Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач 26.03.2018 року звернулася до суду з позовом [PERSON] та просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] у розмірі 3000 грн. щомісячно. В обґрунтування позову вказала, що 10.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. У шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/2194/17 від 21.03.2017 року шлюб розірвано, дитина залишилася проживати з матір'ю. 11.11.2017 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], тож змінила прізвище на [PERSON]. Відповідач після розлучення жодним чином не бере участі у вихованні сина, не надає коштів на утримання спільної дитини. Справа 20.04.2018 року надійшла до провадження судді Бондар В.Я. Ухвалою суду від 26.04.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 12.07.2018 року. У підготовчому засіданні 12.07.2018 року розгляд справи було відкладено на 09.10.2018 року. В результаті підготовчого засідання 09.10.2018 року протокольною ухвалою постановлено закрити підготовче провадження, справу призначити до розгляду по суті на 27.11.2018 року. В судове засідання учасники справи не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.08.2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Позивач взяла прізвище чоловіка та стала [PERSON] У шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/2194/17 від 21.03.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітня дитина [PERSON] залишився проживати з матір'ю. [PERSON] та [PERSON] 11.11.2017 року зареєстрували шлюб, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує положення ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об'єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього [PERSON] підлягають аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме 26.03.2018 року та до повноліття дитини, тобто до 28.11.2033 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved