overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач 24.09.2015 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30938,84 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № [NUMBER] від 04.11.2013 р. відповідач отримав кредит у розмірі 23610,00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг продавців строком до 04.11.2015 р. 22.12.2014 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1, згідно якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 04.11.2013 р. У звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором станом на 20.08.2015 р. утворилась заборгованість у сумі 30938,84 грн., що складається з: 23610,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 2,09 грн. заборгованості по відсотках, 7326,75 грн. заборгованості по комісії. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив справу розглянути в його відсутності. Відповідач повторно не зявився у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 04.11.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № [NUMBER], згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 23610,00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг продавців на строк до 04.11.2015 р. зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних (а.с.5-8). 22.12.2014 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1, згідно якого до позивача як до нового кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором № [NUMBER] від 04.11.2013 р. (а.с.16-21). У звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором станом на 20.08.2015 р. утворилась заборгованість у сумі 30938,84 грн., що складається з: 23610,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 2,09 грн. заборгованості по відсотках, 7326,75 грн. заборгованості по комісії (а.с.12). З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. З відповідача слід стягнути у користь позивача 30938,84 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати у сумі 1218,00 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 514, 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач 24.09.2015 року звернувся до суду і просить стягнути з відповідача [PERSON] 5189,40 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що споживач порушив „Правила користування електричною енергією для населення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р. самовільного споживання електричної енергії. Представник позивача [PERSON]О.(діє на підставі довіреності) до суду зявився просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі . Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд,у звязку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу за його відсутності,згідно ч.4 ст169 ЦПК України,у порядку ст..ст.224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб,які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.05.2014 року уповноваженими представниками ПАТ «Одесаобленерго»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач 24.09.2018 року звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 06.06.2014 року. У шлюбі мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обовязки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Після розірвання шлюбу дочку просить залишити на її вихованні та бажає зберегти прізвище «Хомич». В судове засідання позивач не зявилася. В заяві просила справу розглядати без її присутності. Шлюб просила розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився також. В заяві просив справу розглядати без його присутності. Не заперечував проти розірвання шлюбу. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем та вважає можливим згідно ч.3 ст.200 ЦПК України ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах, судом встановлено наступне. Сторони 06.06.2014 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 103, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). У шлюбі мають дочку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки № 483 від 17.09.2018р. зареєстрована та проживає разом з матірю за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні (а.с. 5,9,10). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї. Позивач в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує щодо задоволення позову. Тому суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої дитини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Питання щодо місця проживання дочки [PERSON], [INFO], сторонами визначено відповідно до вимог ст. 160 СК України, тому суд вважає доцільним подальше проживання дочки визначити разом з матірю. Позивач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання зберегти прізвище «Хомич». Відтак встановлені підстави для задоволення позову. Крім того, відповідно до\~ вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~ суд стягує з відповідача на користь позивача\~\~ 704 грн. 80 коп.\~ судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач 24.09.2018 року звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.1,2), посилаючись на наступні обставини. Вона 19.06.2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, чоловік не брав участі у веденні домашнього господарства, не надавав належної матеріальної допомоги сімї, не займався вихованням дитини, постійно проявляв до неї неповагу, вчиняв сварки. У звязку з чим сумісне життя та збереження сімї стали неможливими. Шлюбні відносини припинені взимку 2017 року. Проживають окремо, примирення неможливе. Після розірвання шлюбу донька залишиться проживати разом з нею. Майновий спір відсутній. На підставі наведеного, просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 10.10.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 29.11.2018 року о 09.10 год. (а.с.13,14). Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.17). На позовних вимогах наполягає. Зазначила, що шлюбні відносини припинені взимку 2017 року, майновий спір відсутній, дитина залишиться проживати з нею, прізвище просить залишити «Гончарук». Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.16). Вказав, що проти позовних вимог не заперечує, визнає в повному обсязі, клопотань та заяв не має. Спору про поділ спільного майна та про визначення місця проживання дитини немає, дитина проживає з позивачем. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене, те, що відповідач, згідно поданої заяви, позов визнає, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні, що відповідає положенням ч.3 ст. 200 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 19.06.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.8). Сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.9). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені взимку 2017 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між сторонами неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя не виникає. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Позивач 24.09.2018 року звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.2,3), посилаючись на наступні обставини. Вона 10.11.2001 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. З серпня 2016 року шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо, спільно господарство не ведуть. Причиною цьому стали різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, виховання дитини. За таких обставин вважає примирення неможливим. Після розірвання шлюбу донька залишиться проживати разом з нею. Майновий спір відсутній. Прізвище змінювати не бажає. На підставі наведеного, просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Ухвалою судді від 09.10.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження (а.с.11,12). Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.17). На позовних вимогах наполягає. Зазначила, що шлюбні відносини припинені в серпні 2016 року, майновий спір відсутній, дитина залишиться проживати з нею, прізвище змінювати не бажає. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.18). Вказав, що проти позовних вимог не заперечує, шлюбні відносини припиненні в серпні 2016 року. Дитина залишиться проживати з позивачем. Майновий спір відсутній. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене, те, що відповідач, згідно поданої заяви, позов визнає, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні, що відповідає положенням ч.3 ст. 200 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 10.11.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені в серпні місяці 2016 року через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, виховання дитини. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між сторонами неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя не виникає. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., сплачений останньою під час звернення до суду з даним позовом (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач 24.09.2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. Вона 24.09.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. У вересні 2018 року шлюбне життя з відповідачем припинено з тих підстав, що вони мають різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого в сім'ї виникали непорозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство не ведеться. Вважає, що примирення між ними неможливе. Враховуючи викладене , просить шлюб з відповідачем розірвати та стягнути судовий збір, сплачений нею при подачі позову. Позивач у судове засідання не з'явилася, згідно поданої заяви, просить справу розглядати в її відсутність та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 17). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 16.10.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 29.11.2018 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду на 24.01.2019 року о 09.00 год. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки із викликом на 24.01.2019 року о 09.00 год., яке повернулося на адресу суду із відміткою про вручення. (а.с. 21). Причини неявки відповідача суду не відомі. Заяву про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав, не подано і відзиву на позов. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24.09.2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 738 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). У вересні 2018 року спільне життя сторін остаточно припинено з тих підстав, що вони мають різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого в сім'ї виникали непорозуміння. Взаємовідносини, що склалися між ними виключають подальше спільне життя. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]», [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]». Також на підставі ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., сплачений останньою при подачі позову (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач 24.09.2019 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім`ї неможливим та недоцільним. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила дитину залишити на подальше проживання при ній. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив дитину залишити на подальше проживання з матір`ю. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд,\~розглянувши надані\~документи і\~матеріали,\~з`ясувавши\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~оцінивши докази,\~які мають\~значення для\~розгляду справи\~і вирішення\~спору по\~суті,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~підлягає задоволенню,\~з огляду\~на наступне.\~ \~ \~ \~ В результаті відносин, які склалися в сім`ї, позивач прийшла до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згодна. В зв`язку з цим, суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вирішив залишити її на подальше проживання при матері. Відповідно до ч. 1 ст.142\~ЦПК України та ч. 3 ст.7З аконуУкраїни «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 352,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач 24.10.2014 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 21805,19 грн. Свій позов обґрунтовував тим, що 26.08.2011 р. між АТ «Дельта Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №002-08511-260811, згідно якого банк надає відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000,00 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5000,00 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому додаткова угода не укладалась. Внаслідок порушення відповідачем договірних зобов'язань станом на 22.08.2014 р. заборгованість за кредитним договором становить 21805,19 грн., що складається з: 9800,95 грн. - тіло кредиту; 3740,06 грн. - прострочене тіло кредиту; 8264,18 грн. - заборгованість за комісіями. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив справу розглянути в його відсутності. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 26.08.2011 р. між АТ «Дельта Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №002-08511-260811, згідно якого банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000,00 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5000,00 грн. (а.с.4-8). Внаслідок порушення відповідачем договірних зобов'язань станом на 22.08.2014 р. заборгованість за кредитним договором становить 21805,19 грн., що складається з: 9800,95 грн. - тіло кредиту; 3740,06 грн. - прострочене тіло кредиту; 8264,18 грн. - заборгованість за комісіями (а.с. 3). За таких обставин суд дійшов висновку про підставність заявленого позову. З відповідача слід стягнути у користь позивача 21805,19 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати у сумі 243,60 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач 24.10.2014 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебувала у фактичних сімейних відносинах з відповідачем, від якого народила доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала, та просила справу слухати без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з»явився. У відповідності з вимогами ст. ст. 224-225 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 07.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 133 батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивач 24.10.2014 року звернулася до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з 24.10.2014 р. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved