Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач 13.01.2020 р. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача надміру виплачених коштів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , перебуває на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради (далі - департамент) з 13.02.2017 як внутрішньо переміщена особа відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] . За заявою [PERSON] від 13.02.2017 та відповідно до порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 р. № 505, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, заявнику призначена в департаменті адресна допомога внутрішньо переміщеним особам з 13.02.2017 по 12.08.2017. На підставі листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 14.12.2017 №0.64-43084/0/15-17департаментом перевірено та встановлено факт відсутності (понад 60 днів) з 07.09.2017 [PERSON] за місцем фактичного проживання, тому 07.11.2017 року рішенням департаменту довідку внутрішньо переміщеної особи від 13.02.2017 №000113264, видану [PERSON] було скасовано. Таким чином, неповідомлення відповідачем про тривалу відсутність (понад 60 днів) за місцем фактичного проживання з 13.02.2017, призвело до зайвого нарахування та виплати [PERSON] щомісячної адресної грошової допомоги за рахунок коштів державного бюджету на загальну суму 1891,87 грн. Відповідачу направлялись листи про необхідність повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги, однак грошова допомога на час звернення до суду не повернута, яку просять стягнути з відповідача. Ухвалою від 21.04.2020 провадження по справі було відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.30). Роз`яснено відповідачеві його право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали. Копії зазначеної ухвали були направлені сторонам, а відповідачеві разом із копією позову та додатки (а.с.31). У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подав, жодних пояснень, заяв чи клопотань від нього суду не надходило. Від представника позивача через канцелярію суду 03.09.2020 р. надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справ без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада» суду про виклик до суду у даній справі, крім того повідомлявся судовими повістками, про що свідчать рекомендовані повідомлення, які повернуті на адресу суду, з позначкою про не вручення поштового відправлення. Таким чином, враховуючи вжиття судом всіх передбачених законом заходів для сповіщення відповідача, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд зі згоди представника позивача у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідженими судом письмовими доказами встановлено наступне. Судом встановлено, що 13.02.2017 р. [PERSON] звернувся до позивача із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.20). Рішенням від 09.03.2017 р. про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, що [PERSON] призначена допомога на період з 13.02.2017 по 12.08.2017 (а.с.19). З копії довідки від 13.02.2017 №0000113264, що [PERSON] взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). З акту №19553 від 17.10.2017 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, вбачається, що не встановлено факту проживання [PERSON] за вказаною адресою (а.с.18). З листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 14.12.2017 №0.64-43084/0/15-17, що [PERSON] перетнув державний кордон України 15.04.2017 р., зафіксовано виїзд о 09:50 год. (а.с.14-15). Рішенням від 07.11.2017 р. [PERSON] скасовано довідку внутрішньо переміщеної особи (а.с.17). З протоколу рішення департаменту від 29.12.2017 р., що [PERSON] встановлено переплату по адресній допомозі з 01.07.2017 по 12.08.2017 (а.с.13). З повідомлення відділу соціальних послуг, що перевіркою виплатних документів в отримувача [PERSON] встановлено надмірно нараховані суми за період 01.07.2017-12.08.2017 р. в сумі 1819 грн. 87 коп. (а.с.12). З довідки департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 04.12.2019 р., що [PERSON] перебуває на обліку в департаменті соціальної політики і отримав допомогу переміщеним особам на проживання за липень 2017 р. у розмірі 1312, 00 грн., серпень 2017 р. у розмірі 507,87 грн., всього 1819, 87 грн. (а.с.6). З повідомлень про переплату від 30.08.2019 р., від 09.04.2019 р., від 05.04.2018 р., від 09.01.2018 р., що [PERSON] неодноразово повідомляли про надмір отриманих коштів по щомісячній адресній допомозі внутрішньо переміщеним особам і терміни повернення переплати. (а.с.8-11). У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦКУ заробітна плата і платежі, які прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми надані фізичній особі як засіб до існування підлягають поверненню набувачем, якщо при проведенні виплати мала місце недобросовісність з боку набувача. Згідно з пунктом 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ №505 від 01.10.2014 р. (далі - Порядок), грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї. Відповідно до частини 2 статті 9 Закону «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон), внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від`їзду. Відповідно до пункту 11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги, вони стягуються у судовому порядку. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати.

Outcome: approved