Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої на підставі ордеру серії КР №73638 від 16.07.2020 року діє адвокат Туз В.Ж. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат за отримані житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року у розмірі 4429,53 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 23.12.2005 року їй (позивачу) та відповідачу [PERSON] належить по 1/2 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до запису домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] вона (позивач) зареєстрована та постійно проживає за вказаною адресою з 20.06.1990 року, а відповідач [PERSON] зареєстрована та постійно проживає з 28.07.1993 року. За час проживання в житловому будинку нею (позивачем), за її особисті кошти, було замовлено технічну документацію для проведення та підключення скрапленого газу до 1/2 частини житлового будинку, а також встановлено газовий лічильник моделі 6-6 МКМ-U та котел опалювальний газовий КС-Г 10S, яким користується відповідач. Вказала, що відповідно до угоди №986 на виконання робіт по газифікації від 11.11.2003 року між БМУ ВАТ «Кіровоградгаз» та нею (позивачем) було виконано газифікацію будинку по [ADDRESS] . Вартість даної роботи складає 1320 грн. 24 коп., в свою чергу, відповідач не приймала участі по наданню фінансової допомоги по газифікації будинку співвласником якого вона є, і в якому постійно проживає. На даний час, споживачем та платником за споживчий природний газ за адресою: [ADDRESS] є вона (позивач), яка зареєстрована по особовому рахунку № [NUMBER] у Філії ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» у м. Кропивницькому. Одноосібним платником за отриману електричну енергію, природний газ та водопостачання, якими користується відповідач, є вона (позивач). Як платник за отриману електричну енергію, природний газ (його доставку) та водопостачання вона (позивач) сплатила наступні грошові кошти, що підтверджуються розрахунковими квитанціями: - за жовтень 2019 року за спожитий природний газ нараховано 548 грн. 25 коп.; - за листопад 2019 року за спожитий природний газ нараховано 1000 грн., за використану електроенергію 97 грн. 62 коп., послуги вивезення ТПВ 46 грн. 98 коп., загальна сума витрат складає 1143 грн. 60 коп.; - за грудень 2019 року за спожитий природний газ нараховано 1500 грн., за використану електроенергію 150 грн., послуги вивезення ТПВ 46 грн. 98 коп., загальна сума витрат складає 1696 грн. 98 коп.; - за січень 2020 року за спожитий газ нараховано 1000 грн., за використану електроенергію 150 грн., послуги вивезення ТПВ 46 грн. 98 коп., за водопостачання 84 грн. 94 коп., плата за доставку газу 166 грн. 60 коп., загальна сума витрат складає 1526 грн. 76 коп.; за лютий 2020 року за спожитий газ нараховано 600 грн., за використану електроенергію 123 грн. 60 коп., послуги вивезення ТПВ 46 грн. 98 коп., за водопостачання 82 грн. 63 коп., плата за доставку газу 166 грн. 60 коп., загальна сума витрат складає 972 грн. 83 коп.; - за березень 2020 року за спожитий природний газ нараховано 1000 грн., за використану електроенергію 1 грн., послуги вивезення ТПВ 1 грн., за водопостачання 42 грн. 50 коп., плата за доставку газу 166 грн. 60 коп., загальна сума витрат складає 1211 грн. 10 коп.; - за квітень 2020 року за спожитий природний газ нараховано 1200 грн., за використану електроенергію 200 грн., послуги вивезення ТПВ 92 грн. 94 коп., за водопостачання 100 грн., плата за доставку газу 166 грн. 60 коп., загальна сума витрат складає 1759 грн. 54 коп. За період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року нею (позивачем) за житлово- комунальні послуги по житловому будинку за адресою [ADDRESS] , одноосібно сплачено 8859 грн. 06 коп. Відповідач [PERSON] , як власник 1/2 частини будинку по [ADDRESS] , яка постійно проживає в ньому (будинку) і споживає природній газ, використовує електроенергію, отримує водопостачання та послуги вивезення ТПВ відмовляється добровільно сплачувати 1/2 частину житлово-комунальних послуг, за період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року в розмірі 4429 грн. 53 коп. Також зазначила, що вона (позивач) з жовтня 2019 року не отримує житлову субсидію згідно рішення управління соціального захисту населення Подільської районного у місті Кропивницькому ради від 11.12.2019 року №49. Окрім цього, зазначила, що у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача [PERSON] по обов`язку оплаті отриманих житлово-комунальних послуг вона (позивач) отримала моральну шкоду, а саме: душевні страждання, у зв`язку з докладанням великих фізичних зусиль для відновлення справедливості по захисту порушених прав, передбачених законодавством. Розмір моральної шкоди оцінює у розмірі 3 000 грн. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 07 серпня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Під час підготовчого провадження у справі: Представником позивача [PERSON] - адвокатом Туз В.Ж. (діє на підставі ордеру КР №73638 від 16.07.2020 року) подано клопотання про збільшення розміру позовних вимог, зареєстроване судом 22.10.2020 року вх. №24070 та подано уточнену позовну заяву, у відповідності до якої,окрім зазначеного в позовній заяві, вказав, що як платник за отриману електричну енергію, природний газ (його доставку) та водопостачання позивач сплатила наступні грошові кошти, що підтверджуються розрахунковими квитанціями: - за травень 2020 року за спожитий природний газ нараховано 800 грн., за використану електроенергію 170 грн., послуги вивезення ТПВ 46 грн. 98 коп., за водопостачання 70 грн. 02 коп., плата за доставку газу 166 грн. 60 коп., загальна сума витрат складає 1253 грн. 60 коп.; - за червень 2020 року за спожитий природний газ нараховано 300 грн., за використану електроенергію 150 грн., послуги вивезення ТПВ 46 грн. 98 коп., плата за доставку газу 166 грн. 60 коп., загальна сума витрат складає 663 грн. 58 коп.; - за липень 2020 року за спожитий природний газ нараховано 200 грн., за використану електроенергію 106 грн. 80 коп., послуги вивезення ТПВ 46 грн. 98 коп., за водопостачання 148 грн. 77 коп., плата за доставку газу 160 грн., внесок за обслуговування приладів обліку 8 грн. 98 коп., загальна сума витрат складає 838 грн. 13 коп.; - за серпень 2020 року за спожитий природний газ нараховано 350 грн., за використану електроенергію 148 грн. 84 коп., послуги вивезення ТПВ 46 грн. 98 коп., за водопостачання 85 грн. 01 коп., плата за доставку газу 166 грн. 60 коп., внесок за обслуговування приладів обліку 8 грн. 98 коп., загальна сума витрат складає 806 грн. 41 коп. Тобто, за період з жовтня 2019 року по серпень 2020 року за житлово-комунальні послуги, надані їй (позивачу) по житловому будинку за адресою [ADDRESS] , нею (позивачем) одноосібно сплачено 13 258 грн. 92 коп. Відповідач [PERSON] , як власник 1/2 частини будинку за адресою [ADDRESS] , яка постійно проживає в ньому (будинку) і споживає природній газ, використовує електроенергію, отримує водопостачання та послуги вивезення ТПВ відмовляється добровільно сплачувати 1/2 частину житлово-комунальних послуг за період з жовтня 2019 року по серпень 2020 року в розмірі 6629 грн. 46 коп., у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати за оплачені житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2019 року по серпень 2020 року у розмірі 6 629 грн. 46 коп. та на відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 3 000 грн. Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року закрито підготовче провадження у зазначеній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Під час судового розгляду цивільної справи по суті: Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Яшан Н.С. (діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 08.02.2021 року) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, в підготовчому судовому засіданні, проведеному 05.11.2020 року, заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача та в її інтересах представника, дослідивши матеріали справи та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.2 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується,що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності: [PERSON] - 1/2 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 грудня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Тєрєховою С.В., зареєстрованого в реєстрі за №3-2445; [PERSON] - 1/2 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 грудня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори Тєрєховою С.В., зареєстрованого в реєстрі за №3-2447. З домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 20.06.1990 року, а відповідач [PERSON] ,- з 28.07.1993 року. Судом також встановлено, що позивачем [PERSON] за період з жовтня 2019 року по серпень 2020 року одноосібно понесено витрати за отримані житлово-комунальні послуги по житловому будинку за адресою [ADDRESS] , а саме: за спожитий природній газ, за використану електроенергію, за послуги із вивезення твердих побутових відходів, за послуги водопостачання, здійснено плату за доставку газу, оплачено внески за обслуговування приладів обліку на загальну суму 13 258 грн. 92 коп., що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідачем [PERSON] зазначені обставини не спростовано, шляхом подання суду неалежних доказів. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно із ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього ( ч. 1 ст. 544 ЦК України). Згідно правового висновку Верховного суду по справі №592/3181/16-ц від 13.12.2018 року кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги (регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. З огляду на зазначене, а також враховуючи, що сторони є співвласниками будинку [ADDRESS] , і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, враховуючи також, що тягар утримання майна в частині оплати житлово-комунальних послуг одноособово несе позивач [PERSON] , якою за період з довтня 2019 року по серпень 2020 року сплачено 13 258 грн. 92 коп. за спожитий природній газ, за використану електроенергію, за послуги із вивезення твердих побутових відходів, за послуги водопостачання, здійснено плату за доставку газу, оплачено внески за обслуговування приладів обліку, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення половини витрат на утримання спільного житла доведені позивачем та підлягають задоволенню та стягненню з ідповідача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] 6 629 грн. 46 коп. витрат за отримані житлово-комунальні послуги, що становить Ѕ частину від загальної суми 13 258 грн. 92 коп. Відповідно до ч. 1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Поряд з цим, частина 3 ст.12 ЦПК України, визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Крім того, відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] 3 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, так як позивачем в порядку ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надано доказів, які б підтверджували доводи щодо заподіяння їй (позивачу) моральної шкоди, тому, враховуючи встановлені обставини та вимоги закону, - суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial