Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.12.2018 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, обґрунтовуючи позов тим, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина, у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS]. 11.02.2002 року померлою було складено заповіт, відповідно до якого вона заповіла все майно позивачу [PERSON] Вказаний заповіт було посвідчено державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Сибігою С.Е. та зареєстровано в реєстрі за №3е-335. Про складений заповіт позивачу стало відомо від сина померлої [PERSON] - [PERSON], згідно його заяви від 18.12.2018 року, яку він передав позивачу особисто. Позивач [PERSON] з дитинства був близьким другом сім'ї [PERSON], але не був прямим родичем померлої, тому позивачу не було відомо про існування заповіту ні на момент його складення, ні на момент відкриття спадщини. Після отримання заяви-повідомлення від відповідача, 19.12.2018 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горбунової Л.В. з заявою про прийняття спадщини померлої [PERSON], проте, нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини, у зв'язку з чим позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 08.01.2019 року відкрито провадження в справі. Ухвалою суду від 12.02.2019 року в якості відповідача було залучено Київську міську раду та третю особу - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горбунову Л.В. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі, встановивши додатковий строк - 3 місяці для прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечував у задоволенні позову. Представник відповідача - Київської міської ради та третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбунова Л.В. в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], - померла [INFO](а.с. 7). 11.02.2002 року померлою [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого вона заповіла все майно позивачу [PERSON], вказаний заповіт було посвідчено державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Сибігою С.Е. та зареєстровано в реєстрі за №3е-335 (а.с. 6). Про вказаний заповіт позивачу [PERSON] стало відомо від сина померлої [PERSON] - [PERSON], згідно його заяви від 18.12.2018 року, яку він передав позивачу особисто (а.с. 38). Після отримання заяви, 19.12.2018 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горбунової Л.В. з заявою про прийняття спадщини померлої [PERSON], про те нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини, у зв'язку з чим позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с 5). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 57 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень Цивільного кодексу України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов'язків. Відповідно до них цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов'язки. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про визнання поважними причини пропуску позивачем [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті три місяці з дня набрання рішення суду законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved