Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк». В обґрунтування свого уточненого позову позивач зазначив, що 25 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0308/0308/71-063, згідно до умов якого ВАТ «Сведбанк» надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 34800,00 доларів США з розрахунку 12,5 % за користування кредитом на строк до 24 березня 2028 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавец [PERSON] за договором іпотеки № 03081/0308/71-063-Z-1 від 25 березня 2008 року передав, в іпотеку нерухоме майно трикімнатну квартиру загальною площею 71,1 кв.м. житловою площею 41,7 кв.м., яка знаходиться за адресою Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний[ADDRESS]. Зазначений іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром № 2676. 25 травня 2012 року між [PERSON] акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Позичальник [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим, станом на 28 липня 2015 року за [PERSON] наявна заборгованість у сумі 745278 гривень 75 копійок з яких: - заборгованість за тілом кредиту в розмірі 29896,22 доларів США що згідно курсу НБУ складає -659578 гривень 72 копійки, - заборгованість по відсоткам в розмірі 3884,46 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 85700 гривень 04 копійки. В рахунок виконання основного зобов'язання позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку». Тому позивач просив суд постановити рішення яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0308/0308/71-063 від 25 березня 2008 року у розмірі 745278 гривень 75 копійок з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 29896,22 доларів США що згідно курсу НБУ складає - 659578 гривень 72 копійки, заборгованість по відсоткам в розмірі 3884,46 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 85700 гривень 04 копійки, звернути стягнення на предмет іпотеки який належить на праві власності [PERSON] а саме трикімнатну квартиру загальною площею 71,1 кв.м. житловою площею 41,7 кв.м., яка знаходиться за адресою Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний[ADDRESS] шляхом визнання власності на трикімнатну квартиру загальною площею 71,1 кв.м. житловою площею 41,7 кв.м., яка знаходиться за адресою Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний[ADDRESS] за [PERSON] акціонерним товариством «Дельта Банк», та покласти судові витрати на відповідача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду зазначив що, через зростання курсу долара США, він не має можливості сплачувати кредит, тому відповідач просив суд в задоволені позовних вимог Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» про зверненні стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність AT «Дельта Банк», відмовити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи останній був повідомлений судом належним чином, про причину своєї неявки він суд не сповістив. Суд, у судовому засіданні встановив, що 25 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0308/0308/71-063, згідно до умов якого ВАТ «Сведбанк» надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 34800,00 доларів США з розрахунку 12,5 % за користування кредитом на строк до 24 березня 2028 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавец [PERSON] за договором іпотеки № 03081/0308/71-063-Z-1 від 25 березня 2008 року передав, в іпотеку нерухоме майно трикімнатну квартиру загальною площею 71,1 кв.м. житловою площею 41,7 кв.м., яка знаходиться за адресою Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний[ADDRESS]. Зазначений іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром № 2676. 25 травня 2012 року між [PERSON] акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Позичальник [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим, станом на 28 липня 2015 року за [PERSON] наявна заборгованість у сумі 745278 гривень 75 копійок з яких: - заборгованість за тілом кредиту в розмірі 29896,22 доларів США що згідно курсу НБУ складає -659578 гривень 72 копійки, - заборгованість по відсоткам в розмірі 3884,46 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 85700 гривень 04 копійки. Згідно ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено що Позичальник зобовязаний повернути Кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержателя вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимог шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартісню визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або майнового права та інтересу. Тобто положення статті 35 ЗУ «Про іпотеку» не є перешкодою для реалізації прав іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі викладеного суд вважає доводи позивача в справі повністю підтверджені письмовими доказами, а саме, - кредитним договором № 0308/0308/71-063 від 25 березня 2008 року укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON], Договором іпотеки № 03081/0308/71-063-Z-1 від 25 березня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та іпотекодавецем [PERSON] згідно до якого іпотекодавець, передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 71,1 кв.м. житловою площею 41,7 кв.м., яка знаходиться за адресою Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний[ADDRESS], письмовими попередженнями позивачем відповідача [PERSON] про необхідність погашення заборгованості, розрахунком погашення заборгованості, та іншими письмовими доказами. Згідно наданої позивачем у якості доказу Звіту про оцінку трикімнатної квартири загальною площею 71,1 кв.м. житловою площею 41,7 кв.м., яка знаходиться за адресою Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний[ADDRESS], виконаної оцінювачем ТОВ Експертної компанії «Професіонал» [PERSON] ринкова вартість зазначеного домоволодіння станом на 25 січня 2016 року становить 319249 гривень 00 копійок . Таким чином суд згідно п. 41 постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» дає оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом яка станом на 28 липня 2015 року складає 745278 гривень 75 копійок та вартості іпотечного майна, вищезазначену оцінку вартості майна, суд приймає як належний та допустимий доказ. На підставі ст.ст. 509, 526 ЦК України новий кредитор ПАТ «Дельта банк» має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь. В рахунок виконання основного зобов'язання Позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п.39 Постанови пленуму ВСУ №5 від 30 березня 2012 року, суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Враховуючи невизнання та порушення прав іпотекодержателя, існують всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателю. Згідно п.12.1 іпотечного договору, звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса. Згідно роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві, що також встановлюється ст. 20 ЦК України та ст.ст.3,4 ЦПК України. Згідно п. 10.3, 10.4, 11 іпотечного договору, банк має право у разі невиконання позичальником умов Основного зобов'язання та/або іпотекодавцем умов цього договору звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі, включаючи суму кредиту та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до умов основного зобов'язання, проценти за користування кредитом, пеню, інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з Основного зобов'язання, а також всі витрати, пов'язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки, в тому числі з вчиненням виконавчого напису, його реалізацією та вартість послуг незалежного експерта- суб'єкта оціночної діяльності. За змістом ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Визначаючи порядок виконання рішення, суд виходить з того, що 07.06.2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з п. 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Тобто, за одночасної наявності перелічених вище умов застосовується мораторій на примусове стягнення нерухомого житлового майна, що є предметом іпотеки. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню цього слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови. Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання, а відтак не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. Саме до цього зводиться правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-333цс15 від 10 червня 2015 року, у справі № 6-483цс15 від 09 вересня 2015 року, який має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Під час судового розгляду достовірно встановлено, що квартира, яка є предметом іпотеки була передана в іпотеку на забезпечення зобов'язань за договором споживчого кредиту в іноземній валюті; дана квартира використовується відповідачем [PERSON] як місце постійного проживання, про що в розумінні Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свідчить реєстрація її місця проживання за вищевказаною адресою, а загальна площа квартири складає 71,1 кв.м., тобто не перевищує встановлених законом 140,00 кв.м., а відтак існують законні підстави для відстрочення виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доказове підтвердження під час розгляду цієї справи, а тому на думку суду вимоги позивача повинні бути задоволеними у повному обсязі.

Outcome: approved