Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON], в інтересах якої діє адвокат [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що він, [PERSON] є власником однокімнатної квартири № 193 у житловому будинку № 16 по проспекту Перемоги у м. Кам'янське ( колишня назва - Дніпродзержинськ). Даний факт підтверджується договором дарування квартири від 27.11.2000 р. на його ім'я, посвідченим [PERSON] державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної контори 28.11.2000 р. за реєстровим номером 2-1628. Згідно копії особового рахунку № 272983, завіреної ТОВ«ЄРЦ КП» від 10.10.2018 р. у вищевказаній квартирі зареєстрована його донька - відповідач по справі. Даний факт\~підтверджується також\~довідкою про\~реєстрацію та\~склад сімї,\~виданою ТОВ\~«ЄРЦ КП»\~№ 1/29659\~від 10.10.2018\~р.\~Однак,\~відповідачка з\~червня 2017\~року не\~проживає у\~вказаній квартирі.\~У житловому\~приміщенні відсутні\~її особисті\~речі,\~витрат по\~його утриманню\~вона не\~несе,\~дій,\~які б\~свідчили про\~намір та\~бажання зберегти\~за собою\~право користування\~жилим приміщенням,\~не вчиняла.\~Дані обставини\~підтверджуються актом\~про не\~проживання від\~11.10.2018\~року,\~виданим КПКМР\~«УКОЖФ».\~На даний\~час місце\~проживання та\~перебування відповідачки\~йому невідоме,\~вони не\~підтримують спілкування.\~Відповідачка не\~повідомляла про\~причини своєї\~відсутності у\~вказаному житловому\~приміщені,\~а він,\~як власник\~житла не\~перешкоджав їй\~у доступі\~до вказаного\~житла.\~На підтвердження\~даної обставини\~представником позивача\~адвокатом [PERSON]\~було отримано\~від Дніпровського\~відділення Камянського\~відділу ГУНП\~у Дніпропетровській\~області довідку\~(відповідь\~на запит)\~від 19.10.2018р.\~за вих.\~№ 462/12\~11904,\~згідно якої\~вбачається,\~що гр.\~[PERSON]\~із заявами\~та повідомленнями\~до Дніпровського\~ВП з\~питання вчинення\~їй перешкод\~у користуванні\~житловим приміщенням\~за адресою:\~м.\~Камянське,\~пр.\~Перемоги,\~16-193\~не зверталася.\~Хоча відповідачка\~по справі\~і не\~проживає в\~даній квартирі,\~однак її\~реєстрація за\~вказаною адресою\~перешкоджає йому\~вільно користуватися\~і розпоряджатися\~своєю власністю,\~оскільки йому\~необхідно оплачувати\~комунальні послуги\~за відповідачку,\~а також\~він позбавлений\~можливості оформити\~субсидію на\~такі послуги. Таким чином, позивач вважає, що відповідачка втратила право користування житлом на підставі її відсутності без поважної причини більш ніж один рік у даному житловому приміщенні. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, представник позивача адвокат [PERSON], письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності не скористалася та не повідомила суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подавала. Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Адміністрації Дніпровського району, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 01 лютого 2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником однокімнатної квартири № 193 у житловому будинку № 16 по проспекту Перемоги у м. Кам'янському (м. Дніпродзержинську), що підтверджується копією договору дарування квартири від 27.11.2000 р., посвідченим [PERSON] державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної контори 28.11.2000 р. за реєстровим номером 2-1628 (а.с.7). Згідно копії особового рахунку № 272983, виданої ТОВ«ЄРЦ КП» від 10.10.2018р. у вищевказаній квартирі зареєстрована [PERSON] (а.с.8). Що також підтверджується копією довідки про реєстрацію та склад сімї, виданою ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/29659 від 10.10.2018 р. Згідно акту про непроживання від 11.10.2018 року, виданим КПКМР «УКОЖФ», [PERSON], [INFO], не проживає за адресою: [INFO] з 2017 року по теперішній час (а.с.9). Згідно бази даних ІІПС Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Дніпропетровській області [PERSON], із заявами та повідомленнями до Дніпровського ВП з приводу перешкод у користуванні житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS], не звертався (а.с. 11). Згідно змісту позову, відповідачка з червня 2017 року не проживає у вказаній квартирі. У житловому приміщенні відсутні її особисті речі, витрат по його утриманню вона не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняла. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст.150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд. Враховуючи те, що відповідач, як член сім'ї власника житла, не проживає у будинку без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, суд вважає можливим визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved