Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 грудня 2013 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на своє утримання у розмірі 300 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Обґрунтовуючи свій позов, в судовому засіданні позивач пояснила, що з 2010 по 2013 р.р. перебувала з відповідачем у шлюбі від має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею. До вагітності вона працювала в дитячому садку «Сонечко» м.Кодима, в даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує на дитину державну допомогу у розмірі 960 грн. на місяць. У зв'язку з цим, просила позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 300 грн. щомісяця до досягнення чином трирічного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав заяву, в якій зазначив, що знаходиться в скрутному матеріальному становищі, не працює, тому не може сплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку. Просив справу розглянути без його участі. Заслухавши позивача, дослідивши надані докази та матеріали цивільної справи, суд, вважає що вимоги позивачки не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі 17 вересня 2010 року уклали шлюб, який був розірваний рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 12 грудня 2013 року (цивільна справа №503/2131/13-ц). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05 вересня 2011 року виконавчим комітетом Писарівської сільської ради Кодимського району Одеської області. Відповідно до рішення Кодимського районного суду Одеської області від 15 листопада 2013 року (цивільна справа №503/2130/13-ц) з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання дитини в сумі 291 грн. 60коп. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Частиною 2 ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивач, з якою проживає неповнолітня дитина, до досягнення нею (дитиною) трирічного віку має таке право на утримання. Водночас, таке право позивача може бути реалізованим за умови спроможності чоловіка надавати таку допомогу (ч.4 ст.84 СК України). При цьому, обов'язок доведення обставин, на які позивач посилається як на підставу для задоволення свого позову, зокрема на спроможність чоловіка надавати таку допомогу, покладено саме на позивача (ст.ст.10,11, 60 ч.1 ЦПК). Однак, всупереч визначеного законом обов'язку позивачкою [PERSON] не доведено, що відповідач має можливість надавати таке утримання. Так доказів, що відповідач працює, чи отримує інші доходи і має можливість надавати дружині утримання не надано. З наданих відповідачем документів, а саме трудової книги серії [NUMBER] вбачається, що він звільнений з роботи 23.08.2013 року і до цього часу не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього заробітку і є підтвердженням відсутності у нього змоги надавати матеріальну допомогу позивачці. Таким чином, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову [PERSON], у зв'язку з чим відмовляє у задоволенні її позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed