Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 грудня 2019 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовну заяву обґрунтовувала тим, що рішенням суду відповідач зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , 2013 року народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Судове рішення знаходиться на примусовому виконанні в Київському ВДВС м. Полтави та станом на 20.11.2019 за розрахунком державного виконавця існує заборгованість в розмірі 15063 грн, яку відповідач сплачувати не збирається. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від сплати заборгованості по аліментам та періодичних поточних платежів, просила суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення спалити аліментів в розмірі 5371,40 грн за період з травня 2019 року по листопад 2019 року включно. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2019 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами загального позовного провадження. Відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву не подавався. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 січня 2020 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач звернулася в суд з заявою, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з розгляду справи по суті позовні вимоги не визнавав та пояснив, що починаючи з травня 2019 року аліменти сплачував щомісячно без затримки в розмірі по 1500 грн виходячи із розміру заробітної палати, яку раніше отримував. Про наявність заборгованості відомо не було, а коли дізнався, то погасив повністю та станом на 01.03.2020 заборгованість відсутня. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 лютого 2013 року, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 12 травня 2014 року. Судове рішення пред`явлено на примусове виконання до Київського ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем». Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом, посилається на ту обставину, що в період з травня 2019 року по листопад 2019 року відповідачем не сплачувалися аліменти, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 15063 грн. Разом з тим, як встановлено судом та підтверджено даними довідки-розрахунку від 03.03.2020 № 421, станом на 01.03.2020 заборгованість по аліментам на користь позивача [PERSON] відсутня. При цьому відповідач [PERSON] в період з травня по листопад 2019 року щомісячно без затримки сплачував в рахунок аліментів суму грошових коштів в розмірі 1500 грн, але нарахування були здійснені в розмірі 2510,50 грн та 2582,25 грн. За змістом ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Позивач [PERSON] не повідомила суду ті обставини, що відповідач [PERSON] сплачував аліменти щомісячно, але в розмірі, меншому, аніж було здійснено нарахування. Про отримання щомісячних сум в рахунок аліментів позивач не повідомила і державного виконавця, у зв`язку з чим було здійснено розрахунок розміру заборгованості. В силу норм ст. 196 СК України однією з умов стягнення пені за прострочення сплати аліментів є наявність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти. Дослідженими в справі доказами спростоване твердження позивача про те, що відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів. Натомість, встановлено добросовісність дій відповідача, який сплачував аліменти в розмірі 1500 грн виходячи з розміру отримуваної попередньо заробітної плати. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку про те, що заборгованість зі сплати аліментів на користь позивача [PERSON] виникла за відсутності вини відповідача [PERSON] . Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених нормами ст. 196 СК України для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, а позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та не підлягають задоволенню. Позивач при звернення до суду судовий збір не сплачувала, суд приходить до висновку, що судовий збір за розгляд справи судом слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed