Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач 21.12.2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] суму завданих ПАТ «Дніпропетровськгаз» збитків в розмірі 2367,29 грн на р/р 26000004114, МФО 300647, ПАТ «[PERSON] Дім» м. Київ, код ЄДРПОУ 03340920. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання на підставі договору №9309 від 09.02.2006 року. 28.07.2015 року газопостачання їй було припинено в звязку з відсутністю тяги в димових та вентиляційних каналах, про що складено відповідний акт №210/1141, в якому відповідач розписалась особисто. Жодного письмового звернення від відповідача щодо відновлення газопостачання за її адресою до позивача не надходило. 16.12.2016 року працівниками ПАТ «Дніпропетровськгаз» під час перевірки раніше відключених абонентів від системи газопостачання було встановлено, що за адресою відповідача здійснено несанкціоноване відновлення газопостачання. Про фіксування цього факту було складено акт №103, який 22.12.2016 року був розглянутий на засіданні комісії і задоволений. Сума нарахування збитків за період з 20.07.2016 року по 30.11.2016 року склала 2367,29 грн. 22.12.2017 року судом направлено запит щодо доступу до персональних даних, на підставі ч. 6 ст.187 ЦПК України з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на який отримано 19.01.2018 року. Відповідно до наданої відповіді відповідач зареєстрована за адресою: [INFO] /а.с.30/. Згідно з частиною 1 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи /а.с.59/. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 22.01.2018 року разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання (перебування): [ADDRESS] та адресою, за якою завдано збитки: [ADDRESS]. У відповідності до норм частини 1, 2 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. В даному випадку судова кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату, за закінченням терміну зберігання /а.с.35-36,42-43,44-45,56-57/, тому суд вважає її доставленою. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] на підставі договору №9309 від 09.02.2006 року /а.с.9-10/. Квартира за зазначеною адресою устаткована чотириконфорковою газовою плитою, зареєстровано чотири особи. 28.07.2015 року за вказаною адресою газопостачання було припинено, про що представниками ПАТ «Дніпропетровськгаз» було складено акт №210/1141, в якому відповідач розписалась особисто /а.с.11/. 16.12.2016 року під час перевірки раніше відключених абонентів представниками ПАТ «Дніпропетровськгаз» було встановлено, що за адресою відповідача здійснено несанкціоноване відновлення газопостачання. Про фіксування цього факту був складений акт про порушення №103, в якому споживач розписалась особисто /а.с.12/. 22.12.2016 року на підставі акту про порушення комісією ПАТ «Дніпропетровськгаз» з розгляду актів про порушення було проведено засідання та за результатом розгляду акту прийнято рішення про його задоволення, нарахована сума заборгованості за період з 20.07.2016 року по 30.11.2016 року в розмірі 2367,29 грн. /а.с. 13/. Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно до пункту 7 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює Державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі-Кодекс) фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документальне підтверджене споживання природного газу. Відповідно до п.п.2 п.1 гл.2 розділу ХІ Кодексу, до порушень споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об'ємів (обсягів) природного газу, належать, зокрема, несанкціоноване відновлення газоспоживання. Згідно п.2 гл.3 розділу ХІ Кодексу, уразі виявлення оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об'єм природного газу визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі попередньої перевірки відключеного стану - з дня такої перевірки, що має підтверджуватись відповідним актом перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Так позивачем здійснено розрахунок необлікованого об'єму природного газу, з яким погоджується суд, за період з 20.07.2016 року по 30.11.2016 року в розмірі 2367,29 грн. На теперішній час зазначена сума не сплачена. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших нормативно-правових актів. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння змін його умов не допускається (ст.525 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611-612 Цивільного кодексу України). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що майнові права позивача порушено, вимоги позивача ґрунтуються на діючих нормах закону, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1600,00 грн. /а.с.2/. На підставі викладеного та

Outcome: approved