Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернувся 24.02.2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 09 листопада 2002 року між ним та відповідачкою [PERSON] (дошлюбне призвіще [PERSON]) [PERSON], [INFO], був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Тальнівського районного управління юстиції Черкаської області, про що було зроблено відповідний актовий запис за №127 від 09 листопада 2002 року, свідоцтво про одруження серії 1- СР № 076558. Від шлюбу у них народився спільний син [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу, він на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2008 року (справа № 2-497/2008 року) удочерив неповнолітню [PERSON] ( до зміни було призвіще Таку) [PERSON], [INFO], ( доньку відповідачки) й були внесені відповідні зміни у актовий запис про її народження. Також, під час шлюбу, 04 жовтня 2006 року ним та відповідачкою була придбана двокімнатна квартира № 32, загальною площею 42,6 кв.м., в тому числі житловою площею 26,1 кв.м., яка розташована по вул. Гагаріна, 6.125 в м. Котовськ, Одеської області. З цього часу вони зареєструвались та проживали в вищезазначеній квартирі. Також з ними були зареєстровані та проживали їх діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В 2009 році їх сімейні стосунки з відповідачкою погіршилися, вони почали проживати окремо. Відповідачка [PERSON] виїхала проживати за межі України. А він з сином [PERSON] та донькою [PERSON] переїхали проживати до його матері за адресою: Черкаська область, Тальнівський район,с. Мошурів, вул. Першотравнева, 6.16. Діти почали ходити до Мошурівської [PERSON] ступенів Тальнівської районної ради Черкаської області. [PERSON] проживала разом з ним та сином за вищевказаною адресою до 06 квітня 2011 року. В звязку з тим, що в 2011 році несподівано для нього у доньки [PERSON] проявились ознаки та приступи хвороби епілепсії, то за спільною згодою її забрала на лікування в м. Котовськ бабуся (матір відповідачки [PERSON]) - [PERSON]. З цього часу [PERSON] почала проживати разом з бабусею та дідусем - [PERSON] за адресою: с. Олександрівка, Котовського району, Одеської області. 30.05.2011 року заочним рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області (справа № 2-893/1539/11) його й відповідачку [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно їх малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] ( а/з № 510 від 14.12.2007 року відділу РАЦС м. Котовська Котовського міськрайонного управління юстиції). Призначено опіку над малолітньою [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], бабусю - [PERSON], [INFO], громадянку України, мешканку с. Олександрівка Котовського району Одеської області. 30 травня 2012 року шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] було розірвано на підставі заочного рішення Тальнівського районного суду Черкаської області (справа № 2-174/12). Місце проживання їх спільного сина - [PERSON] [INFO] було визначене з ним. Після розірвання шлюбу я з відповідачкою [PERSON] не спілкується, ніяких відносин не підтримує. 25 грудня 2014 року ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області (справа № 505/4031/14-ц ) була затверджена мирова угода між ним та [PERSON] та визнано за ним право особистої приватної власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 42,60 кв.м., з яких житлова площа складає 26,10 кв.м., разом з усіма предметами та речами, що знаходяться у вищезазначеній квартирі на момент підписання мирової угоди. Відповідно до умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області (справа № 505/4031/14-ц ) від 25 грудня 2015 року, [PERSON] зобовязалась протягом двох місяців з моменту підписання мирової угоди, а саме до 25 лютого 2015 року зняти себе з реєстрації та виписатися з квартири №32 в будинку №125 міста Котовську Одеської області. Починаючи, з 25 грудня 2014 року (з моменту підписання мирової угоди) до цього часу, відповідачка [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконала, в вищезазначеній квартирі не проживає й особистих речей там не зберігає. Проживає за межами України, адреса її фактичного проживання йому не відома. В звязку з тим, що відповідачка [PERSON] добровільно не знімається з реєстраційного обліку в Котовському МВ ГУМВС України в Одеській області, то він вимушений з цією позовною заявою звернутися до суду. У звязку з цимпросив постановити рішення суду яким визнати [PERSON], [INFO], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. В ході судового розгляду справи позивач та його представник [PERSON] на позові наполягали у повному обсязі. Представник відповідачки адвокат [PERSON] позов визнав. Вислухавши сторони та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Як вбачається з матеріалів справи позивач є одноосібним власником квартири [ADDRESS] згідно ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області (справа № 505/4031/14-ц ) від 25 грудня 2015 року. Відповідно до ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ/майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Він вправі вчиняти відносно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення. Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно положень ст.ст.525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідачка [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконала, в вищезазначеній квартирі не проживає й особистих речей там не зберігає більше року, тому позов про втрату відповідачкою права на користування квартирою позивача підлягає задоволенню.

Outcome: approved