Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач, 29 жовтня 2015 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері [PERSON], померлої 18 листопада 2008 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилалася на те, що 18 листопада 2008 року померла мати [PERSON]»я Тимофіївна. Після смерті матері залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 1,46 га вартістю 41480,71 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №084783, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої, а також земельна ділянка площею 1,46 га вартістю 41480,71 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №084785, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я [PERSON], померлої 02 серпня 2005 року, яку [PERSON], як дочка, успадкувала, проживаючи на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем. Вона, як спадкоємець за законом прийняла спадщину як особа, що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно державні акти на право власності на землю. Про втрату державних актів на право власності на землю вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини».Відділ Держгеокадастру в Кодимському районі теж відмовив їй у видачі дублікатів правовстановлюючих документів. Все вище назване і змусило її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на: земельну ділянку площею 1,46 га вартістю 41480,71 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №084783, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої 18 листопада 2008 року [PERSON]»ї Тимофіївни, який був утрачений; земельну ділянку площею 1,46 га вартістю 41480,71 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №084785, виданий Кодимською райдержадміністрацією на ім»я [PERSON], померлої 02 серпня 2005 року, який був утрачений. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ([PERSON] сільської ради, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON]»я Тимофіївна була власником земельної ділянки площею 1,46 га, вартістю 41480,71 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території [PERSON] сільської ради за межами села (Інформація відділу Держгеокадастру в Кодимському районі №29-1516-99. 13-226/15-15 від 22 жовтня 2015 року) та земельної ділянки площею 1,46 га, вартістю 41480,71 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території [PERSON] сільської ради за межами села, яку вона успадкувала після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 02 серпня 2005 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №027670, видане 02 серпня 2005 року [PERSON] сільською радою, Кодимського району району, Одеської області), проживаючи постійно на час відкриття спадщини із спадкодавцем (Інформація відділу Держгеокадастру в Кодимському районі №29-1516-99. 13-225/15-15 від 22 жовтня 2015 року; довідка [PERSON] сільської ради Кодимського району Одеської області №1837 від 06 жовтня 2015 року). 18 листопада 2008 року [PERSON]»я Тимофіївна, померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №165187, видане207 листопада 2008 року [PERSON] сільською радою, Кодимського району Одеської області). Як убачається з дослідженого судом свідоцтва про народження серії ЯЯ №474282, виданого [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області 24 березня 1950 року, матір»ю народженої 12 квітня 1944 року [PERSON] є [PERSON]. Після реєстрації одруження з [PERSON], [PERSON], присвоєне прізвище «Бондар» (свідоцтво про одруження серії І-АБ №053543, видане 01 червня 1970 року Гонорівською сільською радою, Піщанського району Вінницької області). Дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії ІV-ЖД №360412, виданого 01 грудня 1987 року [PERSON] сільською радою, Кодимського району Одеської області, підтверджено, що матір»ю народженої 16 листопада 1987 року [PERSON] є [PERSON]»я Тимофіївна. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №195634 від 31 січня 2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області, після реєстрації шлюбу з [PERSON], [PERSON] присвоєне прізвище «Недбас». Отже, судом встановлено, що позивач, як дочка померлої [PERSON]»я Тимофіївни, є спадкоємцем першої черги за законом. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Своїм правом спадкоємця за законом позивач скористалась, подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутні оригінали державних актів на право власності на землю (лист державного нотаріуса №1198/02-14 від 24 жовтня 2015 року). Те, що зазначені правовстановлюючі документи були втрачені підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№44 від 31 жовтня 2015 року). Згідно Інформацій відділу Держгеокадастру у Кодимському районі Одеської області №29-1516-99. 13-226/15-15 і №29-1516-99. 13-225/15-15 від 22 жовтня 2015 року, видати новий Державний акт на право власності на землю або дублікат цього документу на ім»я не є можливим у зв»язку з тим, що оформлення правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку здійснюється у вигляді свідоцтва або витягу про право власності на нерухоме майно територіальними органами Міністерства юстиції України, які є органами державної реєстрації прав. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Відтак, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON]»ї Тимофіївни, набувши тим самим право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 1,46 га вартістю 41480,71 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №084783, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої 18 листопада 2008 року [PERSON]»ї Тимофіївни, який був утрачений; земельну ділянку площею 1,46 га вартістю 41480,71 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №084785, виданий Кодимською райдержадміністрацією на ім»я [PERSON], померлої 02 серпня 2005 року, який був утрачений. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1261 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved