overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] з 2011 року по 2016 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, що й стало приводом для цього звернення до суду та заявлене у позові вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, а позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Утім, як було встановлено судом, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей, між сторонами досягнуто не було, обов'язок по утриманню дитини є безумовним і виникає з моменту народження дитини та покладається законом рівною мірою на обох батьків, тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] з 21 жовтня 1995 року до 12 травня 2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на утриманні матері [PERSON] Коштів на утримання дітей відповідач не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 300 ( триста) гривень на кожну дитину. В судове засідання позивач з»явилася, однак подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати без її участі. Відповідач проти позову не заперечує. Судом встановлено. що між [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БВ № 262823 виданого Струзькою сільською радою 21 листопада 1995 року було укладено шлюб. 16 січня 1996 року згідно свідоцтва про народження № І-БВ № 017753 виданого Струзькою сільською радою народився син - [PERSON]. 01 березня 1997 року згідно свідоцтва про народження № І-БВ № 017673 виданого Струзькою сільською радою народилася донька - [PERSON] 12 травня 2009 року шлюб між [PERSON] ом [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-БВ № 042686 актовий запис № 26. Згідно заключення ЛКК виданого Новоушицькою ЦРЛ № 125 від 04 грудня 2009 року [PERSON] встановлено діагноз « Далекозорість слабої степені правого ока». Згідно довідки виданої Струзькою сільською радою №1279 від 27 листопада 2009 року діти проживають з матірю [PERSON], та знаходяться на повному її утримаї.яі.. Суд рахує, позов підлягає до задоволення, по слідуючих підставах відповідно до ст.. 180 Сімейного Кодексу України «Батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги позивач підтверджує документами: копією свідоцтва про укладення шлюбу; копіями свідоцтв про народження дітей; копією свідоцтва про розірвання шлюбу; -заключенням ЛКК, виданого Новоушицькою ЦРЛ; -довідкою виданою Струзькою сільською радою № 1279 від 27 листопада 2009 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] з 22.06.2010 року по 30.03.2012 року працював у відповідача на посаді посаді начальника відділу охорони праці та пожежної безпеки та звільнився за ст. 36 КЗоТ України При звільненні відповідач не зробив з ним повний розрахунок. Загальна сума заборгованості по заробітній платі склала 8444 грн. 49 коп. що підтверджується відповідною довідкою. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітної платі 8444,49 грн., та у відшкодування моральної шкоди 30000 гривень яку обґрунтовує тим, що невиплата заробітної плати порушила його моральний стан, звичний стан життя він вимушений був займати гроші у знайомих та родичів, не зміг повноцінно провести відпустку. В судове засідання позивач не з'явився. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, та у якій він вказує, що підтримує позов. Представник відповідача позов ПАТ «Мостобуд» позов не визнав, пояснив що основна виробнича діяльність підприємства проводилась на території Донецької області, та у зв'язку з бойовими діями на території Донецької Луганській області не були отримані кошти за виконані обсяги роботи що привело до затримки у розрахунках з працівниками всього підприємства, оскільки основний прибуток отримувався від тих обсягів робіт. Заперечує проти суми на відшкодування моральної шкоди. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. За приписом ст.115 ч.1 КЗпП заробітна плата повинна виплачуватись працівникам регулярно не рідше двох разів на місяць. Відповідно до ст.ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Заборгованість по заробітній платі у відповідача перед позивачем на день звільнення склала 8444 грн. 49 коп. що підтверджується відповідною довідкою(а.с.4). Відповідно до ст.237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні не наведено доказів спричинення моральної шкоди позивачу в сумі 30 тисяч гривень. З урахуванням обставин справи, наданих доказів, моральних переживань позивача, характеру та ступеню порушення прав позивача та його звичного укладу життя, суд вважає необхідним стягнути на відшкодування моральної шкоди з відповідача 500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] з 23.01.2008 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу вони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, що й стало приводом для цього звернення до суду та заявлене у позові вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1531,00 грн. щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, а позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Надав довідку про стягнення аліментів на дитину від першого шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Утім, як було встановлено судом, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей, між сторонами досягнуто не було, обов'язок по утриманню дитини є безумовним і виникає з моменту народження дитини та покладається законом рівною мірою на обох батьків, тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Оскільки суду надано дані про те, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу , довідку про його доходи позивачка не надала, суд вважає необхідним стягнути кошти в частці від заробітку відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] з 23.12.1995 року перебувала у шлюбі з [PERSON], який було розірвано рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 10.08.2010 року. За час спільного проживання у шлюбі у них народилась дитина син [PERSON] [INFO]. Позивач [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання в суд цієї заяви і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON]подав до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON], будучи батьком [PERSON] [INFO], зобовязаний утримувати його до повноліття, тому з нього підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 487,2грн., оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] з 25.10.2004р. та по теперішній час працює на ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». За період часу з жовтня 2016 по день звернення до суду відповідач щомісячно не виплачував робітникам заробітну плату, у звязку з чим, станом на 21.03.2017 року у Командитного товариства перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 5321,49 грн. До судового засідання позивач надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих документів, наполягає на задоволенні позову в сумі 5321,49 грн., згідно останньої довідки відповідача від 21.03.2017 року. Представник відповідача до судового засідання надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала суму заборгованості по зарплаті, зазначену в довідці підприємства від 21.03.2017 року та не заперечувала проти її стягнення за рішенням суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно трудової книжки та довідки підприємства, позивач [PERSON] з 25.10.2004р. і по теперішній час працює в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». Як встановлено в судовому засіданні, відповідач тривалий час не виплачував позивачу заробітну плату, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 21.03.2017 року становить 5321,49 грн. /а.с.5/. Тому, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості за рішенням суду. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна з сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідно до вимог ст.115 ч.1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Тому, відповідач повинен сплатити позивачу всю суму заборгованості з урахуванням зроблених оплат в сумі 5321,49 грн. Крім того, з відповідача в доход держави підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.80 ЦПК України, яка складає 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] з 26.01.2006 року по 21.10.2013 року працювала у відповідача, та з посади виконувача обовязки начальника відділу логістики та постачання звільнилась за власним бажанням. При звільненні відповідач не зробив з нею повний розрахунок. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітної платі, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, та у відшкодування моральної шкоди 1000 гривень. В судовому засіданні, після надання відповідачем відповідних довідок про заробітну плату, позивач свої позовні вимоги уточнила, просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітної платі в розмірі 18563 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 21.10.2013 року по дату звернення до суду за 399 днів затримки в розрахунку в розмірі 46994 грн. 22 коп., від позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, в судовому засіданні позивач відмовилась. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі представника ПАТ «Мостобуд» за наявними в матеріалах справи документами. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає уточнені позовні вимоги позивача [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. За приписом ст.115 ч.1 КЗпП заробітна плата повинна виплачуватись працівникам регулярно не рідше двох разів на місяць. Відповідно до ст.ст.116-117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення, а в разі їх невиплати підприємство повинно виплатити працівнику його середній заробіток за час затримки в розрахунку по день фактичного розрахунку. Заборгованість по заробітній платі у відповідача перед позивачкою на день її звільнення склала 18563 грн. і до цього часу не виплачена. Це підтверджується відповідною довідкою наданою відповідачем. Середньоденний заробіток позивача згідно довідки складає 117 грн.78 коп., а кількість робочих днів затримки 399 днів. Грошова сума компенсації яку належить виплатити позивачу за час затримки розрахунку при звільненні 46994 грн. 22 коп.( 117,78 х 399 дн.). У частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивач відмовилась у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] з 29.08.1977р. та по теперішній час працює на ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». За період часу з 01.05.2016 року по 16.03.2017 року відповідач щомісячно не виплачував робітникам заробітну плату, у звязку з чим, станом на 16.03.2017 року у Командитного товариства перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 31748,40 грн. До судового засідання позивач надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих документів, наполягає на задоволенні позову в сумі 31748,40 грн., згідно останньої довідки відповідача від 16.03.2017 року. Представник відповідача до судового засідання надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала суму заборгованості по зарплаті, зазначену в довідці підприємства від 16.03.2017 року та не заперечувала проти її стягнення за рішенням суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно трудової книжки та довідки підприємства, позивач [PERSON] з 29.08.1977р. і по теперішній час працює в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який в 2014р. перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». Як встановлено в судовому засіданні, відповідач тривалий час не виплачував позивачу заробітну плату, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 16.03.2017 року становить 31748,40 грн. /а.с.3/. Тому, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості за рішенням суду. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна з сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідно до вимог ст.115 ч.1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Тому, відповідач повинен сплатити позивачу всю суму заборгованості з урахуванням зроблених оплат в сумі 31748,40 грн. Крім того, з відповідача в доход держави підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.80 ЦПК України, яка складає 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON], завернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначаючи, що з відповідачем, [PERSON], вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06.06.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Позивач, просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що вона з відповідачем припинили шлюбні відносини у звязку з тим, що під час проживання вони втратили повагу один до одного, любов, між ними виникло взаємне непорозуміння та небажання проживати разом, у звязку з різними поглядами на сімейне життя та ведення сумісного господарства, вважає, що сімя остаточно розпалася, вони перестали підтримувати шлюбні відносини з березня 2013 року. Відновлення шлюбних стосунків з відповідачем вважає неможливим. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала,просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав,просив суд розглядати справу в його відсутності. Суд, \~ дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Як встановлено з матеріалів справи , позивач, \~ 06.06.2009\~ року \~ зареєструвала шлюб з відповідачем, у Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №229 від 06.06.2009 року, та отримала свідоцтво про шлюб серії І-КИ №144779. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] [INFO], яка мешкає разом з позивачкою. Спору щодо місця проживання дитини та поділу майна сторони не мають. Сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин з березня 2013 року , не приймають заходів для примирення і збереження сім,ї, проживають окремо. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що шлюб сторін розпався остаточно, носить формальний характер, підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач, [PERSON], завернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначаючи, що з відповідачем, [PERSON], вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO]. Позивач, просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що вони припинили шлюбні відносини у зв'язку з тим, що під час проживання вони втратили повагу один до одного, любов, між ними виникло взаємне непорозуміння та небажання проживати разом, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення сумісного господарства, вважає, що сім'я остаточно розпалася, вони перестали підтримувати шлюбні відносини 01.07.2013 року. Відновлення шлюбних стосунків з відповідачем вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилася, до суду надала заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновків про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Як встановлено в судовому засіданні позивач, 11 грудня 2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем, у Центрально - Міському відділі РАЦС Криворізького міського управління юстиції, актовий запис №861, та отримала свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO]. Сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не приймають заходів для примирення і збереження сім'ї, що підтвердилось показами позивача в судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що шлюб сторін розпався остаточно, носить формальний характер, підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved