Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON], 13 грудня 2017 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері [PERSON], померлої 29 серпня 2006 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 29 серпня 2006 року після смерті матері - [PERSON], відкрилась спадщина: земельна ділянка площею 2,38 га вартістю 81883,33 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Шершенецької сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №069250, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої. Спадщину, що відкрилася вона прийняла як спадкоємець за законом першої черги, звернувшись до нотаріуса у строк додатково визначений судом, з відповідною заявою. Нотаріус відмовила у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ОД №069250. Цей правовстановлюючий документ утрачений. З приводу втрати державного акту вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Позитивного результату це не дало. Вказані причини і змусили її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на: земельну ділянку площею 2,38 га вартістю 81883,33 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Шершенецької сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №069250, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої 29 серпня 2006 року [PERSON], який був утрачений. В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення. Згідно довідки про смерть №198 від 01 вересня 2006 року, виданої відділом ЗАГС Мілютинського району Ростовської області Російської Федерації, [PERSON] померла 29 серпня 2006 року (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №155484, виданого 25 вересня 2008 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області (повторно), матірю народженої 26 липня 1958 року [PERSON] є [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ №733906, виданого Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області 28 серпня 1976 року, після укладення шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище «Замицька» (а.с.7). Згідно рішення Кодимського районного суду Одеської області від 06 вересня 2017 року (справа №503/1548/17-ц), встановлено факт того, що [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON], померлої 29 серпня 2006 року (а.с.9). Згідно рішення Кодимського районного суду Одеської області від 10 листопада 2017 року (справа №503/1488/17-ц), [PERSON] надано додатковий строк шість місяців для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 29 серпня 2006 року (а.с.10). Згідно Інформації відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №119/139-17 від 04 вересня 2017 року, [PERSON] видавався державний акт на право власності на землю серії ІІІ-ОД №069250 на земельну ділянку площею 2,38 га на території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.12). Згідно листа Державної нотаріальної контори Одеської області №1738/02-14 від 09 грудня 2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с.13). Згідно публікації в газеті «Вісті Кодимщини» №32 від 12 серпня 2017 року, втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку ІІІ-ОД №069250, площею 2,38 га виданий Кодимською РДА по Шершенецькій сільраді для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 22 березня 2004 року на імя [PERSON], вважати недійсним. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11 передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Конституцією України (ст.41) передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником: земельної ділянки площею 2,38 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території Шершенецької сільської ради за межами села, що вбачається з дослідженої в судовому засіданні інформації Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №119/139-17 від 04 вересня 2017 року. 29 серпня 2006 року [PERSON], померла (довідка про смерть №198 від 01 вересня 2006 року, видана відділом ЗАГС Мілютинського району Ростовської області Російської Федерації). Як убачається з дослідженого судом в судовому засіданні рішення Кодимського районного суду Одеської області від 06 вересня 2017 року (справа №503/1548/17-ц), встановлено факт того, що [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON], померлої 29 серпня 2006 року. Після укладення шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище «Замицька» (свідоцтво про одруження серії ІІ-АГ №733906). Отже, спадкоємцем першої черги за законом є позивач [PERSON]. Інші спадкоємці за законом відсутні. Частиною першою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Своїм правом спадкоємця за законом позивач скористалась, подавши заяву у визначений судом додатковий строк (рішення Кодимського районного суду від 10 листопада 2017 року (справа №503/1488/17-ц)) до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю (лист державного нотаріуса №1738/02-14 від 09 грудня 2017 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року розяснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№32 від 12 серпня 2017 року) Докази, надані позивачем є належними, допустимими, достовірними і достатніми (ст.ст.77-80 ЦПК України). Отже, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим. . Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 2,38 га вартістю 81883,33 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Шершенецької сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №069250, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої 29 серпня 2006 року [PERSON], який був утрачений. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1261 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved