Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], який мешкає за адресою: вул. Миру № 2, селище Борщі, Подільський район, Одеська область, 19 вересня 2018 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що 20 травня 2008 року, він придбав у відповідача по справі належну йому частину нежитлової будівлі, що розташована за адресою Одеська область, Подільський район, селище Борщі, вул. Новоселів № 1-б. Але, оформити зазначену угоду нотаріально позивач позбавлений можливості, через те, що у відповідності до Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.03.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Котовської районної нотаріальної контори Одеської області (реєстр № 438), укладеного між Представництвом фонду державного майна України в Котовському районі, власниками приміщення громадського центру стали [PERSON], [PERSON] і [PERSON], без визначення часток. Рішенням Котовського міськрайонного суду від 25 вересня 2009 року (справа № 2-1872/2009 року), було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, у підсумку чого, за [PERSON] було визнано право приватної власності на частину нежитлової будівлі, що розташована за адресою Одеська область, Подільський район, селище Борщі, що належала [PERSON], та присвоєно окрему поштову адресу: Одеська область, Котовський (зараз Подільський), селище Борщі, вул. Новоселів № 1-в. \~ \~ \~ \~ Але, судом при ухваленні рішення суду від 25 вересня 2009 року (справа № 2-1872/2009 року), вирішуючи спір про право між [PERSON] до [PERSON], на спільну нежитлову будівлю, не було вирішено питання стосовно ідеальних часток співвласників. За таких обставин позивач з об?єктивних причин позбавлений можливості захистити своє право власності на майно у встановленому досудовому порядку. У зв'язку з цим просив постановити рішення суду яким: визнати дійсним договір купівлі-продажу ? частини нежитлової будівлі від 20 травня 2008 року, загальною площею, що розташована за адресою Одеська область, Подільський район, селище Борщі, вул. Новоселів № 1-б, який укладено між ним та [PERSON] та визнати з ним, право приватної власності на нежитлову будівлю, загальною площею 195,3 кв.м., що розташована за адресою Одеська область, Подільський район, селище Борщі, вул. Новоселів № 1-б, під. літер «А,а», та складається з: коридор 9,5 кв.м., коридор 3,7 кв.м., комора 5,7 кв.м., коридор 6,0 кв.м., коридор 3,3 кв.м., кабінет 8,7 кв.м., обідній зал 58,6 кв.м., підсобне 11,8 кв.м., коридор 4,6 кв.м., санвузол 3,4 кв.м., коридор 6,9 кв.м., бар 13,6 кв.м., торгівельний зал 31,5 кв.м., складське приміщення 18,3 кв.м., коридор 9,7 кв.м. Позивач, [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у підготовче засідання не зявились. Надали заяви в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], у підготовче засідання не зявився. Надав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги визнав та підтвердив фактичні обставини справи, при цьому не заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до частини третьої\~статті 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3\~ст.211 ЦПК України\~ учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України\~(неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, 20 травня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами по справі, [PERSON] придбав у [PERSON] належну йому ? частину нежитлової будівлі, що розташована за адресою: Одеська область, Подільський район, селище Борщі, вул. Новоселів № 1-б. Доказом укладення даної угоди є письмова власноручна розписка [PERSON] від 20 травня 2008 року про отримання від [PERSON] грошових коштів в загальній сумі 8000 грн., в рахунок повної оплати вартості нежитлової будівлі, що розташована за адресою: Одеська область, Подільський район, селище Борщі, вул. Новоселів № 1-б, з зобовязанням посвідчити укладений договір купівлі-продажу нерухомості у нотаріуса. Вказана будівля відповідачем передана позивачу в натурі, ключі від вхідних дверей, технічний паспорт та правовстановлюючі документами передані також, тобто всі істотні умови, притаманні договору купівлі-продажу, сторонами виконані в повній мірі. Право власності [PERSON] на продану частину нежитлової будівлі на дату укладання угоди підтверджувалося: Договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.03.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Котовської районної нотаріальної контори Одеської області (реєстр № 438), укладеного між Представництвом фонду державного майна України в Котовському районі. Відповідно до рішення виконавчого комітету Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області № 172 від 11.09.2018 року нежитловій будівлі присвоєно окрему поштову адресу Одеська область, Подільський район, селище Борщі, вул. Новоселів № 1-б. Але, право власності [PERSON], відповідно до вказаного договору купівлі-продажу, не має можливості зареєструвати у встановленому порядку, через те, що на момент продажу зазначеної нежитлової будівлі, в договорі була відсутня точна юридична адреса та відповідна частка за кожним з покупців на зазначену нежитлову будівлю. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. На підставі ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Дані умови вище перелічених статей повною мірою дотримані сторонами по справі, при укладенні договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, що розташована за адресою: Одеська область, Подільський район, селище Борщі, вул. Новоселів № 1-б. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомості укладається у письмовій формі, а також підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Крім того, у відповідності до Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.03.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Котовської районної нотаріальної контори Одеської області (реєстр № 438), укладеного між Представництвом фонду державного майна України в Котовському районі, власниками приміщення громадського центру стали [PERSON], [PERSON] і [PERSON], без визначення часток. Також, рішенням Котовського міськрайонного суду від 25 вересня 2009 року (справа № 2-1872/2009 року), було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, у підсумку чого, за [PERSON] було визнано право приватної власності на частину нежитлової будівлі, що розташована за адресою Одеська область, Подільський район, селище Борщі, що належала [PERSON], та присвоєно окрему поштову адресу: Одеська область, Котовський (зараз Подільський), селище Борщі, вул. Новоселів № 1-в. Але, судом при ухваленні рішення суду від 25 вересня 2009 року (справа № 2-1872/2009 року), вирішуючи спір про право між [PERSON] до [PERSON], на спільну нежитлову будівлю, не було вирішено питання стосовно ідеальних часток співвласників, За таких обставин позивач з об?єктивних причин позбавлений можливості захистити своє право власності на майно у встановленому досудовому порядку. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати документа, що підтверджує право власності. Згідно ст. 203 ЦК України правочин вважається дійсним, якщо в момент його вчинення дотримані всі вимоги цієї статті. Всі чинники ст. 203 ЦК України при укладенні договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, що розташована за адресою Одеська область, Подільський район, селище Борщі, вул. Новоселів № 1-б, між сторонами були дотримані. У відповідності зі ст. 204 ЦК України (презумпція правомірності правочину) - будь-яка угода є правомірною, якщо її недійсність прямо не встановлена ??законом або якщо вона не визнана судом недійсною. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є невиконання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою, - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до положень ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до змісту ст. ст.\~11,\~15 ЦК України\~цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Відповідно\~ст. 16 ЦК України\~передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved