Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 жовтня 2021 року звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», треті особи: Білозерський районний відділ державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Данич О.Ф., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 6 серпня 2015 року між ним та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір № 93065599000 про надання споживчого кредиту на загальну суму 4\~492 грн 22 коп. строком до 6 червня 2016 року. У Жовтні 2021 року йому стало відомо про існування виконавчого провадження № 66134351 від 22 липня 2021 року про стягнення боргу у сумі 27\~004 грн 52 коп., яке було відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. від 4 червня 2021 року, реєстровий номер 16576. Ознайомившись з цим виконавчим написом, установив, що стягнення відбувається на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», з яким жодних договорів він не укладав. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений з численним порушенням вимог закону та порядку його вчинення. Окрім того, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірності заборгованості, а також з порушенням строку позовної давності. Про дане провадження він дізнався із Єдиного реєстру боржників. Просив визнати вказаний вище виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 1 листопада 2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. 1 листопада 2021 року ухвалою суду було задоволено заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню № 66134315. Ухвалою суду від 1 грудня 2021 року до участі у справі в якості третьої особи залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. Позивач в судове засідання не прибув, одна спрямував на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, однак у відзиві на позов просив у задоволенні позову відмовити, оскільки у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» були всі обґрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти [PERSON] шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. Зазначив, що сума заборгованості була нарахована на підставі первинних підтверджуючих документів (кредитного договору, розрахунку заборгованості, чеків). Додатками до відзиву підтверджується безспірність суми заборгованості за Договором № 93065599000 від 6 серпня 2015 року та законність дій щодо стягнення заборгованості тна підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. від 4 червня 2021 року зареєстрованого в реєстрі за № 16576. Представник третьої особи - Білозерського районного відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, відзив на позов не подав. Відповідно до статті 247 частини 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. \~Згідно копії виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» стягнуто заборгованість за кредитним договором №93065599000 від 4 вересня 2017 року (кредит виданий шляхом перерахування на кредитну карту боржника) укладеним між з Акціонерним товариством «УкрСиббанк» (правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору факторингу № 2002-Ф2 від 20 лютого 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум»), за період з 13 липня 2020 року по 15 квітня 2021 року на загальну суму 23\~310 грн 47 коп., у розмір якої зокрема увійшла і вартість за вчинення виконавчого напису. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Із копії постанови про відкриття провадження ВП № 66134351 від 22 липня 2021 року вбачається, що 22 липня 2021 року старшим державним виконавцем Білозерського районного відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терпецькою Р.А. було розглянуто заяву стягувача про примусове виконання - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» про примусове виконання виконавчого напису № 16576 виданого 4 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 24\~310 грн 47 коп. та прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження. З матеріалів справи вбачається, що 6 серпня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір № 93065599000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Відповідно до пункту 3.3 вказаного вище договору, банк, відповідно до наданого клієнтом пакету документів, а також згідно з вимогами банку та чинного законодавства України, відкрив клієнту поточні рахунки. Згідно з пунктом 3.1 вказаного вище договору, сума кредиту за цим договором становить 4\~492 грн 22 коп. З пункту 3.5 вказаного вище договору вбачається, що повернення кредиту, плата за кредит та інші платежі здійснюються клієнтом у відповідності до Правил споживчого кредитування. Так, відповідно до пункту 3.6 вказаного вище договору клієнт зобов`язаний повернути кредит, плату за кредит та інші платежі не пізніше 6 червня 2016 року. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат», \~нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис нотаріуса це розпорядження нотаріуса щодо стягнення грошової суми від боржника до кредитора, або\~ повернення чи передачі майна кредитору, здійснене на документах, що підтверджують зобов`язання боржника. Виконавчий напис здійснюється за заявою стягувача на оригіналі документа. Виконавчий напис нотаріуса є видом виконавчого документу, на підставі якого може відкриватися виконавче провадження. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Відповідно статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Ураховуючи, що законом інший строк давності не встановлено, тому в даному випадку застосуванню підлягають положення саме Закону України «Про нотаріат», як спеціального закону. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. Однак, як вбачається із долученого до матеріалів справи копії договору № 93065599000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку укладеного 6 серпня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] - договір дійсно був укладений 6 серпня 2015 року. Між тим, у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса зазначено «… є [PERSON] … … є Боржником за Кредитним договором № 93065599000 від 4 вересня 2017 року (кредит виданий шляхом перерахування на кредитну карту боржника) укладеним між з Акціонерним товариством «УкрСиббанк» (правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору факторингу № 2002-Ф2 від 20 лютого 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум»)…». Зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, вбачається що з [PERSON] за період з 13 липня 2020 року по 15 квітня 2021 року стягнуто, зокрема, прострочену заборгованість за сумою кредиту 17\~957 грн 44 коп., прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 5 043 грн 03 коп. Відповідно до вище зазначених умов кредитного договору сторони договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування, право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною 5 статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Окрім того, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., у виконавчому написі від 4 червня 2021 року № 16576 послалася на пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 який є не чинним, так як постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». В той же час підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, оскільки у судовому порядку Постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, то кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Таким чином, враховуючи, що заборгованість, яка вказана у виконавчому написі у розмірі 23 310 грн 47 коп за кредитним договором № 93065599000 від 6 серпня 2015 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] не є безпірною та цей кредитний договір не був посвідчений нотаріально, а тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, суд приходить до висновку що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Посилання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» на те, що сума заборгованості була нарахована на підставі первинних підтверджуючих документів (кредитного договору, розрахунку заборгованості, чеків) суд не приймає до уваги, так як такі докази суду не надані. Відповідно до статті 141 ЦПК України, \~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної в сумі 908 грн (за подання позову) та 454 грн (за подання заяви про забезпечення позову). Круючись статями 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-264, 268, 273, 354 ЦПК України, \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved