Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з ним, як батьком дитини. Одночасно, позивач просить звільнити його від обов'язку сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], що стягуються на підставі рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 липня 2013 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 17 червня 2006 року по 08 квітня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 березня 2013 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на момент розірвання шлюбу проживала із відповідачем. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 липня 2013 року із нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з грудня 2015 року малолітня донька проживає разом із ним та знаходиться на повному його утриманні, однак аліменти продовжують стягуватись на користь відповідача на утримання дочки [PERSON]. У зв'язку з чим змушений звернутися із зазначеним позовом до суду. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позов у повному обсязі пославшись на доводи викладені в ньому. При цьому, позивач зазначив, що у грудні 2015 року малолітня донька [PERSON], що проживала із матір'ю у місті Кривому Розі, зателефонувала йому із проханням забрати її від останньої, оскільки мати про неї не піклується і вона бажає мешкати у подальшому саме із ним, як батьком, постійно. Наступного дня він поїхав у вказаний населений пункт і, зібравши речі доньки, за відсутності заперечень відповідача, забрав дитину. З того часу малолітня [PERSON] мешкає із ним та його нинішньою дружиною і спільною їх донькою [PERSON]. Стосунки між дітьми, як і нинішньою днужиною із [PERSON] склались доброзичливі, вони разом вважають себе сім'єю. При цьому, відповідач взагалі не відвідує дитину, дуже рідко телефонує, щоб дізнатись про стан останньої. Просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача вказала, що нинішня дружина [PERSON] не заперечує проти проживання [PERSON] у їх родині, ставиться до дівчинки, як до власної дитини. Однак, у зв'язку із тим що займається доглядом за дитиною що не досягла річного віку, не має можливості з'явитися до суду. У сім'ї позивача створені всі належні умови для нормального росту, виховання, повноцінного розвитку [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності та заперечень щодо позову не надала. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради у судовому засіданні за заперечував проти задоволення позову, вважає , що проживання малолітньої дитини з батьком є доцільним та відповідатиме інтересам дитини. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, опитавши у присутності педагога неповнолітню [PERSON], допитавши свідків, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що позивач з 17 червня 2006 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 13 березня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №92 . Батьками дитини зазначено - батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.10). Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 березня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.12). При цьому, згідно рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 липня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно до досягнення дитиною повноліття з 07 червня 2013 року (а.с.11). З грудня 2015 року і по теперішній час [PERSON] проживає разом разом із позивачем та його дружиною та їх спільною дитиною [PERSON] за адресою [ADDRESS], та перебуває на повному утриманні [PERSON] Відповідач належним чином не приймає часті у вихованні та утриманні дитини, у достатньому обсязі не цікавиться її життям, станом здоров'я, успіхами у навчанні, не відвідує батьківські збори, що підтверджується характеристикою комунального закладу освіти середньої загальноосвітньої школи №3 імені М.Островського м. Жовті Води Дніпропетровської області (а.с.17). Спеціалістами органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводськї міської ради проведено обстеження житлово-побутових умов родини [PERSON] за адресою [ADDRESS], під час якого з'ясовано, що квартира має три кімнати, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка. У малолітньої [PERSON] окрема кімната, де наявне ліжко, шафа, стіл, комп'ютер. Дитина забезпечена повноцінним харчуванням, медичним доглядом, одягом та взуттям відповідно до сезону (а.с.16). Рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради №231 від 16 червня 2016 року відповідно до якого визначено місце проживання [PERSON], [INFO], із батьком [PERSON] , [INFO], за адресою [ADDRESS] (а.с.13). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що являється педагогом, працюючі у КЗО середня загальноосвітня школа № 3 з профільними класами імені М.Островського, де навчається [PERSON], при цьому є класним керувником останньої. З 01.09.2013 року дівчинка навчалася, у зазначеному навчальному закладі, згодом вибула до міста Кривого Рогу. При цьому, мати не завжди відвідувала батьківські збори, дитина приходила до школи неохайна, домашні завдання виконувалися не в повному обсязі, про що повідомлялось матері, однак вона постійно звинувачувала дитину. Коли [PERSON] повернулась до школи у 2015 році дитина дуже змінилась, стала охайною, піднявся рівень знань, почала усміхатися, активно приймає участь у житті навчального закладу і задоволення тим, що проживає у родині батька. Свідок [PERSON] вказала на те, що із позивачем вони являються родичами. Після розлучення останнього із відповідачем, їх донька [PERSON] проживала разом із матір'ю. У грудні 2015 року дівчинка зателефонувала батькові і попросила її забрати від матері. Наступного дня [PERSON] забрав дитину до себе на постійне проживання, де вона мешкає і наразі, разом із його дружиною та їх спільною донькою у місті Жовті Води. [PERSON] має дуже теплі, сестринські стосунки із донькою позивача від другого шлюбу. [PERSON] із грудня 2015 року не бачила. Свідок [PERSON] зазначив, що позивач є рідним дядьком його дружини, проживають вони по сусідству. У грудні 2015 року він особисто був свідком телефонної розмови малолітньої [PERSON] із батьком [PERSON], при цьому дитина просила батька забрати її до себе, що і було зроблено. З того часу [PERSON] проживає із батьком та його сім'єю. Зазначив, що відносини [PERSON] із дружної позивача та їх донькою дуже теплі і дружні. Опитана в судовому засіданні, у присутності представника органу опіки та піклування, а також педагога, малолітня [PERSON] вказала на те, що на даний час проживає із батьком, його дружиною (нерідною мамою) та сестричкою [PERSON]. З мамою, що є відповідачем у справі, спілкується рідко, однак нещодавно, зустрівши її у місті Жовті Води вони розмосляли і та їй повідомила, що скоро приїздить до неї, привезе їй речі і вони підуть гуляти. Зазначила, що мама приїжджає та дзвонить їй рідко. Також зазначила про не бажання проживати разом із мамою, в сім'ї батька має добрі стосунки з новою мамою [PERSON] та дуже любить свою сестричку [PERSON]. Частиною 1 статті 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Виходячи з вказаної норми закону для визначення місця проживання дитини потрібна згода самої дитини. Це положення цілком узгоджується зі статтею 12 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 (далі Конвенція) держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. До того ж відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику розгляду судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З п. 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 12.06.1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» вбачається, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. З 2015 року [PERSON] постійно проживає разом із позивачем, у його родині. Позивач має житло, роботу і постійний заробіток. У судовому засіданні не здобуто доказів наявності у відповідача постійного доходу або роботи. Суд також враховує, особисту прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров'я, також ті обставини, що малолітня [PERSON] проживає із батьком. Суд вважає, що дитина має виховуватись в атмосфері любові, моралі та матеріальної забезпеченості, яка, виходячи з обставин справи, в більшості може бути забезпечена при проживанні дитини з батьком. Враховуючи зазначені вище обставини, а саме ставлення кожної із сторін до виконання своїх батьківських обов'язків, умови проживання, суд приходить до висновку, що малолітня [PERSON] має проживати зі своїм батьком [PERSON] Вирішуючи питання про припинення стягнення із позивача [PERSON] аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , суд виходив із права на отримання аліментів на утримання дитини того з батьків, з ким проживає дитина, згідно із ч. 2 ст.181 СК України і визначеного ч. 1 ст.179 СК України права власності на аліменти, одержані на дитину, у того з батьків, на ім»я кого вони виплачуються. А також із положень ч.1 ст. 182 СК України, згідно із якими при визначенні розміру аліментів суд має враховувати обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено право на зміну (зменшення або збільшення) розміру аліментів, у випадках, передбачених СК України. У відповідності із ч.4 ст. 223 ЦПК, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, оскільки малолітня [PERSON] постійно проживає разом з батьком [PERSON] та повністю знаходиться на його утриманні, суд вважає за необхідне звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку , але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , що стягнуті за рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 липня 2013 року №176/1473/13-ц. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і

Outcome: approved