Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 15.09.2017р. до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подоання позову до суду й до закінчення [PERSON] навчання в ННІ енергетики та компютерних технологій Харківського національного технічного університету сільського господарства ім.Петра Василенка, тобто до 30.06.2019р. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що його батьки: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27.05.2009р. Після розірвання шлюбу батько матеріальної допомоги на його утримання не надавав, у звязку з чим, за рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно до закінчення терміну навчання [PERSON] тобто до 30.06.2017р., починаючи з 11.06.2015р. 01.09.2017р. [PERSON] вступив до ННІ енергетики та компютерних технологій Харківського національного технічного університету сільського господарства ім.Петра Василенка, є студентом денної форми навчання, внаслідок чого не має можливості працювати. Постійно проживає з матірю та повністю знаходиться на її утриманні. Зазначає, що відповідач працює в Березнівському навчально-виховному комплексі «Економічно-гуманітарний ліцей» загальноосвітня школа І-ІІ ступенів Березнівської районної ради Рівненської області та ТОВ «Західноукраїнський коледж «Полісся», а також отримує пенсію як військовослужбовець у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області, не є інвалідом, а тому має матеріальну можливість сплачувати аліменти на його утримання до закінчення навчання. Вважає за доцільне визначити розмір аліментів у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, так як для подальшого життя йому необхідно здобуту освіту і на теперішній час, у звязку із навчанням, він потребує матеріальної допомоги від батька, з урахуванням розцінок на транспорт, одяг, лікування, харчування. В судове засіданні позивач [PERSON] не зявився, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. При цьому, позивачем до суду подано заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, у повному обсязі підтримує позовні вимоги та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав до суду заперечення проти позову, в яких просить справу розглядати за його відсутності, у задоволенні позову відмовити, так як вважає, що позивачем не надано доказів та не доведено, конкретно які витрати він здійснює у звязку із навчанням. Від надання матеріальної допомоги сину не відмовляється, проте не погоджується, щоб така допомога була примусовою у вигляді стягнення аліментів. Зазначає, що син проживає та навчається в м.Харкові, тому не здійснює витрат на проживання та проїзду до навчального закладу, а витрати на проїзд в міському громадському транспорті з місця проживання до місця навчання є незначними та можуть компенсуватися стипендією, яку повинен отримувати позивач та про що замовчує. Також відповідач вказує, що є військовим пенсіонером, в даний час працює в Березнівському НВК «ЕГЛ, ЗОШ І-ІІ ст» вчителем предмету Захист Вітчизни, з цього навчального року йому також було дозволено викладати предмет Фізична культура, за умови отримання відповідної освіти. У звязку з чим вступив на навчання до Західноукраїнського коледжу «Полісся», відділення Фізичне виховання, навчання платне і складає 8250 грн. на рік. Крім того, на його утриманні знаходиться непрацездатна дружина [PERSON] (інвалід ІІІ групи за станом здоровя). Окрім того, відповідач зазначив, що мати позивача здає в найм квартиру в м.Охтирка Сумської області, яка була отримана у звязку з проходженням ним військової служби та отримує від цього кошти, на які він не претендує, у звязку з чим має можливість витрачати ці кошти на утримання їх сина. Також у повному розпорядженні позивача та його матері дачна ділянка з дачним будинком в садовому товаристві у м.Харкові, яка була придбана під час шлюбу. Як йому відомо, то [PERSON] мати позивача, також отримує пенсію та заробітну плату викладача коледжу переробної та харчової промисловості Харківського національного технічного університету. Зі згоди представника позивача суд приймає рішення про заочний розгляд справи та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27 травня 2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №294 від 14.08.1997р. зроблено відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міськвиконкому Сумської області). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року (справа №638/9853/15-ц) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення терміну навчання, тобто до 30.06.2017року, починаючи з 11.06.2015 року та судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь держави. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 09.03.2016р. вищевказане рішення першої інстанції змінено в частині розміру стягнення, стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Відповідно до довідки ННІ енергетики та компютерних технологій Харківського національного технічного університету сільського господарства ім.Петра Василенка №78 від 20.08.2017р. є студентом 1 року навчання (за прискореною формою навчання) ННІ енергетики та компютерних технологій Харківського національного технічного університету сільського господарства ім.Петра Василенка, денне відділення, дата вступу до університету 01.09.2017р., дата закінчення університету 30.06.2019р., навчається за держбюджетом (наказ на зарахування №01-09/577 від 07.08.2017р.). Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу сину на його утримання не надає, проте [PERSON] продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Положеннями ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Також в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст.ст.199, 200 Сімейного кодексу України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Так, доводи позивача, щодо постійного проживання разом із матірю та знаходження на її утриманні не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, у звязку із відсутністю доказів в підтвердження вказаних обставин. Також в матеріалах справи відсутні докази щодо перебування позивача на диспансерному обліку. Із заперечень відповідача вбачається, що на його утримання знаходиться дружина [PERSON], яка є інвалідом 3 групи, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (серія 1-ГЮ №049301, дата видачі:17.07.2009р.) та довідкою МСЕК від 29.08.2017р. (серія АВ №0750962). Відповідачем також надано довідку №128 від 05.10.2017р. про те, що він навчається у Західноукраїнського коледжу «Полісся», відділення Фізичне виховання, навчання платне з 01.09.2017р. по 30.06.2019р. та складає 8250 грн. При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що мати позивача надає в оренду спільну квартиру в м.Охтирка Сумської області та отримує від цього кошти, які можуть бути витрачені на утримання сина, у звязку із недоведеністю даних обставин. Суд, з урахуванням положень ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, зазначає, що позивач та відповідач просили справу розглядати за їх відсутності, при цьому ними не було заявлено відповідних клопотань про витребування доказів в підтвердження доводів викладених у позовній заяві та запереченнях, тобто сторони таким чином розпорядилися своїми процесуальними правами. З урахуванням викладено, враховуючи, що [PERSON] є військовим пенсіонером та працює вчителем Березнівському НВК «ЕГЛ, ЗОШ І-ІІ ст», викладає два предмети, суд приходить до висновку про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Вирішуючи питання про розмір частки аліментів, суд бере до уваги те, що обов'язок утримувати повнолітню дитину на період навчання мають нести однаково як батько, так і мати дитини та враховуючи матеріальне становище відповідача, знаходження на його утриманні дружини [PERSON]Т, яка є інвалідом 3 групи, приходить до висновку, що розмір частки аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача має становити 1/6 частину від заробітку (доходу) відповідача. Згідно пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць Відповідно до вимог частини 3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial