overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 грудня 2017 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 23 серпня 2002 року, який зареєстрований в відділі реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 269. Від спільного подружнього життя мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були з лютого 2015 року припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Частиною 2 статті 247 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 серпня 2002 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 269. (а.с. 5) Від спільного подружнього життя сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 6, 7) Встановлено, що сторони з лютого 2015 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 грудня 2018 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що спільне життя не склалося. Просила суд розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 15 вересня 2007 року шлюб. Ухвалою від 27 грудня 2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання на 31 січня 2019 року. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні визнав позов, також просив суд розірвати шлюб. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до норм ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 200 ЦПК України, з задоволенням позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Звягольська) [PERSON], [INFO], з 15 вересня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 жовтня 2012 року звернувся до суду з позовом до Спілки громадян співвласників майнових паїв «Грабівське» про визнання правочину дійсним та визнання права власності на єдиний майновий комплекс «[INFO]», який розташований в [ADDRESS] загальною вартістю 83815 грн., а також на зерносклад, розташований на птахо - товарній фабриці в с.Грабове вартістю 4040 грн. Заочним рішенням Кодимського районного суду від 13 грудня 2012 року позов [PERSON] був задоволений, зокрема: визнано дійсним правочин купівлі-продажу єдиного майнового комплексу «[INFO]», який розташований в [ADDRESS] загальною вартістю 83815 грн., та зерноскладу на птахо - товарній фабриці в с.Грабове вартістю 4040 грн., укладений між [PERSON] та Спілкою «Грабівська»Кодимського району, Одеської області. Визнано за [PERSON] право власності на єдиний майновий комплекс «[INFO]», який розташований в [ADDRESS] загальною вартістю 83815 грн., та зерносклад на птахо - товарній фабриці в с.Грабове вартістю 4040 грн. 20 березня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення у справі додаткового рішення. Свою заяву обґрунтував тим, суд не розглянув всі заявлені ним позовні вимоги, зокрема визнаючи за ним право власності на єдиний майновий комплекс «[INFO]», в резолютивній частині рішення суд не вказав адреси його розташування, назви та площі всіх структурних об'єктів, які входять до цього майнового комплексу. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив майно, яке підлягає передачі. В судовому засіданні сторони не з'явились. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення встановлено, що об'єктом спірного правочину був єдиний майновий комплекс «[INFO]» («[INFO]»), який розташований в [ADDRESS], загальною вартістю 83815 грн., який складається з вагової під літерою «Б», площею 1097 кв.м.; складу під літерою «В», площею15327 кв.м.; критого току під літерою «Г», площею 4087 кв.м.; зерноочисного агрегату «ЗАВ-20» під літерою «Д», площею 84 кв.м.; критого току під літерою «Є», площею 854 кв.м.; сторожки під літерою «Ж», площею 26 кв.м.; вбиральні під літерою «З», площею 18 кв.м.; щитової, цифра « 1»; огорожі металевої, цифри « 2-3»; вимощення під цифрою «І». Однак, в резолютивній частині рішення суду не вказано адреси місця розташування спірного Зернотоку, назви та площ структурних об'єктів, які входять до цього майнового комплексу. Допущений недолік має бути усунутий шляхом ухвалення у справі додаткового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 жовтня 2015 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив , що 10 серпня 2012 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачкою не склалось, в зв'язку з тим, що вони втратили почуття кохання та взаємної поваги один до одного, сварилися, не знаходили взаєморозуміння. Крім того, вони з початку червня 2015 року мешкають окремо, сумісне господарство не ведуть . Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився , надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не прибула , про час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином судовими повістками, про що в справі є розписки, заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності не надала . Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 10 серпня 2012 року, про що зроблено актовий запис № 155 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.9) . Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що спільне життя сторін не склалось, в зв'язку з тим, що між ними виникли непорозуміння, відсутні спільні інтереси, що привело до повного взаємного відчуження. Шлюбні відношення між сторонами припинені з початку червня 2015 року , шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

позивач [PERSON] 26 жовтня 2015 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 17 серпня 1985 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачкою не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, відсутні між ними взаєморозуміння та довіра. З грудня 2014 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 17 серпня 1985 року, про що міським відділом запису актів громадянського стану м.Дружківка Донецької області зроблено актовий запис № 446 (а.с 7). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З грудня 2014 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

позивач [PERSON] 26 жовтня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 11 грудня 1999 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, відсутні між ними взаєморозуміння та довіра. З жовтня 2015 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо провести заочний судовий розгляд у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 грудня 1999 року, про що Ясинуватським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області зроблено актовий запис № 259 (а.с 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З жовтня 2015 року сторони не мешкають однією родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 жовтня 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, зради відповідача, втрату поваги один до одного. В судовому засіданні 24 лютого 2016 року позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 09 вересня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім'ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 жовтня 2015 року звернулася з даним позовом до суду і, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 33 відсотки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Посилається на те, що діти перебувають на її повному утриманні, а відповідач, працюючи та маючи стабільний дохід, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Факт народження дітей підтверджує свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 18.02.2004, та серії [NUMBER] від 17.01.2008 , з яких вбачається, що батьками, відповідно, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Факт перебування дітей на своєму утриманні підтверджує довідкою Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району № 621 від 21.10.2015. Факт працевлаштованості відповідача [PERSON] та отримання ним стабільного доходу підтверджує довідкою про його доходи № УКР00000015 від 16.02.2015. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити його в повному розмірі. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, не заперечує поти його задоволення, наслідки визнання позову йому відомі і зрозумілі. На підтвердження своєї позиції надав суду письмову заяву. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок рівною мірою стосується як матері, так і батька дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі п. 4 ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного, відповідно до ст 180 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 жовтня 2020 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Посилалася на те, що з відповідачем мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , на утримання якого відповідач допомоги не надає. В поданій до суду позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 заробітку щомісячно до повноліття. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач \~ [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав, з жодними клопотаннями до суду не звертався. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 17 січня 2018 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] , [INFO] . Матеріальної допомоги\~відповідач на\~утримання дитини\~не надає.\~ Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та одержувача, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне стягнути [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави за розгляд справи в суді в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved