Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач 18.08.2021р. звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 06.017.2018р. набув у власність квартиру [ADDRESS] . У п.20 вказаного договору сторонами погоджено, що до 18.07.2018 квартиру буде повністю звільнено, а також виписано осіб, які в ній мешкають. Разом з тим на даний час у зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON] (один з продавців). 14.07.2021р. він звернувся до відповідача з вимогою про добровільне зняття його з реєстрації з квартири [ADDRESS] , однак станом на час подання позовної заяви відповідач таких дій не вчинив. Враховуючи наведене просить суд виселити відповідача квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву за змістом якої позов підтримав та просив провести розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечив, при цьому не обґрунтував допущення порушення ним прав позивача. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно копії договору купівлі-продажу від 06.07.2018р. між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від імені якого діє [PERSON] , [PERSON] від імені якого діє [PERSON] , [PERSON] від імені якого діє [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого продавці передали у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.3-4). Відтак, [PERSON] є правомірним власником квартири [ADDRESS] . Згідно п.20 договору купівлі-продажу квартири від 06.07.2018 року продавці (в т.ч. [PERSON] ) зобов`язуються звільнити продану квартиру для вільного та безперешкодного користування покупцем (відповідачем [PERSON] ), а також виписати осіб, які в ній мешкають в строк до 18.07.2018 та передати ключі від проданої квартири. З матеріалів справи встановлено, що позивач звертався до [PERSON] із листом вимогою про виселення (а.с.6-7), останній вимоги не виконав. Згідно відповіді з ВОМІРМП УДМС в Івано-Франківській області, яка надійшла до суду 27.09.2021 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Вищенаведені норми цивільного законодавства України дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Відтак порушене право позивача, як нового законного власника спірної житлової квартири, підлягає захисту в обраний ним спосіб, а саме усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення [PERSON] , із належної [PERSON] на праві власності квартири [ADDRESS] , яке відповідач займає без законних на те підстав. На підставі викладеного, відповідно ст..41 Конституції України, ст..317, 383 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81 ЦПК України,

Outcome: approved