Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач 17.03.2016 року звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить суд ухвалитирішення, яким визнати за нею право власності на 2/3 частини магазину загальною площею 49,70 кв.м., який складається з:1 торговельний зал - 39.80 кв.м., 2 складське приміщеня - 5 кв.м, 3 гардеробна - 2 кв.м, 4 туалет-1.20 кв.м., 5 коридор - 0.90 кв.м., та знаходиться за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 10.07.1998 року. В листопаді 2005 року вони придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS] яка надалі була переведена виконкомом Лиманської селищної ради Роздільнянського району під нежитлове приміщення. Лиманська селищна рада видала відповідачу свідоцтво на право власності на магазин, який знаходиться за вказаною адресою. В 2013 році шлюб між сторонами розірвано. Магазин був придбаний сторонами в період шлюбу у спільну сумісну власність. Позивач вказує, що гроші у розмірі 7000 грн. на придбання квартири вона позичила у батька [PERSON] Вся сума 7000 грн. повністю витрачена в інтересах відповідача на придбання житла. Відповідач оформив квартиру на себе без згоди позивача. Відповідач у 2002 році звільнився з роботи - зі Збройних Сил України, ніде не працював, будь-якого доходу не мав. Вона була зареєстрована приватним підприємцем, її щомісячний доход складав 600-900 гривень На придбання квартири відповідач використав гроші, які позивач позичила у батька. Позивач просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частини магазину загальною площею 49,70 кв.м. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відступивши від рівності часток подружжя при поділі вказаного майна. Позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити, визнати за нею право власності на 2/3 частини магазину що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Відповідач [PERSON] позов визнав повністю та не заперечує проти його задоволення. підтвердив суду, що кошти на придбання квартири, яка була згодом переобладнана у магазин, позичив його дружині її батько [PERSON], та дружина сама розраховувалася з ним та повернула борг з власних грошей. Свідок [PERSON] суду пояснив, що на прохання доньки [PERSON] він дійсно 01.08.2005 року позичив їй 7 тисяч гривень на придбання квартири, про тщо була складена боргова розписка. На його вимогу донька відділа йому ці кошти повністю. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.07.1998 року. 28 лютого 2013 року шлюб між сторонами розірвано рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області. 08 листопаді 2005 року сторони придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], номер в реєстрі №2280 за ціною 5872 грн. Договір зареєстрованний в комунальному підприємстві Роздільнянське бюро технічної інвентаризації під номером 7-110 від 30.12.2005 року. Рішенням виконавчого комітету Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області №195/2010-СР від 08.11.2010 року за [PERSON] визнано право власності на магазин, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] 16 листопада 2010 року виконком Лиманської селищної ради Роздільнянського раону Одеської області видав на ім.'я відповідача [PERSON] свідоцтво на право власності на нерухоме майно - магазин, який знаходиться за вказаною адресою. 18 листопада 2010 року право власності [PERSON] на магазин за адресою: [ADDRESS] зареєстроване в Комунальному підприємстві спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером №32077744. Судом встановлено, що квартира, яка згодом переоладнана у магазин за адресою: [ADDRESS] був придбаний сторонами в період шлюбу у спільну сумісну власність. Надалі у 2010 році придбана квартира Лиманською селищною радою Роздільнянського району була переведена у нежиле приміщення - магазин. Гроші у розмірі 7000 грн. на придбання квартири [PERSON] позичила у батька [PERSON], про що в справі є розписка написана позивачем [PERSON] 01.08.2005 року. Дану обставину в судовому засідання підтвердив [PERSON] Вся сума 7000 грн. повністю витрачена в інтересах відповідача на придбання житла. Відповідач здійснив купівлю квартири на себе без згоди позивача. Відповідач один займався придбанням житла та зареєстрував його на своє ім'я. Відповідач у 2002 році звільнився з роботи - зі Збройних Сил України, ніде не працював, будь-якого доходу не мав. Позивач у 2000 році зареєструвалась як приватний підприємець та вона отримувала дохід. На придбання квартири відповідач використав гроші, які позивач позичила у батька. Суд вважає, що частка [PERSON] у праві власності на магазин повинна бути збільшена з урахуванням вищевказаних обставин, які мають істотне значення та визначена у розмірі 2/3 частини магазину. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно набуті подружжям н час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 2 статті 70 СК України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один з них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. Згідно ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Судовий збір за подання до суду позову майнового характеру позивачем сплачено повністю. На підставі ст. 60, ч.2 ст.70, ст.71 СК України, статей 328, 372 ЦК України, .

Outcome: approved