Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 січня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини разом з нею та стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнення судових витрат в сумі 243 гривень 60 копійок, мотивуючи тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2010 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різних поглядів на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, психологічної несумісності, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Останнім часом між ними постійно виникають сварки через різні погляди на ведення спільного господарства, взаємних претензій один до одного. Відповідач не бере участі у веденні домашнього господарства, не надає належної матеріальної допомоги сім'ї, не займається вихованням дитини, до неї ставиться грубо та неуважно. Вони фактично припинили спільне проживання та не ведуть спільного господарства та бюджету. Вона з дитиною була вимушена переїхати до своїх батьків. Вважає, що подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу є недоцільним та суперечить її інтересам. Просила не надавати строк для примирення, місце проживання дитини визначити з нею та відновити її дошлюбне прізвище. Дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього обов'язку щодо утримання дитини. Між нею та відповідачем угоди про сплату аліментів у добровільному порядку не досягнуто. Стан здоров'я та матеріальне становище дозволяють відповідачу утримувати свою малолітню дочку. На даний час вона працює, однак її заробітна плата не дає їй можливість повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дочки. Тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на її користь примусово за рішенням суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, в їх обгрунтування пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 червня 2010 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Шлюб сторін виявився невдалим. Через відсутність взаєморозуміння сторони втратили почуття поваги і любові один до одного, бажання та наміру відновити сімейні стосунки та помиритися у сторін відсутні. Сторони просили суд не призначати їм строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, проживають за різними адресами. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. За таких обставин суд з підстав статей 110-113 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Місце проживання дитини за домовленістю сторін визначає з матір'ю та відновлює дошлюбне прізвище позивача. Відповідач, як батько дитини вчасно, регулярно і в достатньому розмірі добровільно матеріального утримання на свою дочку не надає, хоч повинен надавати таке утримання. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів з відповідача у погодженому сторонами розмірі, який є реальним та відповідає вимогам закону та на підставі статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок в дохід держави по вимозі щодо стягнення аліментів. Вимога позивача щодо стягнення з відповідача на її користь судових витрат в розмірі 243,60 гривень (а.с.1,2) також підлягає задоволенню.

Outcome: approved