Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач , [PERSON] звернувся 10.11.2015 року до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на ті обставини, що з відповідачем у справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26.05.2007року. Від спільного життя має сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. З початку березня 2008 року шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Подальше сумісне життя стало неможливе, оскільки вона з відповідачем не можемо знайти порозуміння щодо сімейних стосунків через різницю у поглядах на сімейне життя, тому подальше збереження сім'ї неможливе і недоцільне. Спору про розподіл майна немає. На утримання дитини відповідач сплачує аліменти за рішенням суду. Після розірвання шлюбу просила відновити прізвище на дошлюбне - [PERSON]. Позивач в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні присутнім не був, за відомостями адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 17.11.2015р. зареєстрованим або знятим з реєстрації на значиться , про час та місце розгляду справи повідомлений через оглошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №104(1699) від 31.12.2015 року; заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 травня 2007 року , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 202 від 26 травня 2007 року /а.с. 3/. Від спільного життя мають дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позовній заяві просила відновити їй дошлюбне прізвище - «[PERSON]». Позивач стверджує, що вони припинили шлюбні стосунки, їх шлюб існує формально, поновлювати сімейні відносини не бажають. Спір про майно відсутній. Питання стосовно виховання та утримання дитини сторонами вирішено. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved