Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 липня 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на його користь суми основного боргу за договором позики у розмірі 961 458 гривень 05 копійок, суми штрафу за договором позики у розмірі 4 682 310 гривень 20 копійок та судових витрат в сумі 3 654 гривень. В обґрунтування позову вказував, що 23 грудня 2013 року між ним та [PERSON] був укладений письмовий договір позики, про що позичальником також було написано власноручну розписку про отримання грошей. Відповідно до умов договору позики відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 961 458,05 гривень. Відповідно до п.2 договору позики кінцевий строк повернення позики є 01 березня 2014 року. Відповідач свої зобов'язання не виконав. Крім того, пунктом 3 договору позики передбачено, що у випадку коли позичальник не повертає кошти у строк передбачений договором, він зобов'язаний сплатити позикодавцю штраф у розмірі 1% від суми позики за кожний день прострочення платежу. Відповідач грошові кошти у встановлений строк не повернув, а тому він нарахував проценти за період з 01 березня 2014 року по 01 липня 2015 року. Загальна сума за користування грошовими коштами за 16 місяців (487 днів) х 1% (9614,6 гривень) за його підрахунком складає 4 682 310,20 гривень. Вважає, що у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по договору позики з відповідача підлягають стягненню на його користь основний борг в сумі 961458,05 гривень та штраф в сумі 4 682 310,20 гривень, а також судові витрати. Тому він просив суд його вимоги до відповідача задовольнити. Представник позивача по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача на користь позивача борг, штраф та судові витрати, в обґрунтування позову пояснив так, як викладено в описовій частині рішення, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на виклик у судове засідання не з'явився, згідно довідки пошти останній за місцем реєстрації не проживає. Відповідно до абзацу 4 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до наступного. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Установлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] у позику грошові кошти у сумі 961 458 гривень 05 копійок зі строком користування до 01 березня 2014 року, що підтверджується письмовими договором позики та розпискою від 23 грудня 2013 року (а.с.3,4). Пунктом 3 договору позики передбачено, що у разі прострочення виконання зобов'язання по поверненню позики позичальник зобов'язаний сплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочення. Отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач не повернув своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за договором позики, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 01 липня 2015 року за договором позики заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] складає неповернуту позику в сумі 961 458 гривень 05 копійок та штраф у розмірі 4 682 300 гривень 46 копійок (9 614,58 (1%) х 487 днів, починаючи з 02 березня 2014 року по 01 липня 2015 року), що загалом складає суму 5 643 758,51 гривень. Проте, боргове зобов'язання до цього часу відповідачем добровільно не виконано, борг позивачу в повній сумі не повернуто. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності з ч.1 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо платник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, за якою боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд задовольняє вимоги позивача частково і стягує з відповідача на користь позивача борг за договором позики в сумі 961 458,05 гривень, штраф за не виконання грошового зобов'язання у сумі 4 682 300,46 гривень та з підстав статті 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані з оплатою позивачем судового збору в сумі 3 654 гривень (а.с.1).

Outcome: partial