Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 03 вересня 2018 року предявив до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 серпня 2001 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції відповідно до актового запису за № 841. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Однак, їх із відповідачем сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, між ними виникали постійні сварки. За таких обставин , продовж тривалого періоду часу вони разом не проживають не підтримують подружніх та сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства . З цих причин просить шлюб розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Ухвалою судді від 10 вересня 2018 року у цивільній справі відкрите провадження та призначене підготовче судове засідання на 19 жовтня 2018 року ,яке було відкладене на 26 листопада 2018 року . Відповідач відзиву на позов не подавала. У підготовчому судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Зазначив, що він та відповідач разом не проживають, не підтримують подружніх та сімейних стосунків , не ведуть спільного господарства , примиритись не бажають , тому збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам . Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні вказала, що заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі та просить ухвалити рішення про задоволення позову . Судом встановлено : Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (дошлюбне прізвище Гресюк) Л. В. зареєстрували шлюб 02 серпня 2001 року, про що зроблено актовий запис за № 841 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 16 липня 2012 року , повторно, видане Свідоцтво про шлюб серії І-ИД № 088625. Від шлюбу сторін 22 грудня 2004 року народився син [PERSON] відповідно до актового запису за № 61 від 15 січня 2005 року , зробленого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Впродовж тривалого періоду часу сторони разом не проживають ,не підтримують подружніх та сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства . Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав : Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із вимогами ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачем\~зазначено,\~що перебування\~у шлюбі\~суперечить її\~ інтересам,\~що мають\~істотне значення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. При цьому , передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду , відповідно до вимог ч. 7 ст. 240 УПК України у формі зупинення розгляду справи і призначення подружжю - сторонам строку для примирення,який не може перевищувати 6 місяців . Статтею 51\~Конституції України\~передбачено,\~що шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~жінки і\~чоловіка.\~Кожен із\~подружжя має\~рівні права\~і обов'язки\~у шлюбі\~та сім'ї. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, суд, оцінивши всебічно, повно, об»єктивно та безпосередньо досліджені докази у справі , прийшов до переконання , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу сторін є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, відтак позов [PERSON] підлягає до задоволення . На підставі наведеного та статтями 4, 5, 89, 200 , 206, 263, 264, 265,268, 352, 354-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Outcome: approved