Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач 27.12.2016 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що йому на праві власності належить житловий будинок з господарськими побудовами, який розташований під № 13 по вулиці Новоселівка м. Тростянець. У вказаному будинку зареєстрований позивач, мати позивача [PERSON], [INFO], та відповідач по справі [PERSON], який є племінником позивача по лінії рідного брата, а тому був зареєстрований у будинку як член сімї позивача, оскільки у нього виникли проблеми з місцем реєстрації. У жовтні 2002 року батьки відповідача розлучились і стали вирішувати питання про розподіл та обмін свого житла. У травні 2011 року відповідач став просити позивача надати йому дозвіл на реєстрацію, а тому позивач погодився виходячи з родинних відносин. На теперішній час відповідач з вересня 2012 року самостійно змінив місце проживання і став проживати разом зі своїм батьком за адресою [ADDRESS], та категорично відмовляється виписатись у добровільному порядку, останній майже чотири роки за містом прописки не зявлялась ні одного разу, утворив нову сімю і вибув з міста прописки за іншою адресою. За місце реєстрації відповідач періодичну пресу не отримує, за цією адресою він не отримує листівки чи інші поштові Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування житлом у будинку № 13, який розташований по вулиці Новоселівка у м.Тростянець Сумської області. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що відповідач протягом останніх пяти років у місті Тростянці взагалі не проживає. Після розлучення його батьків відповідач проживав у спірному будинку з бабусею матірю позивача, а потім для навчання йому потрібно було місце реєстрації, а тому у 2011 році зі згоди позивача він зареєструвався, але фактично не проживав, речей його там немає, участі в оплаті послуг на утримання будинку не приймає, у будинку зараз проживає лише мати позивача - [PERSON]. На цей час відповідач проживає на Західній Україні, відвідує монастирі, приїздить на 1-2 дні відвідати бабусю у м.Тростянці. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, поштові відправлення надсилались судом за адресою місця реєстрації та встановленим місцем фактичного проживання відповідача (а.с. 23,25,26,). У силу положень частини пятої статті 74 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про час і місце засідання належним чином. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що позивач [PERSON] (попереднє прізвище - Гейдт) [PERSON] на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 12.09.2007 року, яке набрало законної сили 23.09.2007 року, має на праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями розташований в м.Тростянець по вул.Новоселівка, 13, Сумської області, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6,7,11). Як вбачається з копії будинкової книги, заведеної на спірний будинок, та даних Тростянецької міської ради Сумської області відповідач з 17.05.2011 року зареєстрований у житловому будинку по вул.Новоселівка, 13, в м.Тростянець Сумської області Крім того, за указаною адресою зареєстровані позивач та [PERSON] (а.с.12,13,28). Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються права власності та права користування житлом і на час виникнення регулюються норми\~Конституції України,\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права особи, яка не є власником (наймачем) відповідного житла, залежить від згоди власника цього житла, припинення права власності особи на житло припиняє право особи на користування цим будинком, яка його набула зі згоди попереднього власника. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитаний як свідок [PERSON] пояснив суду, що відповідач є його сином, а позивач - братом. Після розлучення з матірю позивача, син став проживати у місті Тростянці з бабусею матірю свідка по вул.Новоселівка, 13, на той час він ходив до школи. Після закінчення школи [PERSON] був зареєстрований у вказаному будинку зі згоди брата, який на себе оформив спадщину після батька. Після реєстрації в будинку син навчався у Бєлгороді, Курську, потім після навчання у Тростянець не повернувся, став служителем церкви, має родину, де точно проживає невідомо, свідок сина бачив близько 2 роки тому. У будинку по вул.Новоселівка, 13 у місті Тростянець вже тривалий час проживає мати позивача та свідка - [PERSON]. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] показав суду, що останні 10 років є головою вуличного комітету по вул.Новоселівка у місті Тростянець. У будинку по вул.Новоселівка, 13 проживає [PERSON], її онук [PERSON] до служби в армії трохи проживав з нею, після цього не проживав, останні 5-6 років свідок не бачив [PERSON] за указаною адресою. Допитана в судовому засіданні [PERSON] суду показала, що є сусідкою позивача, по вул.Новоселівка у місті Тростянець проживає з народження. Бачила як від [PERSON] її онук [PERSON] ходив до школи. Після служби в армії свідок не бачила [PERSON], взагалі не зявлявся по вул.Новоселівка останні 5 років. Досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач не проживає у спірному будинку понад 4 останніх роки без поважних причин, його особисті речі в ньому не зберігаються, витрат на утримання спірного житла відповідач не несе. Жодних доказів, що спростовували б пояснення позивача та піддавали б сумніву подані нею докази, відповідачем суду не надано. Ураховуючи, що відповідач на законних підставах був зареєстрований у спірному житлі, проте відсутній без поважних причин у цьому жилому приміщенні за місцем реєстрації понад один рік, а тому є законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. При цьому відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved