Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.10.2019 року звернулась до суду з даним позовом й просила внести зміни в перше речення п.8 Договору оренду землі від 17.07.2009 року, який зареєстрований у Новосанжарському відділі держкомзему, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.10.2012 року за № 532340004001885, виклавши його в такій редакції, а саме: замість слів «Договір укладено на 10 років і діє до «__» _____ 20__ року.», вказати «Договір укладено на 10 років, з моменту приймання-передачі земельної ділянки, і діє до 18 липня 2019 року». Також просила поновити строк позовної давності для звернення до суду з вказаною вимогою. В обґрунтування позову зазначила, що їй, [PERSON] , належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,36 га кадастровий номер 5323486000:00:001:0452, яка розташована в адміністративних межах Соколовобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №012425. 17.07.2009 року нею вказана земельна ділянка була надана в оренду ТОВ «імені Шевченка». Договір оренди зареєстрований у Новосанжарському відділі держкомзему, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18жовтня 2012 рокуза № 532340004001885. Укладаючи договір 17 липня 2009 року сторони домовились про те, що вказаний договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації орендарем та платою всіх розмірів послуг з реєстрації за згодою орендодавця (абзац перший п. 41 Договору). Також, сторони домовились, що третій примірник укладеного договору буде знаходитися в організації що провела реєстрацію ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах». 17.07.2009 вона віддала представнику орендаря всі підписані нею примірнику договору оренди землі. 18.07.2009 року вона здійснила передачу земельної ділянки, про що був підписаний Акт прийому-передачі земельної ділянки, підписуючи який вона вважала, що по спірному Договору відбулась його державна реєстрація. При цьому її примірник Договору їй був наданий лише восени 2013 року під час отримання орендної плати за 2013 рік. Ознайомившись із відміткою про державну реєстрацію договору - 18.10.2012 року, вона спитала у представників орендаря, чому така значна затримка щодо реєстрації Договору, й чи не вплине це на збільшення строку його дії з врахуванням умов п. 41 Договору. На що й пояснили, що відповідно до вимог ст. ст. 638 і 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту його підписання та передачі майна, а державна реєстрація лише узаконила ці дати. Крім того, їй надали правову позицію Верховного Суду України від 6 березня 2013 року у справі № 6-5цс 13. Навесні 2014 року вона звернулась до адвоката щодо тлумачення строку дії договору. Адвокат навів їй безліч судових рішень всіх інстанцій, що рішення судами приймаються з врахуванням позиції, що договір діє з моменту підписання договору й навів ряд правових позицій. Восени ж 2018 року їй стало відомо про те, що Верховний Суд України змінив свою позицію, й в постанові від 18.01.2017 року у справі №6-2777цс16 зазначив, що строк дії договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Зазначає, що передаючи в користування свою земельну ділянку 18 липня 2009 року на строк 10 років, вона була впевнена в тому, що 18 липня 2019 року або після збирання орендарем врожаю 2019 року ТОВ «ім.Шевченка» поверне їй земельну ділянку. Тобто, в момент укладання договору оренди землі, вона не могла передбачити, що орендар в односторонньому порядку збільшить строк договору більше ніж на три роки. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах» (ч. 2 ст. 652 ЦК України). Тобто, нею передано 18.07.2009 року у користування орендарю земельно ділянку на 10 років, а з вини орендаря договір зареєстровано лише 18.10.2012року (через три роки та три місяці). 22 січня 2019 року вона звернулась до відповідача з пропозицією внести зміни до договору оренди землі в речення перше пункту восьмого виклавши йог так :замість слів«Договір укладено на 10 років і діє до «____»____20__року, читати слова «Договір укладено на 10 років, з моменту приймання-передачі земельної ділянки, і діє до 18 липня 2019 року» та до листа було додано два примірники оригіналу проекту Додаткової угоди до договору оренди землі від 17 липня 2009 року, який зареєстрований у Новосанжарському відділі держкомзему про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.10.2012 за № 532340004001885 з наведеним змістом. У лютому вона отримала лист від ТОВ «ім.Шевченка», зі змісту якого вбачається, що останній вважає строк дії договору до 18.10.2022 року й підписувати проект Додаткової угоди до договору оренди землі від 17 липня 2009 року не має наміру. Вважає, що отримавши 18 липня 2019 року в своє фактичне користування зазначену земельну ділянку та приступивши до реалізації свого права оренди, ТОВ «ім.Шевченка» фактично не виконав передбачений законом та умовами договору обов`язок щодо своєчасного проведення державної реєстрації договору оренди в ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», натомість продовжував користуватись землею впродовж трьох років, здійснивши таку реєстрацію лише в жовні 2012 року в Новосанжарському відділі держкомзему. Вона ж узгодила з орендарем строк користування належною їй земельною ділянкою впродовж десяти років, про що зазначено в умовах договору та в акті прийому-передачі. Власник вважає, що орендар зловживав своїм правом та за допомогою маніпуляцій умисно затягував реєстрацію договору оренди, чим штучно створив підстави для значного збільшення його строку дії. Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 25.11.2019 року (а.с. 25). Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.01.2020 (а.с. 37). В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник позивача Сенкевич В.І. в судовому засіданні підтримував заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позові, наполягав на задоволенні позову. Представником відповідача -ТОВ «імені Шевченка» Сучкова Ю.О. в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила. В наданому відзиві на позовну заяву (а.с. 29-30), обгрунтовуючи заперечень проти позову відповідач зазначив наступне. Позивач зазначила, що їй стало відомо про факт реєстрації договору оренди землі від 17.07.2009 року восени 2013 року під час отримання орендної плати. Тобто, вважають, що фактично, строк позовної давності, у межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу сплинув восени 2016 року. Тим паче, підписавши договір оренди землі 17.07.2009 року позивач протягом наступних трьох років не цікавився його долею щодо реєстрації, хоча п. 41 тексту вказаного договору чітко зазначив, що договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації, тобто у сукупності двох подій. Твердження позивача щодо нібито роз`яснення відповідачем, що договір діє з моменту підписання не заслуговують на увагу та не підтверджуються жодними допустимими доказами, оскільки це б суперечило діючому законодавству про оренду землі. Вважає, що відсутні поважні причини пропуску позовної давності. Зазначає, що п. 20 Договору оренди землі визначено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10-денний строк після державної реєстрації цього договору. Також, на час підписання договору оренди землі - 2009 року, судова практика існувала така, що строки дії договору оренди землі обраховувались з дати державної реєстрації відповідного договору. Договір оренди землі не містить умови про строки реєстрації. Також вказані строки не визначені законодавчо. Протягом 2009-2012 років якраз відбувалися постійні реформування державних органів на які покладалась функція реєстрації договорів оренди землі. Тому твердження позивача щодо навмисного затягування є безпідставним. Вважає, що нічого не заважало позивачу наполягти на визначенні строків реєстрації в договорі оренди. А також, що сторони досягли згоди з усіх питань, та саме таку редакцію договору. Представником позивача була надано відповідь на відзив (а.с. 41), в якїй зазначив, що відповідач не спростовує свої позовні вимоги, а лише висловлює свої бажання. Вважає, що відзив не містить жодного доказу, що сторони уклали в 2009 році договір строком на 13 років користування землею. Зазначив, що відповідач фактично визнав позовні вимоги і про наміри використати земельну ділянку тільки 10 років із моменту підписання договору, але мав проблеми з реєстрацією договору. Вислухавши пояснення у вступному слові представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з наступним. За змістом статей 1, 13, 14 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди землі із ТОВ «імені Шевченка» від 17 липня 2009 року) за договором оренди орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Частиною четвертою статті 124 Земельною кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору у урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту,вимог розумності та справедливості (частіша перша статті 627 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,36 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Соколовобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, кадастровий номер 5323486000:00:001:0452, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 012425 (а.с. 9). 17 липня 2009 року між [PERSON] та ТОВ «імені Шевченка», строком на 10 років укладений договір оренди вказаної земельної ділянки площею 1,36. (а.с.10-12). Так, пунктом 8 вказаного договору оренди землі встановлено, що договір укладено на 10 років і діє до «__» ____20___ року. Відповідно до п. 35 договору оренди землі зокрема передбачено, що дія договору землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Пунктом 41 договору оренди землі передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації та платою всіх розмірів послуг з реєстрації за згодою орендодавця. Договір зареєстрований у Новосанжарському відділі держкомзему, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18 жовтня 2012 року за № 532340004001885 (а.с. 12). Тобто, строк дії договору оренди землі від 17.07.2009 року, укладений між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «імені Шевченка», починається з моменту його державної реєстрації, про що зазначено в тексті договору (п. 41) та про що сторони досягли згоди при його укладанні та що відповідає вимогам законодавства України. Так, згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України (в редакції, що діяла на час укладення договору оренди землі із ТОВ «імені Шевченка» від 17 липня 2009 року) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Частиною 1 статті 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, який регулює відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до статей 18 і 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладення договору) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. У статті 530 ЦК України вжиті поняття строк і термін виконання зобов`язання. Звертаючись же з даним позовом позивач просить змінити договір оренди землі щодо строку його дії, посилаючись на наявність істотної зміни обставин, якими вони керувались при укладенні цього договору. А саме те, що нею, позивачкою, передано в користування земельну ділянку орендарю 18.07.2009 року на 10 років, а з вини орендаря договір був зареєстрований лише 18.10.2012 року. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.1 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Згідно з п.34 Договору оренди землі зміна умов договру здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Будь-які зміни або доповнення до цього договору здійснюється у письмовій формі та підписується належним чином уповноваженими представниками строрін у разі, якщо з будь-яких причин деякі положення цього договору є недійсними, незаконними або таким, що не мають юридичної сили, це не впливає на дійсність або юридичну силу усіх інших положень цього договору. Сторони попереджуються, що у випадку, коли будь-яке з положень цього договору втратило юридщичну силу, вони невідкладно розпочнуть переговори на засадах взаємної доброзичливості для того, щоб змінити це положення таким чином, щоб у зміненому вигляді воно стало чинним і законним та у максимально можливому обсязі відбивало початкові наміри сторін щодо суті зазначеного положення. Позивач в січні 2019 року звернулась до відповідача з пропозицію внести зміни до договору оренди землі в частині строку його дії, зазначивши, що «Договір укладено на 10 років, з моменту приймання-передачі земельної ділянки, і діє до 18 липня 2019 року» (а.с.15). Відповідач в лютому 2019 року надав відповідь про те, що вважає строк дії договору до 18.10.2022 року та не має наміру підписувати Додаткову угоду до вказаного догвоору оренди землі (а.с.18). Тобто, сторони не дійшли взаємної згоди щодо змін умов договору. Згідно з абз. 4 ст. 8 Договору оренди землі (а.с. 10) у разі відсутності взаємної згоди сторін щодо зміни умови договору, його дострокового розірвання на вимогу заінтресованої сторони - ці питання вирішуються в судовому порядку. Відповідно до ч.ч 2,4 статті 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує витрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Істотною зміною обставин позивач вказує те, що земельна ділянка нею передана в користування відповідачу 18.07.2009 року на 10 років, а договір зареєстрований з вини відповідача лише 18.10.2012 року. Однак, закон пов`язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин, чого позивачем наведено та доведено не було. При цьому суд зазначає також те, що позивач просить змінити договір оренди землі в частині строку його дії, зазначивши, що «Договір укладено на 10 років, з моменту приймання-передачі земельної ділянки, і діє до 18 липня 2019 року». Частиною першою та третьою статті 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Наслідками зміни договору є збереження його дії, але у зміненому вигляді (зі зміненими умовами). Ці зміни можуть стосуватися предмета, місця, строків виконання тощо. Зміна договору діє лише на майбутнє. Внесення змін до умов договору про які просить позивач, з вказнанням строку його діє до 18 липня 2019 року, фактично припинить його дію, а не збереже його дію у зміненому вигляді на майбутнє. При цьому вимоги про визнання договору оренди землі припиненим позивачем заявлено не було. Крім того такі зміни будуть суперечити змісту та іншим умовам договору оренди землі, згоди по яких досягнуто сторонами при його укладенні. Так, з договору оренди землі від 17.07.2009 року вбачається, що сторонами у пункті 35 передбачено припинення дії договору саме із закінченням строку, на який його було укладено, а не з настанням певної події чи дати. Крім того, сторони, визначаючи строк дії договору в п. 8 зазначили, що договір укладено на 10 років і діє до «__» ____20___ року, не зазначили точної, конкретної дати його дії, оскільки час укладання договору та час його державної реєстрації можуть не збігатися у часі. Відповідно до статті 17 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час укладення договору) передача обєкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Відповідно до п. 20 договору оренди землі, укладеного між сторонами, передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. Тобто, у позивача не було визначеного законом чи договором обов`язку передавати земельну ділянку орендарю до державної реєстрації договору. Посилання позивача на зміни судової практики щодо обчислення строку дії договору оренди землі є безпідставними, оскільки в самому договорі сторони визначили порядок набрання ним чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Таким чином, враховуючи підстави заявлених позовних вимог, суд доходить висновку про те, що визначені законом підстави та умови для зміни договору оренду землі, укладеного сторонами 17.07.2009 року, за рішенням суду відсутні та в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed