overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

позивач [PERSON] 05 травня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 16 вересня 1995 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку Анастасію, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, відсутні між ними взаєморозуміння та довіра. З листопаду 2013 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо провести заочний судовий розгляд у відсутності відповідачки. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 вересня 1995 року, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Дружківка Донецької області зроблено актовий запис № 501 (а.с 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку Анастасію, [INFO]. У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З листопаду 2013 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітню дитину доньку Анастасію, [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

позивач [PERSON] 05 травня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 30 липня 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 01 січня 206 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, відсутні між ними взаєморозуміння та довіра. З березня 2011 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо провести заочний судовий розгляд у відсутності відповідачки. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 липня 2005 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиціі Донецької області зроблено актовий запис № 209 (а.с 4 ). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З 2011 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 травня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що сімейне життя не склалося, відповідач веде антисоціальний спосіб життя, притягувався до кримінальної відповідальності, перебуває на обліку в наркодиспансері. Позивач та представник позивача в судовому засіданні повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач звернувся в суд з заявою про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зокрема, судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], 14 вересня 1976 народження, та [PERSON] (до шлюбу Непша) [PERSON], [INFO], з 27 липня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сімї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON], 05 травня 2018 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач [PERSON], посилається на те, що 26 липня 2008 року він у відділі реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис №44. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені через різні погляди на сімейне життя та систематичні сварки. Не проживають однією сімєю. Спору про поділ спільного майна немає. Примирення не можливе. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і охоронюваних інтересів сторін і інших осіб, у відповідності з вимогами ч.4 ст.206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення. Частиною 4\~статті 206\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав\~ухвалює рішення\~про задоволення\~позову.\~Якщо визнання\~відповідачем позову\~суперечить закону\~або порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд постановляє\~ухвалу про\~відмову у\~прийнятті визнання\~відповідачем позову\~і продовжує\~судовий розгляд. В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК (нині частина 4 статті 206 ЦПК) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Виходячи із зазначених приписів Закону та розяснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд, приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймає визнання позову відповідачем і ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

позивач [PERSON] 05 червня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося через відсутність характерів, втрати поваги один до одного. Вказувала, що відповідач вчиняє сварки, погрожує, вимагає кошти. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 23 квітня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

позивач [PERSON] 05 червня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 07 червня 1986 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, відсутні між ними взаєморозуміння та довіра. З травня 2012 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 07 червня 1986 року, про що Відділом запису актів громадянського стану Амвросієвського РВК Донецької області зроблено актовий запис № 105 (а.с 7). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З травня 2012 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON], 06.01.1988 р.н, яка мешкає в м. Подільську, Одеської області, вул.8-го Березня,67, звернулась 09.09.2016 року в суд з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримування малолітньої дочки [PERSON], [INFO], розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до повноліття дитини, оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність в якій на позові наполягала. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій проти позову не заперечував. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім визнання сторонами обставин цієї справи, вони також підтверджуються наявними письмовими доказами справи Як вбачається з матеріалів справи сторони у справі є батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] року, яка утримується матірю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 09.09.2016 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551,20 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.03.15 року звернувся до Апостолівського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства та обґрунтовував позовні вимог тим, що тривалий час проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з гр.. [PERSON]. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. В Книзі реєстрації народжень батька записано зі слів матері та вказано батьком - [PERSON], тобто його імя та по-батькові. [INFO] померла [PERSON], дитину у нього відібрали, так як він не зареєстрований батьком. Рішенням виконавчого комітету у травні 2014 року відповідачка [PERSON].. Він відвідує дитину за її місцем проживання. Він довгий час вважав, що оскільки він не зазначений батьком дитини за життя матері, він вже не може це зробити, однак він дізнався що має право таке зробити. Тому звернувся до суду з позовом про визнання батьківства. За заявою позивача справу розглянуто у його відсутності. За заявою відповідача [PERSON] вона позов визнає у повному обсязі і викладених обставин не заперечує. Представник третьої особи - служби у справах дітей Апостолівської райдержадміністрації проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи - відділу РАЦС Апостолівського району проти задоволення позову не заперечувала. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. [INFO] народився [PERSON], батьками зазначено - мати [PERSON] та ба батько - [PERSON]. Запис про батька згідно актового запису про народження здійснено за заявою матері, яка не перебуває у шлюбі. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] призначена опікуном малолітнього [PERSON], що підтверджується рішенням виконавчого комітету Апостолівської міської ради. Та обставина, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] ніким не оспорюється. Відповідно до положень ч.1 ст.126, ч.1 ст.135 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім»я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Ст. 128 Сімейного кодексу України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Тому суд вважає необхідним позов задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.03.2014 року звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем 21 вересня 1996 року зареєстрували шлюб і проживали разом до січня 2012 року, на даний час шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею, відповідач створив нову сім'ю. Відновлювати шлюбні стосунки наміру не має. Спір про розподіл майна, придбаного у шлюбі, відсутній, питання виховання та матеріального забезпечення дітей буде вирішуватися окремо. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить відповідна розписка в матеріалах справи /а.с.15/. Суд, враховуючи думку позивачки, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку відповідно до вимог ч. 1 ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони 21 вересня 1996 року уклали шлюб, який зареєстрований Кириківською селищною радою Великописарівського району Сумської області, актовий запис № 20 /а.с.5/. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] /а.с.6/ та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.7/, сторони з січня 2012 року проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведеться. Позивачка проживає з неповнолітніми дітьми. Спір по розподіл майна, придбаного у шлюбі, відсутній, питання про утримання дітей буде вирішуватися окремо. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що збереження сім'ї та подальше сумісне життя за даних обставин є неможливим. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і підтверджені документально судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати по сплаті позивачкою судового збору у розмірі 243, 60 гривень /а.с.1/.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.03.2017р звернувся до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 28 листопада 2014 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі. Зазначає, що від цього шлюбу вони мають сина: [PERSON], [INFO]. Свій позов мотивує тим, що шлюбні відносини між ними припинені по причині різних поглядів на сімейне життя та обовязки. Вказує, що збереження сімї неможливе, спільне господарство вони не ведуть, спору про спільне майно вони не мають.Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] підтримав свої вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити, та надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] позов про розірвання шлюбу визнає цілком, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити «Артамонова». Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим\~ задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до свідоцтва про шлюб серії І-НО №461160, виданого 21.02.2017р відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №777, вбачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 2014 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], 16.12.201 року народження (свідоцтво про народження серії 1-НО, видане 21.02.2017р відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1746). З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримав свій позов, а відповідач його повністю визнала. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення.\~ Судом встановлено, що сторони у справі не проживають однією сімєю понад вісім років, живуть окремо, відносини не підтримують, у звязку з чим суд вважає, що сімя сторін розпалась остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. Зясувавши фактичні відносини подружжя, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, а також інтересам їх дитини. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище відповідачки після розірвання шлюбу згідно її клопотання залишити теж «Артамонова».

Outcome: approved