Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] Аваль (надалі [PERSON]) у квітні 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 49 594 гривень 20 копійок та судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору в сумі 495 гривень 94 копійок. В обгрунтування позову вказував, що відповідно до укладеного 07 травня 2012 року договору про надання банківських послуг у сфері страхування №014/0934/82/0054187 [PERSON] надав позичальнику [PERSON] кредит на суму 42 163,72 гривень зі строком користування до 07 травня 2018 року зі сплатою 35,9 % річних, а позичальник зобовязувався належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором. [PERSON] перерахував кошти на поточний рахунок позичальника, відповідно до п.1.3 кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязався щомісячно, до 30 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту, здійснювати погашення кредиту, згідно Графіка погашення кредитної заборгованості та погашати проценти за користування кредитом. Однак, відповідачем не виконуються вищевказані умови, а саме: не здійснюється щомісячна сплата кредиту, в звязку з чим станом на 06 лютого 2015 року заборгованість по кредиту становить 34 370,96 гривень, з яких прострочена сума боргу складає 1 147,13 гривень. Крім цього, відповідачем не виконуються умови щодо сплати відсотків та станом на 06 лютого 2015 року заборгованість по сплаті відсотків складає 6 851,33 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до п.10.3 Кредитного договору у випадку порушення відповідачем графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, позивач нараховує позичальнику пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Таким чином, станом на 06 лютого 2015 року пеня за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків складає 8 371,91 гривень. На адресу відповідача [PERSON] надсилав неодноразові вимоги та попередження про добровільне погашення заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом, але позитивних наслідків щодо усунення простроченої заборгованості з боку позичальника не було. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань перед позивачем, а також не вживає жодних заходів щодо погашення боргу, а тому позивач з підстав кредитного договору, статей 526, 611,612,615,624,1048,1050 ЦК України просив задовольнити його вимоги, стягнути примусово з відповідача заборгованість за кредитом та понесені ним судові витрати. Представник позивача по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, але не заперечує проти зменшення судом суми пені відповідно до ч.3 статті 551 ЦК України максимум до 2000 гривень, в обґрунтування позову пояснив так, як викладено вище в описовій частині рішення. Представник відповідача по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнала частково та пояснила, що відповідач [PERSON] погоджується сплатити заборгованість за кредитом в сумі 34 370 гривень 96 копійок та заборгованість по сплаті відсотків в сумі 6 851 гривень 33 копійки, судові витрати в сумі 495 гривень 94 копійки. Що стосується пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків, просила суд зменшити визначений [PERSON] розрахунок пені у розмірі 8 381 гривень 91 копійки до 627 гривень 65 копійок з підстав ч.3 статті 551 ЦК України, ураховуючи наявність у справі обставин, які мають істотне значення. Відповідач втратив роботу та перебуває на обліку в Службі зайнятості населення як безробітний, де отримує допомогу по безробіттю приблизно 500 гривень. Його дружина отримує середньомісячну заробітну плату приблизно 1300 гривень. На утриманні відповідача та його дружини є неповнолітня дитина. Майновий стан боржника не дозволяв йому в повному обсязі погашати заборгованість відповідно до встановленого графіка. Відповідач не ухилявся від виконання своїх зобовязань та частково погашав тіло кредиту та відсотки за ним, що підтверджується банківським розрахунком заборгованості, який ним не оспорюється. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, подав письмове заперечення, в якому виклав обставини відповідно до наданого в судовому засіданні пояснення його представника [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що відповідно до укладеного 07 травня 2012 року договору про надання банківських послуг у сфері страхування №014/0934/82/0054187 [PERSON] надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 42 163,72 гривень зі строком користування до 07 травня 2018 року зі сплатою 35,9 % річних (а.с.8-18). З боку кредитора зобов'язання виконані своєчасно та в повному обсязі (а.с.24). Відповідач [PERSON] зобовязувався належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором, однак своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконує, що призвело до прострочення платежів як за кредитом, так і за процентами. Станом на 06 лютого 2015 року прострочена заборгованість по кредиту склала 49 594 гривень 20 копійок, у тому числі 8 371,91 гривень, що підтверджено довідкою-розрахунком [PERSON] (а.с.6). На адресу відповідача [PERSON] надсилав письмову вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за користування кредитом (а.с.23), але позитивних наслідків з боку позичальника щодо погашення заборгованості не настало. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вимоги позивача підлягають захисту також з підстав умов кредитного договору, статей 15,16,526,611,612,615,624,1048,1050 Цивільного кодексу України, статті 88 ЦПК України. Відповідно до ч.3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом установлено, що відповідач [PERSON] прострочив борг по тілу кредиту станом на 06 лютого 2015 року в сумі 1 147 гривень 13 копійок, чого не заперечував відповідач. Ураховуючи, що договір був укладений на строк шість років, тобто до 07 травня 2018 року, розмір прострочення виконання основного зобовязання починаючи з вересня 2012 року є незначним та беручи до уваги сімейний та майновий стан боржника, який на трьох членів сімї отримує дохід нижче прожиткового мінімуму, частково погашав заборгованість, пояснення представника позивача про можливість зменшення судом стягнення розміру пені до 2 000 гривень, суд вважає наведені обставини такими, що мають істотне значення, а відтак зменшує розмір неустойки (пені) з 8 371,91 гривень до 2000 гривень. За таких обставин суд постановляє рішення про часткове задоволення позову та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 43 222 гривень 29 копійок та судові витрати, пов'язані з оплатою позивачем судового збору у сумі 495,94 гривень (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial