Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач 21.11.2019 звернулася до суду з позовом, в якому просила суд усунути їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , шляхом позбавлення [PERSON] права користування вказаним житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначала, що відповідач є колишнім співмешканцем її доньки, який зареєстрований у вказаному приміщенні за її згодою, але вже більше 1 року не проживає в ньому. Вказане порушує її право на реалізацію права власності. Позивач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до початку розгляду справи надала клопотання, в якому просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с.32). Представник третьої особи, Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав (а.с.31). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив (а.с.20-21, 22, 29, 30). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вказані обставини дають суду право розглядати справу на підставі наявних доказів. Зі згоди позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.10.1998. при цьому, згідно з рішенням Криворізької районної ради від 07.09.2005 № 356, вулицю «Першотравнева» в с. Кривбас, перейменовано на провулок «Первомайський» (а.с.8). Згідно з довідкою виконкому Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 24.10.2019 № 734 (а.с.9), за адресою: пров. Первомайський, 5 в с. Кривбас Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстрований [PERSON] (а.с.9), відповідач по справі, який, відповідно до акта від 24.10.2019, складеного депутатом Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та мешканцями с. Кривбас Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.11), за вказаною адресою не проживає з 2011 року. У своїй позовній заяві позивач вказує на те, що відповідач за місцем своєї реєстрації не з`являється та добровільно не бажає її відмінити. Будь-яких домовленостей з відповідачем, щодо збереження за ним житлової площі на час його не проживання в будинку позивача не існує, позивач вимушена самостійно сплачувати комунальні платежі за нього, що негативно впливає на її матеріальний стан, та не дозволяє розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд, значно обмежуються її законні права користування та розпорядження власністю. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспроюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 частини 3 статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст.383 ЦК України,власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, дії відповідача по відношенню до позивача, що проявляються в перешкоджанні їй користуватися, шляхом нездійснення відміни своєї реєстрації, належним їй на праві приватної власності майном, у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , є неправомірними та такими що порушують її законні права та інтереси, передбачені ст. 41 Конституції України. Крім цього, відповідно до ст. ст. 150, 155 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності житловий будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, та не можуть бути позбавлені права користування житловим будинком. Оскільки відповідач своїми діями порушує законні права та інтереси позивача, то згідно з ст. 391 ЦПК України, позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що відповідач не проживає без поважних причин понад 8 років в будинку за вищевказаною адресою, який належить на праві приватної власності позивачу, не сплачує комунальні та інші платежі, будь-якої домовленості між сторонами про збереження житла за відповідачем на час його відсутності не встановлено, тому з метою захисту прав позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком за вказаною адресою. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 768,40 гривень (а.с.1).

Outcome: approved