Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 березня 2014 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за заповітом права приватної власності на спадкове майно свого померлого брата - [PERSON] В позові вказала, що [INFO] року помер її брат - [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, та майнова частка (пай) в пайовому фонді КСП-СТОВ «Маяк» с.Шершенці Кодимського району. Вона є спадкоємцем спадкового майна померлого за заповітом, однак нотаріус відмовила у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність оригіналу державного акту, який втрачений. Через відсутність цього документу не може оформити спадщину, тому просила позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась. Від її представника [PERSON], який діє відповідно до довіреності від 05 листопада 2013 року строком дії один рік, до суду надійшла письмова заява про розгляду справи без нього. Представник Шершенецької сільської ради Кодимського району в судове зсідання також не з'явився, але до початку судового розгляду справи звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі (заява №74 від 11 березня 2014 року). Дослідивши позовну заяву позивача та наявні у справі письмові докази,, Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим 06 лютого 2006 року 03 вересня 2010 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.92 га., яка розташована на території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області та належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №069229, виданого 19 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області відповідно до розпорядження №64 від 28 січня 2004 року. Крім цього до складу спадщини ввійшла майнова частка (пай) в пайовому фонді КСП-СТОВ «Маяк» с.Шершенці Кодимського району у розмірі 0.001 % пайового фонду, вартістю 4326 грн., що підтверджується майновим сертифікатом серії ОД-ХІІ-ХІХ №000615 від 24 липня 2013 року. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту спадщину спадкують особи, зазначені у ст.1261-1265 ЦК України. Обґрунтовуючи свій позов, позивач вказала, що вона є спадкоємцем спадщини померлого за заповітом, проте, позивачем не представлені докази цього, заповіт в матеріалах справи відсутній. За таких обставин, позивачем не доведені обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], при цьому, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім цього, згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Така заява має бути подана протягом шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК. Судом встановлено, що позивач [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на момент його смерті не проживала, тому для прийняття спадщини повинна була впродовж шести місяців з дня відкриття спадщини (з дня смерті спадкодавця) звернутись до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини. Однак, жодних відомостей про звернення позивача до нотаріуса з зазначеною заявою у встановлений законом строк, суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.1271 ЦК України спадкоємець, який протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що її не прийняв. У зв'язку з цим, правових підстав для визнання за позивачем [PERSON] права власності на спадкове майно судом не встановлено, оскільки спадщини померлого вона у встановленому законом порядку не прийняла. Крім цього, причиною неможливості захисту свого порушеного права в позасудовому порядку позивач у позові вказала відсутність оригіналу державного акту на землю. Так, в обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на ксерокопію державного акту на право власності на землю ІІІ-ОД №069229, мотивуючи свої вимоги тим, що не може отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі, в зв'язку з відсутністю оригіналу державного акту на право приватної власності на землю, належну померлому [PERSON] внаслідок його втрати і неможливості його поновлення. Однак, в матеріалах справи відсутні докази, що позивач зверталась до відповідних органів з приводу отримання дублікату втраченого державного акту на право приватної власності на землю належну померлому [PERSON] та що їй було відмовлено у видачі дублікату на що також позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог. Відтак, відсутні підстави вважати, що позивачем вичерпані всі можливості для оформлення спадщини в нотаріальному порядку, за наявності для того підстав, та відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вказав, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Отже, відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, є підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed