Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач 28 лютого 2014 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про стягнення аліментів. Позивач у своєму позові посилалася на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 1994 року по 05 липня 2000 року. Від сумісного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] навчається Дніпропетровському технікумі зварювання та електроніки ім. Є.О. Патона. Син потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який добровільно її не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення сином навчання. Позивач - [PERSON] надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини свої неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Третя особа - [PERSON] у своїй заяві від 03 квітня 2014 року просив розглядати справу без його участі, з позовом згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 22 жовтня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська (а.с. 5). 05 липня 2000 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 6). Від сумісного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). [PERSON] навчається на денному відділенні на бюджетній основі в Дніпропетровському технікумі зварювання та електроніки ім. Є.О. Патона, термін закінчення навчання 30 червня 2015 року (а.с. 8). Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання повнолітнього сина, а відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 цієї статті передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На підставі ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач виплачує аліменти на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2011 року, рішення Павлоградського місьрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2012 року та від 04 грудня 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина з дня подання позову, тобто з 28 лютого 2014 року. На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial