Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 04 липня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2009 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], 23 серепня [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Через різні характери, погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, згоди щодо ведення спільного подружнього життя, у них виникали постійні сварки. Шлюбні відносини між ними припинені, майже рік вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам та інтересам її чоловіка та дитини. Тому просила розірвати шлюб, залишити за нею шлюбне прізвище Джулай та визначити місце проживання дитини з нею. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила не надавати строку для примирення, так як більше року не проживають разом однією сім'єю, спільного господарства не ведуть, вона повністю втратила почуття до чоловіка, збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини, шлюб розпався остаточно, а понесені нею судові витрати не стягувати з відповідача на її користь. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Просив не надавати строку для примирення, так як повністю втратив почуття до дружини, не заперечує проти визначення місця проживання дитини з матір'ю [PERSON] Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 вересня 2009 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], 23 серепня [INFO]. Через різні погляди на життя та постійні сварки вони припинили сімейні стосунки і вже понад рік разом не проживають, спільного господарства не ведуть, так як не знаходять взаєморозуміння між собою. Сторони втратили почуття один до одного, бажання та наміру відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Просили суд не призначати їм строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~ За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Місце проживання дитини за домовленістю сторін суд визначає з матір'ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved