Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач 19.02.2014 р. звернувся до суду з позовом до ДП «Селидіввугілля», третя особа - відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Новогродівка Донецької області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання на підприємстві. Позивач зазначив, що більше 30 років працював у вугільній промисловості у шкідливих і небезпечних умовах праці з повним робочим днем під землею у якості гірничого майстра. В результаті праці в цих умовах під землею на ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» він захворів хронічним обструктивним захворюванням легень другої стадії пильової етіології, у фазі загострення, емфізема легень, легенева недостатність першого-другого ступеню. Ця хвороба згодом була визнана професійною, що підтверджується висновком МСЕК від 2012 р. та актом по формі П-4. Висновком МСЕК йому встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 40%. Внаслідок професійного захворювання, він знаходився як на стаціонарному, так і на амбулаторному лікуванні, в результаті чого отримав, матеріальну та моральну шкоду. Просить суд стягнути з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди на його користь 30450 грн. 00 коп. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив суд стягнути з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди на його користь 30450 грн. 00 коп. Представник відповідача - ДП «Селидіввугілля» ВП Корнелюк Г.О. у судовому засіданні заперечувала проти позову, надала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що вважає позивачем не надано до суду жодних доказів спричинення йому моральних страждань. Додані до позову виписки не є достатніми доказами та не відповідають вимогам ст. ст. 58,60,64 ЦПК України. Виходячи з позиції позивача моральна шкода є обставиною (фактом) яка не підлягає доказуванню та кореспондується зі ст. 61 ЦПК України. Не має обґрунтування позивача щодо суми моральної шкоди, Закон України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а саме ст.ст. 28 та 34, передбачено виплату страхових сум в залежності від ступеня втрати професійної працездатності та розміру заробітної плати. Таким чином позивач намагається перенести обов»язки які покладені на фонд соціального страхування та передбачені законом на відповідача, що є неприпустимим. Просить відмовити у задоволенні позову повністю з підстав недоведеності розміру шкоди. Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Новогродівка Донецької області Кудров А.С. у судовому засіданні заперечував проти позову. Надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачем не надано докази його моральних переживань у зв,язку з ушкодженням здоров,я. Довідка МСЕК та акт про розслідування професійного захворювання не можуть бути доказами заподіяння моральної шкоди позивачеві. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] повністю. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно повідомлення про професійне захворювання (отруєння) виданого ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Росія» № 681 від 09.07.2013 р. [PERSON] встановлено діагноз - основний: хронічний бронхіт ІІ в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН І ст. -захворювання професійне, встановлено вперше», супутній: метаболічна кардіоміопатія, СН 0, хронічна вертеброгенна люмбоішіалгія, міопія, викривлення носової перегородки. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25.07.2013 р. затвердженого Начальником Селидівського міжміського Відділу Головного управління Держсанепідемслужби у Донецькій області, Головним державним санітарним лікарем міст Селидове та Новогродівка, складеного 25.07.2013 р. на ВП «Шахта «Росія» м. Новогродівка, Донецької області, [PERSON] встановлено діагноз: «Хронічний бронхіт ІІ в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН І ст. -захворювання професійне, встановлено вперше». Причиною виникнення професійного захворювання є концентрація пилу на робочих місцях гірник підземний дільниці РОВО ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля», що складала від 30 мг/м3 до 60 мг/м3, на робочому місці прохідника - від 30 мг/м3 до 160 мг/м3. Відповідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 16.09.2013 р. серія 10ААА №232540, виданої Донецькою МСЕК, [PERSON] встановлено вперше 16.09.2013 р., ступінь втрати професійної працездатності 25% з 22.08.2013 року, безстроково. При вирішенні питання про право позивача на відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги статей 21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в їх сукупності, якими передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати компенсації за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв,язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи з положення ст. 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання. Крім того, відповідно до роз,яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров,я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд знаходить неспроможними доводи представника відповідача - ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Росія» та представника відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Новогродівка Донецької області про те, що позивачем не доведено наявність у нього моральних страждань, оскільки довідка МСЕК та акт розслідування професійного захворювання підтверджують, що саме втратою професійної працездатності, позивачу заподіяно моральні страждання. При встановлених судом обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 30 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що професійне захворювання, встановлене у позивача, заподіює йому моральні страждання, тому що через нього він змушений докладати додаткових зусиль для утримання себе, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. Внаслідок професійного захворювання, позивач зіткнувся з труднощами побутового плану. Він продовжує хворіти, потребує лікування. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна. З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає частковому задоволенню. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступень вини відповідача, стан здоров'я позивача, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв'язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні. Таким чином, суд вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 7500 гривень, який повинен бути стягнуто з відповідача на користь [PERSON] є достатнім для відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди, спричиненої йому стійкою втратою працездатності у розмірі 25 відсотків внаслідок професійного захворювання. У задоволенні решти позовних вимог позивача необхідно відмовити у зв,язку з їх необґрунтованістю. На підставі п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв,язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: partial