Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.11.2021 р. звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свій позов обгрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі. З кінця вересня 2020 року рахом не проживають. Від даного шлюбу у них народилися дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають із нею та перебувають на її утриманні. Позивач зазначає, що вона на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку, відповідач жодних витрат, пов`язаних із матеріальним утриманням дітей не несе, коштів не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, матеріально забезпеченим та не має інших утриманців. Просила стягувати із відповідача на утримання дітей по 4500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. Позивач [PERSON] у судовому засіданні 13.12.2021 р. заявила про зменшення позовних вимог та просила стягувати із відповідача по 2500 грн. на кожну дитину. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 13.12.2021 р. зазначив, що на даний час проходить лікування, не має можливості сплачувати кошти на утримання дітей, просив позовні вимоги задовольнити частково та стягувати із нього щомісячно аліменти на утримання дітей у розмірі 2500 грн. на двох дітей. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Із матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, свідоцтво серія [NUMBER] , актовий запис № 2067 (а.с.11). Від даного шлюбу у сторін народилися дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Діти проживають із матір`ю [PERSON] . Вищевказані обставини не є спірними у цій справі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей, суд враховує потреби дітей, матеріалтне становище позивача, яка перебуває у декретній відпустці, стан здоров`я відповідача, те, що у нього на утриманні інших дітей немає, матеріальне становище відповідача, який офіційно не працевлаштований, та вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей, у розмірі по 2000 (дві тисячі) грн. на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, а саме із 08.11.2021 року. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184,185, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial