Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 28.02.1998 року Синельниківським міськрайонним віддіом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №30, було зареєстровано шлюб між ним та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Салова». Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З березня 2016 року вони не проживають з відповідачкою спільно, шлюбних стосунків не підтримують, ведуть окреме домашнє господарство. Сім'я з відповідачкою фактично розпалася, по тій причині що між ними постійно виникають сварки з різних причин. Відносини між ними стали неприязне ними, почуття любові та поваги зникло. Вважає, що шлюб з [PERSON] носить формальний характер та суперечить їхнім інтересам. Розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідачка безпідставно відмовляється. У звязку із зазначеним, просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. До початку судового засідання позивач надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. До початку судового засідання відповідач надала суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-КИ №434236 виданого повторно 13.09.2018 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 28.02.1998 року зроблено відповідний актовий запис за №30. Статтею 24 Сімейного кодексу України\~закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 СК України. Відповідно до\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст.\~51\~Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені 2016 року та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідач позовні вимоги визнала, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В зв'язку із зазначеним, позивачу [PERSON], яким при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп., необхідно здійснити повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що відповідно становить 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved