Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.09.209 року звернулася до Новотроїцького районного суду із вказаним позовом, у якому просила розірвати договір оренди землі сільськогосподарського призначення укладений сторонами 17.11.2017 року та скасувати державну реєстрацію від 03.10.2017 року за №1371451665244, яка здійснена, ще до укладення самого договору, за яким позивач передала відповідачу в оренду належну їй земельну ділянку площею 4,25 га на території Воскресенської сільської ради, у зв`язку з тим, що відповідач систематично не сплачує орендну плату. У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Шликов С.М. заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити, позивач пояснила суду, що відповідач [PERSON] дійсно приїздив до неї додому два рази з пропозицією укласти договір оренди землі. Першого разу вона передала йому свої документи: паспорт, ідентифікаційний код, копію державного акту на землю, для укладення договору оренди землі. Наступного разу коли відповідач приїхав, то привіз договір оренди, вона його не читала, бо не знала що підписує, це було 17.11.2017 року. Чистих бланків не підписувала, особисто сама поставила дату на своєму примірнику. Орендну плату вона не отримувала так як за усною домовленістю відповідач за користування її землею повинен був розрахуватись з нею зерном та оранням городу, чого останній не зробив, а лише надіслав грошові кошти через поштове відділення, які вона відмовилась отримувати. Вважає, що відповідач ввів її в оману та не виконує договірні зобов`язання щодо виплати орендної плати. Представник відповідача [PERSON] адвокат Зайцев К.М. проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що договір оренди землі укладено 03.10.2017 року. До цієї дати відповідач звертався до позивача з пропозицією укладення договору оренди належної їй земельної ділянки. Вона особисто надала відповідачу копії паспорту, коду та державного акту. Відповідачем розроблено проект договору, який позивач власноручно підписала, всіх істотних умов договору вони досягли та в договорі вони вказані. Відповідно до п.9 Договору оренди орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі та становить 6046,94грн.. Відповідачем поштовим відправленням була надіслана орендна плата, але позивач відмовилась від її отримання. Лист про згоду на дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки [PERSON] направляв позивачу, але так як вона вчасно не звернулась з проектом додаткової угоди про розірвання договору, на даний час не підтримує таку заяву. Зауважив, що в проекті додаткової угоди на розірвання договору оренди землі сама позивач вказує дату укладеного договору саме 03.10.2017 рік. Вказав, що позивач вже зверталась до суду з вимогою з приводу введення її в оману відповідачем. Рішенням Новотроїцького районного суду в задоволенні позовних вимог було відмовлено, так як позивач не довела суду, що була обманута чи помилялась стосовно умов договору оренди землі. Вважає що відповідачем виконуються всі умови договору, доказів які б обґрунтовували систематичність порушення обов`язку виплати орендної плати відповідачем чи введення позивача в оману не надано, а тому вважає, що підстави для розірвання договору оренди відсутні. Відповідач державний реєстратор Нущик Н.Г. до судового засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, повідомлена завчасно, належним чином, про дату, час та місце розгляду справи. Свідок [PERSON] , співмешканка сина позивача, суду показала, що позивач є матір`ю її співмешканця. Вона має земельну ділянку, яку передала в оренду [PERSON] , про що підписала договір оренди. Свідок договір не читала, як підписувався договір не знає, лише вказала, що підписання договору було в середині листопада 2017 року. Зі слів [PERSON] знає, що вона з [PERSON] домовилась про те, що відповідач буде надавати в рахунок орендної плати зерно та орати город. Вказала, що [PERSON] пересилав переводом орендну плату, але [PERSON] умисно її не отримувала, так як вважала, що домовились розраховуватись по іншому. Свідок [PERSON] , який є чоловіком позивача, суду показав, що його дружина в листопаді 2017 року уклала договір оренди землі з [PERSON] , домовились, що в рахунок орендної плати він буде надавати зерно та орати город, але обіцянку останній не виконав. Як підписувала договір дружина не бачив, бачив лише автомобіль відповідача. Вважає договір фальшивим, так як [PERSON] не укладала його на 20 років. Свідок [PERSON] , який є сином позивача, суду показав, що в листопаді 2017 року [PERSON] приїхав до їх двору, вийшла мати та підписала договір оренди, все відбувалось дуже швидко, за такий короткий проміжок часу мати не могла прочитати договір. Зі слів матері знає, що вони домовились про отримання орендної плати у вигляді зерна та орання городу. На даний час вони самі хочуть обробляти свою земельну ділянку, а на той час хотіли здавати її в оренду. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторонами 03.10.2017 укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки загальною площею 4,25 га строком на 20 років, за яким відповідач зобов`язався сплачувати позивачу як орендодавцю орендну плату у розмірі 6046,94 грн. за одну земельну ділянку на рік, що складає 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Зазначений договір зареєстровано державним реєстратором Нущик Наталею Григорівно відділу економічного, регіонального розвитку та торгівлі Новотроїцької районної державної адміністрації Херсонської області 03.10.2017 року за № 6524481000:03:006:0025 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 06.10.2017 року №99514061, що відповідає обставинам справи на хронологією подій (а.с. 13). Згідно зі статтею 13 Закону «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 Закону «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 31 Закону «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Положеннями статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку. Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Разом з тим за частиною другою статті договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до положень ст.651 Цивільного кодексу України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п.37 договору оренди землі, укладеного сторонами дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором (а.с.12 зворот). Згідно з ч.1 ст.141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. За змістом ч.1 ст.782 ЦК України, систематичною вважається несплата платежів протягом трьох встановлених строків сплати підряд. Як вбачається з доказів наданих представником відповідача Зайцевим К.М. , відповідач надіслав поштовим переказом орендну плату за 2018 рік в розмірі 6050,00грн. (повідомлення про переказ від 28.12.2018 року №0229548178) /а.п. 34/ та орендну плату за 2019 рік в розмір 10000,00грн. (квитанція №7/0022) /а.п.33/, тобто відповідачем добросовісно на виконання умов договору оренди надіслана орендна плата позивачу, але як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, позивач відмовилась від її отримання. Справжність підпису позивача у договорах оренди як від 17.11.2017 року так і в договорі оренди від 03.10.2017 року, який знаходься в реєстраційній справі підтверджено самою [PERSON] в судовому засіданні, з її показів вбачається, що чистих бланків договору вона не підписувала. В додатковій угоді, яка надіслана відповідачу позивач сама вказує саме на договір від 03.10.2017 року, реєстрацію пройшов саме договір від 03.10.2017 року, тому суд вважає, що достовірним є саме той договір, який зберігається в реєстраційній справі, хоча жоден з варіантів договору належним чином не прошитий не пронумерований. Окрім цього два варіанти договору оренди землі містять ідентичні умови, і розбіжностей не мають щодо істотних умов оренди земельної ділянки, окрім дати укладання. Також судом враховано, що позивач суд не довела точної дати, коли саме було досягнуто домовленості в укладенні договору оренди та дати її підписання. До показів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд відноситься критично, оскільки вони є близькими родичами позивача та достовірно їм не відомо, на яких саме умовах та коли саме (точну дату) укладено позивачем договір оренди землі з відповідачем. Судом враховано, що відповідно до рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 07.09.2018 року №662/1065/18 було відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] про розірвання договору оренди землі та скасування його державної реєстрації, так як позивачем не доведено, що вона була введена в оману чи помилилась стосовно умов укладеного договору оренди землі. На підставі ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема в тому числі, розірвання договору, а відповідальність особи, яка порушила зобов`язання, наступає лише за наявності її вини у формі умислу або необережності, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна позиція викладена в постанові ВСУ від 13.05.2019 року справа № 469/905/15-ц про відсутність підстав для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав систематичної несплати орендної плати. Перебування сторін у договірних відносинах передбачає наявність у кожної із сторін прав і обов`язків. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року). Таким чином, позивачем не доведено факт систематичної, невиплати орендної плати відповідачем, інших підстав для розірвання договору оренди землі позивачем також не надано, а тому правові підстави для розірвання договору оренди відсутні. Виходячи з викладеного вище, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за недоведеністю обставин, якими вони обґрунтовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed