Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах малолітньої доньки [PERSON] звернувся до суду до [PERSON] про виселення його з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 вересня 2017 року, його донька [PERSON], [INFO] народження, є спадкоємцем майна своєї матері [PERSON], 1973 року народження, яка померла [INFO] року, а саме: квартири [ADDRESS] Вказана квартира належала [PERSON] на підставі Договору дарування квартири від 28.08.2009 року. У вказану квартиру без реєстрації та дозволу попереднього власника самовільно вселився відповідач [PERSON], що є рідним братом покійної. На вимоги звільнити квартиру [PERSON] відповідав погрозами застосування насильства до попереднього власника. У теперішній час [PERSON], що ніколи не був членом його сім'ї також відмовляється покидати належну його малолітній доньки квартиру, погрожує вбивством, пошкоджує обладнання квартири, перешкоджає доступу до квартири, привів квартиру до непридатного до проживання стану, не сплачує комунальні послуги. Відповідно до ст. 116 Житлового кодексу, осіб які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував щодо ухвалення рішення про заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання в судові засідання двічі не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не інформував, тому суд визнає причину неявки [PERSON] неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Із наявної у матеріалах справи копії свідоцтва серії [NUMBER] про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 23.02.1999 року, про що Волноваським відділом реєстрації актів громадського стану Донецької області зроблено запис за №21, прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Про те, що [PERSON], [INFO] є донькою позивача вбачається, із копії свідоцтва серії [NUMBER] про народження, де в графі батьки вказано: батько - [PERSON], мати - [PERSON], про що, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис за №26, що є наявною у справі. Із наявного у матеріалах справи договору дарування квартири від 28.08.2009 року вбачається, що [PERSON] в подальшому як «Дарувальник» та [PERSON] в подальшому як «Обдарована» діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, уклали цей договір про таке: за цим договором «Дарувальник», подарував у особисту власність «Обдарованій» квартиру [ADDRESS], а «Обдарована» з вдячністю її прийняла. Подарована квартира має наступні характеристики: загальна площа - 54.80 кв.м, Житлова площа - 31.00 кв.м., кількість жилих кімнат - 3, кА належить «Дарувальнику» на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.11.2000 року Ясинуватським регіональним представництвом Донецької залізниці, зареєстрованому у Волноваському БТІ 15.05.2001 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 06.11.2001 року Волноваською державною нотаріальною конторою, Донецької області за реєстром №2996, зареєстрованого у Волноваському БТІ 14.01.2001 року, номер витягу №23160121 від 30.06.2009 року, реєстраційний номер 27664605, номер запису 6950 в книзі: 32. З Витягу №34046301 від 07.05.2012 року про державну реєстрацію прав виданого КП «Волноваське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що за реєстраційним номером 27664605 зареєстровано квартиру за адресою: [ADDRESS], номер запису 6950 в книзі: 32 на праві приватної власності в частині 1/1 за [PERSON], на підставі договору дарування / квартири/ реєстр. №1-2765/ ВМК №203262 / 28.08.2009 / посвідчено Волноваською держнотконторою, що є наявним у матеріалах справи. Доводи позивача [PERSON] про те, що матір його доньки [PERSON], [INFO] року та його дружина - [PERSON], [INFO] року померла [INFO] року підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] про смерть, про що Волноваським РВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області [INFO] року зроблено відповідний актовий запис №623, що є наявною у матеріалах справи. Про те, що [PERSON] надано дозвіл на укладання та підписання договору про розподіл спадкового майна, належної частки після померлої матері, від імені малолітньої дитини вбачається, з Розпорядження №153 від 28.03.2017 року Голови Волноваської районної державної адміністрації. Із наявного у матеріалах справи договору про поділ спадщини від 08.09.2017 року вбачається, що згідно даного договору здійснено поділ спадкового майна [PERSON] померлої [INFO] року. До спадкового майна, що підлягає розподілу за цим договором, входять: -житловий будинок [ADDRESS]; -квартира [ADDRESS] Після укладення цього договору: -у спадщину до [PERSON] переходить квартира [ADDRESS] -у спадщину до [PERSON] переходить: житловий будинок [ADDRESS]. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], 1973 року, яка померла [INFO] року, є її донька [PERSON], [INFO] року. Спадщина, на явку видано це свідоцтво, складається, з квартири [ADDRESS] що належала померлій на підставі Договору дарування квартири, що є наявним у справі. Із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №49031220 від 08.09.2017 року виданого Приватним нотаріусом Гончаровим М.Л. вбачається, що відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 59316508, номер у нотаріуса 92/2016 вбачається, що Спадкодавцем є [PERSON], [INFO], а Спадкоємцем є [PERSON], РНОКПП: [NUMBER], черга спадкування 1-діти, батьки, спадковим майном є нерухоме майно, квартира, складається з трьох жилих кімнат, загальна площа квартири 54,80 кв.м., житлова площа 31,00 кв.м., ціла, [ADDRESS], що є наявним у матеріалах справи. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №96795111 від 08.09.2017 року виданого Приватним нотаріусом Гончаровим М.Л. Волноваського районного нотаріального округу Донецької області вбачається, що трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 54,8 кв.м., житловою площею 31 кв.м. належить на праві приватної власності в частині 1 [PERSON], РНОКПП [NUMBER], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серії та номер 1065 виданого 08.09.2017 року Приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Гончаровим М.Л. З долученої позивачем до матеріалів справи копії ухвали слідчого судді Волноваського районного суду Донецької області від 16.11.2016 року вбачається, що він звертався до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за фактом вчинення [PERSON] погроз вбивством, яку він сприйняв як реальну. З листа №190/27-931вих17 від 08.02.17р керівника Волноваської місцевої прокуратури Резницького С.А. вбачається, що за фактом погрози [PERSON] вбивством з боку [PERSON] на підставі ухвали слідчого судді, вказані відомості внесені до ЄРДР за №12016050630001603 від 19.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України. 21.01.2017 року слідчим СВ Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області Білих І.Є. винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Після встановлення прокурором, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято незаконно та необґрунтовано, у зв'язку з чим 08.02.2017 року вказану постанову скасовано. Також із долучених до матеріалів справи копії заяв [PERSON] в інтересах його дітей: малолітньої [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] від 25.11.2016 року та 10.09.2017 року про вчинення злочину [PERSON], спрямованих начальнику Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області. Із наявної у матеріалах справи копії Витягу з кримінального провадження №12017050630001605 від 24.10.2017 року вбачається, що за заявою [PERSON] за фактом незаконного захоплення квартири сторонньою особою порушено кримінальне провадження, за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.162 КК України. Із копії акту обстеження (акт відключення) від 18.10.2017 року складеного бригадою ПП «Домоуправління №2» в складі ст.майстра [PERSON], слюсаря [PERSON] та водія [PERSON] вбачається, що встановлено 18.10.2017 року бригада ПП «Домоуправління №2» здійснила відключення внутрішньо будинкових мереж водопостачання за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з великою заборгованістю з квартплати в розмірі 5938,7 грн. та неодноразовим затопленням квартири №4, під час обстеження квартири №8 встановлено: технічно несправні санітарні прилади, в антисанітарних умовах, що є наявною у матеріалах справи. Крім того, із долученого до справи копії особового рахунку №306376 на ім'я [PERSON], за адресою: [ADDRESS], де обладнанням є газова плита вбачається, що за період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року з урахуванням субсидії, існує заборгованість. Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо. Оскільки відповідач самовільно вселився до вказаної квартири, перешкоджає її власнику користуватися та володіти своїм житлом, що виражається у погрозах застосування відносно нього насильства. Крім того, не здійснює сплату комунальних послуг, що підтверджується долученими до справи особовим рахунком та актом обстеження (акт відключення), у зв'язку з чим утворилася заборгованість за надані послуги ПП «Будинкоуправління №2» та газопостачання. Також в наслідок недбалого ставлення до житла, а саме: з технічною несправністю санітарних приладів, було неодноразове затоплення квартири №4, яка розташована поверхом нижче, а також не допускає власника житла до належного йому на праві приватної власності квартири, суд вважає встановлені обставини порушенням відповідачем прав користування та володіння належною дочці позивача квартири, наслідки чого тягнуть за собою пошкодженням обладнання квартири та умов її утримання. Порушення відповідачем прав позивача з приводу користування та володіння житлом є особливо неприйнятними з огляду на його проживання в даній квартирі та умови утримання, які склалися внаслідок його проживання в ній. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. Тому на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати за звернення до суду в розмірі 640,00 гривень. Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, про його виселення без надання іншого жилого приміщення і стягнення на користь позивача понесених ним судових витрат.

Outcome: approved