Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.11.2016 року звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Вона проживає однією сім'єю зі старшим сином [PERSON] та його дітьми [PERSON] та [PERSON]. Молодший син [PERSON] зареєстрований за її адресою, однак фактично не проживає. З рішення суду про позбавлення батьківських прав її сина [PERSON] їй стало відомо, що його позбавлено батьківських прав відносно молодшого сина [PERSON], [INFO], який фактично проживає разом з матір'ю, відповідачем по справі. Вважає, що її права власника порушені, реєстрація дитини впливає на розмір сплачених комунальних послуг. Просить суд визнати [PERSON], [INFO] , таким, що втратив право користування житлом квартирі [ADDRESS] та зняти його з реєстрації. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов, підтвердила викладені в позовній заяві обставини, просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначила, що вона разом з сином [PERSON], [INFO], з 2014 року проживає в м.Червоноград, не заперечує проти задоволення позову. Третя особа Червоноградська міська рада, як орган опіки та піклування, в судове засідання не з'явилась, про час та розгляд справи попереджена належним чином, направила до суду клопотання про недоцільність задоволення позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст..150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством. Відповідно до ч.2 ст.17 ЦК місцем проживання неповнолітніх , які не досягли 15 років визнається місце проживання їхніх батьків. Відповідно до ст160 СК України місце проживання дитини, що не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Ст..248 СК України визначає випадки збереження права користування житлом дитини, у якому вона раніше проживала . У тому разі, коли неповнолітня дитини вибуває разом з одним із батьків на інше проживання, право користування жилим приміщенням, у якому вона проживала або була прописана до цього разом з другим із батьків, за нею не зберігається. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] 19.08.2002 за реєстром №2975. Згідно довідки ЛКП «Сяйво» від 17.03.2016 р. в квартирі [ADDRESS] власник [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], онуки [PERSON], [PERSON], онук [PERSON]. Згідно з рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 4 серпня 2015 р. [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] . Рішенням суду встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю в [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуюче вищенаведене, та той факт, що відповідачка [PERSON] визнала позовні вимоги, та судом достовірно встановлено, що в спірній квартирі малолітній [PERSON], [INFO], суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved