Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач 16.02.2017 року звернувся до суду з даним позовом, зазначаючи, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. В зв'язку зі смертю відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Документом, підтверджуючим право власності батька на будинок, є запис в погосподарській книзі Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області, рішення виконавчого комітету Бондарівської сільської ради № 53/92 від 27.11.1996 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки сільської ради гр. [PERSON]». За життя батько на випадок смерті склав заповіт, яким усе своє майно заповів йому. 22.11.2016 року державний нотаріус Марківської державної нотаріальної контори відмовив йому у видачі свідоцтва про право на власності на житловий будинок із-за відсутності правовстановлюючого документа на цей будинок. Позивач просив суд визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач позов визнав повністю, голова Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області Тіщенко О.Б. просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що [INFO] року помер батько позивача, [PERSON]. В зв'язку зі смертю відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На випадок смерті усе своє майно [PERSON] 23.09.2015 року заповів синові, [PERSON], який 05.08.2016 року надав до Марківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 22.11.2016 року державний нотаріус Марківської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як убачається із матеріалів справи, а саме довідки Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області від 01.12.2016 року № 2719, у погосподарській книзі № 6 [PERSON] значиться власником житлового будинку по [ADDRESS] Марківського району Луганської області. 26.08.1960 року [PERSON] надано дозвіл № 198 на будівництво житлового будинку за типовим проектом № 072. 27.11.1996 року рішенням виконавчого комітету Бондарівської сільської ради Марківського району Луганської області № 53/92 у приватну власність [PERSON] передана земельна ділянка площею 0,35 га для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Отже, зазначені документи підтверджують право власності батька позивача на житловий будинок по [ADDRESS] Марківського району Луганської області, який згідно зі ст. 1218 ЦК України входить до складу спадщини. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнав повністю і це не суперечить закону, не порушує права та інтереси сторін і інших осіб, тому є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved