 ст. 147 КЗпП України та виходив з результатів проведеної на підставі наказу № 115-в від 29.05.2017 року (а. с. 29) перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності лісгоспу, відображених в акті від 31.05.2017 року, котрою встановлено невиконання лісгоспом плану за чотири місяці 2017 року по заготівлі та реалізації лісопродукції, що призвело до нанесення збитків лісгоспу на загальну суму 2\~135\~000 грн., а також встановлено здійснення надмірних витрат коштів на паливно-мастильні матеріали і підтверджується відповідним актом перевірки від 31.05.2017 року (а. с. 26-28). У наказі відповідач також послався на неналежне виконання позивачем своїх посадових обовязків, передбачених п. п. 3.1., 3.5. Посадової інструкції та п. 4.5. Положення про Сколівський військовий лісгосп, у порушення котрих ним не прийнято жодного управлінського рішення щодо зменшення видатків та збільшення грошових надходжень по лісгоспу. З вказаним наказом позивача не було ознайомлено у цей-же день, а копія такого надіслана відповідачем на електронну адресу Сколівського військового лісгоспу, для можливості ознайомитись, що не може вважатись належним ознайомленням з наказом про застосування заходу дисциплінарного стягнення у розумінні положень чинного КЗпП України. У відповідності до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. У відповідності до ст. ст. 148, 149 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Аналізуючи у судовому засіданні згаданий вище наказ відповідача про накладення на позивача заходу дисциплінарного стягнення у виді догани, суд дійшов висновку, що такий хоча і застосований у визначений строк, однак без попереднього зажадання від позивача письмових пояснень, без урахування таких пояснень, як і ступеня тяжкості вчиненого проступку і заподіяної ним шкоди, а також без зясування обставин, за яких такий проступок був вчинений і чи винен позивач у його вчиненні у даному конкретному випадку. Так, позивачем надано суду та долучено до матеріалів справи в оригіналі другий примірник письмових пояснень, які витребовувались відповідачем від нього як ймовірного порушника трудової дисципліни по суті та за наслідками проведеної перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності лісгоспу (а. с. 70-73), на котрому значиться вих. № 438 та дата 05.07.2017 року, зафарбовані коректором. З вказаного приводу судом витребувано та оглянуто у судовому засіданні в оригіналі книгу реєстрації вихідної кореспонденції Сколівського військового лісгоспу за 2017 рік (витяг знаходиться під а. с. 69), у котрій під порядковим номером 438 значиться дата 05.07.2017 року, кореспондент ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», а короткий зміст документа пояснення [PERSON]. Остання графа також зафарбована коректором, однак напис просвічується та можливий до читання. Наведене вище дає суду підстави стверджувати про те, що відповідач зажадав письмові пояснення від позивача як ймовірного порушника трудової дисципліни і такі були надані відповідачу лише 05.07.2017 року, тобто після застосування дисциплінарного стягнення, що є неприпустимим. Відповідно, надані позивачем письмові пояснення від 05.07.2017 року не були і не могли бути врахованими під час винесення відповідачем оскаржуваного наказу, а, відтак, твердження представника відповідача про протилежне судом не можуть прийматися до уваги. Крім того, зафарбування коректором, ймовірно посадовими особами лісгоспу, згаданих вище дійсних написів на другому примірнику оригіналу письмових пояснень позивача та у книзі реєстрації вихідної кореспонденції лісгоспу, судом розцінюється як обраний відповідачем спосіб з метою не встановлення судом істини у даній справі та уникнення відповідачем наслідків порушення встановленої чинним трудовим законодавством процедури накладення на працівника дисциплінарного стягнення, котра безперечно є порушеною. У свою чергу, до посадових обовязків начальника лісгоспу, викладених у п. 4.5. Положення про Сколівський військовий лісгосп, невиконання котрих ставиться у провину позивачу, належить, з-поміж іншого, формулювання, планування, здійснення та координація усіх видів діяльності лісгоспу, що є достатньо обширними поняттями і