Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.04.2017 року звернувся до суду з позовом до Державного промислового підприємства «Кривбаспромводопостачання» (т.1 а.с. 1-2), який згодом було уточнено 23.07.2019 року (т.2 а.с. 115-120), в якому [PERSON] просить суд визнати наказ по Державному промисловому підприємству «Кривбаспромводопостачання» за №135-к від 05.04.2017 року про звільнення з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України незаконним та зобов`язати відповідача його скасувати; поновити його [PERSON] на попереднє місце роботи на посаді начальника Карачунівської ремонтно-будівельної дільниці ДПП «Кривбаспромводопостачання» з 06.04.2017 року; визнати запис у трудовій книжці позивача №18, внесений 05.04.2017 року про його звільнення недійсним; зобов`язати відповідача видати дублікат трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного судом недійсним; стягнути з відповідача ДПП «Кривбаспромводопостачання» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.04.2017 року до дня фактичного поновлення на роботі у зв`язку з незаконним звільненням без урахування податків та обов`язкових платежів, розмір якого станом на 10.08.2021 року становить 379808,67 грн. (відповідно до уточненого розрахунку т.3 а.с. 17) та 15000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, без урахування податків та обов`язкових платежів. Згідно п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми зарплати за один місяць. Пред`явлені вимоги позивач мотивував тим, що він [PERSON] , працював у Державному промисловому підприємстві «Кривбаспромводопостачання» (надалі - ДПП «КПВП») з 01.09.1994 року до 05.04.2017 року на посадах інженера-будівельника І категорії ремонтно-будівельного відділу, начальника служби з ремонту будівель і споруд, начальника Карачунівського ремонтно-будівельної дільниці. Наказом по підприємству за №135-к від 05 квітня 2017 року він був звільнений з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України - за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, передбачених правилами внутрішнього трудового розпорядку за трудовим договором. З 06 квітня 2017 року він не працює. Звільнення з роботи вважає незаконним з наступних підстав: у п.п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни необхідно з`ясовувати в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4 ст. 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила: порядок застосування дисциплінарних стягнень». Згідно п. 23 вказаної постанови за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Тобто, за передбаченими п.3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок (розслідуваний та оформлений з дотриманням строку та порядку застосування дисциплінарних стягнень, в тому числі витребування від порушника трудової дисципліни письмового пояснення, тощо і, при цьому, за який раніш не накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани, тому, що згідно ч.2 ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може застосовано лише одне дисциплінарне стягнення, що відповідає правилу ч. 1 ст. 61 Конституції, яке забороняє за одне й те саме порушення двічі притягати до юридичної відповідальності одного і того ж виду) вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Як вбачається зі змісту наказу №135 к від 05.04.2017 р. у його випадку все було навпаки - початку мали місце проступки, вчинені, начебто, в період з 01.01.2014 року по 07.09.2016 року (виявлені 04.11.2016 р. - протокол від 04.11.16 р.) і за які прослідувало звільнення, а потім проступки, вчинені до 09.11.16 р. - за які наказом про дисциплінарне стягнення від 18.11.2016 р. №36-С накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани - що незаконно. Крім того, як вбачається зі змісту наказу від 05.04.2017 р. №135-к відповідач вказав у наказі лише підстави звільнення: службова записка начальника служби з питань безпеки та охорони [PERSON] (без вказівки дати складання службової записки), протокол від 04.11.2016 р. результатів проведення перевірки виконання ремонтно-будівельних робіт господарським способом за наказом №191 від 20.10.2016 року, наказ про дисциплінарне стягнення від 18.11.16 р. № 36-С, тобто обмежився лише загальним посиланням на систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, передбачених трудовим договором та не зазначив - в чому конкретно виявилось порушення, яке стало приводом для звільнення та які дисциплінарні стягнення, накладені раніше, враховувались при визначенні систематичності порушень. У службовій записці начальника служби з питань безпеки та охорони [PERSON] від 24.11.2016 р. йшлося про порушення, виявлені комісією в ході перевірки господарської діяльності служби по ремонту будівель та споруд за період з 01.01.2014 р. по 07.09.2016 р. на підставі протоколу результатів проведення перевірки виконаних ремонтно-будівельних робіт господарським способом згідно наказу №191 від 20.10.2016 року, не дивлячись на те, що він займав посаду начальника служби з ремонту будівель і споруд до 06.09.16 р., і тільки з 07.09.2016 р. - посаду начальника Карачунівської ремонтно-будівельної дільниці, тобто порушення мали місце з боку начальника служби з ремонту будівель і споруд, а дисциплінарне стягнення за виявлені порушення накладені на нього, як на начальника Карачунівської ремонтно-будівельної дільниці, що незаконно. Акцентує увагу, що проступки (відповідно до протоколу результатів проведення перевірки виконаних ремонтно-будівельних робіт господарським способом згідно наказу №191 від 20.10.2016 року), якщо вони взагалі мали місце, були вчинені ним у період часу з 01.01.2014 року по 07.09.2016 року, а виявлені 04.11.2016 р. Між тим, згідно з ч.2 ст. 148 КЗпП України (строк для застосування дисциплінарного стягнення) дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення (а не виявлення) проступку), тобто в даному випадку не діє норма, яка викладена в частині 1 ст. 148 КЗпП України про продовження терміну застосування дисциплінарного стягнення на час звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Як було позивачем вказано вище, звільнення відбулося 05 квітня 2017 року, а проступки вчинені ним, якщо взагалі і були вчинені, не пізніше 07 вересня 2016 року, тобто звільнення відбулося майже через сім місяців після вчинення проступку (проступків), що незаконно. Зазначає, що відповідачем невірно визначена систематичність порушень, яка в подальшому стала помилковою підставою для видання наказу за №135-к від 05.04.2017 року про його звільнення з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України у зв`язка з систематичним невиконанням без поважних причин трудових обов`язків, а тому наказ за №135-к від 05 квітня 2017 року повинен бути визнаний незаконним та скасованим. Належні обґрунтування систематичного невиконання ним без по важних причин обов`язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку ні в поданні адміністрації від 24 листопада 2016 року, адресованому профспілковому комітету, ні в самому наказі про звільнення - не вказані. Мало місце тільки перелічення в наказі про звільнення документів, які, на думку відповідача, могли стати підставою для його звільнення. У чому ж полягає винність його дій (чи бездіяльності) в наказі не зазначено. На порушення ч. 1 ст. 43 КЗпП України, згідно якій розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1, 2-5, 7 ст. 40 може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник - його ж було звільнено 05.04.2017 року без отримання згоди профспілкового комітету ДПП «КПВП», що підтверджується листом профкому (вих. № 29/3 від 18.05.2017 р.) тобто звільнення відбулося до 06.04.2017 р. - дати на яку було призначено засідання профкому та на яку йому надійшло офіційне запрошення профкому (вих. №22/3 від 05.04.2017 р.) Вважає, що у зв`язку з незаконним звільненням з роботи, він має право вимагати від відповідача і виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06 квітня 2017 р. по день поновлення на роботі, розрахунок розміру, якого уточнено станом на 10.08.2021 року (день судового засідання) та становить 379808,67 грн. (відповідно до уточненого розрахунку т.3 а.с. 17). Зазначає, що відповідно до п.8 розд. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженої Постановою КМ України №100 від 08.02.95 р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середнього заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Відповідно до п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (в редакції наказу Мінпраці та соцполітики України, Міністерства юстиції України від 08.06.2001 р. №259/34/5) при наявності в трудовій книжці запису про звільнення, надалі визначеного недійсним, на прохання працівника видається «Дублікат» трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним. Таким чином, одночасно з проханням визнати незаконним наказ про його звільнення за №135-к від 05.04.17 р. та поновлення на роботі, вважає за необхідне просити суд визнати недійсним запис у його трудовій книжці за №18, внесений 05.04.2017 року про його звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що протиправними діями в частині незаконного звільнення його з роботи, відповідач наніс йому моральну шкоду. Розмір завданої моральної шкоди він оцінює сумою 15 000 гривень виходячи з наступного: незаконним звільненням з роботи його образили як людину та як керівника структурного підрозділу підприємства, принизили його честь і гідність, ділову репутацію, підірваний його авторитет в колі колишніх співробітників та підлеглих, в сім`ї, колі знайомих і друзів. Не маючи на даний час роботи і не отримуючи в центрі зайнятості допомоги по безробіттю, він фактично залишився без засобів існування. У зв`язку з незаконним звільненням, протягом тривалого часу він страждає дратівливістю, що з`явилась після упередженого ставлення до нього з боку керівництва підприємства. Внаслідок незаконного звільнення з роботи погіршилися його особисті взаємини з членами його сім`ї, родичами, сусідами, колегами по роботі, що його досить сильно морально пригнічує. Порушено його звичайний уклад життя, він змушений шукати собі нову роботу з метою забезпечення сім`ї коштами, звертатися за отриманням юридичних консультацій, тощо. Запис у Трудовій книжці про його звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП України - у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин трудових обов`язків практично унеможливлює подальше його працевлаштування на інших підприємствах. Усі вищевказані й інші незручності викликають у нього, як чоловіка, який самостійно забезпечує себе та свою сім`ю, почуття своєї неповноцінності, тому що після звільнення він вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї сім`ї. Ці обставини його досить сильно морально гнітять. 31 травня 2017 року від представника відповідача в судовому засіданні надійшли заперечення на позовну заяву, відповідно до яких зазначають, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного: Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує відсутністю ознаки «систематичності» порушень у його діях, проте, з вказаним погодитися не можна з огляду на наступне. Відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичності невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 №9, «за передбаченими п.3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які засновані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року». Відповідно до ч.1 ст. 149 КЗпП, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відповідно до ч.4 ст. 149 КЗпП, стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. При накладенні зазначеного стягнення вищенаведені норми були дотримані (письмові пояснення порушника зажадано; з наказом про порушення трудової дисципліни ознайомлено під розписку). Жодних інших вимог до роботодавця ст. 149 КЗпП не висуває. Дисциплінарне стягнення у вигляді догани, оголошене наказом «Про дисциплінарне стягнення від 18.11.2016 №36-с, відповідачем оспорювалося у комісії по трудовим спорам ДПП «Кривбаспромводопостачання». Так, 18.11.2016 [PERSON] , було подано заяву про розгляд питання щодо накладення стягнення у вигляді догани (вх. №5211 від 18.11.2016). Засідання комісії було призначено на 23.11.2016, що підтверджується запрошенням КТС ДПП «Кривбаспромводопостачання», з яким [PERSON] ознайомлений 21.11.2016. За результатами засідання КТС ДПП «Кривбаспромводопостачання», яке відбулося 23.11.2016, на підставі розглянутих матеріалів, які стали підставою для застосування дисциплінарного стягнення, а саме: -Припису №53 від 03.11.2016 [PERSON] про усунення недоліків та порушень; -Службової записки від 25.10.2016 про невиконання [PERSON] службових обов`язків; -Акту про невиконання робіт від 01.11.2016; -Акту про недотримання строків оформлення первинної документації і відображення в бухгалтерському обліку робіт з ремонту від 09.11.2016; -Акту про виконані та невиконані роботи з ремонту покрівлі від 09.11.2016; -Акту про виконані та невиконані роботи з ремонту приміщень від 09.11.2016; -Службової записки про невиконання [PERSON] службових обов`язків (вх. №5124 від 14.11.2016). -Та пояснень працівників ДПП «Кривбаспромводопостачання». Комісією по трудових спорах ДПП «Кривбаспромводопостачання» було прийнято рішення про правомірність накладення стягнення у вигляді догани на [PERSON] . Звертають увагу, що [PERSON] був присутній на засіданні комісії, де ще раз заслухував усі пояснення осіб та зміст документів, що стали підставою накладення на нього дисциплінарного стягнення. З протоколом засідання комісії №1 від 23.11.2016 та рішенням комісії №01 від 23.11.2016 відповідач був ознайомлений під підпис, копії зазначених документів отримав 23.11.2016. Відповідно до ст. 228 КЗпП, у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. Зазначене рішення комісії по трудових спорах [PERSON] у встановленому порядку не оспорювалося. Доводи позивача про не ознайомлення з матеріалами, які стали підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення не відповідають дійсності. Накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани визнано правомірним рішенням комісії по трудових спорах, яке не оспорювалося позивачем. Тобто позовна вимога про визнання наказу «Про дисциплінарне стягнення» від 18.11.2016 №36-снезаконним задоволенню не підлягає. 24.11.2017 ДПП «Кривбаспромводопостачання» було отримано службову записку начальника служби з питань безпеки та охорони [PERSON] , складену на підставі протоколу результатів проведення перевірки виконаних ремонтно-будівельних робіт господарським способом за наказом №191 від 20.10.2016 від 04.11.2016. Відповідно до ч.3 ст. 149 КЗпП, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. З урахуванням серйозності порушень, виявлених комісією (перевищення вартості робіт на багатьох об`єктах, необґрунтоване списання матеріалів, невиконання проектних вимог при виконанні ремонтно-будівельних робіт), враховуючи, що таким проступкам заподіюється шкода інтересам не лише підприємства, але й держави, та враховуючи, що відповідно до Протоколу, порушення припускалися Позивачем протягом усього 2016 року (відповідно до актів приймання виконаних робіт, які є додатками до протоколу), з огляду на раніше накладене стягнення за інше порушення (тобто, наявність систематичності порушень), вважають, що такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення відповідач вчиненому дисциплінарному правопорушенню. Враховуючи викладене, [PERSON] було звільнено за систематичне невиконання трудових обов`язків, передбачених пп.2.2, 2.3, 2.5 його посадової інструкції. Щодо доводів позивача про те, що його було звільнено без попередньої згоди профспілкового органу, повідомляють наступне. На виконання вимог ст. 43 КЗпП, 24.11.2016 (вих. №01-05-5460), Профспілковому комітету ДПП «Кривбаспромводопостачання» було направлено клопотання про надання згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] , з підстав, передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 43 КЗпП, у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Відповідно до ч. 6 ст. 43 КЗпП України, виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. З огляду на не отримання у встановлений строк відповіді від профспілкового комітету ДПП «Кривбаспромводопостачання», відповідно до ч.6 ст. 43 КЗпП вважають, що профспілковий комітет дав згоду на розірвання трудового договору. Також, зауважують щодо небгрунтованості заявленої позивачем моральної шкоди. Так у позовній заяві позивач відзначає, «у зв`язку з незаконним звільненням його з роботи, протягом тривалого часу він страждає дратівливістю». Проте, позивача було звільнено з роботи 05.04.2017 року, а 24.04.2017 він звернувся до суду. На їх думку, досить складно назвати строк у 20 днів «тривалим». Крім того, таке судження є оціночним, не підтверджено відповідними медичними висновками. Інші твердження позивача, насамперед стосовно необхідності «звернення до юридичних консультацій нічим не підтверджені, твердження про погіршення взаємостосунків» мають абстрактивний характер та не підтверджені конкретними прикладами. Тому просять в задоволенні позовних вимог відмовити повністю (т.1 а.с.21-30). 03 травня 2017 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження по справі (т.1 а.с.16). 31 травня 2017 року від представника позивача в судовому засіданні надійшло клопотання про витребування доказів (т.1 а.с.20). 21.07.2017 року від представника відповідача в судовому засіданні надійшли письмові пояснення щодо клопотання про витребування доказів (т. 1 а.с. 43-44). Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.07.2017 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено (а.с.47-49). 14.09.2017 року в судовому засіданні від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів по справі на виконання ухвали суду від 21.07.2017 року (т.1 а.с.50-158). 25.09.2017 року від представника позивача до канцелярії суду надійшло клопотання про витребування доказів (т.1 а.с.172). 26.10.2017 року в судовому засіданні від представника відповідача надійшли письмові заперечення стосовно клопотання позивача (т.1 а.с.173). 10.07.2018 року ухвалою суду зупинено провадження по справі (т.2 а.с.17). 20.09.2018 року від представника позивача надійшла заява про відновлення провадження в справі (т.1 а.с. 18). 25.10.2018 року до канцелярії суду надійшов лист Первинної профспілкової організації ДПП «Кривбаспромводопостачання» щодо надання згоди на звільнення [PERSON] (т.2 а.с. 29-33). 02.11.2018 року ухвалою суду поновлено провадження у справі (т.2, а.с. 49). 28.11.2018 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до справи доказів (т.2 а.с.64-65). 10.06.2019 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 10.06.2019 року задоволено (т.2 а.с.103, 105-106). 14.05.2020 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Ткаченкові А.В. (т.2 а.с.164). 04.09.2020 року від представника позивача до канцелярії суду надійшла заява про виклик свідків (т.2 а.с. 178-179). 10.08.2021 року в судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку середнього заробітку під час вимушеного прогулу станом на 10 серпня 2021 року (т.3 а.с. 17). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Дербін Д.О. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представники відповідача ДПП «Кривбаспромводопостачання» Булгаков В.С. та Уманець Б.Б. в судовому засіданні заперечували проти задоволення уточнених позовних вимог в повному обсязі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він знає [PERSON] з 1994 року по 2017 рік. Вони разом працювали на ДПП «Кривбаспромводопостачання». В квітні 2017 року він працював головним інженером ДПП «Кривбаспромводопостачання». [PERSON] у вересні-жовтні 2016 року перевели на посаду начальника Карачуновського ремонтно-будівельного цеху. В квітні 2017 року [PERSON] звільнили. Всі технічні служби відносяться до його відома. [PERSON] , котрий на той момент працював начальником Карачуновського ремонтно-будівельного цеху виписуються догана (дисциплінарна відповідальність), за те що він не прибив металеву пластину на споруду. [PERSON] після цього пішов на довготривалий лікарняний, він проходив МСЕК і йому не давали довідку, про те що він працює на підприємстві, оскільки [PERSON] хворів більше чотирьох місяців. В квітні [PERSON] вийшов на роботу,та генеральний директор [PERSON] надав команду начальнику юридичної служби [PERSON] , звільнити останнього. [PERSON] вийшов з лікарняного і знайшли другу причину, щоб його звільнити. [PERSON] перевели на службу нижчу по рангу, оскільки він був лідер на підприємстві і [PERSON] намагалися призначити на його місце. На момент звільнення [PERSON] підкорювався йому і сумлінно виконував свої обов`язки та виробничі завдання. Була перевірка КРУ, і в акті останніх не було зауважень щодо дільниці підпорядкованій [PERSON] . На підставі посадової інструкції вимоги до керівника будівельного цеху повинна бути будівельна освіта і стаж роботи не менше 5 років. Юридично безпосередньо керівником [PERSON] був [PERSON] , який підпорядковувся лише йому. Догану [PERSON] виносив [PERSON] . Причина звільнення [PERSON] не відповідність виконаних робіт сметі. Звільнення [PERSON] повинні були погоджувати з ним, але ніхто не погоджував. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з2012 року він працює правовим інспектором праці в Криворізькій міській організації профспілки металургів та гірників України. На час праці [PERSON] на ДПП «Кривбаспромводопостачання» він був членом профспілки. Обставини процесу звільнення [PERSON] йому відомі 2016-2017 рр. В 2018 році було засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДПП «Кривбаспромводопостачання» з приводу дачі згоди профспілковим комітетом на звільнення [PERSON] за систематичне невиконання покладених на нього обов`язків. На таких засіданнях він приймає участь як запрошений гість, з метою надання консультації правового характеру профспілковому комітету. На той час представники профспілкового комітету надавали йому для ознайомлення матеріали, які слугували підставою для звільнення [PERSON] . Він вбачав порушення 6-місячного терміну з моменту виявлення проступку працівника ( [PERSON] ) до моменту притягнення до відповідальності, про це він висловився на засіданні профспілкового комітету. На момент звільнення згоди профспілкового комітету не було, і навіть не було подання роботодавця, тобто [PERSON] звільнили без згоди. Вже суд зобов`язав профспілковий комітет розглянути питання про надання згоди на звільнення. У 2018 році був обраний новий склад профспілкового комітету і було обрано нового голову. Всі члени профспілкового комітету були знайомі з [PERSON] і знали ситуацію, яка відбулася з його звільненням. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що звересня 2016 року по січень 2017 року він працював начальним служби по ремонту будівель та споруд. В кінці 2016 року [PERSON] працював начальником Карачуновської ремонтно-будівельної дільниці під його порядкуванням. В [PERSON] було багато порушень дисципліни та організації праці, були порушення по ремонту будівлі ОПУ трансформаторна підстанція, розташованої на Карачуновському водосховищі. Були зафіксовані ним та начальником безпеки [PERSON] не достачі будівельних матеріалів (шпаклівки 200 кг.), він на зазначені порушення писав біля 20 службових записок на ім`я директора та головного інженера підприємства. По результатам службових записок проводилася перевірка, в складі комісії, внаслідок чого, [PERSON] була винесена догана. Потім була комісія по трудовим спорам в профсоюзі, якій [PERSON] оскаржив догану. Комісія по трудовим спорам догану залишила без змін. В кінці 2016 року - на початку 2017 року комісією було виявлено порушення [PERSON] та майстером дільниці [PERSON] , в основному недостача будматеріалів, тобто було використано менше будматеріалів, чим виписано на об`єкт. За результатами вищевказаного порушення ним була написана службова записка на ім`я директора. За зазначені порушення [PERSON] звільнили. В 20-х числах січня 2017 року він звільнився. В листопаді 2016 року вони збиралися колективом та обговорювали зазначену ситуацію. Ні одна робота, яка доручалася ним [PERSON] по водосховищу не була виконана вчасно та без претензій. Він особисто усно давав завдання [PERSON] в присутності ще 3-х чоловік в кабінеті. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що на підприємстві він працює начальником служби безпеки з весни 2016 року по теперішній час. По звільненню [PERSON] він і підлеглі служби безпеки проводили перевірки, які були ініційовані - перша перевірка на підставі службової записки начальника служби з ремонту будівлі та споруд [PERSON] , друга перевірка була ініційована наказом виконуючого обов`язки генерального директора підприємства [PERSON] , за період з 2014-2016 рік. Першу перевірку [PERSON] розписав на нього. Було виявлено порушення щодо систематичного не виконання виробничих завдань, які [PERSON] надавав [PERSON] . Зазначене було викладено в його доповідній записці на ім`я виконуючого обов`язки генерального директора [PERSON] . Щодо другої перевірки, то згідно вимог наказу в.о. генерального директора [PERSON] була складена комісія і він був призначений її головою для перевірки господарської діяльності служби з ремонту будівель та споруд. За результатами даної перевірки був складений протокол в якому були викладені всі виявлені порушення. Зазначений протокол було надано з підписами всіх членів комісії в.о. генерального директора Прокопчуку. По другій перевірці було виявлено ряд епізодів з завищенням об`ємів виконаних робіт, тобто в актах виконаних робіт показали більше використаних будівельних матеріалів, ніж було використано насправді. По першому епізоду [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани, а по другому у виді звільнення. [PERSON] було звільнено на початку 2017 року. Другий епізод був в кінці 2016 року. Він гадає, що [PERSON] не звільнили раніше, оскільки останній пішов на тривалий лікарняний. По першому епізоду [PERSON] був начальником Карачунівської ремонтно-будівельної дільниці. [PERSON], як керівник дільниці закривав акти виконаних робіт. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1ст. 2 ЦПК України) Частиною 1статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01.09.1994 року позивач на підставі наказу № 52к від 01.09.1994 р. був прийнятий на роботу майстром ПП «Кривбаспромводопостачання», наказом №37к від 01.04.2004 року переведений начальником ремонтно-будівельної дільниці, наказом № н84-п від 01.04.2011 року переведений на посаду начальника служби з ремонту будівель і споруд, а відповідно до наказу №327-7 від 07.09.2016 року переведений начальником Карачунівської ремонтно-будівельної дільниці (т. 1 а.с. 4-5). Наказом №36-с від 18.11.2016 року [PERSON] за невиконання виробничих завдань та недостатній контроль за підлеглими, порушення вимог п.2.2. та п. 2.3 посадових інструкцій начальника ремонтно-будівельної дільниці оголошено догану (т.1 а.с. 6). Відповідно до протоколу №1 комісії по трудовим спорам ДПП «Кривбаспромводопостачання» від 23.11.2016 року та рішення №01 від 23.11.2016 року, на підставі первинних документів наданих на розгляд комісії (заява [PERSON] , наказ від 18.11.2016 р. №36-с «Про дисциплінарне стягнення», службові записки тощо, вирішила вважати правомірним дисциплінарне стягнення застосоване до [PERSON] (т.1 а.с. 25-30). Наказом №135 к від 05 квітня 2017 року [PERSON] начальника дільниці Карачунівського ремонтно-будівельної дільниці звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, передбачених трудовим договором п. 3 ст. 40 КЗпП України (т.1 а.с.7). Підставою для звільнення [PERSON] є службова записка начальника служби по ремонту будівель і споруд [PERSON] від 25.10.2016 року та від 10.10.2016 року про накладення на позивача громадського стягнення шляхом висловлення товариського зауваження (т. 1 а.с. 52,65), службова записка начальника служби безпеки та охорони [PERSON] від 14.11.2016 року (т. 1 а.с. 53-54), акти від 01.11.2016 року, 09.11.2016 року (т. 1 а.с. 55-58), службова записка начальника служби безпеки та охорони [PERSON] від 24.11.2016 року (т.1 а.с.59), протокол результатів проведення перевірки виконаних ремонтно-будівельних робіт господарським способом за наказом №191 від 20.10.2016 р. (т.1 а.с.60-148). Відповідно до листа В.о. генерального директора ДПП «Кривбаспромводопостачання» №01-05-5460 від 24.11.2016 року на адресу профспілкового комітету ДПП «Кривбаспромводопостачання» адміністрація підприємства клопотала про надання згоди на звільнення працівника підприємства - начальника Карачунівської ремонтно-будівельної дільниці [PERSON] та майстра [PERSON] по п.3 ст. 40 КЗпП України (т.1 а.с.156, 215). Відповідно до листа голови профкому ДПП «Кривбаспромводопостачання» [PERSON] було запрошено на засідання профкому (т.1 а.с.215 зворот). Згідно з листом №32 від 22.10.2018 року голови профспілкового комітету профспілкової організації ДПП «Кривбаспроводопостачання» на виконання листа Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10.07.2018 року , повідомляє, що 12.10.2018 року відбулося засідання профспілкового комітету за участі [PERSON] , представника Криворізького міського ПМГУ та представника адміністрації підприємств. Встановлено, що підставою для звільнення [PERSON] послугувало систематичне невиконання своїх посадових обов`язків. Про це свідчить два дисциплінарних стягнення. Перше у вигляді догани, яка була винесена за невиконання у встановлені терміни виробничих завдань, а саме ремонт покрівлі та ремонту приміщення, а також за несвоєчасну здачу первинних документів до бухгалтерії. Звертають увагу суду, що догана розглядалася на комісії по трудовим спорам, якою було прийнято рішення щодо правомірності накладення стягнення у вигляді догани. За наказом по підприємству №191 від 20.10.2016 року була проведень комісійна перевірка господарської діяльності служби по ремонту будівель та споруд в ході якої було виявлено невідповідність обсягів робіт та матеріалів закритих формами КБ-2 з фактично виконаними роботами обсяги яких є меншими. Порушення такі, як завищення обсягів робіт та обсягів відповідних матеріалів були занесені до протоколу результатів проведення перевірки. Таким чином, даний протокол став підставою для встановлення порушень [PERSON] своїх посадових обов`язків, зокрема: -п. 2.5 Посадової інструкції начальника служби з РБіС - неналежне здійснення контролю за діяльністю підрозділів підприємства, що беруть участь у проведенні ремонтних, будівельних робіт, а саме, за діяльністю Карачунівської РБД, оскільки не контролював при підписанні актів КБ-2 відповідність обсягів заявлених в актах КБ-2 та фактично виконаних робіт та списаних матеріалів. - пп. 3 п. 2.9. - неналежним чином брав участь у контролі оформлення документації на списання матеріалів. - п. 2.16. - неналежний контроль за відповідністю фактично виконаних обсягів робіт обсягам робіт, представлених до оплати (включених до форми КБ-2). - п. 2.17 - незабезпечення збереження майна підприємства, а саме матеріалів, які були списані безпідставно тощо. До того ж до працівника [PERSON] раніше застосовувались заходи громадського стягнення. Отже, за результатами розгляду питання щодо надання згоди або відмови, на звільнення [PERSON] профспілковий комітет прийняв рішення про надання згоди на звільнення [PERSON] , що також підтверджується протоколом №2 від 12 жовтня 2018 року (т.2 а.с.29-33). Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Відповідно до ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22, 23 постанови від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статями 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. Таким чином, при звільненні працівника з підстав, передбачених нормою п. 3 ст.40 КЗпП України, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. Крім того, необхідно з`ясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обов`язків позивачем передувало його звільненню. Отже, для звільнення працівника на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, необхідна наявність таких умов, як протиправність дій або бездіяльність працівника, його вина та систематичність порушень. При відсутності хоча б однієї з наведених підстав звільнення працівника буде незаконним. За змістом закону, звільнення працівника за п.3 ст.40 КЗпП України є крайньою мірою, коли подальше залишення на роботі порушника трудової дисципліни суперечить інтересам установи. При визначенні наявності вини працівника в невиконанні або неналежному виконанні обов`язків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку або посадовими інструкціями, необхідно враховувати об`єктивні причини. Порушення трудової дисципліни - це невиконання або виконання на неналежному рівні працівником покладених на нього трудових обов`язків. Крім того, порушенням трудової дисципліни вважається недотримання під час виробничого процесу правил поведінки, встановлених чинним законодавством, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями, наказами і розпорядженнями роботодавця. Під вчиненням дисциплінарного проступку мається на увазі невиконання чи неналежне виконання працівником з його вини обов`язків, покладених на нього законодавством, колективним договором, трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо за ці діяння не передбачається кримінальна відповідальність. Отже, законодавством передбачено, що підставою застосування дисциплінарного стягнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Як встановлено судом, на [PERSON] відповідно до службової записки [PERSON] від 10.10.2016 року, було накладено громадське стягнення шляхом висловлення товариського зауваження, наказом №36-с від 18.11.2016 року [PERSON] за невиконання виробничих завдань та недостатній контроль за підлеглими, порушення вимог п.2.2. та п. 2.3 посадових інструкцій начальника ремонтно-будівельної дільниці оголошено догану, яка відповідно до протоколу №1 комісії по трудовим спорам ДПП «Кривбаспромводопостачання» від 23.11.2016 року, та рішення №01 від 23.11.2016 року визнана правомірною. За наказом по підприємству №191 від 20.10.2016 року була проведень комісійна перевірка господарської діяльності служби по ремонту будівель та споруд в ході якої було виявлено невідповідність обсягів робіт та матеріалів закритих формами КБ-2 з фактично виконаними роботами обсяги яких є меншими. Порушення такі, як завищення обсягів робіт та обсягів відповідних матеріалів були занесені до протоколу результатів проведення перевірки, та встановлено порушень [PERSON] своїх посадових обов`язків, зокрема: п. 2.5 Посадової інструкції начальника служби з РБіС - неналежне здійснення контролю за діяльністю підрозділів підприємства, що беруть участь у проведенні ремонтних, будівельних робіт, а саме, за діяльністю Карачунівської РБД, оскільки не контролював при підписанні актів КБ-2 відповідність обсягів заявлених в актах КБ-2 та фактично виконаних робіт та списаних матеріалів; пп. 3 п. 2.9. - неналежним чином брав участь у контролі оформлення документації на списання матеріалів; п. 2.16. - неналежний контроль за відповідністю фактично виконаних обсягів робіт обсягам робіт, представлених до оплати (включених до форми КБ-2); п. 2.17 - незабезпечення збереження майна підприємства, а саме матеріалів, які були списані безпідставно тощо. Крім того допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили наявність чисельних порушень трудової дисципліни зі сторони позивача, що виявилось у численних випадках невиконання виробничих завдань та недостач будівельних матеріалів, які були ввірені позивачу та його підлеглим. Таким чином суд прийшов до висновку про систематичність невиконання [PERSON] без поважних причин обов`язків, передбачених трудовим договором п. 3 ст. 40 КЗпП України. Наказом №135 к від 05 квітня 2017 року [PERSON] начальника дільниці Карачунівського ремонтно-будівельної дільниці звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, передбачених трудовим договором п. 3 ст. 40 КЗпП України (т.1 а.с.7). Крім того, за результатами розгляду питання щодо надання згоди або відмови, на звільнення [PERSON] профспілковий комітет прийняв рішення про надання згоди на звільнення [PERSON] , що також підтверджується протоколом №2 від 12 жовтня 2018 року (т.2 а.с.29-33). Таким чином, суд дійшов висновку про відповідність вказаного наказу вимогам КЗпП України та про відмову у задоволені позову в частині визнання наказу по Державному промисловому підприємству «Кривбаспромводопостачання» за №135-к від 05.04.2017 року про звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України незаконним, зобов`язання відповідача його скасувати та поновлення [PERSON] на роботі та визнання запису у трудовій книжці позивача № [NUMBER] , внесений 05.04.2017 року про його звільнення недійсним, та зобов`язання відповідача видати дублікат трудової книжки без внесення до неї запису. Суд критично оцінює доводи позивача, щодо порушення відповідачем вимог ч.2 ст148 КЗпП України, в частині накладення дисциплінарного стягнення пізніше шести місяців з дня вчинення проступку, з огляду на таке. У відповідності до наказу в.о. генерального директора ДПП «Кривбаспроводопостачання» №191 від 20.10.2016 р. було створено комісію з проведення перевірки господарської діяльності служби з ремонту будівель та споруд за період з 01.01.2014 р. до 07.09.2016 р.(Т.2 а.с.148) На виконання вищезазначеного наказу №191 від 20.10.2016 р. призначеною комісією проведено перевірку виконаних ремонтно-будівельних робіт господарським способом, за результатами якої складено Протокол від 04.11.2016 р., в якому відображено виявлені розбіжності списаних матеріалів та обсягів фактично виконаних робіт, зокрема, комісією виявлено безпідставне списання матеріалів на суму 11 187,18 грн., та при виконанні робіт будівлі аварійної бригади (інв.. №10227) допущено ряд відхилення від проектних рішень, що призвели до порушень вимог ДБН В.2-28:2010 «Будинки і споруди. Будинки адміністративного та побутового призначення»(Т.1 а.с.65). Головою комісії [PERSON] підготовлено керівнику підприємства службову записку від 24.11.2016 р. з пропозицією притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності вдруге (Т.1 а.с.59). Оскільки 04 листопада 2016 року за перевіркою виконаних ремонтно-будівельних робіт господарським способом комісією надані результати, то, на думку суду, фактично днем виявленням та вчинення дисциплінарного проступку слід вважати саме цей день. З огляду на вищезазначене, строк накладення дисциплінарного стягнення, відповідно до ч.2 ст. 148 КЗпП України, спливав тільки 04 травня 2017 року Крім того, суд бере до уваги, що позивач був звільнений згідно Наказу №135-к від 05.04.2017 р. (т.1 а.с.7). на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, з урахуванням тривалого перебування останнього на лікарняному, а саме з 24 листопада 2016 року до 05 квітня 2017 р. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки, у відповідності до ст. 235 КЗпП України та п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року (з наступними змінами), стягнення середньомісячного заробітку можливе лише коли звільнення буде визнано незаконним, а таких обставин в судовому засіданні не встановлено. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд відповідно до ст.ст.22, 23 ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та з огляду на те, що протиправності у діях відповідача не встановлено, та факт спричинення моральної шкоди є недоведеним, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed