Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

позивач 13.07.2018р. звернулася до суду з позовом до відповідача та просить стягувати з нього аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON] у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини за минулий період, а саме з грудня 2017р. по липень 2018р. у розмірі 6236,00 грн. Позов мотивує тим, що з 12.01.2013 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який за рішенням суду від 23.03.2017р. розірваний, і з того часу вони не проживають разом. За час перебування у шлюбі у них [INFO].народився син [PERSON], який постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Згідно домовленостей з відповідачем, останній у період з травня по листопад 2017р. здійснював їй переказ коштів на утримання сина через поштове відділення , однак такі припинив виплачувати з грудня 2017р. та не надає їй іншої матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не має інших утриманців, являється працездатним та має власні доходи, тому вважає, що відповідач має достатній рівень доходів, який забезпечує можливість сплачувати аліменти на дитину в зазначеному розмірі.Як на підставу задоволення вимог посилається на положення ст.ст. 180 -184 СК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали повністю, надали пояснення , аналогічні викладеним в позовні заяві. Крім того [PERSON] пояснила, що вона не працює та не має власних доходів, дитину допомагають утримувати батьки, вона та дитина фізично здорові, дитина не зворіє, з відповідачем вони не проживають разом з липня 2016 року. Підтвердила , що відповідач у грудні 2017р. купляв для дитини одяг та інші речі приблизно на суму 5 тис. грн.,а також що аналогічні витрати поніс у квітні 2018р. у розмірі біля 3 тис. грн. Зазначила, що з грудня 2017р. вона не зверталась до відповідача з вимогою про сплату аліментів, так як це для неї було б приниженням. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов, в якому зазначив, що позов визнає частково, зокрема щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак заперечує проти стягнення з нього аліментів за минулий період, оскільки у грудні 2017р. витратив на придбання одягу та взуття для сина біля 5 тис. грн., а влітку 2018р. дав позивачці 100 дол. США для відпочинку дитини на морі. В судовому засіданні відповідач підтвердив факти, зазначені у відзиві та пояснив, що працює неофіційно за кордоном, постійних доходів не має, тому згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 50% прожиткового мінімуму, а в іншій частині позовних вимог просить відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Статями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно рішення суду від 23.03.2017р., [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.01.2013р., який за даним рішенням суду розірваний 23.03.2017р. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO] В судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю - позивачем по справі у с.КротошинПустомитівського району. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня -1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними частково, оскількисторони не проживають разом з липня 2016 року, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Судом враховано, що відповідач проживає окремо, являється працездатним, на має регулярних доходів та періодично надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини. Враховуючи стан здоров'я дитини та її вік, відсутність у відповідача на праві власності рухомого та нерухомого майна, беручи до уваги прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у 2018 році та визнання відповідачем позову в частині готовності сплачувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 50% прожиткового м мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. При тому судом взято до уваги, що в судовому засіданні сторони визнали, що відповідач надавав матеріальну допомоги позивачу на утримання дитини в період грудень-2017р. - липень 2018р. у виді придбання одягу, взуття для дитини на загальну суму біля 8 тис. грн., а також передачі позивачу 100 дол. США для відпочинку дитини. З цих підстав позов в частині стягнення з відповідача аліментів за минулий період в розмірі 6236 грн. не підлягає. Крім того, з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,8 гривень. У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід попустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial