Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] в травні 2020 року звернувся до суду з позовом до КУП «Ековін» про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та зобов`язання вчинити певні дії. Позов мотивовано тим, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 696, виданому 23.03.2006 року виконкомом Вінницької міської ради, належить квартира під номером [ADDRESS] . Відповідно до розпорядження органу приватизації від 12.05.2006 року № 1369/70861 позивач є уповноваженим власником квартири, де ним ведеться домогосподарство. Особовий рахунок відкритий на позивача. Позивач зазначає, що періодично на його адресу надсилаються рахунки-повідомлення ЦМСУ з безпідставно нарахованою заборгованістю за «Поводження з ПВ», тобто за вивезення побутових відходів, яких немає. Відповідно до останнього рахунку - повідомлення ЦМСУ за квітень 2020 року станом на 01.05.2020 року за вищевказаним домогосподарством сформувалась заборгованість по вивезенню ПВ у розмірі 788,04 грн. Позивач вважає, що дана заборгованість безпідставно нарахована, так як йому не було пропозицій від КУП «Ековін», він не підписував будь - який договір приєднання, не підписував індивідуальний договір між КУП «Ековін» і домогосподарством. У зв`язку вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив визнати заборгованість за «Поводження з ПВ» у розмірі 788,04 грн. безпідставною та такою, яка підлягає скасуванню; зобов`язати КУП «Ековін» списати з особового рахунку позивача заборгованість у розмірі 788,04 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Представник КУП «Ековін» заперечив у задоволенні позову. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 696, виданого 23.03.2006 року виконкомом Вінницької міської ради, належить квартира під номером [ADDRESS] . Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги» Цим законом зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (частина третя пункт 1 та 5 статті 20). Такі положення Закону України «Про житлово комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. Відповідно до ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Згідно з пунктом б частини першої статті 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. У частинах другій та третій статті 35-1 Закону України «Про відходи» передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. На виконання зазначеного закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 про затвердження «Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами». За положеннями пунктів 6-13 цієї постанови визначення норми вивозу відходів, контроль якості послуг, графік надання послуг визначається замовником послуг - органом місцевого самоврядування, а оплата за послуги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем не доведено того факту, що житлово-комунальні послуги відповідачем їй не надавались, а він ними не користувався. Також позивачем не спростовано неправильність нарахування йому боргу за надані послуги, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Таким чином, договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію оферта та повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору ( мовчання). Системне тлумачення вказаних норм та положень Законів України «Про житлово-комунальні послуги» і «Про відходи» свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. При цьому права та обов`язки сторін цього договору визначаються законодавством України, нормами локальних нормативних актів, прийнятих місцевими органами самоврядування та умовами цього договору. До такого висновку дійшла Об`єднана Палата Верховний Суд в постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17. Окрім того, статтею 322 ЦК України покладається тягар утримання власного майна. Таким чином позивач, як власник будинку зобов`язаний вчиняти усі передбачені законом дії щодо утримання свого майна, в тому числі і сплачувати комунальні послуги. З моменту набуття майна, позивач не зверталася до суб`єктів господарювання, які визначені виконавцями комунальних послуг для укладення договорів про надання комунальних послуг. Оскільки таких дій з боку позивача вчинено не було, тому нарахування за надані послуги з поводження із побутовими відходами проводиться згідно укладеного публічного договору, а позивач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якими користувався, оскільки протилежного ним не доведено. КУП «Ековін» надає послуги з поводження з побутовими відходами населенню всього міста. При цьому позивач в судовому засіданні підтвердив, що відповідач надая якісні послуги, а відсутність у позивача коштів для їх оплати не може бути підставою для задоволення позову. Позивач не надав доказів, що його життєдіяльність унеможливлює продукування відходів. Не надано також доказів можливості безпечної утилізації побутових відходів, як то пакувальної тари, зокрема, полімерної, засобів гігієни, електроніки, електротехніки, відходів від ремонтних робіт із застосуванням синтетичних сполуку будівельних матеріалах, фарби і т.і. Тобто велику частину побутових відходів необхідно вивозити із садиби для переробки та утилізації. Яким чином вивозяться відходи із домогосподарства позивачем не доведено. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed