Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач 17.10.2017 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до відділення «Південний макро регіон» публічного акціонерного товариства «Креді [PERSON]», уточнивши позовні вимоги заявою від 01.08.2018 року, просив поновити його на посаді керуючого Першим відділенням ПАТ «Креді-Агріколь Банк» та стягнути з відповідача грошові кошти у вигляді середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.09.2017 року по 31.08.2018 року включно, що становить 123724,07 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 26.09.2017 року позивача [PERSON] було звільнено з посади керуючого першим відділенням за одноразове грубе порушення трудових обовязків п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Підставою для цього послугував наказ про проведення службового розслідування щодо дій співробітника №202, акт про результати службового розслідування. Сталося так, що касир банку [PERSON] 06.09.2017 року запізнилася на роботу, що було неодноразово та через що банк втрачав клієнтів. Позивач як керівник відреагував на це зауваженням, надіслав у електронному вигляді поштою до касового департаменту. Касира чекало покарання, але вона звернулась до регіонального директора Вінницької дирекції ПАТ «Креді-Агріколь Бнак» [PERSON] та таки чином запобігла свого покарання. Щодо позивача було проведено службове розслідування в ході якого нічого компрометуючого не було виявлено, окрім наступного. 28,29 серпня 2017 року менеджер знаходився у відпустці, у його відсутність клієнти принесли документи та позивачу необхідно було зайти в програму, тож позивач скористався логіном та паролем менеджера. Вказує, що при звільненні не було враховано, що шкоди банку завдано не було та він діяв в інтересах банку. Позивач вважає, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення не співмірне його проступку, тому звертається до суду. Справа надійшла до провадження судді Свяченої Ю.Б. та ухвалою суду від 20.10.2017 року провадження у справі відкрите. До суду 11.12.2017 року надійшли заперечення ПАТ «Креді [PERSON]», згідно яких просили відмовити у задоволенні позову, зважаючи на наступне. В ході перевірки були виявлені наступні порушення позивачем: - ст. 64 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (порушення порядку ідентифікації клієнтів); - ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» (порушення порядку ідентифікації клієнтів); - розділу 5 Правил внутрішнього трудового розпорядку (невиконання покладених обовязків); - пункту 6.1 Політики управління доступу працівника до інформаційних ресурсів відповідача (використання чужого ідентифікатора користувача); - п. 7.1 Політики управління паролями користувачів відповідача (використання чужих облікових записів та пароля для доступу до інформаційної системи); - п. 13.2, 13.8, 14,6 Політики про корпоративні стандарти відповідача (порушення трудової дисципліни та інформаційної безпеки, не усунення причин та умов, які перешкоджають нормальній праці підлеглих, спроби проведення операцій від імені клієнтів без погодження члена правління відповідального працівника). Позивач 29.08.2017 року використав логін та пароль працівника відділення [PERSON] та під іменем цієї особи видав кредит у сумі 115060 грн. Звертають увагу суду на те, що через дії позивача [PERSON] також порушив правила. Тож, стягнення у вигляді звільнення було таким, що відповідає ступеню проступку позивача. У зв`язку з рішенням Дисциплінарної палати від 22.11.2017 року № 3723/3дп/15-17, на підставі наказу керівника апарату суду [PERSON] від 08.12.2017 року № 218/а про передачу нерозглянутих справ, по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Справа надійшла до провадження судді Кравчук Т.С. та ухвалою суду від 24.01.2018 року прийнята до провадження. До суду 19.02.2018 року надійшов відзив ПАТ «Креді [PERSON]» в якому було викладено позицію таку ж як і в запереченнях від 11.12.2017 року. Ухвалою суду від 21.02.2018 року судове засідання у справі призначено провести у режимі відео конференції з Києво-Святошинським районним судом Київської області. На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 12.04.2018 року № 1093/0/15-18 про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у звязку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді Кравчук Т. С. Антонецького С. Л., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. та ухвалою суду від 04.05.2018 року прийнята до провадження а призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні 06.06.2018 року було замінено неналежного відповідача «Південний макро регіон» публічного акціонерного товариства «Креді [PERSON]» на належного ПАТ «Креді [PERSON]». 23.07.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив [PERSON], де вказує, що вказує, що пояснення працівників формувалися на припущеннях та по фактах викладених ними не було проведено перевірки. Крім того, [PERSON] не через позивача порушив трудову дисципліну, а сам погодившись надати логін та пароль і між іншим він не сповістив про це керівництво. Вказує, що директором Вінницького МРД дана письмова вказівка з вже прийнятим рішенням про необхідність початку припинення ділових відносин з позивачем, тому висновки розслідування були саме такі. [PERSON] за те, що він надав позивачу логін та пораль було покарано, проте його покарання значно легше ніж [PERSON] Проступок позивача не завдав ніякої шкоди відповідачу, тому покарання мало бути зовсім іншим. До суду 31.07.2018 року надійшли заперечення на відповідь на відзив, з яких ПАТ «Креді [PERSON]» зазначає, що проведення перевірки було здійснено на законних підставах. Позивач визнає свій проступок, проте вважає, що він є не суттєвим. Про порушення позивача керівництво повідомлялося в телефонному режимі, а не тільки офіційним листами, тому були підстави для проведення перевірки. Вказують, що порушення [PERSON] сталися саме через позивача, оскільки [PERSON] не надавав дозвіл на видання кредиту, він повідомив логін та пароль шляхом введення його в оману, крім того, він змінив пароль після інциденту. Вказівок про припинення трудових відносин не надавалося, а спочатку був наказ, яким прямо зазначається, що існує підозра наявності і діях позивача порушень трудової дисципліни. Вказують, що відповідь на відзив ґрунтується на припущеннях позивача. Ухвалою суду від 28.09.2018 року постановлено судове засідання у справі проводити в режимі відеоконференції. У судовому засідання представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності на предмет належності, допустимості, достатності та достовірності, заслухавши пояснення учасників справи приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 26 вересня 2017 року було звільнено з посади керуючого Першим відділенням ПАТ «Креді [PERSON]» в м. Одеса за одноразове грубе порушення трудових обовязків п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, що підтверджується Наказом про звільнення №131-к від 26.09.2017 року та відомостями з трудової книжки [PERSON] Згідно з частиною другою статті 147 КЗпП України звільнення - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника за порушення трудової дисципліни. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у строки та в порядку, що встановлені статтями148,149 КЗпП України. Статтею 41 КЗпП України передбачені додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов. Згідно з пунктом 1 частини першої указаної статті трудовий договір може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків, зокрема, керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками тощо. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов'язків. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України, чи додержані\~власником або\~уповноваженим ним\~органом передбачені\~статтями147-1,148,149\~КЗпП України\~правила і\~порядок застосування\~дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Наказом ПАТ «Креді [PERSON]» №202 від 15.09.2017 року у звязку з підозрою наявності в діях співробітника [PERSON] ознак порушення вимог чинного законодавства та положень внутрішніх регулятивних документів банку, була призначена комісія для проведення внутрішнього службового розслідування (а.с.44-45, 92-93). В результаті проведеної перевірки 20.09.2017 року було складено [PERSON], згідно якого було встановлено, що [PERSON] своїми діями порушив та спонукав працівників відділу до порушень вимог чинного законодавства і внутрішніх документів, зокрема: - ст. 64 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (порушення порядку ідентифікації клієнтів); - ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» (порушення порядку ідентифікації клієнтів); - розділу 5 Правил внутрішнього трудового розпорядку (невиконання покладених обовязків); - пункту 6.1 Політики управління доступу працівника до інформаційних ресурсів відповідача (використання чужого ідентифікатора користувача); - п. 7.1 Політики управління паролями користувачів відповідача (використання чужих облікових записів та пароля для доступу до інформаційної системи); - п. 13.2, 13.8, 14,6 Політики про корпоративні стандарти відповідача (порушення трудової дисципліни та інформаційної безпеки, не усунення причин та умов, які перешкоджають нормальній праці підлеглих, спроби проведення операцій від імені клієнтів без погодження члена правління відповідального працівника). Комісією було запропоновано прийняти рішення про закінчення співпраці з [PERSON]; розглянути можливість винесення працівникам [PERSON] та [PERSON] попередження за порушення ними вимог внутрішніх регулятивних документів ПАТ «Креді [PERSON]» (а.с.46-50, 94-98). Позивач вказує, що до цього випадку нарікань зі сторони відповідача на його роботу не було, що мало бути враховано керівництвом при вирішення питання про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади. На підтвердження своїх посилань подав до суду Сертифікат №05307 від 02-03.08.2013 року, який підтверджує, що [PERSON] пройшов курс корпоративного бізнес-тренінгу «Модель праці начальника відділення банку» (а.с.165), Сертифікат №А203477 від 2014 року, який підтверджує, що [PERSON] успішно пройшов корпоративний тренінг «ДУХless» (а.с.166), Сертифікат №05597 від 18-19.02.2014 року про проходження курсу «Управління продажами в підрозділах» (а.с.167), Сертифікат від 03-04.02.2017 року, яким підтверджується, що [PERSON] успішно пройшов курс навчання «Навички ефективних продаж та якісного обслуговування клієнтів» (а.с.168). Проте, як вказують сторони [PERSON] працював на посаді керуючого Першим відділенням ПАТ «Креді [PERSON]» з 15.05.2017 року. Надані до суду сертифікати видані [PERSON] задовго до прийняття його на роботу до ПАТ «Креді [PERSON]» та жодним чином не можуть свідчити про досконалість роботи позивача на посаді керуючого Першим відділенням ПАТ «Креді [PERSON]». Згідно ст. 37 Закону України «Про банки та банківську діяльність» розподіл функцій між органами управління банку має забезпечувати\~ефективну систему\~внутрішнього контролю. Система внутрішнього контролю банку для забезпечення ефективності її функціонування повинна включати: 1) контроль керівництва за дотриманням законодавства України та внутрішніх процедур банку; 2) розподіл обов'язків під час здійснення діяльності банку; 3) контроль за функціонуванням системи управління ризиками; 4) контроль за інформаційною безпекою та обміном інформацією; 5) процедури внутрішнього контролю; 6) моніторинг системи внутрішнього контролю. Статтею 44 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що банк створює комплексну та адекватну систему управління ризиками, що має враховувати специфіку роботи банку, встановлені Національним банком України вимоги щодо управління ризиками. Система управління ризиками має забезпечувати виявлення, ідентифікацію, оцінку, моніторинг та контроль за всіма видами ризиків на всіх організаційних рівнях та оцінку достатності капіталу банку для покриття всіх видів ризиків. Одним з елементів системи управління ризиками є неможливість суміщення повноважень менеджеру з продажу та контролеру, як вбачається з наступного. Внутрішніми нормативними документами ПАТ «Креді [PERSON]» закріплені наступні положення. Згідно пункту 5.1.1 Положення про Правила внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Креді [PERSON]», затвердженого Рішенням Правління №35 від 16.08.2017 року (а.с.51-53, 99-101) кожен працівник зобовязаний не порушувати норми чинного законодавства України, дотримуватися вимог Правил пропускного і внутрішньобанківського режиму, інших внутрішніх документів Банку. Пунктом 7 Політики управління паролями користувачів ПАТ «Креді [PERSON]», затвердженої Рішенням Правління №29 від т12.03.2012 року (а.с. 54-57, 102-105) передбачені вимоги до використання та забезпечення паролів. Пунктом 7.1 передбачено, що зміст пароля є таємною інформацією. Забороняється розголошувати свій пароль будь-кому за будь-яких обставин, окрім окремих випадків, що мають бути узгодженими керівництвом банку. Забороняється використання чужих облікових записів і паролів для доступу до ІС Банку. Процедура видачі фізичним особам кредиту по продукту «Готівковий кредит «Свобода», затверджена членом правління [PERSON] та погоджено з іншими від 05.04.2017 року надає певні визначення понять. Відтак, пунктом 2.3 Процедури закріплено, що менеджер з продажів це працівник установи Банку, що напряму взаємодіє з Клієнтом з приводу розяснення йому умов отримання та погашення кредиту, збору документів Клієнта, введення даних про Клієнта в програмі комплекси, формування Комплексного договору, створення бухгалтерських записів у програмних комплексах для відображення операції з видачі кредиту. В свою чергу Контролер працівник точки продажу, що звіряє дані в програмних комплексах з даними, вказаними в документах Клієнта, відповідає за перевірку документів та даних в системі на момент видачі кредиту, за підтвердження бухгалтерських записів в програмних комплексах для відображення операції з видачі кредиту та загалом забезпечує дотримання принципу «4 очей» - подвійний контроль. Контролером точки продажу може виступати керуючий відділення / начальник відділу кредитування фізичних осіб або інша уповноважена здійснювати такі операції особа. У даному документі зазначена примітка про те, що одна й та сама особа не може виступати одночасно в ролі Менеджера з продажів та Контролера. Як стверджується позивачем він з гарними намірами, з метою залучення нових клієнтів надав кредит зайшовши в систему бази даних банку використавши обліковий запис та пароль менеджера [PERSON], проте такі дії позивача порушили принцип «4 очей» та були здійснені наперекір системі управління ризиками, тому грубо порушили трудову дисципліну. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У звязку з прямою вказівкою внутрішніх актів та не запереченням позивача щодо видачі ним клієнту кредиту використовуючи логін та пароль менеджера з продажів, незважаючи на те, що такі дії не завдали шкоди ПАТ «Креді [PERSON]», суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо звільнення позивача за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та відповідно про відмову у задоволенні позову [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: dismissed