Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 07 червня 2017 року звернувся з позовом у суд про визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. Свої позовні вимоги він мотивує тим, що вказаний будинок належить йому на праві приватної власності і в такому зареєстровані, окрім нього, його рідна сестра [PERSON] з сином [PERSON] Між тим, відповідачі [PERSON] та [PERSON] постійно проживають у будинку [ADDRESS]. Близько 20 років відповідачі не проживають у спірному будинку, своїх особистих речей чи іншого майна в такому не зберігають. Не проживаючи в спірній квартирі, відповідачі добровільно знятися із реєстраційного обліку за вказаною адресою не бажають, чим створюють йому перешкоди в здійсненні права власності належним йому будинком. Жодних домовленостей між ним та відповідачами про збереження за ними права на дане житлове приміщення не має. Таким чином, відповідачі не проживають у спірному будинку вже довгий час і не приймають участі в утриманні такого, тобто більше одного року без поважних причин не проживають у спірному житлі, а тому втратили право користування таким. Просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій позов підтримує та просить справу розглядати без його участі, що суд вважає за можливе. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча належно були повідомлені про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомили і суд ухвалив розглядати справу без їх участі, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або закону. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] /а.с.5, 6, 7, 8, 9, 10/ та що у вказаному будинку зареєстровано шестеро осіб: позивач [PERSON], його дружина [PERSON], доньки [PERSON] і [PERSON]. та сестра [PERSON] з сином [PERSON] /а.с.13/. Судом встановлено, що відповідачі близько 20 років не проживають у спірному будинку, своїх речей в такому не мають та не приймає участі в утриманні цього будинку та що вони постійно проживають у будинку [ADDRESS]. Дане стверджується актами Рудненської селищної ради від 07.09.2016р., 01.06.2017р, 10.10.2016р., 19.07.2017р. /а.с.14, 15, 16, 26/. Наведеними доказами також підтверджується те, що відповідачі вже близько 20 років не користуються спірним будинком без поважних причин, оскільки перешкод в користуванні таким їм ніхто і ніколи не чинив. Оцінюючи зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачі близько 20 років не користуються будинком [ADDRESS] без поважних причин, тобто понад визначений ст.405 ЦК України річний термін, протягом якого за ними зберігалося право на користування спірним жилим приміщенням, не виписалися із такого, чим створюють позивачу перешкоди у здійсненні ним свого конституційного права власності на спірне житло, яким він вправі володіти, користуватися і розпоряджатися на власний розсуд, та приходить до висновку, що відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування спірним будинком. На підставі ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 225-226 ЦПК України,

Outcome: approved