Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач, 18 травня 2016 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері [PERSON], померлої 20 березня 2012 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 20 березня 2012 року після смерті матері - [PERSON], відкрилась спадщина право на земельну частку (пай) розміром 2,31 в умовних кадастрових гектари, вартістю 83441,48 грн. Спадкодавця до дня смерті проживала в [INFO]. На час відкриття спадщини єдиним спадкоємцем за законом була вона, як особа, що проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оформити спадщину вона не в змозі у зв»язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай), після ухваленого рішення суду, не видавався, а державний акт спадкодавця не встигла. Нею вчинялись певні дії, спрямовані на отримання сертифікату. Було видане розпорядження Кодимської районної державної адміністрації про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки. Нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Іншого способу захисту свого права вона не бачить, а тому звернулась до суду. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на земельну частку (пай) розміром 2,31 в умовних кадастрових гектари, вартістю 83441,48 грн., члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» с. Грабове, Кодимського району Одеської області. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача (Грабівської сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнає. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. Позивач є спадкоємцем за законом як дочка [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-ЯК №367573, видане 20 лютого 1968 року Грабівською сільською радою, згідно якого, матір»ю народженої 24 січня 1968 року [PERSON], є [PERSON]). 20 березня 2012 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №300813, видане 23 березня 2012 року Грабівською сільською радою). Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України позивач не відмовилась від спадщини, що відкрилась після смерті спадкодавця. Спадщина, що відкрилася, складається з земельної частки (паю) розміром 2,31 в умовних кадастрових гектари, вартістю 83441,48 грн., на підставі рішення Кодимського районного суду від 15 січня 2007 року (справа №2-70/2007), згідно якого за [PERSON] визнано право на отримання земельної частки (паю) члена СТОВ «Поділля»; Розпорядження №937 від 13 листопада 2007 року Кодимської районної державної адміністрації, згідно якого передано у власність за рахунок земель колективної власності колишнього КСП «Правда» Грабівської сільської ради [PERSON] масив №17, ділянка 10, площею 2,31 га.). На час відкриття спадщини, як це вбачається з дослідженої в судовому засіданні довідки Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області №818 від 11 травня 2016 року, [PERSON] проживала разом зі своєю дочкою [PERSON]. В цьому випадку, законом визначено (ст.1268 ч.3 ЦК України), що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1261 ЦК України передбачено, що У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємці, які б мали право на спадщину за законом відсутні. Звернення до суду за захистом свого права позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно (оригінал сертифікату про право на земельну частку (пай)). З огляду на викладене нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину ( лист №411/02-14 від 19 травня 2016 року). Згідно пункту 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. Іншого способу захисту свого права у позивача не було. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Відтак суд констатує, що позивач, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину після смерті [PERSON] і тим самим набула право власності на спадкове майно земельну частку (пай) розміром 2,31 в умовних кадастрових гектари, вартістю 83441,48 грн., члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» с. Грабове, Кодимського району Одеської області, що належала померлій 20 березня 2012 року [PERSON]. Стосовно вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, то суд прийшов до такого. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною п»ятою статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як убачається з досліджених судом матеріалів справи позивач неодноразово звертався до різних установ з метою отримання дублікату правовстановлюючого документу, що потягло за собою несвоєчасне звернення до суду за захистом порушеного права. Зазначені причини несвоєчасного звернення позивача до суду за захистом порушеного права, суд вважає поважними, а тому поновлює строк позовної давності. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1261 ч.1, 1268 ч.3ЦК України,

Outcome: approved