Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі свого представника - адвоката Горобця С.О., звернувся 12.11.2020 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Центральний ВДВС у м. Черкаси Центрального МУ МЮ (м. Київ) про стягнення надмірно виплачених коштів в рахунок аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що сторони 29.07.2004 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 817 від 29.07.2004. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2013 року [PERSON] зобов`язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - 27.03.2013 і до досягнення дитиною повноліття (справа №712/3803/13-ц). У подальшому, [PERSON] повторно звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом про припинення стягнення з останнього аліментів на утримання неповнолітньої доньки, у зв`язку із її проживанням поруч із ним та здійсненням стягнення відповідних аліментів із його дружини. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2020 року (справа №712/11700/19), позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі та стягнення аліментів з останнього припинено з 09.09.2019, а вже відповідні зобов`язання зі сплати аліментів перекладено на відповідача [PERSON] , починаючи з 09.09.2019 року. На підставі вказаного рішення та заяви [PERSON] ,, старшим державним виконавцем Пустобаєвою О.М. прийнято рішення про завершення виконавчого провадження № 39305075. Проте, у продовж строку набрання рішенням законної сили та до моменту звернення [PERSON] до відповідного органу ДВС про скерування вимоги до Управління ПФУ в Черкаській області про припинення стягнення аліментів, з останнього продовжували стягуватись аліменти на користь відповідача. Це при тому, що донька [PERSON] з вересня 2019 року проживала разом із батьком та грошовими коштами, які стягувались з нього на її утримання не користувалась, оскільки всі кошти які надходили до відповідача на утримання неповнолітньої дитини, остання дитині не віддавала та використовувала на власний розсуд. Тому позивач вважає, що у діях відповідача чітко прослідковується недобросовісність в отриманні зазначених коштів, без безпідставного їх не повернення позивачу чи не надання їх неповнолітній дитині - [PERSON] , тобто за їх цільовим призначенням. Згідно довідки Центрального відділу ДВС у м. Черкаси МУМЮ (м. Київ) від 15.10.2020 встановлено, що у період з 09.09.2019 року по 31.08.2020 року з позивача на користь відповідача надмірно стягнуто грошових коштів в рахунок аліментів на загальну суму 29 945,45грн. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь надмірно виплачені кошти в рахунок аліментів на загальну суму 29 945,45грн. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 26.04.2021 клопотання представника позивача задоволено. Витребувано із філії ЧОУ АТ «Ощадбанк» докази. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Горобець С.О., позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві та підтверджені наданими суду письмовими доказами. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що фактично дитина проживала разом із нею до березня 2020 року і аліменти які вона отримувала, витрачала в інтересах дитини. Тому вважає, що з вересня 2019 по березень 2020 року, аліменти були нею отримані та використані за призначенням і не є надмірно сплаченими, як то зазначає позивач. Представник третьої особи - в судове засідання не з`явився. Від в.о. начальника відділу Купчин О. надійшло клопотання, в якому просили проводити розгляд даної справи без участі представника Центрального ВДВС у м. Черкаси Центрального МУ МЮ (м. Київ). Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2004 року, який було розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкас від 14.10.2013 року. За час перебування у шлюбі в сторін [INFO] народилась донька [PERSON] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки в розмірі 1/3 частині всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 березня 2013 року і до повноліття дитини. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2020 року (справа №712/11700/19), яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, припинено з 09 вересня 2019 року стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 вересня 2019 року і до повноліття дитини. Також вказаним рішення вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами (а.с. 12-16). Враховуючи, що вказані вище обставини встановлені під час судового розгляду у цивільній справі №712/11700/19, в якій рішення набрало законної сили (07.08.2020), тому в силу положень ч.4 ст. 82 ЦПК України, дані обставини не потребують доказуванню під час розгляду даної справи. Також судом встановлено, що згідно постанови державного виконавця ГУПФУ в Черкаській області проводилось стягнення грошових коштів на погашення аліментів. Стягнуті кошти перераховано на користь [PERSON] за період: з 09.09.2019 по 30.09.2019 в сумі 1661,94грн.; в жовтні 2019 року в сумі 2266,28грн.; в листопаді 2019 року в сумі 2266,28грн; в грудні 2019 року в сумі 2278,62грн.; в січні 2020 року в сумі 2681,0грн.; в лютому 2020 в сумі 2681,0грн.; в березні 2020 року в сумі 2681,0грн.; в квітні 2020 року в сумі 2681,0грн.; в травні 2020 року в сумі 2681,0грн.; в червні 2020 року в сумі 2681,0грн.; в липні 2020 року в сумі 2693,33грн.; в серпні 2020 року в сумі 2693,0грн.. Зазначене вбачається з довідки Центрального ВДВС у м. Черкаси Центрального МУ МЮ (м.Київ) від 15.10.2020 за №1925-36/68776 (а.с. 18). Отже, з огляду на зазначене у вказаній вище довідці, позивачем в період часу з 09.09.2019 по 31.08.2020 було сплачено аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , на загальну суму 29 945,45грн. Окремо слід зазначити, що суд не погоджується із позицією відповідача, що кошти перераховані позивачем на користь відповідачки в якості сплати аліментів в період часу з 09.09.2019 по березень 2020 не є безпідставно набутими нею, оскільки дитина - [PERSON] проживала разом із нею і кошти отримані відповідачем були витрачені на утримання дитини, т.я. зазначене спростовується рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2020 року (справа №712/11700/19), яким вирішено припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] саме з 09 вересня 2019 року. Вказане судове рішення не оскаржене та набрало законної сили 07 серпня 2020 року, а відтак підлягає до виконання. Таким чином, судом встановлено, що грошові кошти в сумі 29 945,45грн., що були стягнуті з позивача [PERSON] на користь [PERSON] , в якості сплати аліментів на утримання дитини - [PERSON] , в період часу з 09.09.2019 по 31.08.2020 були набуті відповідачем [PERSON] без достатньої правової підстави. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття, збереження майна без достатньої правової підстави. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані іншими спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. У статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. ЇЇ тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 (провадження № 14-445цс18). Так, підстава, на якій відповідачці були призначені до стягнення аліменти, відпала на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2020 року (справа №712/11700/19). Відповідачці було відомо про вказане рішення суду, оскільки вона була присутня в судовому засіданні. Достовірно знаючи про таке рішення суду відповідачка продовжувала отримувати аліменти від позивача на утримання дитини, яка з нею не проживала, а тому діяла недобросовісно. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За таких обставин суд приходить до висновку стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 29945 грн. 45 коп. надмірно сплачених коштів в рахунок аліментів. Також, відповідно до ст.ст. 137. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5750 грн., які сплачені згідно прибуткового касового ордеру №2 від 02.11.2020 року. На підставі наведеного, ст.ст. 1212. 1215 ЦК України,

Outcome: approved