Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 листопада 2015 року звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів (аліментів) на навчання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 400 грн. щомісяця на період до закінчення дитиною навчання в Одеському державному екологічному університеті. В позовній заяві вказала, що 10 листопада 1992 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який був розірваний 21 лютого 2002 року. Від цього шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка навчається в Одеському державному екологічному університеті. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач на навчання дитини матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала та просила його задовольнити, вважаючи, що відповідач повинен утримувати дитину на період її навчання. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, хоча належним чином завчасно з дотриманням вимог ч.4 ст.74 ЦПК України був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки в отриманні судових повісток, що є в справі (поштові повідомлення №6600000602441 від 05 січня 2016 року та №6600000623546 від 03 лютого 2016 року). Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає можливим позов задовольнити, розглянувши справу відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України заочно. Судом встановлено, що 26 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів (аліментів) на навчання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 400 грн. щомісяця до закінчення дитиною навчання в Одеському державному екологічному університеті. Відповідно до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданим 16 грудня 1997 року виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області. В даний час сторони проживають окремо, шлюб між ними розірвано 21 лютого 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданим 13 січня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області. Дитина [PERSON] знаходиться на утриманні позивача. Відповідач на навчання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка чи син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз'яснень, які є в постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд повинен враховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Окрім цього, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їх утримання застосовуються норми ст. 191 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів (аліментів) у розмірі 400 грн. щомісячно, на утримання повнолітньої доньки [PERSON] до закінчення нею навчання в Одеському державному екологічному університеті. У відповідності з ч.3 ст.88 ЦПК України, в якій зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved