Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 04 листопада 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1078. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 листопада 2006 року він та відповідач уклали шлюб. В даному шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Починаючи з березня 2017 року, через відсутнє взаєморозуміння і різні погляди на подружні стосунки, шлюбні відносини у нього з відповідачем були остаточно припинені. На даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть та спільного бюджету не мають. За таких обставин позивач вважає, що їхня із відповідачем сім`я розпалася остаточно, а тому просить розірвати їхній шлюб. Позивач, як і відповідач, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. При цьому, сторонами подані до суду заяви, де вони просять розгляд здійснювати за їх відсутності, одночасно [PERSON] підтримує позовні вимоги, а [PERSON] визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити під час підготовчого судового засідання. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 04 листопада 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис №1078. При цьому дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] » (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11, 12). У зв`язку із різними поглядами на сімейне життя, подружні відносини між сторонами припинені та вони проживають окремо. За таких обставин, позивач вважає їх із відповідачем подальше спільне життя неможливим, нарозірванні шлюбу наполягає. При цьому, відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує у розірванні шлюбу. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідного клопотання від відповідача не надходило. Згідно зі ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що позивач та відповідач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, від шлюбу мають двох малолітніх дітей, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітніх дітей, а відтак позов необхідно задовольнити. Судові витрати, відповідно ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved