Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 серпня 2019 року звернулась року в суд з цим позовом та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , на її користь аліменти на утримування малолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина. Дитина перебуває цілком на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримування дитини, хоча має таку можливість, оскільки працює торговим представником та отримує заробітну плату близько 20000,00 грн. У судове засідання позивачка не з`явилась. Надала заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав відзив на позов, згідно якого позов визнав частково. Був згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно. Вказував, що на даний час не працює, та інколи допомагає батькам, які потребують матеріальної допомоги. Твердження позивача про отримання ним заробітної плати у 20000,00 грн. вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Просив визнати неналежними докази надані позивачем про його дохід. Справу просив розглянути у його відсутність. Суд не може прийняти надану позивачем відповідь на відзив відповідача, оскільки вона подана з порушенням ч.4 ст. 178 ЦПК України, тобто не надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) до суду. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 грудня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №405. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі постанова), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд бере до уваги положення п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, згідно якого «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно ч.3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, зазначена норма закону встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не визначає статус відповідача щодо його працездатності чи безробіття, не ставить цим\~\~ в залежність суд щодо визначення порядку та способу стягнення аліментів і не зобов`язує суд діяти на свій розсуд. Отже, спосіб стягнення аліментів на дитину та його вибір законодавець залишив за позивачем, а тому доводи відповідача щодо його бажання оплати аліментів у частці (1/4) судом до уваги не приймається, оскільки така вимога суперечить діючому законодавству. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум на: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про перебування на утриманні його батьків-пенсіонерів. Крім того, доказів їх утримання відповідачем суду не надано. Також суд не приймає до уваги твердження позивачки про отримання відповідачем заробітної плати у 20000,00 грн., оскільки належних доказів цьому не надано. У відзиві відповідач вказував, що у разі стягнення з нього як з непрацюючого аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, як він просив, такий розмір стягуваних аліментів буде складати біля 1750,00 грн. При таких обставинах суд вважає, що дохід відповідача дозволяє надавати кошти на утримання сина у мінімальному рекомендованому розмірі аліментів. Враховуючи, що матеріальне становище й стан здоров`я дитини та платника аліментів задовільні, що у платника аліментів не має інших дітей, він є працездатним, оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано та беручи до уваги в першу чергу інтереси дитини, суд вважає, що на користь позивачки з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 1699,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону. Одночасно суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Крім того, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ст. 185 СК України). Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 12.08.2019 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 768,40 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial