Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

позивач [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, з якого вбачається, що з 1998 року по 19.07.2006 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. 21.02.2003 року у них народилася донька [PERSON]. У 2012 році позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. У звязку із розірванням шлюбу, на підставі ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26.01.2007 року із виправленнями, внесеними ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02.08.2007 року та ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.12.2015 року, було затверджено мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку домоволодіння, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сухумська, 40. За [PERSON] також було визнано право власності на 1/2 частку домоволодіння, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сухумська, 40 . У спільному користуванні залишено водоколонку І, замощення II та огорожі. Крім того, між ними також було розподілено і земельну ділянку та відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 180 від 23.08.2006 року [PERSON] було виділено в користування земельну ділянку зафарбовану у висновку експерта в зелений колір, під будівлями 59,8 кв.м., під садибою та городом 241,95 кв.м. по варіанту 2, а в користуванні [PERSON] залишено земельну ділянку зафарбовану у висновку експерта в синій колір, а саме під будівлями 51,7кв.м., під садибою та городом 250,05 кв.м., по варіанту 2. Після винесення відповідних судових рішень, фактичний розподіл майна між позивачем та [PERSON] відбувся. Відповідачка по справі [PERSON] 22.09.2006 року зареєструвала шлюб із [PERSON] Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. 16.02.2009 року [PERSON] помер, у звязку із чим на його майно, а саме на 1/2 частку домоволодіння, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сухумська, 40, відкрилася спадщина. Спадкоємцями померлого були: -мати [PERSON], яка відмовилася від спадкування своєї частки на користь внука [PERSON], -донька від другого шлюбу - [PERSON], -донька від першого шлюбу - [PERSON], яка відмовилася від спадкування на користь сестри [PERSON], -дружина [PERSON], -син від третього шлюбу [PERSON]. Таким чином, відповідно до рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.03.2013 року, було розподілено спадкове майно, а саме 1/2 частка домоволодіння, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сухумська, 40, та за донькою позивача - [PERSON] було визнано право власності на 2/5 від 1/2 частки домоволодіння, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сухумська, 40, за [PERSON] було визнано право власності на 1/5 частку від 1/2 частки даного майна та за її сином [PERSON] визнано право власності на 2/5 частки від 1/2 частки домоволодіння. Загалом, із врахуванням всіх власників, які мають право власності на дане домоволодіння, воно належить [PERSON] - 1/2 частка, яка відділена в натурі, [PERSON] - 1/5 частка, відповідачці [PERSON] - 1/10 частка та сину відповідачки [PERSON] - 1/5 частка. Право власності [PERSON], позивачки по справі, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте вона не має можливості реалізовувати своє право власності на 1/5 частку належного їй майна, оскільки зазначена частка майна фактично перебуває у користуванні відповідачки [PERSON] та її дитини. [PERSON], яка також є власником майна, а саме 1/5 частки від цілого домоволодіння, не має можливості вільно користуватися своєю часткою у звязку із тим, що відповідачка по справі спільно із своїм співмешканцем чинять цьому перешкоди. Зокрема вони не впускають позивача, як законного представника та її доньку на ту частину домоволодіння, яка раніше належала [PERSON] та в якій певну частку успадкувала її донька. У звязку із цим, у даний час порушується право власності її доньки на частку майна, що і змусило [PERSON] звернутися до суду із метою захисту майнових прав та інтересів її дитини. Тому просить суд усунути неповнолітній [PERSON], [INFO], перешкоди у вільному користуванні належною їй 1/5 часткою нерухомого майна - домоволодіння, розташованого на адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сухумська, 40, які чиняться [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах свого малолітнього сина [PERSON], шляхом примусового вселення неповнолітньої [PERSON], [INFO], та її законного представника [PERSON] у 1/2 частку домоволодіння, розташованого на адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сухумська, 40, якою здійснює фактичне користування відповідачка [PERSON] та її малолітній син [PERSON], яка складається із приміщень: кімнати 1-5, площею 10, 9 кв.м., кімнати 1-2, площею 11, 1 кв.м., коридору 1-1, площею 8,0 кв.м., сараю Г, вбиральні В. Стягнути із відповідачки по справі на користь [PERSON] як законного представника сплачений нею судовий збір за подання позовної заяви до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] в інітересах малолітньої [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. В подальшому звернулась з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] від свого імені та від імені малолітнього [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала просила відмовити у його задоволенні. Пояснила, що позивач має частину будинку на папері, але без виділу в натурі частини будинку, тому не може там жити. Одного разу позивач намагалась вселитись до будинку об 11 годині ночі. Також відповідач надала до суду письмове заперечення, відповідно до якого їйі її сину належать 3/5 частки від 1/2 частки домоволодіння № 40 по вул. Сухумській у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Вона і її син постійно проживали і проживають в даному домоволодінні. Домоволодіння, згідно технічної документації складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 53,5 кв.м., літньої кухні «Б» площею 18,5 кв.м., вбиральні «В» площею 1,4 кв.м., сараю «Г» площею 15,5 кв.м., водоколонки, замощення, огорожі. Відповідач вважає, що вселення позивача і її доньки неможливо, тому що не зрозуміло як саме вони можуть визначити, де кого частка і хто якою часткою може розпоряджатися, окрім того в будинку є місця загального користування, що також потрібно враховувати. Отже, вони вважають, що вселити позивачів не можливо без переведення часток кожного власника в квадратні метри, тобто потрібно виділити кожному в користування конкретну частину домоволодіння, на що потрібні спеціальні знання у відповідній галузі. Тому просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В подальшому відповідач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила відхилити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, додавши, що у позові не зазначено яким чином їх вселити і куди, так як там дві житлові кімнати. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, в подальшому звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повноу обсязі. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій реакції. У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІII Перехідних Положень ЦПК України у новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом 05052018 року не здійснюється. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є знайомою позивача, раніше, вона та її донька жили по вул. Сухумській, 40. Потім їх вигнали з дому, зараз вони живут на зйомній квартирі. 27.01.2018 року вона, знайома, позивач та її донька прийшли до будинку, двері відчинились та вибігла собака. Потім вийшов якийсь чоловік, вони хотіли, щоб донька зайшла до будинку, але її не впустили, так як вона неповнолітня. Зі слів позивача знає, що їх в будинок не пускають та вигнали з будинку, так як створили певні умови. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знайома позивача, відповідача тільки бачила. 27.01.2018 року її, позивача, її доньку та подружку не впустили до будинку. Дитину не пустили, так як вона неповнолітня. З 2015 року 2-3 рази приходили вона, позивач та її донька, однак до будинку їх не впустили. Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. У судовому засіданні встановлено, що 09.10.1998 року по 19.07.2006 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. 21.02.2003 року у них народилася донька [PERSON]. З 27.04.2012 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 6 - копії свідоцтв про народження, про одруження, про шлюб). [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності, кожному по 1/2 частці належало домоволодіння № 40 по вул. Сухумській у м. Кривому Розі (а.с. 8, 9, 10-11, 12, 13, 14-15 копії договору купівлі-продажу домоволодіння, витягу, ухвал). За [PERSON] визнано право власності на 1/2 частку домоволодіння, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сухумська, 40, яке складається із приміщень: кімнати 1-5, площею 10, 9 кв.м., кімнати 1-2, площею 11,1кв.м., коридору 1-1, площею 8, 0 кв.м., сараю Г, вбиральні В. За [PERSON] ([PERSON]В.) також було визнано право власності на 1/2 частку домоволодіння, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сухумська, 40, яке складається з кімнати 1-3, площею 15, 5 кв.м., кімнати 1-4, площею 8,0 кв.м., літньої кухні «Б». У спільному користуванні залишено водоколонку І, замощення II та огорожі. Крім того, між ними також було розподілено і земельну ділянку та відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 180 від 23.08.2006 року [PERSON] було виділено в користування земельну ділянку зафарбовану у висновку експерта в зелений колір, під будівлями 59,8 кв.м., під садибою та городом 241,95 кв.м. по варіанту 2, а в користуванні [PERSON] залишено земельну ділянку зафарбовану у висновку експерта в синій колір, а саме під будівлями 51,7кв.м., під садибою та городом 250,05 кв.м., по варіанту 2. Відповідач по справі [PERSON] 22.09.2006 року перебувала у зареєструванному шлюбі із [PERSON] Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. 16.02.2009 року [PERSON] помер, у звязку із чим на його майно, а саме на 1/2 частку домоволодіння, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сухумська, 40, відкрилася спадщина. Спадкоємцями померлого були: -мати [PERSON], яка відмовилася від спадкування своєї частки на користь внука [PERSON], -донька від другого шлюбу - [PERSON], -донька від першого шлюбу - [PERSON], яка відмовилася від спадкування на користь сестри [PERSON], -дружина [PERSON], -син від третього шлюбу [PERSON]. Таким чином, відповідно до рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.03.2013 року ( а.с. 18-21) , було розподілено спадкове майно, а саме 1/2 частка домоволодіння, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сухумська, 40, та яка належала [PERSON] , за донькою позивача - [PERSON] було визнано право власності на 2/5 від 1/2 частки домоволодіння, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сухумська, 40, за [PERSON] було визнано право власності на 1/5 частку від 1/2 частки даного майна та за її сином [PERSON] визнано право власності на 2/5 частки від 1/2 частки домоволодіння. Загалом, із врахуванням всіх власників, які мають право власності на дане домоволодіння, воно належить [PERSON] - 1/2 частка, яка відділена в натурі, [PERSON] - 1/5 частка, відповідачу [PERSON] - 1/10 частка та сину відповідача [PERSON] - 1/5 частка (а.с. 18-25 копії рішення, ухвали, витягу). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у\~статті 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України). Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством (ст. 155 ЖК). Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини зазначені в позовній заяві, а доказів на їх спростування суду не надано. Крім того, відповідач у судовому засіданні підтвердила, що вона не впускає позивача та її доньку до тієї половини будинку де проживає її сім»я. Також свідки у судовому засіданні підтвредили, що позивачу та її малолітній доньці чинилися перешкоди у користвуванні власністю, яка саме 2/5 частини будинку від 1/2 частини, яка належить малолітній [PERSON] і яка їй належить в порядку спадкування після смерті батька. Таким чином, право малолітньої [PERSON] як співвласника житлового приміщення на проживання в ньому підлягає захисту. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір у розмірі 551,21 грн., тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с. 1).

Outcome: approved