Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач 31.05.2021 р. через засоби поштового зв`язку звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки зі всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.11.2013 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з серпня 2019 року вони з відповідачем спільно не проживають, не ведуть спільного господарства та мають окремий бюджет. Самостійно забезпечити дитину вона не взмозі, оскільки має на утриманні ще двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що їх син [PERSON] з 2016 року має медичний діагноз - дитячий аутизм. У травні 2020 року з відповідачем була домовленість щодо виплат на додаткові витрати [PERSON] . З того часу більш ніж за рік відповідачем тричі здійснювалися виплати, однак у неповному обсязі. Останнього разу відповідач бачив свого сина [PERSON] 26.11.2020 року. Бажання провідати сина у відповідача останні півроку не виникає. Відповідач, з його слів, офіційно не працює, проте він здоровий та працездатний, його вік та стан здоров`я дозволяє йому працювати, інших утриманців не має, являється власником частини нерухомого майна та транспортного засобу «Фольксваген Поло», а тому має змогу сплачувати аліменти. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2021 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 27-27 зв.). 21 вересня 2021 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що від попереднього шлюбу відповідач ще має одну малолітню дитину, яку він матеріально забезпечує у твердій грошовій формі за домовленістю з матір`ю. З інформації розміщеної на сайті Судової влади убачається, що [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на утримання дитини, а тому позовні вимоги про стягнення аліментів у заявленому розмірі необґрунтовані. У разі задоволення позовних вимог обґрунтованим розміром аліментів буде ј розміру отримуваних доходів, що встановлено законодавчо. Відповідач проживає окремо від дитини [PERSON] , але бере участь в утриманні сина в грошовій та натуральній формі. Гроші на дитину відповідач до квітня 2021 року надавав позивачу готівкою. Дізнавшись про бажання позивача стягнути з нього аліменти в судовому порядку, відповідач перераховував грошові кошти на утримання дитини в безготівковому порядку. У період з квітня по вересень 2021 року відповідач перерахував позивачу в якості аліментів кошти у розмірі 26 592,97 грн., зокрема: 09.04.2021 року - суму 5 025,13 грн., 25.05.2021 року - суму 4 522,61 грн., 14.06.2021 року - суму 5 025,13 грн., 14.07.2021 року - суму 4 020,10 грн., 09.08.2021 року - суму 4 000 грн., 17.09.2021 року - 4 000 грн. Відповідач вже тривалий час ніде не працює та не може знайти собі роботу, перебуває в скрутному матеріальному становищі. В судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено. Позивач суду подала клопотання від 20.09.2021 року з проханням розглянути справу без її участі, у заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідно частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.11.2013 року (а.с. 6). Позивач та відповідач мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). За нормою ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом з`ясовано, що дитина [PERSON] мешкає з матір`ю [PERSON] . Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем у справі не досягнуто, у зв`язку з чим виник спір, дитина перебуває на утриманні матері. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За нормою частини 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; понесених відповідачем витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, що має доводитись стягувачем аліментів у відповідності до положень ст. 182 СК України. Відповідно консультативного заключення спеціалістів № 50 від 09.03.2016, дитині [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз дитячий аутизм (НР - І рівня) (а.с. 8-10). За повідомлення позивача, більш ніж за рік виплати з боку відповідача [PERSON] на користь сина надходили три рази не в повному обсязі. У відзиві на позов відповідач вказує на те, що аліменти на утримання дитини він перераховує позивачу в добровільному порядку, при цьому надав копію квитанції АТ «Укрпошта» та копії п`яти квитанцій АТ КБ ПриватБанк (а.с. 40). За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 20.07.2021, за період з 1 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року інформація про доходи [PERSON] відсутня (а.с. 39). За приписами статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно правил ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів суд враховує вищевказані обставини, а також стан здоров`я дитини сторін по справі та те, що малолітній [PERSON] знаходиться на утриманні матері, відповідач є батьком дитини, особою працездатного віку, доказів перебування на утриманні відповідача інших дітей матеріали справи не містять та такі до відзиву на позов не надано, як і не надано будь яких доказів на підтвердження майнового стану відповідача, а тому беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, лікуванням, умов для розвитку дитини та в сукупності оцінених судом доказів суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, а саме на користь позивача з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) останнього щомісячно на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подання позову - з 31 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON] , є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У решті заявлені вимоги задоволенню не підлягають за недоведеністю. Разом з тим, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про участь відповідача у додаткових витратах на дитину, що викликані хворобою дитини. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналіз вказаної норми закону дозволяє стверджувати, що оскільки на час ухвалення рішення Кабінетом Міністрів України не визначений порядок компенсації судових витрат, тому під час розгляду даної категорії справи про стягнення аліментів судові витрати щодо сплати судового збору відносяться за рахунок держави. Сторонами не заявлено відшкодування судових витрат, тому у порядку ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат між позивачем та відповідачем судом не вирішується. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial