Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 жовтня 2014 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. За життя [PERSON] заповіту не склала. Після її смерті відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 4,346 га, яка розташована на території Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт на спадкову земельну ділянку було втрачено, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Тому, позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідач подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 4,346 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.13). Позивач [PERSON], [INFO] є дочкою померлої [PERSON], що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідач [PERSON], [INFO] є сином померлої [PERSON], що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Приватний нотаріус [PERSON] надала до суду спадкову справу після померлої [INFO] [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що свідоцтво про право на спадкову земельну ділянку не видавалось. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину позивач не змогла у зв'язку з тим, що державний акт на спадкову земельну ділянку було втрачено (а.с.19), відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, що стверджено відмовою приватного нотаріуса [PERSON] про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.17). Тому, позивач вимушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved