Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач 22 грудня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Приватне підприємство «Гуранія» про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.2-3). В обґрунтування позовних вимог вказав, що 24 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна») та Приватним підприємством «Гуранія» було укладено кредитний договір про надання кредитної лінії № CrL-SME 301/107/2007, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 300 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування в розмірі 19,0% річних. Також, 24 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNL-01/318/2007, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 40 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування 13,99% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами № CrL-SME 301/107/2007 від 24.05.2007 року та № CNL-01/318/200 від 24.05.2007 року, між банком та [PERSON] 24 травня 2007 року було укладено договір іпотеки №РМ-SME 301/107/2007, відповідно до умов якого в забезпечення повного та своєчасного виконання зобов'язань ПрП «Гуранія» та [PERSON] за кредитним договорами, [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння та земельну ділянку площею 779 кв.м., розташованих за адресою: [ADDRESS]. Позивач свої зобов'язання виконав належним чином, але станом на 13.11.2014 року заборгованість за кредитним договором № CrL-SME 301/107/2007 від 24.05.2007 року ПрП «Гуранія» становить 308 072,11 грн., з якої: · 258 333,30 грн. - заборгованість за кредитом; · 49 738,81 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; А, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № CNL-01/318/200 від 24.05.2007 року станом на 13.11.2014 року становить 23 734,51 доларів США, що в еквіваленті становить 373 818,53 грн., з якої: · 20 666,57 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.12.2014 року, становить 325 498,47 грн. - заборгованість за кредитом; · 3 067,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.12.2014 року, становить 48 320,05 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Враховуючи вищевикладене позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] та ПрП «Гуранія» за кредитними договорами № CrL-SME 301/107/2007 від 24.05.2007 року та № CNL-01/318/200 від 24.05.2007 року в загальній сумі 681 653,30 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки №РМ-SME 301/107/2007 від 24.05.2007 року, а саме: на домоволодіння та земельну ділянку площею 779 кв.м., розташованих за адресою: [ADDRESS], на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»; застосувати спосіб реалізації домоволодіння та земельної ділянки площею 779 кв.м., розташованих за адресою: [ADDRESS], шляхом реалізації з публічних торгів органами державної виконавчої служби з початковою ціною реалізації, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України. Стягнути із відповідача на свою користь судові витрати. Позивач в особі свого представника за довіреністю - Шинкаренко С.О., в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду представник надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надсилав. Третя особа - ПрП «Гуранія» в особі свого законного представника в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Про причини неявки свого представника не повідомляла. Письмових заяв про розгляд справи без участі представника не надсилала. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 24 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна») та Приватним підприємством «Гуранія» було укладено кредитний договір про надання кредитної лінії № CrL-SME 301/107/2007, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитну лінію, сума ліміту якої становить 300 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 19% річних, строком користування 24 травня 2010 року (а.с.4,5-8). За вищевказаним кредитним договором, в забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальник передав у заставу домоволодіння [ADDRESS]. 24 травня 2007 року Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNL-01/318/2007, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 40 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 13,99% річних, строком повернення до 24 травня 2012 року (а.с.9,10-12). З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаними кредитними договорами 24 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] було укладено договір іпотеки № РМ-SME 301/107/2007, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № CrL-SME 301/107/2007 від 24.05.2007 року та кредитним договором №CNL-01/318/2007 від 24.05.2007 року, [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння [ADDRESS] (а.с.13-16). Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості, станом на 13.11.2014 року заборгованість за кредитним договором № CrL-SME 301/107/2007 від 24.05.2007 року ПрП «Гуранія» становить 308 072,11 грн., з якої: · 258 333,30 грн. - заборгованість за кредитом; · 49 738,81 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с.77); А, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № CNL-01/318/200 від 24.05.2007 року станом на 13.11.2014 року становить 23 734,51 доларів США, що в еквіваленті становить 373 818,53 грн., з якої: · 20 666,57 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.12.2014 року, становить 325 498,47 грн. - заборгованість за кредитом; · 3 067,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.12.2014 року, становить 48 320,05 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с.78). У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст.1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У договорі іпотеки сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в ст..6 договору іпотеки. Згідно п.6.4.2. ст..6 іпотечного договору, при виникненні іпотечного випадку іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю іпотечне повідомлення (цінним листом або листом з повідомленням про вручення адресату, за адресою, вказаною в цьому договорі) із зазначенням загальної суми боргових зобов'язань та граничного строку погашення боргових зобов'язань. У відповідності до ст..35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Суд зауважує, що позивачем не надано жодних доказів направлення відповідачу письмової вимоги про усунення порушень за своїми зобов'язаннями, із зазначенням в ній загальної суми боргових зобов'язань та граничного строку їх погашення. Також, у відповідності до ст..3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України», оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Відповідно до ст..7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України», оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Отже, не зважаючи на покладений обов'язок доказування, згідно ст..60 ЦПК України, позивачем не надано жодних доказів співмірності його майнових вимог щодо предмету іпотеки, та жодним оціночним документом не підтверджено яка саме вартість нерухомого майна переданого в іпотеку [PERSON], становить на момент фактичного звернення із даними вимогами до суду. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вирішив, що понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed