Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач 28.08.2018 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 3200 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилося двоє дітей, а саме: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 28.02.2017 р. відповідач проживає окремо від сімї та не надає матеріального утримання дітям, хоча має таку можливість, оскільки інших дітей не має, є працездатним і має дохід, так як працює у Чеській Республіці. Позивач у судове засідання не зявилася, у поданій суду заяві від 26.03.2019 р. зменшила розмір позову, просила стягувати з відповідача у її користь аліменти у розмірі 1400 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину; просила справу розглянути у її відсутності, позов у зменшеному розмірі підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві від 26.03.2019 р. представник відповідача визнала позов у зменшеному розмірі 1400 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, не заперечувала щодо його задоволення; просила справу розглянути у відсутності сторони відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов у зменшеному розмірі підлягає до задоволення, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Встановлено, що у шлюбі сторін народилося двоє дітей, а саме: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу сторони разом не проживають, малолітні діти проживають разом з матірю по вул. Тролейбусна, 14/70 у м. Івано-Франківську. Відповідач не надає належного матеріального утримання дітям, у звязку з чим порушуються права малолітніх дітей сторін на належне утримання з боку батька, який проживає окремо від сімї, на належний рівень життя, необхідний для їх гармонійного всебічного розвитку. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину становить\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку і\~може бути\~присуджений судом\~у разі\~достатності заробітку\~(доходу)\~платника аліментів. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоровя та матеріальне становище дітей сторін, зокрема те, що діти здорові, перебувають на утриманні матері; 2) стан здоровя відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який працює неофіційно, розмір його доходу невідомий; 3) інших дітей не має, має батька пенсіонера; 3-1) нерухомого майна не має, відсутні дані щодо наявності у відповідача рухомого майна та грошових коштів. При вирішенні спору суд також застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх\~діях щодо\~дітей,\~незалежно від\~того,\~здійснюються вони\~державними чи\~приватними установами,\~що займаються\~питаннями соціального\~забезпечення,\~судами,\~адміністративними чи\~законодавчими органами,\~першочергова увага\~приділяється якнайкращому\~забезпеченню інтересів\~дитини.\~Держави-учасниці\~зобовязуються забезпечити\~дитині такий\~захист і\~піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обовязки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного, з огляду на визнання відповідачем позову у зменшеному розмірі, суд визначає до стягнення щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1400 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. З відповідача слід стягнути 704,80 грн. судового збору в дохід державного бюджету. На підставі\~наведеного,\~відповідно до\~ст.\~3,\~27\~Конвеції ООН\~про права\~дитини від\~20.11.1989\~р. (у\~редакції зі\~змінами,\~схваленими резолюцією\~50/155\~Генеральної Асамблеї\~ООН від\~21\~грудня 1995\~р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 180, 181 ч.3, 182, 184 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved