Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач 15.01.2021 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 1 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в сумі 20790 гривень 38 копійок, посилаючись на те, що з 11 липня 2016 року по 17 липня 2017 року він працював слюсарем - електриком з ремонту електроустановок 6 розряду виробничого підрозділу «Дебальцівське вагонне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства « Українська залізниця». На даний час Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року №938 перейменоване в Акціонерне Товариство «Українська залізниця». З березня 2017 року роботодавець припинив виплачувати йому заробітну плату. Станом на 17 липня 2017 року розмір нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року становить 26218 гривен 18 копійок, за вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів до виплати належить 20790 гривен 38 копійок. Добровільно сплатити йому заборгованість по заробітній платі боржник відмовляється, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Провадження у справі відкрито 16.01.2019 суддею, ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд справи починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі - 15.02.2021; відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача АТ «Українська залізниця» надав відзив на позов. У відзиві представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Позивачу [PERSON] необхідно було надати на підконтрольну територію України (м.Лиман) документи за період з березня 2017 р по 17.07.2017 р згідно Наказу № 899-Н від 26.06.2017 року «Про введення в дію порядку І остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень». Якщо документи надані не в повному обсязі то наказом № 899-Н від 26.06.2017р., п.6.4. «у разі виявлення помилок в наданих для опрацювання документів....або не повного пакету… повертаються на доопрацювання..». Нарахована заробітна плата перевіряється робочою комісією та приймається рішення на виплату. Документи на виплату розрахункових позивачу [PERSON] до регіональної філії «Донецька залізниця» не надходили. У керівництва АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» відсутні можливості для виплати заборгованості [PERSON] із заробітної плати. За період з 01 березня 2017р. по 15 березня 2017р. [PERSON] була нарахована заробітна плата з урахуванням утримань податків на доходи та інших зборів у сумі 1929,93 грн., яка 05.06.2018р. отримана у касі м.Лиман. Указом Президента України від 15.03.2017р. № 62/2017 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України (далі - РНБО) «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеці України», а також до повернення захоплених підприємств до функціонування згідно із законодавством України, припинено переміщенні вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного та автомобільного сполучення. Виробничі підрозділи Донецької та Луганської дирекцій залізничних перевезень регіональної філії «Донецька залізниця» розташовані на тимчасово не контрольованих територій Донецької та Луганської областей, що сприяє загрозі життя уповноважених осіб при знаходженні на території виробничих підрозділів, які мають здійснювати організацію та. контроль ведення господарської діяльності. На підконтрольній Україні території відсутні оригінали кадрових та фінансових документів (уся документація знаходиться у виробничих підрозділах на непідконтрольнії Україні території). З 16 березня 2017р. від бухгалтерії виробничого підрозділу «Дебальцевське вагонне депо» до Дирекції у м.Лиман не надходили оригінали документів для нарахування ті виплати заробітної плати, табелі обліку робочого часу з відмітками про фактично відпрацьований час, оригінал особової картки форми П-2, оригінали внутрішніх наказів (розпоряджень) та інше. Станом на день звільнення [PERSON] , заборгованість з виплати заробітної платі за період січень-липень 2017р. відсутня. Відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю, простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або за іншими обставинами. Роз`ясненнями праці та соціальної політики України від 23.10.2007 № 257/06/187-07 надано що: на час простою не з вини працівника оформлюється акт простою (фіксуються причини, які зумовили призупинення роботи) та наказ власника або уповноваженого ним органу. Якщо простій має цілодобовий (тижневий) характер, власник або уповноважений ним орган повинен у наказі обумовити необхідність присутності або відсутності працівника на роботі. Також, в табелі обліку використання робочого часу типової форми № П-5, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008р. №489, час простою працівників відображається з кодом «П». Наказ про запровадження простою та табель обліку використання робочого часу є документальне підтвердження для оплати часу простою. Наказом визначено для працівників структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» початок простою з березня 2017 року та зазначено, на час простою робітникам приходити на свої робочі місця згідно графіку роботи. Однак позивач до АТ «Українська залізниця» регіональна філія «Донецька залізниця», за період з березня по теперішній час не надав документального підтвердження присутності його на роботі на час простою (табель обліку використання робочого часу типової форми № П-5). Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом. Належним є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, (ст.77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, (ст.78 ЦПК України), порушення вище вказаних вимог чинного законодавства України, позивач надав суду папери складені після 16 березня 2017 року невідомими особами. Окрім того, Верховний Суд у своїй постанові від 28 березня 2018 року по справі №408/2306/17-ц зазначив, що сам по собі факт звільнення позивача з підприємства не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП Українизаробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі, враховуючи, що відповідних клопотань від сторін не надійшло, судовий розгляд відбувається у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач працював слюсарем -електриком з ремонту електроустановок 6 розряду виробничого підрозділу «Дебальцівське вагонне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства « Українська залізниця»., що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.8-11). Позивачем на підтвердження розміру нарахованої, але не виплаченої заробітної плати надано довідку підписану начальником ВП «Дебальцевське вагонне депо» та головним бухгалтером, в якій зазначено, що [PERSON] за спірний період 2017 року нараховано заробітну плату: у березні - 3805,85 грн., у квітні - 1576,27 грн., у травні - 3132,84 грн., у червні - 2029,45 грн., у липні - 15673,77 грн., а всього 26218,18 грн., за вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів до виплати належить 20790 гривен 38 копійок (а.с.4). Довідка не скріплена печаткою роботодавця. У відзиві відповідач зазначив, що позивачу за період з 01 березня 2017 р. по 15 березня 2017р. була нарахована заробітна плата з урахуванням утримань податків на доходи та інших зборів у сумі 1929,93 грн., яка 05.06.2018р. отримана у касі м.Лиман . За інший період у відповідача відсутня заборгованість з заробітної плати, так як нарахування заробітної плати за цей період не здійснювалося через відсутність первинних документів. Відповідачем надано довідку від 12.03.2021 №124/2, згідно якої дохід [PERSON] з січня 2017 р. по липень 2017 р. становить 8937 грн. 92 коп. (до виплати 7107 грн. 27 коп.) і складається із наступної заробітної плати за: січень 2017 р. - 3988,84 грн.; лютий 2017 р. - 2522,04 грн.; березень 2017 р.- 2427,04 (до видачі 1929,93 грн.); квітень - 0,00грн.; травень 2017р.- 0,00грн.; червень 2017 р.- 0,00грн. липень 2017 р.- 0,00грн. (а.с.22). Крім того, згідно наданої завіреної копії видаткового касового ордеру №499 від 05 червня 2018 року, [PERSON] 05 червня 2018 року сплачена депонована заробітна плата за першу половину березня 2017 року розмірі 1929 грн. 93 коп. (а.с.24). Частиною четвертою статті 43 Конституції України передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати. Отже, виходячи з положень КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності. Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Згідно положень статей 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша, третя статті 77, частина друга статті 78 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності заборгованості у відповідача із виплати заробітної плати за період з 01.03.2017 по 17.07.2017 у зазначеному розмірі, а надані ним докази, які не містять печатки роботодавця, не є належними доказами в силу положень статті 77 ЦПК України. Сам по собі факт звільнення позивача з ПАТ «Українська залізниця» не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. Указане узгоджується з правовим висновком, який викладений Касаційним цивільним судом у постанові від 11 квітня 2019 року у справі № 408/2445/17-ц, 23.03.2020 у справі №№ 369/28/19.

Outcome: dismissed