Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Павліченко О.І., звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0277 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що позивач за договором дарування частини бу\-динку від 08.07.2003 року отримав від [PERSON] \-ни та [PERSON] у власність 13/20 частин жилого буди\-нку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , які розташовані на земельній ділянці площею 277,4 кв.м. та яку при\-йняв у фактичне управління та користування.Дарувателі діяли на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] від 21.05.2003 року, згідно якого спадщина скла\-дається з13/20 частин житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , що належав спадкодавцю [PERSON] та земельної ділянки загальною площею 277.4 кв. м., переданою для будівни\-цтва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/, що знаходиться в [ADDRESS] , що належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КР № 037618, виданого Кіровоградською місь\-кою радою 01.08.2000 р. за № 9021. Однак зазначає, що до вказаного договору дарування, за яким до [PERSON] перейшли у власність 13/20 житлового будинку під [ADDRESS] не було включено земельну діля\-нку, на якій вони розташовані, оскільки на момент його нотаріального посвідчення дару\-вателі не зареєстрували на неї право власності у встановленому порядку. В подальшому, за час свого життя дарувателі [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , також не здійснили державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку.Після смерті дарувателя [PERSON] єдиним спадкоємцем належного їй майна та майнових прав є [PERSON] , а після смерті дарувателя [PERSON] єдиним спадкоємцем належного їй майна та майнових прав є [PERSON] , на яких також не зареєстровано право власності на зазначена земельну ділянку, оскільки земельна ділянка кадастровий № 3510100000:31:214:0064 з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/, площею 0.0277 кв.м., що розташована по [ADDRESS] перебуває у власності [PERSON] . У зв`язку з вищезазначеним, оскільки позивач є власником житлового будинку з надвірними бу\-дівлями та спорудами на підставі договору дарування, позивач вважає, що він набув право власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне йому домоволодіння, але на даний час, факт переходу права власності на земельну /присадибну ділянку/, що є предметом позову, від особи, відомості про яку містяться в Державному земельному кадастрі, до особи, яка заявляє на неї свої права, тобто до пози\-вача, можливо встановити тільки за рішенням суду внаслі\-док смерті як первинного її власника, так і спадкоємців-дарувателів. Тому просить визнати за [PERSON] право власності на земельну /присадибну/ ділянку площею 0,0277 га, кадастровий номер 3510100000:31:214:0064, для будівницта та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , судові витрати залишити по фактично понесеними позивачем. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.01.2021 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.05.2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Павліченко О.І. у судове засідання надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові, просив його задовольнити в повному обсязі та розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву, в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] , просила проводити розгляд справи без її участі (а.с. 42). Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив провести розгляд справи без його участі (а.с. 58). Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі договору дарування частини будинку від 08.07.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Латушкіною О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1443, [PERSON] прийняв у дар належні [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності 13/20 частини жилого будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1154646 від 04.08.2003 року (а.с. 21, 22). [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON] , померлої [INFO] , яке складається з 13/20 часин жилого будинку з надвірними будівлями, за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 277,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 21.05.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Гарською В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1292 (а.с. 23). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 19). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 18). Згідно довідки приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Цариченко Н.В. від 29.12.2020 року за № 114/01-16, [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який подав заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] (а.с. 39). Як вбачаться з матеріалів спадкової справи від 01.05.2007 року до майна померлої [PERSON] , наданих нотаріусом на запит суду, спадкоємцем на спадкове майно, яке складається з квартири під [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 74-98). Проте, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.09.2020 року № НВ-3511681132020 земельна ділянка площею 0,0277 газа кадастровим номером 3510100000:31:214:0064 за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] перебуває у приватній власності [PERSON] (а.с. 34), яка померла [INFO] (а.с. 17). Статтями 15, 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі № 6-253цс16. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщені відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року в справі № 902/341/17 вказав, що виходячи з положень статті 377 ЦК України, статей 120, 125 ЗК України та принципу слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована, слід дійти висновку, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі, з усіма притаманними для власності складовими володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні. Отже, наведені норми слід розуміти таким чином, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача на земельну ділянку, на якій розташований відповідний об`єкт нерухомості, припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами. При цьому судом встановлено, що позивач [PERSON] набув право власності на 13/20 частини жилого будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,0277 газа кадастровим номером 3510100000:31:214:0064 за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою [ADDRESS] , що вказує на те, що до [PERSON] перейшло право власності на земельну ділянку площею 0,0277 газа кадастровим номером 3510100000:31:214:0064 без зміни її цільового призначення, яка належить на праві власності попередньому власнику частини житлового будинку [PERSON] . За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оскільки до позивача на підставі договору дарування перейшло право власності на 13/20 частин житлового будинку, який розміщений на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, приймаючи до уваги визнання відповідачами позову, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved