Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач 19.09.2017 року звернулась до суду із зазначеним позовом, який 09.01.2018 року уточнила, в якому вказала, що з відповідачем по даній справі вона з 26 жовтня 2013 року знаходилась у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач на даний час не працює, інших джерел доходу не має. Відповідач працює за кордоном, але матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1500 гривень щомісяця до її повноліття. Згідно з частиною 1\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку, надали суду письмові заяви кожна окремо - в яких просять справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.32,43,71). Відповідач та його представник [PERSON] у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку. Представник відповідача надав суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнає (а.с.72). Відповідно до положень ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників за наявними матеріалами та ухвалити рішення про задоволення позову у звязку з визнанням відповідачем позову. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 жовтня 2013 року, зареєстрованому Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №903 /а.с.4/. Шлюб розірваний рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 червня 2016 року /а.с.6/. Від шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини /а.с.5/ та відповідачем не оспорюється. Донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає, інших утриманців не має. Встановленим у судовому засіданні фактам відповідають правовідносини з аліментних обовязків батьків по утриманню своїх дітей. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у\~ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Як слідує з положень ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у погодженій сторонами твердій грошовій сумі - 1500 гривень щомісяця. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору,\~згідно з ч.6\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved