Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.10.2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Універсал Банк», в якому просить визнати факт надання Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» йому - позивачу кредиту в Українських гривнях. 17.10.2017 року провадження справі відкрито та призначено розгляд даної справи на 30.10.2017 року. 30.10.2017 року в звязку з неявкою в судове засідання сторін, розгляд даної справи відкладено на 16.11.2017 року. 16.11.2017 року в судовому засіданні оголошено перерву до 08.12.2017 року. 08.12.2017 року в судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження в справі з тих підстав, що 01.12.2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області ухвалено рішення в спорі між тими самими сторонами та про той самий предмет, яке набрало законної сили. В задоволенні даного клопотання відмовлено та оголошено перерву до 25.01.2018 року. 25.01.2018 року в судовому засіданні представник позивача подав клопотання, в задоволенні якого було відмовлено, про призначення судово-почеркознавчої експертизи, на час проведення якої просив суд зупинити провадження в даній справі. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07.02.2008 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Універсал Банк», було укладено кредитний договір № 034-2008-188 на суму 70 000 доларів США, з процентною ставкою в розмірі 12,75% річних, з остаточною датою повернення кредиту 01.02.2037 року. Зазначає, що з умов вказаного договору вбачається, що кошти були надані в споживчих цілях, тобто для придбання житла, у звязку з чим вважає, що правовідносини, випливають з вказаного договору свідчать про надання йому споживчого кредиту. Вказує, що виконання вищевказаного кредитного договору є порушенням принципів цивільно-правових відносин, зокрема принципу справедливості та добросовісності, оскільки дії банку, які полягають у фактичному наданні йому кредиту в гривні, коли умовами кредитного договору № 034-2008-188 передбачено надання йому кредиту 70000 доларів США. Разом з тим, погашення кредиту, сплата відсотків за користування кредитом, згідно умов договору передбачено в доларах США, що є способом зловживання правом, та грубим порушенням вимог ч. 3 ст. 13 ЦК України та його прав. Звертає увагу на той факт, що на день укладення кредитних договорів курс одного долара США становив 5-05 грн., який у декілька раз зріс в 2014 році, та на сьогоднішній день становить близько 27,00 грн., а тому незаконна вимога банку по сплаті кредиту в доларах США істотно порушує його права та унеможливлює виконання зобовязань за кредитним договором. Тобто із знеціненням гривні, сума боргу за розрахунками банку значно зросла, та разом з тим значно погіршилася його фінансова можливість, оскільки дохід він отримував та отримує в гривні. Вказаний кредит йому було наданого в гривні, сума якого була еквівалентною 70000 доларам США, а тому й повернення отриманого ним кредиту повинно відбуватись в гривні. Згадана незаконна вимога відповідача вбачається з предявлених вимог ПАТ «Універсал Банк» до нього про стягнення суми заборгованості в доларах США, у звязку з чим він змушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задоволити. Просить також не брати до уваги рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.12.2016 року, яке залишене без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 22.08.2017 року з тих підстав що таке (рішення) стосується іншого предмету спору. Представник відповідача ПАТ «Універсал Банк» - [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечив, відзначивши, що під час укладення кредитного договору позивач [PERSON] підписанням цього договору підтвердив, що розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті, йому повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти, а також позивач був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту у кредитора. Просить в позові відомивти. Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак частинами 4, 5 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.12.2016 року, яке залишене без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 22.08.2017 року, встановлено, що 07.02.2008 року між позивачем [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є відповідач [PERSON] акціонерне товариство «Універсал Банк», було укладено кредитний договір № 034-2008-188 на суму 70000 доларів США, з процентною ставкою в розмірі 12,75% річних, з остаточною датою повернення кредиту 01.02.2037 року. Поряд з цим, пунктом 8.5 Кредитного договору передбачено, що підписанням цього договору Позичальник підтвердив, що він розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті, та йому повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти. До укладення договору Позичальник був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту у кредитора, а саме: найменування та місце знаходження кредитора - юридичної особи та його структурного підрозділу; умови кредитування (зокрема, щодо можливої суми кредиту; строку на який кредит може бути одержаний; мети, для якої кредит може бути використаний; форми та видів забезпечення; необхідності здійснення оцінки майна та, якщо оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями Позичальника; типу процентної ставки (фіксованої, плаваючої, тощо); переваг та недоліків пропонованих схем кредитування; орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і і погашенням кредиту (у томі числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів, тощо); варіантів погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умови дострокового повернення кредиту. Отже, як встановлено згаданим вище судовим рішенням, яке набрало законної сили, а відтак, доказуванню не підлягає, позивач [PERSON] отримав кредитні кошти саме в доларах США, на момент підписання кредитного договору позивач [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитування, а також розумів їх значення, що підтверджується його підписом на Договорі. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частина 2 статті 16 ЦК України перелічує способи захисту цивільних прав та інтересів, зазначаючи при цьому, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Способи захисту прав споживачів визначені у Законі України «Про захист прав споживачів». Згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Частинами 2 та 4 статті 11 цього Закону встановлено низку обов'язків кредитодавця про надання споживачу інформації про кредит та вимог до змісту договору. Зокрема, кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місце знаходження кредитодавця та кредитні умови. У договорі про надання споживчого кредиту повинні бути зазначені: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови визначені законодавством. Встановлено, що кредитний договір містить усі необхідні умови надання та повернення кредиту, передбачені ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, валюту зобовязання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Про те, що позивач був ознайомлений з умовами кредитування, зокрема, валюту зобовязання, та розумів їх значення свідчить також і те, що тривалий час позичальник виконував умови Кредитного договору, проти чого представник позивача в судовому засіданні не заперечував. Щодо посилання представника позивача про те, що виконання укладеного договору є несправедливим, суперечить принципу добросовісності і містить істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, слід зазначити таке. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Із вказаного вбачається, що для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності, по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Позивачем та його представником не надано жодного доказу, який би підтверджував несправедливість та дисбаланс договірних відносин, які умови договору суперечать принципу добросовісності, і яка шкода завдана позивачу. Крім цього, доказуванню у відповідності до вимог ч. 4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України не підлягає, що банк мав право надавати позивачу кредит в іноземній валюті, а також приймати платежі, спрямовані на погашення кредиту та відсотків за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки 07 грудня 2007 року ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» отримано банківську ліцензію № 92 на здійснення операцій, визначених ч. 1 та п. п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та цього ж дня банком отримано дозвіл Національного банку України № 92-1 на право здійснення операцій, визначених п. п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 цього Закону. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що підпис на заяві про видачу готівки від 08.02.208 року, який був представлений представником відповідача, йому не належить. Вказане не заслуговує на увагу, оскільки як під час розгляду даної справи, так і попереднім судовим рішенням у справі №442/2916/16-ц встановлено, що кредит позивач отримував саме в доларах США та в подальшому виконував такі умови кредитного договору. Враховуючи зібрані та оцінені в даній справі докази, а також обставини, які встановлені рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.12.2016 року, яке залишене без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 22.08.2017 року, - що кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Поряд з цим, суд критично оцінює посилання представника позивача на те, що не слід брати до уваги рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.12.2016 року, яке залишене без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 22.08.2017 року через те, що предмет в цій справі інший, оскільки таке (рішення) ухвалене в цивільній справі між тими самими сторонами, набрало законної сили, а відтак не доказуються у відповідності до вимог ч. 4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України, при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed