Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] вказує, що 05 березня 1999 року його на той час співмешканка [PERSON], перебуваючина території міста Одеса народила хлопчика [PERSON]. Документом, що підтверджує факт народження дитини є медичне свідоцтво про народження № 13 від 15 квітня 2008 року , видане лікарем [PERSON] пологового будинку № 2 м.Одеса. [PERSON] не зареєструвала народження дитини в органах РАЦС. Син проживає із ним, закінчив Бурилівську школу, але атестат про закінчення навчального закладу та паспорту отримати не може, оскільки відсутнє свідоцтво про народження дитини. Він достовірно знає, що являється біологічним батьком. В зв»язку із викладеним, позивач просив встановити факт народження дитини [PERSON] та визнати його батьком. Відповідачі: [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Любашівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області заперечень по справі немає. Треті особи: [PERSON] надав до суду заяву відповідно до якої просив справу розглянути у його відсутність , позов просив задовольнити, вказуючи на те, що [PERSON] являється його батьком, він проживає із батьком, а із матір»ю він навіть не знайомий. Орган опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації в Одеській області заперечень по справі не має, що підтверджується листом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого. Відповідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Із медичного свідоцтва про народження № 13 від 15 квітня 2008 року, яке видано лікарем [PERSON] пологового будинку № 2 м.Одеса, вбачається, що 05 березня 1999 року [PERSON] народила хлопчика. Судом встановлено, що в органі реєстрації актів цивільного стану народження дитини не було зареєстровано, що підтверджується листом Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області /а.с.8/. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Встановлення факту народження дитини має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить дитині отримати паспорт та інші документи. Враховуючи вищевикладене, у суду не має сумнівів достовірності та правдивості встановленого факту, оскільки пояснення заявника викладеного в позовній заяві узгоджується з письмовими доказами, а тому враховуючи, що встановлення зазначеного факту зумовлено необхідністю отримання паспорту громадянина України, тобто тягне за собою юридичні наслідки, суд вважає, що заява в частині встановлення факту народження дитини підлягає задоволенню. Що стосується вимог про визнання батьківства, то в цій частині позов слід теж задовольнити. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З огляду на те, що дитина народилась 05 березня 1999 року, суд при вирішенні питання про встановлення батьківства застосовує норми КпШС України. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини. Або спільне виховання чи утримання ними дитини. Або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі, проте проживали разом та після припинення стосунків дитина [PERSON] залишився проживати разом із [PERSON], який визнає себе батьком. Згідно довідок Ясенівської сільської ради [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] та навчався в Ясенівській НВК «[PERSON] СТ.ДНЗ» із 01.09.2005 р. по 15.11.2011 р., а подальшому в Бурилівській ЗОШ, що підтверджується довідками відповідних навчальних закладів. Зазначені обставини дають підставу вважати, що позивач являється біологічним батьком [PERSON], який народився 05.03.1999 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, підтвердженні матеріалами справи і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved