Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника адвоката [PERSON], звернувся до суду з позовом до Карпилівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області про встановлення факту порушення прав та вчинення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання договору оренди земельної ділянки недійсним (нікчемним), застосування наслідків нікчемності правочину згідно якого просить: визнати факт порушення прав [PERSON] на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], на якій розміщена будівля ангару; визнати факт порушення права [PERSON] на користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS], на якій розміщена будівля ангару; визнати договір оренди земельної ділянки, укладений між Карпилівською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області та Сільськогосподарським приватним підприємством «Сонячне» від 14 січня 2005 року, у зв'язку з тим, що на ній була розміщена приватизована [PERSON] будівля ангару, розташована в [ADDRESS]; визнати договір оренди земельної ділянки від 14 січня 2005 року, укладений між Карпилівською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області, як орендодавцем, та Сільськогосподарським приватним підприємством «Сонячне», як орендарем» - нікчемним , в силу його недійсності за законом; застосувати до договору оренди земельної ділянки від 14 січня 2005 року, підписаному між Карпилівською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області, як орендодавцем, та Сільськогосподарським приватним підприємством «Сонячне», який є недійсним (нікчемним), в силу закону - наслідки нікчемності правочину. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 29 лютого 2000 року на прилюдних торгах [PERSON] придбав обєкт незавершеного будівництва склад для кормів, що підлягав приватизації, розташований: с. Карпилівка Рокитнівського району Рівненської області (далі будівля ангару). 21 березня 2000 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу обєкта незавершеного будівництва, що підлягає продажу на аукціоні. 21 березня [PERSON] сплати повну вартість будівлю ангару. У відповідності до ч.1 ст. 22 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» від 06 березня 1992 року №2171 (далі - Закон №2171) позивач набув право власності на будівлю ангару з 21 березня 2000 року з моменту повної сплати вартості (ціни) об'єкту приватизації, що підтверджується квитанцією. Земельна ділянка під будівлю ангару була передана під будівництво будівлі ангару, на якій він і був в подальшому збудований та знаходиться, тому, у відповідності до ст. 30 ЗК України, до позивача перейшло право на земельну ділянку. 17 травня 2000 року Карпилівська сільська рада Рокитнівського району Рівненської області рішенням №55 встановила платню за землю, чим фактично визнала та підтвердила права [PERSON] на земельну ділянку, на якій розміщена будівля ангару. 6 травня 2003 року [PERSON] прийняв будівлю ангару за актом прийому - передачі від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, у відповідності до приватизаційного законодавства із порушенням строку передачі. Таким чином, [PERSON] набув право власності на будівлю ангару. Згідно ч.1 ст. 23 Закону №2171 право власності [PERSON] на будівлю ангару підтверджується договором та актом прийому-передачі. У відповідності до ст. 30 ЗК України 1990 року, до [PERSON] перейшла у власність земельна ділянка на будівлю ангару на тих же умовах, на яких вона була надана та перебувала у власності держави та забудовника, якому була надана для проведення будівництва ангару, за спеціальною Чорнобильською програмою. 14 січня 2005 року між Карпилівською сільською радою Рокитнівського району, як орендодавцем, та Сільськогосподарським приватним підприємством «Сонячне» (далі СГПП «Сонячне»), як орендарем, було підписано договір оренди земельної ділянки, зазначеної як зернотік, яка в дійсності була будівлею ангару, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належною йому на праві приватної власності. 1 березня 2005 року договір оренди землі був зареєстрований в сільській раді. Тоді ж, 1 березня 2005 року, земельна ділянка за актом прийому-передачі була передана СГПП «Сонячне»,яке не було власником будівлі, що унеможливило використання позивачем будівлі ангару та земельної ділянки під нею. Незважаючи на те, що вказана у договорі оренди земельна ділянка значиться як така, на якій розташований зернотік, проте вказане під цією назвою нерухоме майно та належна йому будівля ангару (зернотік та будівля ангару) одне і те ж приміщення, що підтверджується довідкою Карпилівської сільської ради на імя [PERSON] від 01.08.2008 №02-8-61, матеріалами технічної інвентаризації та даними технічних паспортів, адресою та планом-схемою земельної ділянки під зернотоком. Крім того, незаконність укладення договору оренди випливає із вимог ст. 13, 41, 68 Конституції України, яка забороняє обмеження та позбавлення права власності, окрім як згідно закону. Укладаючи такий договір, його сторони обмежили та порушили право володіння та розпорядження будівлею ангару та земельною ділянкою під ним, тому що правомочності власника були порушені обтяженням обєкта власності та вільного доступу до нього через надання третій особі земельної ділянки під будівлею ангару, чим сторони договору обмежили право користування таким майном. Договір оренди земельної ділянки стороною, в якому не виступає власник будівлі ангару - [PERSON] є таким, що порушує публічний порядок, не породжує жодних правових наслідків, крім тих, що пов'язані з їх незаконністю. Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлений перелік способів захисту прав та інтересів особи. Їх суть полягає у тому, що за її допомогою відновлюється майновий стан особи, усуваються перешкоди на шляху здійснення права власності. Вбачається, що підстави для укладення договору оренди земельної ділянки між сторонами були відсутні, оскільки відповідач не заперечував його право на передачу СГПП «Сонячне» такої, а останній на її отримання в оренду, а укладений між ними договір є нікчемним в силу вимог закону. Власником будівлі ангару на підставі угоди приватизації є [PERSON], а тому й володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою під цією будівлею могло здійснюватися за волі власника такої будівлі. Проте, не лише волі власника будівлі ангару на укладення договору оренди земельної ділянки під нею не було, а й взагалі він не був стороною такого договору, що свідчить про порушення вимог ст. 41 Конституції України, ст.ст.93,122-126, 134 ЗК України. Так, договір оренди земельної ділянки не містив, визначених ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотних умов, які визнані вказаною нормою як обов'язкові. Також в договорі оренди землі відсутні дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, план-схема не складалася, технічна документація із відведення цієї земельної ділянки не складалася та межі в натурі не визначалися, відповідальність сторін та інші дані, згідно вказаного закону не вказано тощо. Окрім того, такий договір не відповідає типовому договору оренди земельної ділянки, затвердженому Кабінетом Міністрів України. У відповідності до Закону України «Про оренду землі» правочини, які не містять обовязкові умови є недісними. В свою чергу, у відповідності до ч. 2 ст. 215 ЦК України правочин недійсність якого визначена законом є нікчемним. Оскільки СГПП «Сонячне» було ліквідоване, що встановлено рішенням суду від 11 листопада 2013 року, позовні вимоги пред'являються тільки до Карпилівської сільської ради. Під час судового засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з тих же підстав та доповнив, що після приватизації будівлі ангару, позивач набув права власності на будівлю ангару та земельну ділянку, на якій розташована ця будівля. Після цього, позивач неодноразово звертався до сільської ради із заявами про вирішення питання стосовно землі, однак, з вини відповідача, земельна ділянка спочатку була передана в оренду СГПП «Сонячне», а потім, третій особі - [PERSON]. Крім того, згідно рішення сільської ради, земельна ділянка надавалась в оренду на 3 роки, проте, згідно договору, земельна ділянка була надана в оренду на 5 років. Тобто, не розірвавши цей договір, сільська рада надала в оренду спірну земельну ділянку [PERSON]. таким чином, при укладенні договору оренди було допущено ряд системних порушень, що є підставою для визнання зазначеного правочину нікчемним та застосувати до нього наслідки нікчемності. Неправомірними діями відповідача порушено права позивача на земельну ділянку, на якій розташована належна йому будівля ангару, та порушено його право на користування не лише земельною ділянкою, а й будівлею ангару, у зв'язку з чим позивач протягом тривалого часу відновлював своє право в судовому порядку. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Згідно поданого заперечення, відповідач Карпилівська сільська рада Рокитнівського району Рівненської області просить у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що сільська рада здійснює свої повноваження у сфері земельних відносин на підставі Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Земельного кодексу України та інших нормативно -правових актів, що регулюють діяльність у сфері земельних відносин. 10.04.2008 року [PERSON]звернувся до Карпилівської сільської ради із заявою в якій зазначалося прохання виготовити йому технічну документацію щодо права власності на землю під нерухомим майном «Ангар» або ж склад для кормів. У відповідь на дану заяву йому було повідомлено, що сільська рада не виготовляє технічної документації щодо права власності на земельну ділянку, а лише надає дозвіл на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також надано перелік документів, що необхідні для прийняття відповідного рішення. 25.04.2008 року до Карпилівської сільської ради надійшла заява [PERSON] з проханням вирішення питання земельної ділянки, на якій розташований склад для кормів, зазначивши що даний обєкт належить йому на праві власності. У відповідь йому повторно було повідомлено, що для вирішення даного питання необхідно надати документи, що посвідчують право власності на об'єкт. У відповідь сільська рада не отримала жодних документів, що підтверджували б право власності [PERSON] на вищезазначений об'єкт . Натомість, 23.06.2008 року до сільської ради надійшла заява підприємця [PERSON] з проханням надати дозвіл складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 10 років для використання в комерційних цілях. Разом із заявою було надано всі документи, необхідні для прийніття відповідного рішення. Тому було прийнято рішення №154 про надання дозволу на складання проекту із землеусмтрою щодо відведення земельної ділянки підприємцю [PERSON]. Сільською радою 04.03.2009 року було прийнято рішення №176 про укладення договору оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення з [PERSON] для використання в комерційних цілях 06.03.2009 року між Карпилівською сільською радою в особі голови [PERSON] та [PERSON] було укладено відповідний договір оренди. 22.07.2009 року від [PERSON] надійшла заява з проханням продати вищезаначену земельну ділянку, а також всі необхідні для прийняття рішення документи.31.09.2009 року сільська рада прийняла рішення №194 про продаж земельної ділянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] площею 0,1908 га. Про що у подальшому було укладено відповіідний договір. Всі рішення з приводу вищезгаденої земельної ділянки були прийняті Карпилівською сільською радою згідно законодавства, що було чинне на момент прийняття відповідних рішень. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що договір оренди земельної ділянки укладався на весь масив, в тому числі й під будівлею ангару. Сама ж будівля ангару знаходиться на території зернотоку, тому в договорі оренди було зазначено, як зернотік. При передачі земельної ділянки в оренду проектно-технічна документація не складалась. Позовні вимоги в частині визнання договіру оренди недійсним в силу за закону та застосування до договору оренди наслідки недійсності правочину Карпилівська сільська рада визнає, оскільки договір оренди земельної ділянки був укладений з порушеннями закону. Інші позовні вимоги не визнає, оскільки сільська рада жодним чином не чинила перешкод позивачу у праві користування земельною діялнкою, оскільки позивач звернувся до сільської ради із зазначеного питання лише у 2008 році. Земельна ділянка надавалась в оренду за письмовим зверненням керівника СГПП «Сонячне», а згодом, передана в оренду [PERSON], який надав до сільської ради заяву та документи, які підтверджували його право власності на будівлю ангару. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником будівлі ангару, що розташована в [ADDRESS]. Вказане підтверджується матеріалами справи, які перевірені судом та визнані достовірними (а.с.29-31, 61-62). Згідно рішення Карпилівської сільської ради від 17 травня 2000 року №55, з 01 червня 2000 року встановлено орендну плату на землі несільськогосподарського призначення. Згідно додатку № 1 власником (землекористувачем) будівлі ангару зазначений [PERSON] ( а.с.32). Отже, станом на травень 2000 року Карпилівська сільська рада володіла відомостями, що будівля ангару перебуває у власності позивача [PERSON]. Зазначене підтверджується представником відповідача в ході судового розгляду справи. 16.12.2003 року до виконавчого комітету Карпилівської сільської ради звернувся керівник СГПП «Сонячне» [PERSON] з клопотанням передати в оренду землі терміном на три роки із земель запасу у межах с. Карпилівка площею 16,80 га, в тому числі зернотік - 1,1 га (а.с.79). Згідно рішення Карпилівської сільської ради №54 від 31 грудня 2003 року, сесія сільської ради вирішила передати СГПП «Сонячне» земельні ділянки сільськогосподарського призначення в оренду терміном на 3 роки із земель запасу площею 16,60 га, в тому числі:зернотік по [ADDRESS] площею 1,1 га (а.с.80). Відповідно до договору оренди землі від 14 січня 2005 року, Карпилівська сільська рада передала в оренду СГПП «Сонячне» земельну ділянку загальною площею 16.30 га, у тому числі зернотік 1.1 га. Пунктом 8 договору передбачається, що договір укладено на п'ять років. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 03.10.2013 року, державна реєстрація СГПП «Сонячне» припинена у зв'язку з визнанням її банкрутом 21.12.2010 року (а.с.54 зворот). Згідно Прикінцевих положень (п.43) договору, невід'ємними частинами договору є: план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні, встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведеня земельної ділянки, у випадках передбачених законом.(а.с.83-86). Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. В судовому засіданні встановлено, що до договору оренди долучено план зовнішніх меж орендованої земельної ділянки (а.с.87), інші дані відсутні. Представник позивача пояснив, що технічна документація при передачі земельної ділянки не складалась. При цьому, дослідивши оспорюваний договір оренди, встановлено, що він не містить всіх істотних умов договору оренди, зокрема, відсутні відомості про кадастровий номер, існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; не визначено сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін та інше. В силу вимог ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч.2,3 ст.134 цього Кодексу. Відповідно до ст.134 ЗК України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурсних засадах (земельних торгах). Отже, при передачі спірної земельної ділянки в оренду СГПП «Сонячне» відповідачем порушено вимоги вищезгаданих норм закону. Згідно ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди не дійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до статей 215,216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією із сторін так і іншою заінтересованою особою, право та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Позивач [PERSON] є власником будівлі ангару, що знаходиться в [ADDRESS], таким чином оскаржуваний правочин порушує права позивача на земельну ділянку, на якій розміщена вказана будівля. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Аналізуючи обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про визнання оскаржуваного договору оренди недійсним, в частині передачі в оренду земельної ділянки під зернотік площею 1,1 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та застосування до нього в цій частині наслідків недійсності правочину, шляхом повернення земельної ділянки у попередній стан. При цьому, суд не вбачає підстав для визнання договору оренди недійсним вцілому, оскільки в іншій частині договір оренди не зачіпає інтересів позивача та жодним чином не порушує його прав. Неправомірними діями відповідача порушено права позивача на земельну ділянку, на якій розташована будівля ангару , порушено його право на користування цією земельною ділянкою. Як встановлено, будівля ангару та земельна ділянка, на якій вона розташована, відчужені третій особі, що позбавило позивача можливості користуватися та розпоряджатися належною йому будівлею та спонукало до захисту свого право у судовому порядку, що підтверджується рішеннями судів різних інстанцій, які набрали законної сили( а.с.57-68). Зазначені обставини стороною відповідача не спростовані. Отже, позовні вимоги в частині визнання факту порушення прав [PERSON] на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], на якій розміщена будівля ангару та визнання факту порушення права користування цією земельною ділянкою також підлягають до задоволення. В силу вимог п.10.ст.5 Закону Україи «Про судовий збір» позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача Карпилівської сільської ради судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial