Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Позивач 30 грудня 2020 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просила суд визначити їй додатковий строк на подання заяви на вступ у спадщину від [PERSON] в один місяць. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що [INFO] померла її племінниця [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач не була обізнана про те, що 1/3 частина зазначеної квартири належала [PERSON] , тому пропустила шестимісячний строк звернення до нотаріальною контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади в особі Дніпровської міської ради просила відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві на позов зазначила, що необізнаність про наявність спадкового майна не є поважною причину пропуску строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєва А.А. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 18). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 травня 1995 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів, зареєстрованого в МБТІ у реєстровій книзі № 168п-69 (а.с. 24). 23 грудня 2020 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвої А.А. з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї племінниці [PERSON] (а.с. 57). Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвої А.А. від 23 грудня 2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з пропуском нею шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини (а.с. 23). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17. Враховуючи фактичні обставини справи, проаналізувавши доводи позивача з приводу поважності пропуску строку для прийняття спадщини, а саме: необізнаність про наявність спадкового майна, та надані докази для підтвердження вказаних обставин, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку, передбаченого на звернення із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved