Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач, 16.05.2018 р. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення термінів виплати компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, мотивуючи вимоги тим, що він з 25.02.2016 р. по 30.08.2016 р. працював на різних посадах ПП «ВЄХ-2000», правонаступником якого є ТОВ «ВЄХ-2000». Рішення Апеляційного суду м. Києва від 30.03.2017 р. скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.02.2017 р. та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] до ПП «ВЄХ-2000» про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги компенсації за невчасно виплачену заробітну плату і компенсації за невикористані дні щорічної відпустки задоволено частково. Стягнуто з ПП «ВЄХ-2000» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату в розмірі 1500,00 грн., компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку в розмірі 588,00 грн., вихідну допомогу в розмірі 4500,00 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 11175,00 грн., а всього 17763,00 грн. В задоволені решті позовних вимог відмовити. На виконання вказаного рішення 05.07.2017 р. Дніпровський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження №54232395. 09.01.2018 р. Дніпровським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перерахував на рахунок позивача 17763,00 грн. за вказаним рішення, а 12.01.2018 р. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, скільки відповідач лише 09.01.2018 р. провів повний розрахунок з позивач, позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з 30.03.2017 р. по 09.01.2018 р. в розмірі 14400,00 грн., а також компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в сумі 160,60 грн., грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 62,95 грн., вихідної допомоги у сумі 481,79 грн., виплата яких мала відбутись 30.08.2016 р., середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 624,28 грн., виплата якого мала відбутися 30.03.2017 р., а всього 157729,62 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати по день постановлення рішення, а саме: компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати у сумі 160,60 грн.; компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у сумі 62,95 грн.; компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати вихідної допомоги у сумі 481,79 грн., які мали бути виплачена 30.08.2016 р., але фактично сплачена 09.01.2018 р.; компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, якій мав бути сплачений 30.03.2017 р., але фактично сплачений 09.01.2018 р. у сумі 624,28 грн., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку з дати постановлення рішення у справі №753/17931/16 - 30.03.2017 р. по день постановлення рішення у справі №753/8851/18 - 20.09.2019 р. у сумі 46275,00 грн. Представники відповідача Єзжельонок О.М. та Паньшин С.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували щодо їх задоволення, посилаючись на те, що відповідач не має будь-якої заборгованості перед позивачем, а вимоги позивача є надуманими, необґрунтованими та безпідставними. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 25.02.2016 р. по 30.08.2016 р. працював в ПП «ВЄХ-2000», правонаступником якого є ТОВ «ВЄХ-2000». Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.02.2017 р. позовні вимоги [PERSON] до ПП «ВЄХ-2000» про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невчасно виплачену заробітну плату, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки - залишено без задоволення. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30.03.2017 р. рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.02.2017 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] до ПП «ВЄХ-2000» про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги компенсації за невчасно виплачену заробітну плату і компенсації за невикористані дні щорічної відпустки задоволено частково. Стягнуто з ПП «ВЄХ-2000» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату в розмірі 1500,00 грн., компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку в розмірі 588,00 грн., вихідну допомогу в розмірі 4500,00 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 11175,00 грн., а всього 17763,00 грн. В задоволені решті позовних вимог відмовити. На виконання даного рішення 12.04.2017 р. видано виконавчий лист №753/17931/19, який пред`явлено до примусового виконання у Дніпровський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві та постановою державного виконавця 05.07.2017 р. відкрито виконавче провадження №54232395. Постановою державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 12.01.2018 р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №753/1793/16 від 12.04.2017 р. закінчено на підстав п.9 ч.1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним та в повному обсязі виконання рішення суду. Постановою Верховного суду від 27.06.2018 р. рішення Апеляційного суду м. Києва від 30.03.2017 р. залишено без змін. Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Відповідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пункт 20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.99 визначає, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Пункт 21 вищезазначеної постанови передбачає, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 ( 100-95-п ) (з наступними змінами і доповненнями). Ч. 3 п. 2 Розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 визначає, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30.03.2017 р. встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передували звільненню, становить 75,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить (за період з 30 березня 2017 року по 09 січня2018 року та з 10 січня 2018 року по 20 вересня 2019 року) (192+425) = 617 робочих днів х 75,00 грн = 46275,00 грн. Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. З приписів ст. 2 Закону України «Про оплату праці» вбачається, структура заробітної плати складається із основної заробітної плати. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткової заробітної плати. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно п. 4 «Порядку обрахування компенсаційних втрат частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, у який сплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікується Держкомстатом. Рішенням Апеляційного суду м. Києва у справі № 753/17931/16-ц від 30.03.2017 року встановлено розміри сум до сплати позивачу: заробітна плата в розмірі 1500,00 грн., компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку в розмірі 588,00 грн., вихідну допомогу в розмірі 4500,00 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 11175,00 грн. Зазначені суми були стягнуті з відповідача на користь позивача 09.01.2018 р. Відповідно до вимог Податкового кодексу України дохід у вигляді заробітної плати оподатковується податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 % (п. 167.1 статті 167 ПК України) та військовим збором за ставкою 1,5 % (п.п. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України) у місяці його фактичного нарахування. Таким чином, з урахуванням норм Податкового кодексу України станом на 09.02.2018 року компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати підлягає: заробітна плата у сумі 1207,50 грн. (1 500,00 грн. - 270,00 грн. (18%) - 22,50 грн. (1,5%)); грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки у сумі 473,34 грн. (588,00 грн. - 105,84 грн. (18%)-8,82 грн. (1,5%)); вихідна допомога у сумі 3 622,50 грн. (4 500,00 грн. - 810,00 грн. (18%) -67,50 грн. (1,5%)); середній заробіток за весь час затримки розрахунку) у сумі 9 458,75 грн. (11 750,00 грн.-2115,00 грн. (18%)- 176,25 грн. (1,5%)). Індекс споживчих цін у відсотках оприлюднюється щомісячно на офіційному сайті Державної служби статистики України. Так, з серпня 2016 р. по січень 2018 р. індекс споживчих цін за період невиплати грошового доходу (заробітної плати, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, вихідної допомоги) складає 113,3% (1,006 х 1,002 х 0,999 х 0,997 х 1,02 х 1,009 х 1,005 х 1,00 х 1,004 х 1,007 х 1,017 х 1,006 х 1,003 х 1,002 х 1,019 х 1,012 х 1,009 х 1,01 х 100). Величина приросту індексу споживчих цін складає 13,3 % (113,3 % -100%). Отже, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термів виплати заробітної плати складає 160,60 грн. (1207,50 грн. х 13,3 %); компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термів виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки складає 62,95 грн. (473,34 грн. х 13,3 %); компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термів виплати вихідної допомоги складає 481,79 грн. (3622,50 грн. х 13,3 %). З березня 2017 року по січень 2018 року індекс споживчих цін за період невиплати грошового доходу (середнього заробітку за час затримки розрахунку) складає 106,6 % (1,006 х 1,003 х 1,002 х 1,001 х 1,002 х 1,019 х 1,012 х 1,009 х 1,01 х 100). Величина приросту індексу споживчих цін склала 6,6 % (106,6 % - 100%). Таким чином, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термів виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку складає 624,28 грн. (9 458,75 грн. х 6,6 %). Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Частиною 2 ст. 4 Закону встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з даної норми закону, суми задоволених позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved