Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі належно уповноваженого представника за довіреністю - адвоката [PERSON] 05.05.2018 року звернулася у суд з позовною заявою до відповідача - Сколівського районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області, в якій просила звільнити житловий будинок, розташований у [ADDRESS] з-під арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця від 30.12.2004 року за № 05-3/5376 та зареєстрованого Сколівською державною нотаріальною конторою 14.01.2005 року за № 1606825. Судові витрати у справі просила залишити за сторонами. Ухвалою судді від 07.05.2018 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. У підготовчому судовому засіданні до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено [PERSON]. Ухвалою підготовчого судового засідання від 20.06.2018 року дану справу призначено до розгляду на 18.07.2018 року. Розгляд справи по суті відбувся у судовому засіданні 18.07.2018 року, у котрому перед з'ясуванням обставин справи та дослідженням доказів постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Позов обґрунтовано тим, що позивач у власності позивача перебуває спірний житловий будинок, котрий вона успадкувала у встановленому порядку після смерті свого батька [PERSON]. разом з тим, при видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, останній стало відомо про наявність заборони у виді арешту, накладеного на спірний будинок на підставі постанови державного виконавця від 30.12.2004 року за № 05-3/5376 та зареєстрованого Сколівською державною нотаріальною конторою 14.01.2005 року за № 1606825. Разом з тим, на даний час виконавче провадження, у межах котрого був накладений вищевказаний арешт, знищене у зв'язку із повним виконання батьком зобов'язання на користь [PERSON]., а також у зв'язку із закінченням терміну зберігання такого. Відтак, враховуючи ту обставину, що даний спір неможливо вирішити поза судом, позивач звернулася із даним позовом. Належним чином уповноважена представник позивача - адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву від 18.07.2018 року про розгляд справи по суті без її участі, позов просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча був належно повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, письмових пояснень щодо позову суду не подав. У зв'язку із встановленням судом обставин, визначених ст. 280 ЦПК України, судом у письмовій формі із виходом до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належну оцінку дослідженим письмовим доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства вправа. Реалізація такого принципу передбачає можливість кожної особи звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, у тому числі й для їх відновлення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує право, а також відновлення становища, яке існувала до порушення. Встановлено, що на виконанні у Відділі ДВС Сколівського районного управління юстиції Львівської області перебував виконавчий напис нотаріуса, вчинений на користь [PERSON] з метою виконання нині покійним батьком позивача - [PERSON] зобов'язань (а. с. 12, 13). В той-же час, з доданої до позовної заяви копії відомостей з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а. с. 11) вбачається, що 14.01.2005 року Сколівською державною нотаріальною контрою Львівської області за № 1606825 зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна, котре належить [PERSON]. Підставою для вчинення такої дії послужило виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса та наявність постанови державного виконавця від 30.12.2004 року за № 05-3/5376 про накладення арешту на житловий будинок, розташований у [ADDRESS] Судом становлено, що 03.12.2012 року [PERSON] помер, а позивач згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.2018 року (а. с. 8), є спадкоємцем його прав на житловий будинок, розташований у [ADDRESS] Позивач у встановленому порядку зареєструвала своє право власності на вищевказаний житловий будинок (а. с. 10). Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВП від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 цього ж Кодексу, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 вказаного Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено судом, позивач на даний час є власником майна, яке є предметом заборони у виді арешту. У той-же час у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз'яснено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відтак, права позивача як власника майна, при наявності обтяжень на таке майно, можуть бути задоволеними шляхом звільнення цього майна з-під арешту. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Сколівському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області не перебувають виконавчі провадження, боржниками у котрих є [PERSON] (батько позивача), або ж сама позивач, як і не має такого стягувача як [PERSON] (а. с. 13). За таких встановлених судом обставин справи, позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід звільнити житловий будинок, розташований у [ADDRESS] з-під арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця від 30.12.2004 року за № 05-3/5376 та зареєстрованого Сколівською державною нотаріальною конторою 14.01.2005 року за № 1606825. Судові витрати у справі слід залишити за сторонами.

Outcome: approved