Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач 24.12.2014 р. звернувся з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, та відповідачем кредитного договору № 1958/2008 від 29.08.2008 р. останній отримав кредит у розмірі 35566,33 доларів США зі сплатою 14,29 відсотків річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 23.08.2028 р. Виконання позичальником зобов'язань за цим кредитним договором забезпечено іпотекою відповідно до укладеного між банком та відповідачем нотаріально посвідченого договору іпотеки від 29.08.2008 р. за реєстровим номером 2466, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно - земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку загальною площею 0,1622 га, яка розташована по [ADDRESS], що належить на праві власності відповідачу, яку сторони оцінили у 241678 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором заборгованість за цим договором станом на 24.06.2014 р. складає 65566,78 доларів США та 49188,19 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 35566,33 США, сума заборгованості за відсотками - 30000,45 доларів США, пеня за порушення сплати ануітентних платежів - 4136,22 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 49188,19 грн. 26.06.2014 р. позивач направив відповідачу вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором та попередив про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 65566,78 доларів США та 49188,19 грн. звернути стягнення на належний відповідачу предмет іпотеки шляхом продажу вказаного нерухомого майна ПАТ КБ «Надра» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві на умовах та в порядку, передбачених ст.38 Закону України «Про іпотеку», та наданням ПАТ КБ «Надра» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві позивач позов підтримав, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив справу розглянути у відсутності представника позивача. Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, у судове засідання не з'явився, не повідомив суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до укладеного між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, та відповідачем кредитного договору № 1958/2008 від 29.08.2008 р. останній отримав кредит у розмірі 35566,33 доларів США зі сплатою 14,29 відсотків річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 23.08.2028 р. (а.с.10-12). Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечено іпотекою відповідно до укладеного між сторонами нотаріально посвідченого договору іпотеки від 29.08.2008 р. за реєстровим номером 2466, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно - земельна ділянка з кадастровим номером 2625881501:01:005:0025 для будівництва і обслуговування житлового будинку загальною площею 0,1622 га, яка розташована по [ADDRESS], що належить на праві власності відповідачу, яку сторони оцінили у 241678 грн. (а.с.13-14). У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором заборгованість за цим договором станом на 24.06.2014 р. складає 65566,78 доларів США та 49188,19 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 35566,33 США, сума заборгованості за відсотками - 30000,45 доларів США, пеня за прострочення сплати кредивату - 49188,19 грн. (а.с.8-9). 26.06.2014 р. позивач направив відповідачу вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором та попередив про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги (а.с.15). У відповідності з вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.589 ЦК України, ст.ст. 7, 33 Закону України «Про іпотеку» позивач як іпотекодержатель набув права звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором, забезпеченим іпотекою. За рахунок предмету іпотеки позивач має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Згідно вимог ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки будь-якій особі - покупцеві. Суд зазначає, що наявність рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.10.2010 р. (а.с.16-17) про стягнення у солідарному порядку з відповідача [PERSON] та поручителя [PERSON] на користь позивача 353006 грн., що еквівалентно 44112,56 доларів США, заборгованості за даним кредитним договором станом на 11.10.2010 р., яке залишилось невиконаним, не є перешкодою для задоволення заявленого позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому суд враховує роз'яснення, що міститься у п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно яких наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Згідно п.6 вказаної постанови вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, що підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути на користь позивача 243,60 грн. судових витрат. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 589, 590, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved