Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 вересня 2016 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання нікчемним заповіту [PERSON], посвідченого 10 грудня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, посилаючись на те, що заповідач не прочитав заповіт вголос, чим порушено порядок посвідчення заповіту. Представник відповідача [PERSON] та третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Поведьонкова І.І., заперечили проти задоволення позовної заяви, посилаючись на її безпідставність. Заслухавши сторін, третю особу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 грудня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. посвідчено заповіт, за яким [PERSON] заповів [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцем першої черги після смерті [INFO] [PERSON] є його син - позивач [PERSON] Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ст. 1234 ЦК України). Відповідно до ст. 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним та, відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, не потребує визнання його недійсним. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] до підписання заповіту не прочитав його вголос, що підтвердила у судовому засіданні приватний нотаріус. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2013 року у цивільній справі за № 6-14071св13, у разі недодержання вимог щодо форми, змісту та порядку посвідчення заповіту унеможливлює встановлення дійсної волі заповідача. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що слід задовольнити позовну заяву [PERSON], оскільки при посвідченні заповіту [PERSON] приватним нотаріусом не було додержано вимог щодо порядку посвідчення цього заповіту.

Outcome: approved