Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 листопада 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2011 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Через різні характери, відсутність взаєморозуміння та довіри вони припинили подружні відносини з серпня 2016 року. Вважає, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а вона та її чоловік не мають бажання зберегти шлюб, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам, інтересам чоловіка та інтересам їх дитини. Просила розірвати шлюб, визначити місце проживання дитини з нею та стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 551,20 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення, просила не призначати повторного строку для примирення, так як повністю втратила почуття до чоловіка, категорично наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, погоджується на розірвання шлюбу, вважає, що шлюб розпався остаточно, також просив не призначати повторного строку для примирення, не заперечує проти визначення місця проживання сина з матір'ю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 жовтня 2011 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через різні погляди, відсутність взаєморозуміння та довіри вони припинили сімейні стосунки і з серпня 2016 року проживають окремо за різними адресами. Сімейні стосунки після наданого судом строку для примирення сторони не відновили, бажання та наміру відновити сімейні стосунки у них відсутні. Позивач втратила почуття до чоловіка, шлюб розпався з вини обох сторін. Просили суд не призначати їм повторного строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Наданий судом строк для примирення три місяці бажаного результату не приніс. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~ За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Місце проживання дитини за домовленістю сторін суд визначає з матір'ю. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 гривень (а.с.1), ці витрати суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved