Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.10.2016р. звернувся до суду із вимогами до відповідачів, про стягнення за рахунок коштів державного бюджету 18837 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 6900грн. на відшкодування витрат на юридичну допомогу та 3000грн. на відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що 12.02.2014 у нього було вилучено 273 оптичні диски та відкрито кримінальне провадження за № 12014270130000087. 21квітня 2015року слідчим СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області було винесено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження. 15.07.2016 він звернувся до Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області з клопотанням про повернення тимчасово вилучених дисків але 13.09.2016 отримав листа із відділу поліції за вих. № 931, яким повідомлялось про знищення вилучених оптичних дисків без рішення суду. Також ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 05.08.2016 було зобов'язано начальника СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області вирішити питання про повернення вилучених дисків. За час слідства по данному кримінальному провадженню він постійно знаходився у стрессовому стані в наслідок чого захворів. 26.03.2014 звернувся до адвоката за правовою допомогою, послуги захисника коштували йому 4000грн. Вважає, що незаконими діями органів досудового слідства йому була завдана майнова та моральна шкода. 15 березня 2017 року позивачем збільшено позовні вимоги, зокрема,\~матеріальну шкоду до 19666грн.; витрати на правову допомогу до 7204грн. та 3000грн. на відшкодування моральної шкоди. До участі у розгляді вказаної справи за заявою заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури був допущений прокурор Козелецького відділу Ніжинської місцевої прокуратури [PERSON]Г.(а.с.20). Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 23.02.2017 в якості співвідповідача було залучено Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (а.с.34). У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного позову посилаючись на його безпідставність та недоведеність. Представник відповідача [PERSON] державної казначейської служби України в Козелецькому районі Чернігівської області [PERSON] також заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] посилаючись на їх необґрунтованість. Представник співвідповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в судове засідання не прибув, надав суду письмові пояснення, в яких повідомив, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Суд, вивчивши надані докази, вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні за клопотанням прокурора були оглянуті матеріали кримінального провадження № 12014270130000087. Постановою т.в.о. старшого слідчого СВ Козелецького РВ УМВ України в Чернігівській області [PERSON] від 21.04.2014 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014270130000087 від 13.02.2014 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.203-1 КК України, було закрите у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення та речові докази у данному кримінальному провадженні, а саме вилучені у позивача 273 диски знищено. Постановою прокурора прокуратури Козелецького району [PERSON] про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 07.05.2014 було прийнято рішення яким: 1. постанову від 21.04.2014 про закриття кримінального провадження, внесенного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014270130000087, що винесена т.в.о. слідчого СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області [PERSON] скасувати. 2. матеріали кримінального провадження направити начальнику СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області для прийняття обгрунтованого та законного рішення. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 05.08.2016 у справі № 734/2438/16-к за скаргою [PERSON] на бездіяльність слідчого Козелецького відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області у кримінальному провадженні № 12014270130000087 від 13.02.2014 було частково задоволено вимоги скарги, а саме: - зобов'язано начальника СВ Козелецького відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області розглянути клопотання від 15.07.2016 про повернення тимчасово вилученого у нього майна оптичних дисків у кількості 273 шт; - у задоволенні вимоги про визнання неправомірними дій слідчого Козелецького відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, що полягають у неповерненні вилученого майна, відмовити (а.с.12-13). Отже, вказані процесуальні документи спростовують твердження позивача про доведеність неправомірної біздіяльністі Козелецького відділення поліції стосовно неповернення вилученого майна. Крім того як слідує із резолютивної частини ухвали у згаданій вище справі було зобов'язано начальника СВ Козелецького відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області розглянути клопотання від 15.07.2016 про повернення тимчасово вилученого у нього майна оптичних дисків у кількості 273 шт. Доказів про розгляд такого клопотання та прийняте рішення позивачем суду не надавалось. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що внаслідок неправомірної бездіяльності та порушенням норм КПК України з боку відповідачів йому завдано майнову та моральну шкоду. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини, й вказана стаття встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобовязань. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст.1176 ЦК України, є протиправна поведінка, шкода, причинний звязок між протиправною поведінкою та шкодою, й відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідальність за загальними правилами настає лише за наявності вини завдавача шкоди. Шкода це зменшення чи знищення майнових або немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний звязок як елемент цивільного правопорушення виражає звязок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обовязок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність завдавача шкоди та причинний звязок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, з огляду на положення ст.1176 ЦК України, що передбачають відповідальність за завдану шкоду незалежно від вини завдавача, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої шкоди, та причинний звязок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Однак цьому позивач [PERSON] не навів обґрунтування позовних вимог та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння його шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства. Відповідно до ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або особі внаслідок іншою незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, посереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. В свою чергу Закон України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду встановлює вичерпний перелік випадків, умов та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Так, п.1 ст.1 вищевказаного Закону встановлено, що шкода, завдана громадянинові, підлягає відшкодуванню внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Статтею 2 даного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду (п.1); встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів (п.1-1); закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати (п.2). Тобто, обовязковою умовою для застосування даної норми закону необхідне визнання незаконними дій чи бездіяльності посадових чи службових осіб органу дізнання, посереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Таке рішення позивач суду не наддав. Щодо вимог позивача про відшкодування завданої моральної шкоди, то вони також можуть бути задоволені лише за наявності протиправного рішення, дій чи бездіяльності, тобто є похідними від вимог про визнання протиправними дій відповідача, а тому відмова у задоволення первинних вимог є підставою для відмови у задоволенні і похідних від них вимог. За таких обставин, позов є необґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, до яких відносяться і витрати позивача на правову допомогу, не підлягають стягненню з відповідача, оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed