overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , 05.11.2020 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що вона 31.08.2009 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1602. Від спільного проживання в шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є їхнє необдумане рішення в ранньому віці, щодо реєстрації шлюбу, не підтримують фактичних шлюбних відносин. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовою повісткою, причини неявки суду не вказав, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву до суду від нього не надходило, а тому справу, зі згоди позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31.08.2009 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.08.2009 року (а.с.5). Від спільного проживання у сторін є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Причиною розпаду сім`ї є їхнє необдумане рішення в ранньому віці, внаслідок чого сторони не підтримують фактичних шлюбних відносин. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід змінити на дошлюбне [PERSON] . На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.12.2013 звернувся до Хотинського районного суду м. Хотин з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалася на те, що з відповідачкою вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 12 лютого 2010 року виконавчим комітетом Шиловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за № 03. Вказує, що від вказаного шлюбу в них з відповідачкою дітей не має. Разом з тим, подружнє життя не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім»ю.Між ними постійно виникали сварки. Внаслідок чого, протягом тривалого часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. У зв'язку із тим, що їхній шлюб носить тільки формальний характер, просив його розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному об'ємі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу. Наслідки ст. 174 ЦПК їй відомі та зрозумілі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 12 лютого 2010 року виконавчим комітетом Шиловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, про що зроблений актовий запис за № 03, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 12 лютого 2010 року. Встановлено що від вказаного шлюбу у позивача з відповідачкою дітей не має. Спільне життя сторін склалось невдало через протилежні погляди на шлюб, сім'ю, а також постійні суперечки. На даний час їхній шлюб існує формально. Суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, що визнали сторони у справі в судовому засіданні.. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Сорони в справі категорично заперечили, щодо надання строку на примирення , вказавши, що протягом тривалого часу по сьогоднішній день не змогли примиритися. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід з відповідача стягнути судові витрати на користь позивача в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.12.2016 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 01.09.2015 р. Від даного шлюбу у них з відповідачем дітей немає. Спільне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У позивача відсутні почуття до відповідача, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить суд провести розгляд справи у його відсутності та зазначає, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, позов підтримує. Відповідач в судові засідання не з'являлася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що є відомості в матеріалах справи. Відомостей про причину її неявки немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 01.09.2015 р. За час спільного проживання у них дітей немає. Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім'ї. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. З відповідача слід стягнути судовий збір у користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.12.2018р звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що 20 листопада 2010 року між нею та [PERSON] , відповідачем у справі, укладений шлюб, від якого у них є дитина - [PERSON] , [INFO] , який мешкає з нею ( [PERSON] ). Свої вимоги мотивує тим, що місяць тому фактичні шлюбні відношення між ними припинилися остаточно з причини, яка робить неможливим повернення до сімейних стосунків, а саме, систематичні допущення з боку відповідача психологічного та фізичного насильства, Зазначає, що 30.11.2018р вона вимушена була викликати поліцію, оскільки не мала можливості вгамувати чоловіка. Крім того, агресивна поведінка відповідача іноді була спрямована не тільки на неї, а й на маленьку дитину, що є недопустимим. Вказує, що сімейні відносини між ними не склалися та є неможливими, так як у неї з відповідачем діаметрально протилежні характери, фізична та психологічна несумісність, різні погляди на життя та на виховання дитини. Вважає, що примирення між ними не можливе, збереження шлюбу є небезпечним для її життя та здоров`я та дитини. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 704,80грн. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої вимоги в повному обсязі, наполягала на задоволенні та додатково суду пояснила, що вона з відповідачем не мешкають разом з 12 листопада 2018 року. Також, просить після розірвання шлюбу її прізвище залишити - [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, та просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2010 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.05.2011р, актовий запис №645). Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. Судом також встановлено, що сторони у справі не проживають однією сім`єю понад шести місяців, шлюбні відносини не підтримують, живуть окремо, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. З`ясувавши фактичні відносини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, а також, інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу за її клопотанням залишити « [PERSON] ». Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 вересня 2014 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 24 липня 2004 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. В липні 2014 року шлюбні відносини між сторонами були припинені. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явилась, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 24 липня 2004 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Доброільского міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 113 (а.с 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с 8-9 ). В судовому засіданні було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. З липня 2014 року сторони разом не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 вересня 2014 р. звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 17 лютого 1990 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони не мають неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем вони припинили з вересня 2013 року. Вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка [PERSON] прибула, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином судовими повістками, про що в справі є розписки, заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 17 лютого 1990 року, про що зроблено актовий запис № 74 відділом запису актів громадянського стану міста Дружківка Донецької області (а.с. 6 ). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що спільне життя сторін не склалось, в зв'язку з тим, що між ними виникли непорозуміння, відсутні спільні інтереси, що привело до повного взаємного відчуження. Шлюбні відношення між сторонами припинені у вересні 2013 року , шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 вересня 2014 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 1999 року. [INFO] народилась дитина син - [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини. Відповідач [PERSON] у судове засідання прибув, позовні вимоги визнав у повному обсязі, згоден платити аліменти на користь позивачки на утримання сина у розмірі 1/4 частини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 1999 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно актового запису № 336 від 22 вересня 2000 року батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 6 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, що він не має іншіх неповнолітніх дітей, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 вересня 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в поданій до суду заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Курилко) [PERSON], [INFO], з 15 грудня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 вересня 2018 року звернулась в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Посилалася на те, що з відповідачем з 16 березня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач допомоги не надає. В поданій до суду позовній заяві позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % всіх видів доходів до повноліття. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05 вересня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про розгляд справи судом, відзив на позовну заяву не подавав, з жодними клопотаннями до суду не звертався. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. В силу норм ст. 183 СК України за загальним правилом розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та одержувача, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави за розгляд справи в суді в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved