Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач 14.04.2017 звернувся до суду з позовною заявою та змінюючи розмір позовних вимог просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай), площею 4,28 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шевченківської (колишня назва - Орджонікідзенської) ради Криворізького району Дніпропетровської області, як за членом колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Шевченка», якого включено під порядковим номером 23 до списків громадян - членів колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Шевченка», доданого до державного акту на право колективної власності на землю, серії І-ДП №000002, зареєстрованого 15.02.1996 за № 5. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що з 06.06.1994 по 30.05.1996 він працював трактористом у КСП «ім. Шевченка». Отже, на момент розпаювання земель КСП «ім. Шевченка» являвся його членом та має право на земельну частку (пай) відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», яке ніким не може бути обмежено, однак сертифікат про право на земельну частку (пай) він не отримував. Оскільки, відсутність сертифікату на земельну частку (пай) перешкоджає позивачу реалізувати його права на земельну частку (пай) він звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував (а.с.95,96). Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації та третьої особи відділу у [PERSON] районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, також надали заяви про розгляд справи за відсутності представника (а.с.91,93). У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 06.06.1994 по 30.05.1996 працював трактористом у КСП «ім. Шевченка» (а.с.84). 15.02.1996 відбулося розпаювання земель КСП «ім. Шевченка», про що свідчить Державний акт на право колективної власності на землю серії І-ДП № 000002 (а.с.47). Отже, на момент розпаювання земель КСП «ім. Шевченка» [PERSON] являвся його членом та має право на земельну частку (пай) відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», яке ніким не може бути обмежено. Відповідно до п. 2 вказаного Указу, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Згідно з додатком № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «ім. Шевченка» серії І-ДП № 000002, [PERSON] значиться за № 23 (а.с.51). Відповідно до відомостей відділу у [PERSON] районі Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 15.05.2017, розмір земельної частки (паю) по КСП «ім. Шевченка» складав 4,28 умовних кадастрових гектарів, вартість станом на 01.07.1995 17010,00 грн., а при паюванні вартість та розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними (а.с.46). Як слідує зі ст. 5 ЗК України, в редакції 1990 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, субєктами права колективної власності на землю є КСП, розпорядження земельними ділянками, переданими у колективну власність здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. Згідно з ст. ст. 22, 23 цього ж Кодексу, право власності або право користування землею виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право користування посвідчується державними актами. Аналогічним чином вказані правовідносини врегульовані ст.ст. 81, 125, 126 ЗК України в редакції 2002 року, згідно з якими право власності та постійного користування на землю виникає після його державної реєстрації. Право власності та право користування посвідчується державними актами. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства» № 7 від 06.04.2004 розяснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, для набуття права власності на земельну ділянку особа повинна зареєструвати своє право та отримати Державний акт на право приватної власності на землю. У силу п. 4 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд, серед іншого, вирішує питання, яка саме правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, судом встановлено, що [PERSON] має право на земельну частку (пай) розміром 4,28 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (згідно до постанови ВРУ від 12.05.2016 № 1353-VIII село Орджонікідзе змінило назву на Шевченківське), цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з додатком № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії І-ДП № 000002 від 15.02.1996 КСП «ім. Шевченка», оскільки на момент розпаювання земель КСП «ім. Шевченка» являвся його членом, але сертифікат на право на зазначену земельну частку (пай) не отримував (а.с.46), а його відсутність перешкоджає позивачу реалізувати своє право на вказану земельну частку (пай). З огляду на викладені обставини, суд вважає за можливе, позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved