Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 02.04.2018 р. до суду з позовом Торгового центру «ВМБ» (VMB Shopping Mall) торгової точки магазину «Дискони», Фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживача, стягнення сум та відшкодування моральної шкоди, та просив суд постановити рішення, яким в порядку захисту прав споживача стягнути солідарно з відповідачів на його користь 629 грн. за повернутий товар. 31 грн. 45 коп. як відшкодування пені за затримку усунення недоліків товару за період з 20.03.2018 р. по 24.03.2018 р., 553 грн. 17 коп. - 3% річних та інфляційних втрат, 2100 грн. витрат на ліки, 4500 грн. витрат на лікувальний масаж, 2200 грн. витрат на посилене харчування, 351 грн. витрат на покупку іншого взуття. 5000 грн. витрат на правову допомогу, та моральну шкоду в розмірі 50000 грн. по 25000 грн. з кожного з відповідачів. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що 18.02.2018 р. він - позивач, придбав в торговій точці магазину « Дискони » торгового центру «ВМБ» пару чоловічих черевиків осінньо-зимово-весняної колекції42 розміру за ціною 629 грн. За придбані черевики позивач розрахувався власною банківською карткою. Після оплати товару, надягнув черевики, спочатку жодних незручностей не відчув, однак 26.92.2018 р. відчув сильний біль в м`язах лівої ноги, що змусило його звернутися до лікаря, в подальшому з 26.02.2018 р. по 14.03.2018 р. перебував в стані тимчасової непрацездатності, постійно відвідував лікаря, вживав ліки та проходив курси лікування масажем, посилено харчувався, проходив курси магнітотерапії, лікувальної фізкультури. За час перебування на лікарняному роботодавець звільнив позивача. Оскільки за вказаний час стан черевиків придбаних 18.02.2018 р. значно погіршився, підошва відділилася від верхньої частини, фарба на підйомах почала лущитися та злазити, тому 20.03.2018 р. він вимушений був звернутись до торгової точки магазину «Дісконі» ТЦ «ВМБ» з вимогою прийняти товар на ремонт та просив аналогічний товар на час проведення ремонту його власних черевиків. Товар на ремонт у нього було прийнято, однак ару аналогічних черевиків на час ремонту надано не було, посилаючись на те, що після проведення експертизи протягом трьох днів йому буде надано висновок щодо можливості ремонту взуття. 22.03.2018 р. коли позивач з`явився до торгової мережі, йому було повідомлено, що висновок ще не підготовлено, тому в зимовий час він вимушений був шукати інше взуття, щоб мати змогу пересуватись. В подальшому 24.03.2018 р. коли позивач звернувся до даної торгової точки, його повідомили про те, що на його банківську картку була перерахована вартість придбаного взуття, щодо висновку то в його видачі було відмовлено та товар є знищеним. 24.03.2018 р. було видано чек №145307 який одночасно є заявкою на повернення грошових коштів, оскільки було 19.50 придбати інше взуття він змоги не мав. В подальшому неодноразово перевіряючи надходження коштів він бачив, що кошти не надійшли до 02.04.2018 р. а тому за вказаний час відповідачі повинні відшкодувати інфляційні втрати, 3% річних, збитки у вигляді суми, яку позивач мав би отримати якби розмістив грошові кошти у цей період на депозиті в банку. Крім того як вказує позивач, в результаті продажу йому неякісного товару він захворів та перебував на лікуванні, витратив 2100 грн. на ліки, 4500 грн. на лікувальний масаж, 2200 грн. на посилене харчування, які слід стягнути на користь позивача з відповідачів в солідарному порядку, а також по 25000 грн. з кожного з відповідачів у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м.Києва від 03 квітня 2018 р. відкрито провадження по справі. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 21 січня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, в останньому судовому засіданні подав до суду заяву з проханням розгляду справи в його відсутності, що суд вважає за можливе. Представник відповідача Торгового центру «ВМБ» (VMB Shopping Mall) торгової точки магазину «Дискони», в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому є можливим розгляд справи в відсутності вказаного відповідача. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з2явився, ро час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому є можливим розгляд справи в його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечував, вказуючи на те, що заявлені позовні вимоги не є обґрунтованими, вини відповідача ФОП [PERSON] в завданні моральної шкоди не встановлено, щодо стягнення грошових коштів то позивачем не надано всіх доказів щодо понесення вказаних витрат, а також не надано доказів щодо зв`язку понесення даних витрат з діями відповідачів. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 18.02.2018 р. придбано магазині «Дісконі» по пр.Перемоги 136 в м.Києві в ТЦ «ВМБ» придбано черевики чоловічі вартістю 629 грн. ( а.с. 23) Відповідно до листка непрацездатності КНП « Консультативно-діагностичний центр Подільського району» з 26.02.2018 р. по 15.03.2018 р. [PERSON] перебував на лікарняному. ( а.с. 8). Відповідно до наказу №01-25/6-к від 14.03.2018 р. [PERSON] звільнено з посади головного спеціаліста відділу представництва Вишневського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України за прогули без поважних причин. ( а.с. 9-10). Як вбачається з матеріалів справи 20.03.2018 р. [PERSON] звернувся до адміністратора магазину «Дісконі» з заявою в якій просив вирішити питання щодо повернення придбаного взуття, яке було ним придбане 18.02.2018 р. оскільки взуття має пошкодження, також з вказаної заяви вбачається, що станом на 24.03.2018 р. претензій до магазину з приводу повернення коштів позивач не має ( а.с. 23). Дійсно, 25.03.2018 р. позивачем придбано нові черевики в магазині «Дісконі» вартістю 351 грн. ( а.с. 6). За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. Відповідно до наданих суду копій сертифікатів Державної санітарно-епідеміологічної служби Міністерства охорони здоров`я висновків державної санітарно-епідеміологічної служби від 06.08.2015 р. ( а.с. 24-29) об`єкт експертизи «взуття чоловіче та жіноче» за наданими заявником зразками відповідає вимогам діючого санітарного законодавства України. Відповідно до копії медичної картки [PERSON] ( а.с. 43-47) останній у період з 26.02.2018 р. звертався за медичною допомогою. Також, вбачається, що 28 березня 2018 р. між позивачем та ФОП [PERSON] укладено договір про надання послуг з лікувального масажу та фізичної реабілітації. ( а.с. 48) які проведені за актом виконаних робіт ( а.с. 49). Згідно договору суборенди частини нежитлового приміщення від 27.11.2017 р. ФОП [PERSON] орендовано частину нежитлового приміщення в ТОВ « Тімеінтез» ( а.с.90-93), та за листом погодженням ФОП [PERSON] надав лист-погодження ФОП [PERSON] на використання знака для товарів та послуг «Дісконі» при продажу взуття ( а.с. 94), що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] від 26.07.2010 р. ( а.с. 95). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець ( а.с. 105-106). Згідно відповіді АТ «КБ «ПриватБанк» від 27.09.2018 р. повідомлено, що перерахування ФОП [PERSON] на карту за № [NUMBER] суми коштів в розмірі 629 грн., дата перерахування 25.03.2018 р. ( а.с. 107). Також на підтвердження заявлених вимог позивачем надано копію рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.12.2018 р. відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано звільнення [PERSON] незаконним та скасовано наказ директора Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02 липня 2018 року № 01-25/24-К про звільнення з посади головного спеціаліста відділу представництва Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON]. Поновлено [PERSON] на посаді головного спеціаліста відділу представництва державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, починаючи з 02 липня 2018 року. Стягнуто з державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (код ЄДРПОУ - 39813535) на користь [PERSON] 18 400 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста гривень) компенсації за час вимушеного прогулу. Стягнуто з державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (код ЄДРПОУ - 39813535) на користь [PERSON] 2000 грн. компенсації за завдану моральну шкоду. В решті позовних вимог - відмовлено. ( а.с. 129-131). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За змістом ст.ст. 12 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 5 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативним документом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку - протягом десяти років, виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити технічне обслуговування та гарантійний ремонт продукції, а також її випуск і поставку для підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт, у необхідному обсязі та асортименті запасних частин протягом усього строку її виробництва, а після зняття з виробництва - протягом строку служби, в разі відсутності такого строку - протягом десяти років. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. За змістом ч. 2 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. Як вбачається з матеріалів справи, позивач вчасно 20.03.2018 р. [PERSON] звернувся до адміністратора магазину «Дісконі» з заявою в якій просив вирішити питання щодо повернення придбаного взуття, яке було ним придбане 18.02.2018 р. оскільки взуття має пошкодження, також з вказаної заяви вбачається, що станом на 24.03.2018 р. претензій до магазину з приводу повернення коштів позивач не має. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» , споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» , у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником. Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Як вбачається з матеріалів справи вимоги споживача станом на 24.03.2018 р. задоволено. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не було порушено права позивача, зокрема право на повернення сплаченої за товар грошової суми. Щодо вимог про стягнення з відповідача неустойки та інфляційних витрат за затримку в повернення коштів, сплачених за товар, суд виходить з наступного. Згідно ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. При усуненні недоліків шляхом заміни комплектуючого виробу або складової частини товару, на які встановлено гарантійні строки, гарантійний строк на новий комплектуючий виріб і складову частину обчислюється починаючи від дня видачі споживачеві товару після ремонту. З наведеного вбачається, що ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» регламентує порядок нарахування пені виключно у випадках затримки виконання вимоги споживача про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) або затримки усунення недоліків товару понад установлений строк (чотирнадцять днів). У даному випадку, згідно заяви позивача від 20.03.2018 р. останній звертався до відповідача із заявою про повернення коштів, що було зроблено 24.03.2018 року. Отже, будь-яких порушень з боку відповідачів судом встановлено не було. Щодо відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 5 цієї ж статті Кодексу визначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому слід зазначити, що згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі статті 24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з роз`яснень, які Пленум Верховного Суду України надав у постанові від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної школи встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. З урахуванням встановлених у даній справі обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки відповідач жодним чином не порушував прав позивача. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних у справі матеріалів, в яких відсутні докази порушення прав позивача, даний позов не підлягає задоволенню. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed