Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач, 28 березня 2016 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті тітки [PERSON], померлої 29 січня 2010 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилалася на те, що 29 січня 2010 року померла тітка [PERSON]. Після смерті тітки залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 2,36 га вартістю 53583,80 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №060313, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Поділля», с. Грабове, Кодимського району, Одеської області, вартістю 933 грн., на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ №580, виданого [PERSON] сільською радою на ім»я померлої. Вона, як спадкоємець за заповітом у визначений судом додатковий строк звернулась із заявою до нотаріуса про видачуц свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно державний акт на право власності на землю. Залишилась лише його ксерокопія. Про втрату державного акту на право власності на землю вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Це позитивного результату не дало. Відділ Держгеокадастру в Кодимському районі теж відмовив у видачі дублікату правовстановлюючого документу. Все вище назване і змусило її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на: земельну ділянку площею 2,36 га вартістю 53583,80 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №060313, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої 29 січня 2010 року [PERSON], який був утрачений; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Поділля», с. Грабове, Кодимського району, Одеської області, вартістю 933 грн., на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ №580, виданого [PERSON] сільською радою на ім»я померлої 29 січня 2010 року [PERSON]. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ([PERSON] сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником земельної ділянки площею 2,36 га, вартістю 53583,80 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території [PERSON] сільської ради за межами села (Інформація Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29-1516 - 0. 1-687/2-16 від 23 березня 2016 року) та майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Поділля» розміром 933 грн. (свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ №580). 29 січня 2010 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії ІІ-РК №527721, видане 01 лютого 2010 року відділом ЗАГС адміністрації Світлоярського муніципального району Волгоградської області Російської Федерації). Як убачається з дослідженого судом Заповіту, складеного 30 липня 2008 року в с. Грабове, Кодимського району Одеської області і зареєстрованого в реєстрі за №248 по [PERSON] сільській раді, [PERSON], на випадок своєї смерті заповідала земельну ділянку площею 2,36 га на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ОД №060313 і майновий пай на підставі сертифікату серії ОД-ХІІ №580, виданий [PERSON] сільською радою [PERSON]. Частиною першою статті 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Своїм правом спадкоємця за заповітом позивач скористалась, подавши у строк додатково визначений судом (рішення Кодимського районного суду від24 грудня 2015 року (справа №503/2369/15-ц)) заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю (лист державного нотаріуса №179/02-14 від 15 березня 2016 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№13 від 26 березня 2016 року). Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Отже, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 2,36 га вартістю 53583,80 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №060313, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої 29 січня 2010 року [PERSON], який був утрачений; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Поділля», с. Грабове, Кодимського району, Одеської області, вартістю 933 грн., на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ №580, виданого [PERSON] сільською радою на ім»я померлої 29 січня 2010 року [PERSON]. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1235 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved