Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.12.2015 року звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Краснолиманської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує наступними обставинами. 07.03.2015 року помер батько позивача [PERSON]. За життя йому належало домоволодіння, що складається з житлового будинку та господарських споруд, розташованих в м. Красний Лиман Донецької області, по вул. Ворошилова , 50. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вказане майно. Померлий заповіту не складав, єдиною спадкоємицею першої черги за законом була позивач як рідна донька померлого. Позивач вирішила після смерті батька успадкувати за законом нерухоме майно. З цією метою подала відповідну заяву до Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області. Державний нотаріус відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя померлого [PERSON]. Позивач повідомляє, що такі документи не збереглися, проте є копії цих документів та у відповідних реєстрах БТІ збереглись записи про зареєстроване право власності. З огляду на це, [PERSON] вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права та просить визнати за нею право власності на вказане домоволодіння. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, навела доводи, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просила позов задовольнити. Краснолиманську міську раду Донецької області було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом (а.с.46); відповідач не направив свого представника для участі в судовому засіданні, про поважні причини цього суду не повідомив, заяву про розгляд справи без участі представника відповідача до суду надано не було, проти задоволення позову [PERSON] заперечень висунуто не було. Третю особу - Міськрайонне управління Держгеокадастру у м. Красному Лимані та Краснолиманському районі Донецької області було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом (а.с. 53); управління не направило свого представника для участі в судовому засіданні, про поважні причини цього суду не повідомило, заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи до суду надано не було, проти задоволення позову [PERSON] заперечень висунуто не було. Представник третьої особи Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, висловив думку, що визнання за [PERSON] прав власності на нерухоме майно ґрунтується на законі, не порушує права та інтереси третіх осіб. Позивач в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду цивільної справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши подані позивачем докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи , обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ІV-НО № 439737, виданого 18.02.1981 року Краснолиманським міським відділом ЗАГС, [PERSON] народилась 05.01.1981 року в с. Брусин м. Красний Лиман, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). [PERSON] 21.12.2002 року уклала шлюб з [PERSON] (свідоцтво про одруження серії 1-НО № 194915, видане 21.12.2002 року відділом РАЦС Словянського МУЮ Донецької області), після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «Сировацька» на «Левінська» (а.с.8). 07.03.2015 року [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-НО № 894442, виданим 13.03.2015 року відділом ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області (а.с.9). Згідно з договором дарування, укладеним 11.12.1986 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченим державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області, зареєстрованим в реєстрі за № 2821, та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.01.1993 року, виданого на імя [PERSON] державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-789 (а.с. 15-16,17) за [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно цілий житловий будинок за адресою Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Ворошилова,50. Копії цих документів були надані до суду позивачем, їхні оригінали не збереглися. Згідно з технічним паспортом № 10-2599, виготовленим КП «Бюро технічної інвентаризації», м. Словянськ, вказане домоволодіння складається із житлового будинку, літньої кухні, приміщень сараїв, огорожі, колодязя(а.с.18-23). Факт реєстрації прав власності на домоволодіння за померлим [PERSON] підтверджується письмовою довідкою № 493-2/0.84/КЛ від 10.12.2015 року, наданою КП «Бюро технічної інвентаризації», м. Словянськ (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно. Позивач [PERSON] зверталась до Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області для видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті її батька [PERSON]. Державний нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя померлого (а.с.12-13). Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії в судовому чи адміністративному порядку позивачем оскаржена не була. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав і інтересів є визнання права. Ст. 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності визнано непорушним. Згідно з ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи\~\~припиняється\~\~в момент її смерті. Ст.1216 ЦК України наголошує, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини)\~\~від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини\~\~входять\~\~усі права та обов`язки, що належали\~\~спадкодавцеві\~\~на момент\~\~відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~\~\~\~\~\~\~ За змістом ст.ст.269-270,1219 ЦК України право власності померлого [PERSON] не є\~\~таким, що нерозривно пов`язане з особою померлого, а отже, входить до складу спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги,усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. З огляду на це, позивач [PERSON] є спадкоємцем\~\~за законом. На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивач [PERSON] згідно зі ст. 1261 ЦК України віднесена до числа спадкоємців першої черги за законом. Інших спадкоємців за законом, які б реалізували своє право на спадщину, немає, осіб, які б у порядку ст. 1241 ЦК України мали право на обов'язкову частку у спадщині, не встановлено. Позивач [PERSON] через втрату оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно позбавлена\~\~можливості отримати право на спадщину в порядку вчинення нотаріальних дій, а отже її право оспорюється. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України).\~ Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Суд бере до уваги передбачену законодавством України повязаність виникнення прав власності на нерухоме майно з його державною реєстрацією, наявність відповідних відомостей в реєстрах БТІ та приходить до висновку, що вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

Outcome: approved