Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.01.2019 р. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила: стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ його доходу до повноліття дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду; стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, починаючи з дня подання заяви до суду. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що вона перебуває в шлюбі з [PERSON] , який був зареєстрований 24 березня 2007 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 405. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . На даний час, як вказує позивач, неповнолітні діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач жодної участі у вихованні дітей не приймає, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Добровільної згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей між ними не досягнуто. При цьому, вона не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, а тому не має самостійного доходу. Враховуючи, що після припинення між нею та відповідачем шлюбно-сімейних відносин, усі обов`язки щодо утримання дітей позивач несе самостійно, відповідач жодної участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку на їх утримання не надає, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 12 лютого 2019 року, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, визнав повністю. Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ його доходу до повноліття дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, заперечив та погодився на стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у фіксованій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму. Вказав, що розмір аліментів на дітей, визначений позивачем, вважає завищеним, оскільки він не працює з серпня 2018 р., проте, планує працювати. При цьому, також вказав, що надає кошти дружині на утримання дітей в розмірі 2000 грн. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, врахувавши їх доводи, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає частковому задоволенню таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.03.2007 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 405), що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 25.12.2008 р., та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 10.03.2017 р. Звертаючись до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини, позивач посилається на те, що їх неповнолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Фактичні шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені. Відповідач не забезпечує її та не надає коштів на утримання неповнолітніх дітей. При цьому, позивач не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дітей та на її утримання між сторонами не досягнуто, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом до відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітніх дітей сторін, враховуючи, що позивач несе витрати по утриманню дітей і не має достатніх коштів для забезпечення потреб дітей, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, з врахуванням: віку дітей, стану здоров`я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров`я та відпочинок, а відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Позивачем та відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального стану. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.01.2019 р. та до повноліття дітей. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей. Позивач також просила стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи це тим, що вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, відповідач не надає допомоги. Відповідач в цій частині позовні вимоги визнав повністю. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин, враховуючи те, що неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем, позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, при цьому, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем у цій частині, з урахуванням принципу справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача до досягнення сином - [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку. Аліменти підлягають стягненню з дня подачі позову до суду. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial