Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах неповнолітньої дитини- [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я неповнолітньої дитини внаслідок ДТП, у якому просив стягнути на його користь, як законного представника малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] з відповідача [PERSON] витрати пов`язані з лікуванням сина: 100 грн. 30 коп., 61 грн. 50 коп., кошти витрачені на ліки; витрати на поїздку у зв`язку з лікуванням сина в розмірі 192 грн. 20 коп.; витрати на проведення судово-медичної експертизи- 339 грн. 60 коп.; вартість пошкодженого дитячого одягу: футболки- 189 грн., шорт-299 грн., всього 1187 грн., а також стягнути з відповідача завдану моральну шкоду неповнолітній дитині у розмірі 17500 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 02.09.2019 року, о 15-00 годині, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Kia Cerato, державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул.. Хортицьке шосе,18 в м.Запоріжжі, при зміні напрямку руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки авто, у разі виникнення небезпеки, та скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого пішохода травмовано. Після скоєння ДТП водій [PERSON] залишив місце ДТП. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.11.2019 року, за якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 12 та ст.. 122-4 КУпАП. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою від 26.08.2020 по справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У порушення вимог діючого законодавства, відповідач [PERSON] , 16.10.2020 року направив суду відзив на позов, у якому зазначив, що він позовні вимоги не визнає у повному обсязі. 21.10.2020 року від [PERSON] - позивача, яким пред`явлено позов в інтересах неповнолітнього дитини, отримано відповідь на відзив, у якій зазначено, що саме з вини відповідача [PERSON] скоєно ДТП, у результаті якої постраждала неповнолітня дитина. Просив задовольнити його позов у повному обсязі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Крім того, позивач пояснив, що на лікування сина, а саме придбання знеболюючих засобів, витрачено 100 грн. 30 коп. та 61 грн. 50 коп. З метою з`ясування стану дитини, було проведено обстеження дитини у відділі судово-медичної експертизи, є висновок спеціаліста, вартість експертизи складає 339 грн. 60 коп. Також на транспортування дитини автомобілем у лікарню, до судово-медичного експерта, було витрачено на пальне 192 грн. 20 коп. Крім того, у результаті ДТП була пошкоджена футболка, яку мати дитини викинула, тому вартість приблизно аналогічної футболки для сина, з урахуванням знижки, становить 189 грн., вартість шорт, які мають пошкодження у вигляді дірок- 299 грн. Загалом сума матеріальних витрат становить 1187 грн. Крім того, дитині заподіяна моральна шкода, оскільки в результаті ДТП йому заподіяно фізичні страждання, через отримання тілесних ушкоджень; було порушено нормальний спосіб життя- син не зміг відвідувати школу, виходити та гратися на вулицю; малолітня дитина після ДТП була залишена на лавці, тоді як винуватець ДТП з жінкою, пішов додому; малолітній син відстоював свою позицію, допитувався в адмінпрактиці, потім в правоохоронних органах, що відобразилося на його психологічному стані. Просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечував у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог. Суду пояснив, що після ДТП, позивач повіз дитину у 5-ту дитячу лікарню, потім до судово-медичного експерта, необхідності у цьому не було. Заявлені позовні вимоги у частині відшкодування матеріальної шкоди не визнає, бо вартість футболки та шорт, нічим не підтверджена, витрати на пальне також, бо не зазначено що саме такі витрати були здійснені на той, автомобіль, на кому проводилося транспортування дитини. Витрати на придбання ліків також не визнає. Крім того, вважає, що своїми діями він не завдав неповнолітній дитині моральної шкоди, тому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив суду, що саме він, на своєму автомобілі, возив позивача та його дитину [PERSON] у лікарню та судово-медичне бюро. Він вранці заправив свій автомобіль газом до повного балону, а коли повозив [PERSON] з дитиною і вони заїхали на заправку, [PERSON] сплатив за пальне до повного балону 192 грн. Це і була сума за пальне, яке він витратив для поїздок. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 02.09.2019 року, о 15-00 годині, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Kia Cerato», державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул.. Хортицьке шосе,18 в м.Запоріжжі, при зміні напрямку руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки авто, у разі виникнення небезпеки, та скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого пішохода травмовано. Після скоєння ДТП водій [PERSON] залишив місце ДТП. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.11.2019 року, за якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст.. 122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., стягнуто судові витрати ( а.с.20-22). Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Отже, сам факт ДТП та, як результат, травмування неповнолітнього [PERSON] у результаті ДТП, доказуванню не підлягають. Відповідно положень до ст.ст.15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному\~ЦПК України\~порядку (ст.4 ЦПК України). Згідно зі \~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до вимог\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст.1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних прав за позовами про відшкодування шкоди»\~шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ним і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Статтею 1166 ЦК України\~передбачено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини; шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом; шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. З копії свідоцтва по народження серії [NUMBER] від 10.07.2007 року вбачається, що [PERSON] , народився [INFO] , його батьком є [PERSON] ( а.с. 27), який є законним представником неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] за даним позовом. Як вбачається з копії консультативного висновку чергового лікаря КНК «Міська дитяча лікарня №5» від 02.09.2019 року, хворому [PERSON] рекомендовано рентген правового тазостегнового суглобу з стегном ( а.с. 33). З копії довідки № 9090 від 02.09.2019 року травмпункту КУ «ЗОКДЛ» ЗОР , хворому [PERSON] встановлено діагноз: «Забиття правового стегна» та рекомендовано лікування: спостереження за місцем проживання; звільнення від фізичних навантажень 3-4 тижні; постільний режим 6-7 днів; нурофен в таблетках по 200мг три рази на добу, 6-7 днів ( а.с.33). З копії довідки Запорізької обласної клінічної лікарні (Травмпункт» вбачається, що [PERSON] , 2007 року народження встановлено діагноз: забиття правого стегна, ДТП та рекомендовано консультацію хірурга ( а.с. 37). З копії довідки лікаря [PERSON] від 09.09.2019 року вбачається, що [PERSON] , 2007 року народження встановлено діагноз: забиття м`яких тканин правого стегна та рекомендовано звільнення від занять фізкультурою до 30.09.2019 року ( а.с.38). З копії висновку спеціаліста № 558/с від 03.09.2019 року вбачається, що синець та садна правого ліктьового суглоба, садна правої поперекової ділянки з розповсюдженням на праву бічну поверхню живота, синець правого колінного суглоба, садна правого гомілковостопного суглоба у гр.. [PERSON] кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмета (предметів). Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить терміну, вказаному освідуваним ( а.с. 88). Копією довідки лікаря [PERSON] від 13.09.2о19 року підтверджено, що [PERSON] , 2007 року народження, перебував на лікуванні у дитячого ортопеда-травматолога з 02.09.2019 року по 13.09.2019 року з діагнозом: « Забиття м`яких тканин правого стегна» ( а.с. 38). Наявність тілесних ушкоджень підтверджено кольоровим фото ( а.с. 40). У судовому засіданні відповідач [PERSON] , заперечуючи проти позову зазначив, що із вказаного фото не вбачається, що саме на цьому фото мається зображення тілесних ушкоджень неповнолітнього [PERSON] , але доказів того, що це фото не є фотом, на яку зображені отримані [PERSON] у результаті ДТП тілесні ушкодження, суду, відповідно до ст.77, 81 ЦПК України, не надав і не спростував доводи позивача у цій частині та вказані вище висновки спеціалістів та довідки з лікарняних установ. З копії довідки № 9090 від 02.09.2019 року травмпункту КУ «ЗОКДЛ» ЗОР вбачається, що хворому [PERSON] встановлено діагноз: «Забиття правового стегна» та рекомендовано лікування: спостереження за місцем проживання; звільнення від фізичних навантажень 3-4 тижні; постільний режим 6-7 днів; нурофен в таблетках по 200мг з рази на добу, 6-7 днів ( а.с.33). Копіями чеків (а.с. 32) підтверджено, що позивачем витрачено 100 грн. 30 коп. та 61 грн. 50 коп. на лікування неповнолітнього сина [PERSON] , 2007 року народження, а саме придбання пігулок нурофен, тому у цій частині позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. З копії чеку (а.с.32 ) ТОВ «Альянс Холдинг», АЗС 1112, вбачається, що 03.09.2019 року, позивачем витрачено кошти на переїзд до лікарень для лікування та судово-медичного обстеження неповнолітнього сина [PERSON] , 2007 року народження у розмірі 192 грн. 20 коп., які на думку суду, підлягають відшкодуванню. Крім того, безпосередньо у судовому засіданні було досліджено одяг неповнолітнього [PERSON] , 2007 року народження, а саме шорти, які мають пошкодження у вигляді дірок та вартість яких, у розмірі 299 грн., просив стягнути з відповідача позивач. Кольорове фото вказаних шорт та самі шорти, долучені до матеріалів цивільної справи. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову у цій частині зазначив, що суду не надано доказів, що саме такі шорти були на неповнолітньому у день ДТП, а також їх вартість, але доказів у частині своїх заперечень, відповідно до ст.. 77, 81 ЦПК України, суду не надав. Крім того, позивач, звертаючись з позовом до суду просив стягнути з відповідача вартість футболки, яка була на неповнолітньому у день скоєння ДТП з вини відповідача у розмірі 189 грн. ( з урахуваннм знижки), яка пошкоджена та не може бути використана у майбутньому. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову у цій частині зазначив, що суду не надано доказів на підтвердження вартості футболки, не надано саму футболку, але доказів у частині своїх заперечень, відповідно до ст.. 77, 81 ЦПК України, суду не надав. Враховуючи вказане вище, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути вартість шорт і футболки у розмірі: 299 грн. та 189 грн., відповідно. З копії висновку спеціаліста № 558/с від 03.09.2019 року вбачається, що синець та садна правого ліктьового суглоба, садна правої поперекової ділянки з розповсюдженням на праву бічну поверхню живота, синець правого колінного суглоба, садна правого гомілковостопного суглоба у гр.. [PERSON] кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмета (предметів). Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить терміну, вказаному освідуваним ( а.с. 88). Вартість проведеного судово-медичного обстеження становить 339 грн. 60 коп. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Підсумовуючи вказане вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача у частині відшкодування матеріальної шкоди, підлягають повному задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, варто зазначити наступне. Стаття 23 ЦК України\~передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пункт перший частини другої цієї статті визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Разом з тим, пунктом 3\~Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, мала місце 02.09.2019 року по вул.. Хортицьке шосе,18 у м.Зароріжжі, о 15-00 годині за участю водія [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] , 2007 року народження. З постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.11.2019 року ( а.с.20), вбачається, що при скоєнні ДТП, водієм [PERSON] було порушено вимоги п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, що перебуває в причинному зв`язку з виникненням події ДТП. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновків, що для неповнолітнього [PERSON] , ДТП була психотравмуючою. Неповнолітньому [PERSON] , 2007 року народження, внаслідок отриманих при ДТП легких тілесних ушкоджень та проходження курсу лікування, спричинені страждання, тобто моральна шкода. При визначенні суми моральної шкоди завданої неповнолітньому [PERSON] , 2007 року народження, яка підлягає стягненню з відповідача, суд бере до уваги характер та обсяг фізичних і душевних страждань неповнолітнього [PERSON] , у якого внаслідок ДТП, яка сталася 02.09.2019 року, відбулися зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, як: фізичний біль; переживання втрати фізичного благополуччя та емоційного комфорту; переживання емоційного напруження через втрату можливості вести усталений активний спосіб життя, у зв`язку з чим, йому заподіяні душевні страждання як психологічне підґрунтя моральної шкоди. Згідно п.9\~\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~відповідно до якої розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Звертаючись з позовом до суду, позивач просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду завдану отриманими тілесними ушкодженнями малолітньої дитини сина [PERSON] у розмірі 17500 грн. Розмір шкоди, зазначений позивачем, суд вважає адекватним. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях і в «Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ» від 28.03.2007 року, затвердженої Головою ЄСПЛ на підставі статті 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначати розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності та судову практику, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 17\~500 грн. Крім того, позивача, при подачі позову звільнено від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за доцільне, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, стягнути суму судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. з відповідача.

Outcome: approved