логічною була б їх конкретизація в оскаржуваному наказі. Що стосується службових обовязків, викладених у п. п. 3.1., 3.5. Посадової інструкції начальника лісгоспу (а. с. 59-64), то такі стосуються несення останнім повної матеріальної відповідальності за результати підпорядкованого лісгоспу, а також забезпечення виконання стратегічних програм, заходів, поточних завдань і вимог, наказів і розпоряджень директора ліспромкомбінату. Натомість, в оскаржуваному наказі не йдеться ані про невиконання чи неналежне виконання позивачем стратегічних програм, заходів, поточних завдань і вимог, наказів і розпоряджень т. в. о. директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» [PERSON] або ж його попередників, як і не зазначено про втрату ввіреного позивачу під повну матеріальну відповідальність майна лісгоспу, у тому числі й доходів. Що стосується обовязку по плануванню діяльності ввіреного позивачу лісгоспу, зокрема невиконання ним плану по заготівлі та реалізації лісопродукції за чотири місяці 2017 року, то судом встановлено, що у позивача були обєктивні причини для цього, котрі полягали у відсутності виділеного та сформованого лісфонду, знаходження існуючих лісосік у важкодоступних місцях, добирання до яких ускладнювалось ще й складними погодними умовами у згаданий період (січень-квітень), необхідності прокладання підїзних доріг до обєктів лісозаготівель тощо. Останнє мало наслідком залучення до такого виду робіт найманої техніки та устаткування, у звязку з чим збільшилися витрати на паливно-мастильні матеріали. Крім того, мало місце поставлення субєктами господарської діяльності додаткових умов щодо обсягу поставки зазначених матеріалів, у певних, збільшених пропорціях. У свою чергу, закупівля обладнання по завищених цінах, котра ставиться у провину позивачу (мова йде про бувший у вжитку багатопильний верстат), здійснювалась 15.02.2017 року на підставі договору купівлі-продажу № 30 (а. с. 104), погодженого позивачем у відповідності до діючого Положення про Сколівський військовий лісгосп, з т. в. о. директора ліспромкомбінату [PERSON], про що відповідачу було добре відомо. Якщо ж відповідач вважав запропоновану ціну завищеною, то міг скористатися своїм правом та не погоджувати укладення позивачем зазначеної цивільно-правової угоди і, яка наслідок, така б не була укладена. Суд також переконаний, що неприйняття позивачем управлінських рішень щодо зменшення видатків та збільшення грошових надходжень по лісгоспу, невиконання котрих додатково ставиться у провину позивачу, як і невиконання ним обовязків щодо формулювання, планування, здійснення та координації усіх видів діяльності лісгоспу, як уже згадувалось вище, є достатньо обширними поняттями і, без їх конкретизації, не може вважатися порушенням трудової дисципліни. Більше того, відповідачем не вказано, які ж саме рішення мав-би прийняти позивач у ситуації, котра склалася у лісгоспі у першому півріччі 2017 року, не запропоновано вжити такі у визначеному порядку. Таким чином, судом беззаперечно встановлено відсутність у діях позивача порушення трудової дисципліни, про котру йдеться в оспорюваному наказі, як і встановлено порушення відповідачем визначеної законом процедури накладення дисциплінарного стягнення. Суд вважає, що обставини, які склалися у Сколівському військовому лісгоспі протягом першого півріччя 2017 року і про які йдеться в оспорюваному наказі, не залежали виключно від волі позивача, як його начальника, а мав місце цілий ряд фактів та подій, на котрі позивач не мав істотного впливу. З огляду на вказане, наказ № 67-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», виданий 29.06.2017 року тимчасово виконуючим обовязки директора ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» [PERSON], є незаконним і підлягаю скасуванню. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення. У звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню усі документально підтверджені судові витрати у справі, а саме 640 грн. за проведену оплату судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» (у редакції, котра діяла станом на дату звернення до суду із даним позовом), згідно квитанції від 01.08.2017 року (а. с. 1).

Outcome: approved