Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач, 25 жовтня 2016 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], померлої 13 лютого 2016 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 13 лютого 2016 року померла [PERSON]. Після смерті залишилося спадкове майно: земельна частка (пай) розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари, вартістю 117998,92 грн., на території [PERSON] сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0207681, яку вона успадкувала після смерті [PERSON]Д,;, земельна частка (пай) розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари, вартістю 117998,92 грн., на території [PERSON] сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0207680, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої. Вона, як спадкоємець за заповітом, у визначений судом додатковий строк (ст.1272 ч.3 ЦК України), звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно сертифікати на право на земельну частку (пай). Про втрату правовстановлюючих документів вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Це позитивного результату не дало. Все вище назване і змусило її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на: земельну частку (пай) розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари, вартістю 117998,92 грн., на території [PERSON] сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0207681, який був утрачений;, земельну частку (пай) розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари, вартістю 117998,92 грн., на території [PERSON] сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0207680, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої 13 лютого 2016 року [PERSON], який був утрачений. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ([PERSON] сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником: земельна частка (пай) розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари, вартістю 117998,92 грн., на території [PERSON] сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0207681, яку вона успадкувала після смерті [PERSON]Д,(інформація відділу Держгеокадастру в Кодимському районі №188/86-16 від 05 вересня 2016 року та рішення Кодимського районного суду Одеської області від 06 листопада 2015 року (справа №503/2030/15-ц); земельна частка (пай) розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари, вартістю 117998,92 грн., на території [PERSON] сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0207680, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя [PERSON] (інформація відділу Держгеокадастру в Кодимському районі №187/86-16 від 05 вересня 2016 року). 13 лютого 2016 року [PERSON], померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №441625, видане 17 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції в Одеській області). Як убачається з дослідженого судом Заповіту складеного 07 жовтня 2014 року, та зареєстрованого в реєстрі Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області за №11, [PERSON], на випадок своєї смерті все своє майно заповідала [PERSON]. Отже, спадкоємцем за заповітом залишилась позивач [PERSON]. Частиною першою статті 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Своїм правом спадкоємця за заповітом позивач скористалась, подавши заяву у визначений судом додатковий строк (рішення Кодимського районного суду Одеської області від 28 вересня 2016 року (справа №503/1670/16-ц) до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю (лист державного нотаріуса №998/02-14 від 12 жовтня 2016 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» розяснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Те, що зазначені правовстановлюючі документи були втрачені підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про їх утрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№41 від 08 жовтня 2016 року). Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Отже, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно - земельну частку (пай) розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари, вартістю 117998,92 грн., на території [PERSON] сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0207681, який був утрачений; земельну частку (пай) розміром 3,53 в умовних кадастрових гектари, вартістю 117998,92 грн., на території [PERSON] сільської ради на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 №0207680, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої 13 лютого 2016 року [PERSON], який був утрачений. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1235 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved