Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Ходюк К.М. звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумів розмірі 3 000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 28 жовтня 1990 року сторони перебувають в шлюбі, питання про розірвання якого станом на день подачі позову розглядається в суді. У даному шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON] та [PERSON] , які є повнолітніми, та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що на даний час малолітній [PERSON] проживає із позивачем та перебуває на повному її утриманні, догляд за яким, на час її перебування за кордоном, також здійснюють її батьки. Разом з цим сторони не досягли згоди щодо утримання сина, тому враховуючи майновий стан відповідача, перебування у його власності рухомого та не рухомого майна, його стан здоров`я та працездатний вік просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 02 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач\~ [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, окрім того просила справу розглядати у відсутності відповідача, не заперечує стосовно ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] \~в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неможливості прибуття його\~в судове засідання суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Тому, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує сторона позивача. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 жовтня 1990 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане 28 жовтня 1990 року. У даному шлюбі в сторін народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 17 вересня 1998 року), син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 11 вересня 1991 року), син [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане повторно 08 грудня 2017 року. Згідно довідки № 8825985 виданої Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради 23 лютого 2021 року [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . На підтвердження матеріального становища відповідача в матеріалах справи наявні. Відомості з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів згідно яких за [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: з 18.08.2015 автомобіль марки «Nissan\~Paladin», 2005 року випуску, з 19.02.2008 автомобіль «VOLKSWAGEN\~Golf», 2008 року випуску. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відображених у витязі №265335834 від 11.07.2021 [PERSON] є власником нежитлового приміщення загальною площею 8,1 кв.м за адресою [ADDRESS] , приміщення LXIII; квартири [ADDRESS] , загальна площа - 82,8 кв.м, житлова площа 46,1 кв.м. 26.12.2018 до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення підприємницької діяльності [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150\~СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182\~СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідно до частини другої статті 184\~СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно із ч.1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем достатнього доходу, щоб давав підстави для визначення розміру аліментів у сумі 3 000 грн. Разом із цим, при визначені розміру аліментів, суд також приймає до уваги ту обставину, що відповідачем не представлено жодних доказів щодо того, що за своїм матеріальним станом та станом здоров`я він не може надавати матеріальне утримання неповнолітній дитині. Частиною 1 статті 191\~Сімейного кодексу\~України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітньої дитини сторін, враховуючи вік дитини, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання: сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 13 липня 2021 року, і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч.1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141\~ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, із відповідача у дохід держави слід стягнути 908,00 гривень судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial