Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , 06.05.2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що вона 29.09.2002 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконкомом Чорнопотіцької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом №03. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які проживає біля позивача та знаходяться на її утриманні. Позивач посилається на те, що їх сім`я розпалася. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між ними, через те що відповідач матеріально не утримує сім`ю, всі зароблені кошти витрачає на свої потреби. На даний час не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу вказала, що бажає залишити своє прізвище без змін. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнав. Суду пояснив, що згідний на розірвання шлюбу, оскільки разом з позивачем не проживають півтора місяця, примиритися не бажають, кожен з них живе своїм життям. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.09.2002 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.05.2019 року. Від спільного проживання у сторін є двоє неповнолітніх дітей: донька- [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між сторонами, через те що відповідач матеріально не забезпечує сім`ю. Сторони не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved