Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач 16 травня 2018 року\~ звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування.\~ В позовній заяві [PERSON] зазначила, що 22.01.2000 року в с. Федорівка Малинського району Житомирської області померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул.Миру, 130 в с. Будо Воробї Малинського району Житомирської області. На день смерті [PERSON] у даному будинку ніхто крім неї зареєстрований не був та не проживав. Після смерті матері позивач постійно доглядала за будинком, зокрема, здійснювала ремонт даного будинку, тобто виконувала усі необхідні дії, повязані з утриманням домогосподарства, що притаманні власнику господарства. Ще за життя [PERSON] 14 березня 1995 року склала заповіт, згідно з яким належний їй житловий будинок по вул. Миру,130 в с. Будо Воробї Малинського району Житомирської області, вона заповідала позивачу [PERSON], а також іншим своїм дітям [PERSON] та [PERSON] Однак брат позивача [PERSON] помер 02.01.2000 року. Він був неодружений та власних дітей не мав. В свою чергу сестри позивача [PERSON] та [PERSON] до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] не зверталися, \-\-\-не претендують на житловий будинок та відмовляються від нього на користь позивача. За життя [PERSON] не оформила право власності на житловий будинок по вул. Миру,130 в с. Будо Воробї Малинського району, а тому відсутній правовстановлюючий документ і позивач змушений звертатися до суду. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі та не заперечили проти позовних вимог [PERSON], просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Малинського району Житомирської області, сільський голова [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечив щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Миру,130 в с. Будо Воробї Малинського району.\~\~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що у віці 87 років 22.01.2000 року померла [PERSON], що підтверджується копією довідки про смерть. З виписки з погосподарських книг за 1961-2000 роки (довідка виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Малинського району Житомирської області №99 від 11.05.2018 року), а також з довідки №13060 від 17.04.2018 року, виданої Малинським районним комунальним підприємством з технічної інвентаризації, з технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок, виготовлений 17.04.2018 року, довідки №74 від 30.03.2018 року, виданої [PERSON] сільською радою Малинського району, вбачається, що житловим будинком по вул.Миру,130 в с. Будо Воробї Малинського району Житомирської області володіла за життя [PERSON]. Як вбачається із заповіту від 14 березня 1995 року, [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями позивачу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Згідно частини 1 статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом та за заповітом. Таким чином, спадкоємцями за заповітом від 14 березня 1995 року, складеним [PERSON] ще за її життя, були визначені донька [PERSON], донька [PERSON], син [PERSON]. [PERSON] помер 02.01.2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 05.01.2000 року. Сестри позивача [PERSON] та [PERSON] із заявою про прийняття спадщини в межах, визначеного законом, шестимісячного строку, до нотаріуса не зверталися. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 квітня 2018 року, спадкова справа щодо майна померлої 22 січня 2000 року [PERSON] не заведена. Згідно довідки [PERSON] сільської ради від 23.05.2018 року, після смерті матері, [PERSON], [PERSON] доглядала за будинком, який належить її матері і знаходиться в с. Будо Воробї Малинського району Житомирської області, кожного року проводила косметичний ремонт житлового будинку та прибудинкової території. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач реалізувала своє право на прийняття спадщини за законом після померлої матері [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління (володіння) спадковим майном протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини, тобто за ст.549 ЦК Української РСР. На підставі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Визнання позову відповідачами не суперечить правам та інтересам третіх осіб.

Outcome: approved