Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач, [PERSON] за якого діє в участі представника позивача адвокат Гладченко І.С. звернулася до суду з вищевказаним позовом, зазначивши,[INFO] померла бабуся позивача [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] залишила заповіт , який був посвідчений нотаріусом Куп?янської державної нотаріальної контори Харківської області від 16 серпня 2012 року за реєстровим №2-2012. Заповіт не відмінявся та не змінювався. Після її смерті відкрилась спадщина яка складається з: житлового будинку з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0986 га, кадастровий номер: [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS], належної [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого 11 вересня 2000 року на підставі рішення виконкому Куп'янської міської ради народних депутатів від 29 серпня 2000 року № 514 , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 585. Спадщину у встановленому порядку за заявою до нотаріальної контори після смерті [PERSON], яка померла [INFO], прийняв позивач по справі [PERSON] . Відомостей про спадкоємців в порядку статті 1241 ЦК України не має, що підтверджується даними спадкової справи. 28 квітня 2016 року на ім?я позивача - [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за вказаним заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, яке посвідчене державним нотаріусом Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області за реєстровим № 1-547, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер від 28.04.2016 р. Цього ж дня постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку за вищевказаною адресою, на якій розташований житловий будинок, оскільки у державному акті є підчищення, в зв'язку з цим позивач і звернувся до суду. В судове засідання сторони не з'явилися, надавши суду письмові заяви згідно яких просять суд розглянути справу у їхню відсутність, ухваливши рішення. Позивач та його представник позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просять його задовольнити. Відповідач згідно наданої до суду заяву в якій просить розглянути справу у відсутність представника відповідача - виконавчого комітету Куп?янської міської ради при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Третя особа по справі - Управління Держгеокадастру у Куп?янському районі Харківської області - просить розглянути без їх представника. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 05 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп?янську реєстраційної служби Куп?янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області ( а.с.15). [PERSON] залишила заповіт , який був посвідчений нотаріусом Куп?янської державної нотаріальної контори Харківської області від 16 серпня 2012 року за реєстровим №2-2012. Заповіт не відмінявся та не змінювався ( а.с.12). Відомостей про спадкоємців в порядку статті 1241 ЦК Украіни не має, що підтверджується даними спадковоі справи. Після її смерті відкрилась спадщина яка складається з: житлового будинку з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0986 га, кадастровий номер: [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS], належної [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого 11 вересня 2000 року на підставі рішення виконкому Куп'янської міської ради народних депутатів від 29 серпня 2000 року № 514 , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 585.( а.с.9-10). 28 квітня 2016 року позивачу по справі [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за вказаним заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями ,яке посвідчене державним нотаріусом Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області за реєстровим № 1-547, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер від 28.04.2016 р. ( а.с.13). Постановою державного нотаріуса Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області, від 28 квітня 2016 року, було відмовлено [PERSON] у видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку за вищевказаною адресою, на якій розташований житловий будинок, оскільки у державному акті є підчищення.(а.с.14). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. На даний час оформлення речових прав (права власності) на земельну ділянку за новою редакцією ст.126 ЗК України оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За ч.І ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст , а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. На сьогоднішній день такі правовстановлюючі документи, як державні акти на право власності на землю, не виготовляються, ніким не видаються і не реєструються. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження його майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного Кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину з органи, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи , яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину. Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець , який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частинні пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальним правилами спадкування (зі збереженням іі цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З роз'яснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України), права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Оскільки [PERSON], померла [INFO], на законних підставах відповідно до чинного на той час земельного законодавства отримала у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0986 га, кадастровий номер: [NUMBER], розташовану за адресою: [ADDRESS], право власності на яку було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого 11 вересня 2000 року на підставі рішення виконкому Куп'янської міської ради народних депутатів від 29 серпня 2000 року № 514 , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 585, але через те, що вказаний державний акт є зіпсованим, він не приймається для вчинення нотаріальної дії. Таким чином, для відновлення порушених прав позивача необхідно встановити факт, що має юридичне значення : належності [PERSON], померлій [INFO] вказаної земельної ділянки на праві власності за рішенням суду. Враховуючи докази того, що [PERSON], померла [INFO], на день смерті фактично володіла вказаною земельною ділянкою, проте нею не було помічено у державному акті підчищення та виправлення та не було отримано новий державний акт, а на сьогодні відповідно до вимог чинного земельного законодавства видача нового державного акта про право власності на земельну ділянку спадкоємцю унеможливлена, що позбавляє нотаріуса можливості видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину за законом, є підстави для визнання за позивачем, як за спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину, права власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за законом першої черги після [PERSON], померлої [INFO], за рішенням суду. Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення [PERSON] позову про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом першої черги після смерті бабусі, оскільки позивачем були надані докази на підтвердження викладених ним обставин.

Outcome: approved