Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач 26.04.2021 звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що він перебував у шлюбі із відповідачем, який розірваний рішенням суду. Від шлюбу є дитина, на утримання якої позивач на підставі рішення суду сплачує аліменти. З серпня 2020 року дитина сторін проживає разом із позивачем і перебуває на його утриманні, однак позивач продовжує отримувати аліменти на дитину. На підставі вищевикладеного позивач, просить припинити з дня подання позову, стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, стягнути з відповідача аліменти на утримання їх дитини у розмірі 1/4 частини від доходу щомісячно до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з`явилася, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, відзив на позов не надав. За відсутності підстав встановлених ч.2 ст.223 ЦПК для відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу по суті за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК за письмової згоди позивача, суд постановив здійснювати заочний розгляд справи. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 26 квітня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 02.07.2014 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 18.09.2014 року (справа №2/331/1307/14), яке набрало законної чинності 29.09.2014, з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.05.2014 року і до досягнення дитини повноліття. На підставі рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 18.09.2014 року видано виконавчий лист, який з17.10.2014 року перебуває на виконанні у Вознесенівсьому відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). З часу винесення рішення про стягнення аліментів зминалися життєві обставини: неповнолітній син сторін перейшов проживати до батька, що підтверджується довідкою Запорізької загальноосвітньої школи №80 від 07.04.2021 №02.1-30/154, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] проживає з батьком, який займається його вихованням, що сторонами не заперечується. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1 ст. 160, ч.1 ст. 161 СК місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно із ст.180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.ч.1-3 ст.181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З аналізу наведених норм закону випливає, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утриманні дитини є її проживання з цим із батьків. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] змінив місце проживанні і проживає з батьком, знаходиться на його забезпеченні, однак позивач продовжує за рішенням суду сплачувати аліменти відповідачу на утримання дитини. Частиною 4 ст. 273 ЦПК передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За таких обставин, суд приходить до висновку, що змінились обставини - зміна місця проживання дитини, які були підставою для стягнення за рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 18.09.2014 року (справа №2/331/1307/14) аліментів з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, що є підставою для звільнення позивача [PERSON] від сплати аліментів. Відповідно до ч.8,9 ст.7 СК регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Дитина сторін проживає із батьком і знаходиться на повному утриманні позивача. Оскільки утримання дитини є обов`язок обох батьків, тому відповідач повинен сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК). Відповідно до ч.2 ст.182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач є непрацездатною особою, має незадовільний стан здоров`я або інших утриманців, а також відомості про обставини, що мають істотне значення при вирішенні питання розміру аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що відповідач повинна утримувати свою дитину, а розмір аліментів на утримання спільної дитини сторін необхідно встановити на рівні 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. На думку суду, такий розмір є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, доведеними вищевказаними належними та допустимими доказами. Суд, виходячи із встановлених обставин справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на те, що позов був пред`явлений до суду 26.04.2021 року, а тому з цього дня суд повинен стягнути аліменти на користь позивача. Разом з тим, позивач повинен бути звільнений від сплати аліментів також з 26.04.2021 року, оскільки подвійне стягнення аліментів на утриманні однієї дитини є неприпустимим. Враховуючи те, що суд задовольняє позов [PERSON] про звільнення від сплати аліментів, усі понесені ним судові витрати повинні бути стягнуті з іншої сторони, тобто з відповідача, а саме судовий збір у сумі 908 гривень.

Outcome: approved