Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.05.2020 року звернувся у суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем - [PERSON] і зареєстрований Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 20.07.2012 року, актовий запис № 12. Ухвалою судді від 25.05.2020 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки, який не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклилкм) сторін). Визначено дату судового засідання щодо розгляду спраив по суті - 13.07.2020 року, 12.30 год.. Розгляд справи по суті відбувся у судовому засіданні, котре було призначене на 13.07.2020 року о 12.30 год., без учасників справи. Позов обґрунтовано тим, що сім`я сторін фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Протягом тривалого часу сторони не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо. Від спільного проживання у сторін народилось двоє дітей, які на даний час проживають і надалі проживатимуть з відповідачем. Позивач зазначає, що він не примирився з відповідачкою, надалі проживає окремо, не веде з нею спільне господарство, а на момент подання позовної заяви фактично проживає з іншою жінкою, з якою вони очікують дитину. З огляду на вказане, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явився, подав суду заяву від 13.07.2020 року, у котрій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, а розгляд справи проводити без його участі. Відповідачка у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явилася, подала суду заяву від 13.07.2020 року про визнання позовних вимог, у котрій проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Також просила після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне « [PERSON] », а розгляд справи просила проводити без її участі. Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання у справі щодо розгляду по суті без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, сторони вступили у шлюб 20.07.2012 року, який був зареєстрований Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області, про що було зроблено актовий запис № 12. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області 20.07.2012 року. Від спільного проживання у сторін народилось двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час є малолітніми, проживають і надалі проживатимуть з відповідачкою за зареєстрованим її місцем проживання. Статтею 110 СК України визначено право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя, а підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя встановлені ч. 1 ст. 112 вказаного Кодексу. Як встановлено судом, сторони протягом останнього часу не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають у різних населених пунктах. Такі дії сторін викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Проти надання терміну на примирення позивач у поданій ним позовній заяві заперечив, оскільки має намір створити іншу сім`ю, а відповідачка у поданій нею заяві про визнання позовних вимог також заперечила проти надання терміну на примирення. Відтак, підстав для вживання передбачених ст. 111 СК України заходів щодо примирення подружжя у суду не було. Таким чином, на переконання суду, подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу є недоцільним, буде суперечити інтересам обох сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. Виконуючи вищенаведені приписи, судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, у зв`язку з чим суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, суперечило б інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за подання позову до суду у розмірі 840 грн. 80 коп. (квитанція № 69 від 04.05.2020 року).

Outcome: approved