Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 жовтня 2015 року, після чого 13 листопада 2015 року звернулася в суд з уточненою позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття та на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення сином [PERSON] віку трьох років у розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача. В обґрунтування позову вказувала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей, які знаходяться на її утриманні. Вона увесь час сама вирішує усі проблеми, в тому числі і фінансові. Їй одній важко утримувати дітей і тому вважає, що чоловік, як батько дітей повинен приймати участь в їх утриманні. Між нею та відповідачем не досягнуто домовленості щодо способу утримання дітей. До того ж останнім часом він взагалі не приймає ніякої участі в утриманні дітей та дружини. Тому вона просить стягувати аліменти примусово за рішенням суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено вище в описовій частині рішення, відповідач самоусунувся від надання матеріальної допомоги, впродовж останніх семи місяців взагалі не надає матеріального утримання, проживає окремо від сімї. Відповідач [PERSON] на виклик у судове засідання не з'явився. Згідно телефонного повідомлення позов визнав повністю, згідний сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі на утримання двох дітей та непрацюючу дружину примусово на підставі рішення суду, просив розглядати справу без його участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Судом установлено, що сторони від шлюбу мають двох спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.3,4), які знаходяться на утриманні матері. Відповідач, як батько дітей та чоловік позивача, добровільно матеріального утримання на дітей та не працюючу дружину тривалий час не надає, хоч повинен надавати таке утримання. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до частин 2,4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною віку трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей та дружини у погодженому сторонами розмірі та на підставі статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved