Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н від 23.05.2008 року, відповідно до договору відповідач отримала кредит у розмірі 16 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, в звязку з чим станом на 18.12.2017 рік утворилась заборгованість розмірі 42 761,39 грн., яка складається з 9594,96 грн. заборгованість за кредитом; 8731,86 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 22160,22 грн. \~ нараховано пені; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 2024,35 грн. штраф (процентна складова). Тому просять суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 42 761,39 грн. за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача просить суд розглядати справу за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представником позивача надана відповідь на відзив в якому зазначено, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, тобто сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Також відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. Нарахування банком пені, штрафів, неустойки не є подвійним притягненням до відповідальності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, надала до суд відзив на позов в якому зазначає, що вона не підписувала Умов надання банківських послуг, законом встановлений строк позовної давності тривалістю в три роки. Також позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки, згідно до розрахунку заборгованості станом на 18.12.2017 р. за рік, що передував звернення позивача до суду було нараховано всього 1100 грн. пені, вся інша сума пені в розмірі 21 060,22 грн. нарахована поза межами позовної давності. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову. Також представником відповідача надане клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, а саме застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір пені та штрафів за договором на 90 відсотків, а саме зменшити з 24434,57 грн. до 2443,46 грн. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник\~ зобов'язаний\~ повернути\~ позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі\~ або\~ речі,\~ визначені\~ родовими ознаками,\~ у\~ такій\~ самій кількості,\~ такого самого роду та такої самої якості,\~ що були передані йому позикодавцем) у\~ строк\~ та\~ в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Так, ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмірі процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст.ст. 526, 527, 530, 612 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог Цивільного кодексу, одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 23 травня 2008 року між [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до договору відповідач отримала кредит у розмірі 16 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору, боржник зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 18.012.2017 рік утворилась заборгованість розмірі 42 761,39 грн., яка складається з 9594,96 грн. заборгованість за кредитом; 8731,86 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 22160,22 грн. \~ нараховано пені; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 2024,35 грн. штраф (процентна складова). [PERSON] порушує строки повернення заборгованості за кредитом, та строки сплати нарахованих відсотків, таким чином порушення строків повернення кредиту за договором та відсотків за його користування є істотним порушенням договору. Щодо застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається з довідки наданої ПАТ КБ «Приватбанк» від 12.09.2018 р. строк дії перевипущеної картки до останнього дня 08.2019 року, з урахуванням звернення позивача до суду 29 січня 2018 року, тобто межах трьох років, а тому посилання відповідача щодо застосування строків позовної давності є безпідставними, та заява останньої не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.\~ Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому суд вважає, що в частині стягнення 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2024,35 грн. штраф (процентна ставка) не підлягають задоволенню. Ураховуючи обставини справи, те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та виходячи із визначених ст. 129 Конституції України та ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру пені до 9594,96 грн. Судом встановлено істотне порушення договору з боку відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 9 594,96 грн. заборгованість за кредитом; 8731,86 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 9 594,96 грн. \~ нараховано пені. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня\~\~ 2006 року). Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762,00 грн. На підстав вищевикладеного,

Outcome: partial