Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кисельова О.М. звернулася до Першотравневого районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування позову посилається на те, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON]. (відповідачки по справі), що підтверджується її свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб [PERSON] [INFO] помер батько, [PERSON] , що підтверджується його свідоцтвом про смерть, актовий запис №79. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою : [ADDRESS] , що належить померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 06.07.1970 року [NUMBER], зареєстрованого у БТІ . У 1999 році за заявою спадкоємців про прийняття спадщини після смерті померлого [PERSON] . Мангушською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №204/1999. У червні 2021 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Мангушської державної нотаріальної контори у зв`язку із видачею на її ім`я свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, але їй було відмовлено, оскільки спадкова справа після смерті батька у 2001 році була передана у нотаріальний архів м. Донецька на постійне зберігання. На даний час ця територія тимчасово окупована та не контролюється Україною, т ому витребувати спадкову справу неможливо, так само як і видати спадок, так як свідоцтво про право на спадщину видається тільки у межах спадкової справи, а не поза нею, та при встановленні кола спадкоємців. На час смерті [PERSON] діяли норми Цивільного кодексу України у редакції 1963 року. Згідно ст.549 ЦК України, спадкоємець вважається фактично прийнявши спадок, якщо він вступив в управління чи користування спадковим майном. Фактом прийняття спадку є також сумісне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент смерті останнього, що встановлюється за відміткою у паспорті спадкоємця про місце його реєстрації або підтверджується відповідною довідкою. Згідно довідки виконавчого комітету Мангушської селищної ради №863 від 08.042014 року [PERSON] на момент своєї смерті мешкав у [ADDRESS] , разом з ним проживала донька- [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] , відповідачка по справі, перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.04.1965 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, актовий запис №12 від 13.04.1965 року. На момент смерті [PERSON] шлюб розірвано не було. Донька померлого та його дружина є спадкоємцями першої черги. Вона є такою, що фактично прийняла спадок шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті незалежно від часу звернення до нотаріуса, єдиною спадкоємицею першої черги крім неї є її матір. Позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого батька, так як з дня смерті останнього минуло більше 20 років. На даний час у неї наявні правовстановлюючі документи, а право власності на спадкове майно до сьогодні ні за ким, крім померлого, не зареєстровано, тому вважає, що при таких обставинах можливо визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. Крім того, з урахуванням уточнених позовних вимог просить встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] у смт.Мангуш Першотравневого району Донецької області, являється її рідним батьком, що також підтверджується свідоцтвом про її народження та довідкою виконавчого комітету Мангушської селищної ради від 08.04.2014р. Ухвалою судді Першотравневого районного суду Донецької області від 08.07.2021 цивільна справа за вказаною позовною заявою прийнята до провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Кисельова О.М. в судове засідання не з`явились надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, позивні вимоги підтримує у повному об сязі, просить їх задовольнити. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку у [ADDRESS] , що належить померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 06.07.1970 року [NUMBER], зареєстрованого у БТІ.(а.с.15) Відповідно до с відоцтво про одруження серії [NUMBER] від 13.04.1965р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 13 квітня 1965 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище: [PERSON] (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.12.1972 року [PERSON] , у графі батько вказано російською мовою « [PERSON] », таким чином, позивач по справі є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки і суд не вправі відмовляти в розгляді заяви про встановлення такого факту з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно довідки виконавчого комітету Мангушської селищної ради від 08.04.2014 року №863, яка видана [PERSON] вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , проживав за адресою: [ADDRESS] , та разом з ним проживала донька - [PERSON] (а.с.14). Таким чином, суд вважає, що сукупність досліджених у судовому засіданні доказів та їх належна оцінка, підтверджують той факт, що [PERSON] , який помер [INFO] являється рідним батьком [PERSON] , позивача по справі. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 07.04.2001р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 07 квітня 2001 року. Після реєстрації шлюбу чоловіку та дружині присвоєні прізвища: [PERSON] . (а.с.12). З метою оформлення спадкових прав представник позивача, звернулася до Мангушської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №287/02-31 від 01.07.2021, мотивовану тим, що заведена до майна померлого [PERSON] спадкова справа № 204/1999 вважається закінченою та передана для зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву, доступ до якої на даний час відсутній. З- за відсутності в архіві Мангушської державної нотконтори заведеної спадкової справи до майна померлого, нотаріус позбавлений можливості додаткової видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало спадкодавцю (а.с16). За запитом суду у КП «Мангушське бюро технічної інвентаризації» було витребувано копію архівної інвентаризаційної справи стосовно житлового будинкуза адресою: [ADDRESS] , яка відображає інформацію про домоволодіння та її власника [PERSON] , з якої встановлено, що вказаний житловий будинок згідно свідоцтва про право власності на будівлю [NUMBER] від 06.07.1970 року належить [PERSON] (а.с.45)., батьку позивачки. Відповідно до листа ФОП [PERSON] проведена технічна інвентаризація від 28.07.2021 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно проведеної інвентаризації на земельній ділянці розташовано: житловий будинок літ. а-1, тамбур літ.а-2, ганок літ.а1, сарай літ.Д-1, гараж літ.Ж-1, убиральня літ.Г-1, огорожа №1. Житлова площа 47,3 м2, та загальна 102, м.2. сарай літ.В-1 переобладнаний під нежитлову прибудову літ.А2-1 без втручання в несучу конструкцію, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року за №406 та на підставі рішення виконкому Першотравневої селищної ради народних депутатів від 12.02.1986 року не потребує дозвільних документів. Гараж літ.Ж-1 побудований до 1992 року та згідно інструкції БТІ не відноситься до самочинного будівництва. Таким чином, позивач [PERSON] , прийняла спадщину після смерті батька, шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті незалежно від часу звернення до нотаріуса, є спадкоємицею першої черги, єдиною спадкоємицею першої черги крім неї є її матір відповідач - [PERSON] . Позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, після померлого батька, оскільки з дня смерті останнього минуло більше 20 років. Враховуючи, що право власності на спадкове майно ні за ким крім померлого не зареєстровано, а документи в оригіналі зберігаються у позивачки, вважаю, що за даних обставин можливо визнати за нею право власності на спадкове майно. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК України, тобто до 01 січня 2004 року, застосовуються положення законодавства, яке діяло на момент виникнення правовідносин. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК Української PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняла його донька, [PERSON] згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР (1963 року) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, являючись спадкоємцем за законом згідно ст.529 ЦК Української РСР. Згідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Спадкоємцями можуть бути особи, які були живими на час смерті спадкодавця. Для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв, а прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.548 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. П.23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] є донькою спадкодавця, таким чином спадкоємцем першої черги за законом, яка на день смерті [PERSON] , проживала разом з ним за однією адресою єдиною сім`єю, фактично прийняла спадщину, але належним чином не оформивши її на своє ім`я. Враховуючи, що [PERSON] за життя не розпорядився належним йому майном шляхом складання заповіту, спадкування здійснюється за законом. Пунктом 4.12 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22.10.2012 року №296/5, передбачено, що: «Видача свідоцтва про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів». Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 319 ЦК України , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення свої прав. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач, яка прийняла спадщину, не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання права власності на майно в судовому порядку, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.10, ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд доходить висновку про наявність законних підстав для задоволення позову.

Outcome: approved