Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє: [PERSON] звернулися до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03.08.2015 року визнано мирову угоду, укладену сторонами - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за якою: визнано за [PERSON] право власності на наступні приміщення житлового будинку літ. «А»: коридор площею 8,8 кв.м., кімнату площею 23,2 кв.м.; господарські будівлі та споруди: сараї літ. літ. «Д», «Е», «Є», «Ж», «Й», літню кухню літ. «І», вбиральню літ. «З», погріб літ. «Ї», колодязь № 1, огорожу №2,3 - 1/2 частку, вимощення І, II, що знаходиться по вул. Влад.К.священника № 1 в с.Йорданешти Глибоцького району Чернівецької області. [PERSON] виділено в натурі та визнано право власності за ним на наступні приміщення житлового будинку літ. «А»: кухню площею 17,5 кв.м., кімнату площею 11,8 кв.м; господарські будівлі та споруди: сараї літ. літ. «Б», «Г», гараж літ. «В», коптильню літ. «И», огорожу № 2,3 - 1/2 частку. Роботи по відокремленню приміщень повинна зробити кожна із сторін за власні кошти. Крім того, припинено спільну власність на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Проте, відповідач постійно чинить перешкоди в користуванні та розпорядженні її нерухомим майном, добровільно не звільняє приміщення, що їй належать, не забирає свої особисті речі, умисно не робить окремий вхід до своїх кімнат згідно умов мирової угоди, а користується її входом, коридором та подвір'ям, через що між ними виникають постійні сварки, в ході яких відповідач ображає позивачку. Крім того, відповідач у серпні-вересні місяці 2015 року, після ухвалення судом даної мирової угоди, самовільно, без дозволу позивачки, забрав собі та привласнив її приватне майно, що було виділено їй, а саме: металеві ворота та хвіртку, з будинку металопластикове вікно, з літньої кухні літ. «І» металопластикові двері та ємність з нержавіючої сталі об'ємом 1000 л., з сараю літ. «Й» - четверо дерев'яних дверей, січкарню, деревообробний фрезерний верстат. В результаті чого вона була змушена неодноразово звертатися до правоохоронних органів щодо неадекватної поведінки відповідача, проте отримала від вказаних органів пропозицію звернутися з цим питанням до суду. 07 квітня 2016 року представник позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог по справі, в якій просить суд, зобовязати [PERSON], [INFO], жителя [INFO] усунути перешкоди в користуванні і розпорядженні нерухомим майном, що належить на праві власності [PERSON], [INFO], за адресою вул. Влад.К.священника № 1 в с.Йорданешти Глибоцького району Чернівецької області, а саме, відокремити виділені йому у власність приміщення будинку, закласти проріз між приміщеннями «1-1» та приміщеннями «1-2», встановити вхідні двері в приміщенні «1-3», звільнити сарай літ. «Е» та не користуватись сараєм літ. «Ж» та повернути їй металеві ворота, металеву хвіртку, металопластикове вікно, металопластикові двері, ємність з нержавіючої сталі об'ємом 1000 л., четверо дерев'яних дверей, січкарню, деревообробний фрезерний верстат. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, в своїх поясненнях підтвердили обставини, які викладені в зміненій позовній заяві та просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення змінених позовних вимог посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просив відмовити в задоволенні змінених позовних вимог. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши інші докази, суд приходить до висновку, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03.08.2015 року визнано мирову угоду, укладену сторонами - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за якою: визнано за [PERSON] право власності на наступні приміщення житлового будинку літ. «А»: коридор площею 8,8 кв.м., кімнату площею 23,2 кв.м.; господарські будівлі та споруди: сараї літ. літ. «Д», «Е», «Є», «Ж», «Й», літню кухню літ. «І», вбиральню літ. «З», погріб літ. «Ї», колодязь № 1, огорожу №2,3 - 1/2 частку, вимощення І, II, що знаходиться по вул. Влад.К.священника № 1 в с.Йорданешти Глибоцького району Чернівецької області. [PERSON] виділено в натурі та визнано право власності за ним на наступні приміщення житлового будинку літ. «А»: кухню площею 17,5 кв.м., кімнату площею 11,8 кв.м; господарські будівлі та споруди: сараї літ. літ. «Б», «Г», гараж літ. «В», коптильню літ. «И», огорожу № 2,3 - 1/2 частку. Роботи по відокремленню приміщень повинна зробити кожна із сторін за власні кошти. Крім того, припинено спільну власність на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач чинить перешкоди в користуванні та розпорядженні позивачкою її нерухомим майном, добровільно не звільняє приміщення, що їй належать, не забирає свої особисті речі, не виконує умов мирової угоди. У 2015 році відповідач без дозволу позивачки забрав для ремонту приватне майно позивачки, що було виділено їй згідно умов мирової угоди, а саме: 1/2 частину металевих воріт та 1/2 частину хвіртки, металопластикові двері. Вказані обставини підтверджуються поясненнями самого відповідача, його поясненнями, даними ним працівникам правоохоронних органів, фото-таблицею та іншими матеріалами справи. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає, що дії відповідача [PERSON] щодо створення перешкод в користуванні майном були неправомірними, зокрема щодо невжиття заходів для відокремлення виділених йому у власність приміщення будинку літ. «А», закладення прорізу між приміщеннями «1-1» та приміщенням «1-2», встановлення вхідних дверей в приміщенні «1-3», звільнення сараю літ. «Е», де останній утримує свиней та користування сараєм літ. «Ж». Також судом встановлено, що відповідач незаконно, без правової підстави заволодів 1/2 частиною металевих воріт та 1/2 частиною хвіртки, металопластиковими дверима, що на горищі, та що належать позивачці, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог в іншій частині слід відмовити, оскільки вони в судовому засіданні не доведені належними ми і допустимими доказами. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст. 328, 391 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ та

Outcome: partial