Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивач 13.10.2020 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про визнання права власності у спільній сумісній власності та визнання права власності у порядку спадкування за законом, посилаючись на наступні обставини.\~\~ [INFO] померла її мати [PERSON] , яка до дня смерті мешкала за адресою [ADDRESS] . Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить 1/3 частина квартири за адресою [ADDRESS] , що належала померлій на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.01.2001 року. Інші частини вказаної квартири належать їй та її рідній сестрі - відповідачу по справі, на підставі цього ж свідоцтва про право власності на житло від 25.01.2001 року, порівну, по 1/3 частині квартири кожній. За життя [PERSON] заповіту не залишила. Спадкоємцями за законом після її смерті є вона та відповідач по справі, як рідні дочки померлої. Вона прийняла свою частину спадщини, тобто 1/6 частину вказаної квартири, після смерті матері фактично, оскільки була зареєстрована та проживала у спірній квартирі на день смерті матері. На її звернення до Державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану частину спадкової квартири після смерті матері, отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.02.2018 року, якою їй було відмовлено у видачі свідоцтва через те, що не надано документів, що підтверджують право власності матері на спадкове майно. Дійсно, згідно інформації КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 17.01.2018 року за № 1400, право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] не зареєстровано. Вона зазначає, що мати за своє життя не зареєструвала право власності на квартиру, оскільки вважала, що всі вони і так є власниками майна. Враховуючи викладене просить суд визнати за нею право власності у спільній сумісній власності на 1/3 частину квартири загальною площею 45,8 кв. м., житловою площею 31,3 кв. м., що розташована за адресою - [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири, що розташована за адресою - [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 24.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання (а.с. 29-30). 03.12.2020 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності у спільній сумісній власності та визнання права власності у порядку спадкування за законом (а.с. 37-39), яка мотивована наступним. [INFO] померла її мати [PERSON] , який до дня смерті мешкала за адресою [ADDRESS] . Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить 1/3 частина квартири за адресою [ADDRESS] , що належала померлій на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.01.2001 року. Інші частини вказаної квартири належать їй та її рідній сестрі - позивачу по справі на підставі цього ж свідоцтва про право власності на житло від 25.01.2001 року, порівну, по 1/3 частини квартири кожній. За життя [PERSON] заповіту не залишила. Спадкоємцями за законом після її смерті є вона та [PERSON] , як рідні дочки померлої. Вона прийняла свою частину спадщини, 1/6 частину вказаної квартири, після смерті матері фактично, оскільки була зареєстрована та проживала у спірній квартирі на день смерті матері. На її звернення державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори , [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану частину спадкової квартири, отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.11.2020 року, якою їй було відмовлено у видачі свідоцтва через те, що не надано документів, що підтверджують право власності матері на спадкове майно. Крім того, у свідоцтві про смерть її матері її прізвище вказано « [PERSON] », по батькові зазначено « [PERSON] », в той же час згідно її паспорту, її прізвище вказано як « [PERSON] », а у свідоцтві про її народження по батькові матері вказано « [PERSON] ». Враховуючи викладене просить суд встановити факт того, що вона є рідною сестрою [PERSON] та рідною донькою [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за нею право власності у спільній сумісній власності на 1/3 частину квартири, загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., що розташована за адресою - [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири, загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., що розташована за адресою - [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 25.01.2021 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності у спільній сумісній власності та визнання права власності у порядку спадкування за законом до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності у спільній сумісній власності та визнання права власності у порядку спадкування за законом - і об`єднано їх в одне провадження за № 182/5842/20, відкладено підготовчий розгляд даної справи. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутності, на задоволенні своїх вимог наполягає, зустрічний позов [PERSON] визнає у повному обсязі (а.с. 52). Представник відповідача за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] також подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності, на вимогах зустрічного позову наполягає, первісний позов [PERSON] визнає (а.с. 59). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті мешкала за адресою [ADDRESS] (а.с. 9). Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить 1/3 частина квартири за адресою [ADDRESS] , що належала померлій на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.01.2001 року (а.с. 11). Так, згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.01.2001 року, квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] порівну (а.с. 11), тобто кожній із зазначених осіб належить 1/3 частина квартири відповідно. За життя [PERSON] заповіту не залишила, що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованою 23.02.2021 року, тому її доньки [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємиці за законом після її смерті, звернулися до нотаріусів із відповідними заявами про видачу на їх ім`я свідоцтв про право на спадщину за законом на вказану частину спадкової квартири. З копії спадкової справи № 331-2017, заведеної після смерті [PERSON] померлої [INFO] та наданої Завідувачем Другої нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області В.М. Балашовою на запит суду 03.03.2021 року вбачається, що [PERSON] 27.07.2017 року зверталася із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім`я та повідомила, що крім неї спадкоємцем за законом є дочка спадкодавці, [PERSON] , яка спадщину прийняла (а.с. 70). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.02.2018 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Є.В. Апальковим, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] через те, що не надано документів, що підтверджують право власності матері на спадкове майно (а.с. 16). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.11.2020 року завідувачем Другої нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області В.М. Балашовою, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] через те, що не надано документів, що підтверджують право власності матері на спадкове майно. Крім того, у свідоцтві про смерть її матері її прізвище вказано « [PERSON] », по батькові зазначено « [PERSON] », в той же час згідно її паспорту, її прізвище вказано як « [PERSON] », а у свідоцтві про її народження по батькові матері вказано « [PERSON] » (а.с. 48). Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] прийняла свою частину спадщини, тобто 1/6 частину вказаної квартири, після смерті матері [PERSON] фактично, оскільки була зареєстрована та проживала у спірній квартирі на день її смерті (а.с. 15). Згідно інформації КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 17.01.2018 року за № 1400, право власності на квартиру за адресою - [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року не зареєстровано (а.с.14). [PERSON] в обґрунтування позову зазначила, що її мати, [PERSON] за своє життя не зареєструвала право власності на квартиру, оскільки вважала, що вона та її доньки, сторони по даній справі і так є власниками майна, тому це здійснювати не має потреби. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1258 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частина 2 статті 1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] має право на спадкування майна, що залишилося після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] , але не може реалізувати своє право через вказані вище обставини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності у спільній сумісній власності та визнання права власності у порядку спадкування за законом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а тому слід визнати за [PERSON] право власності у спільній сумісній власності на 1/3 частину вказаної квартири, що розташована за адресою - [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину вказаної квартири у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Судом також встановлено, що відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] 04.11.2020 року зверталася до Державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідну частину спадкової квартири, що залишилася після смерті матері, [PERSON] , однак Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.11.2020 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва через те, що не надано документів, що підтверджують право власності матері на спадкове майно. Крім того, у свідоцтві про смерть [PERSON] її прізвище вказано « [PERSON] », по батькові зазначено « [PERSON] », в той же час згідно паспорту відповідача, її прізвище вказано як « [PERSON] », а у свідоцтві про її народження по батькові матері вказано « [PERSON] » (а.с. 48). В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що факт родинних відносин з померлою матір`ю [PERSON] та рідною сестрою, позивачем по даній справі, [PERSON] неможливо підтвердити у позасудовому порядку, оскільки у її правовстановлюючих документах та у свідоцтві про смерть матері [PERSON] по різному вказані їх прізвища та по батькові матері. Вивчивши матеріали справи, надані [PERSON] на підтвердження факту родинних відносин з померлою матір`ю [PERSON] , та рідною сестрою, [PERSON] , зокрема копію свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданого 08.05.1980 року, копію її паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області від 17.09.1996 року, копію свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 31.12.2013 року (а.с. 8-9, а.с. 40-44), суд приходить до висновку, що позивачем безперечно доведено, що вона є рідною донькою померлої [INFO] [PERSON] та рідною сестрою позивача по справі, [PERSON] . [PERSON] прийняла свою частину спадщини, тобто 1/6 частину вказаної квартири, після смерті матері [PERSON] фактично, оскільки була зареєстрована та проживала у спірній квартирі на день її смерті (а.с. 15). Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. На підставі ч.1 ст.4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України,здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Оскільки судом встановлено факт того, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] та рідною донькою [PERSON] , померлої [INFO] , то суд вважає, що [PERSON] набула право на спадкування майна за законом, що залишилося після смерті [PERSON] , тобто 1/6 частини квартири за адресою [ADDRESS] , що належала померлій на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.01.2001 року, тому позовні вимоги зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності у спільній сумісній власності та визнання права власності у порядку спадкування за законом є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved