overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач 12.06.2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В своєму позові позивач зазначила, що перебувала з відповідачем в цивільному шлюбі з 2011 року. Від сумісного життя у них з відповідачем 06.08.2012 року народилася донька [PERSON], батьком якої є відповідач по справі. Посилаючись на те, що після розірвання стосунків з 2012 року, добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини відповідач не бажає, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. В судове засідання сторони не зявилися. До суду надійшла заява від позивача з проханням слухати справу у її відсутності. Також, до суду надійшла заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у його відсутності. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Справа, у відповідності до ст.. 169 ЦПК України, заяв позивачки і відповідача, розглянута у відсутність сторін на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в цивільному шлюбі з 2011 року. Після народження доньки, в 2012 році, сторони розірвали свої стосунки та перестали спільно проживати. Від шлюбу у сторін є спільна дитина донька [PERSON], [INFO], батьком якої являється відповідач по справі. Малолітня Крістіна проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Батько дитини відповідач по справі не надає добровільно допомоги матері на утримання доньки, хоча зобовязаний надавати матеріальну допомогу, у відповідності з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України. Зважаючи на те, що відповідач працевлаштований, отримує заробітню платню, визнав позов, здорова та працездатна людина, суд, на підставі цього приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів у частці від його доходу, відповідно до ст.183 СК України, підлягають задоволенню. У відповідності з вимогами ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 12 червня 2015 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць відповідно до ст.367 ЦПК України підлягають обовязковому негайному виконанню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягнення судові витрати на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач 12.06.2017 року звернулась до суду з зазначеним позовом (а.с.1,2), посилаючись на наступні обставини. Вона 04.08.2012 року уклала шлюб з відповідачем, від якого вони мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння, сварки з різних побутових питань. Подружні стосунки між ними припинені, відновлювати їй вона не має наміру. Вони з відповідачем посварилися 31.05.2017 року. Проживають окремо. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Примирення вважає неможливим. Просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, змінювати прізвище на дошлюбне не бажає. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.17). На розірванні шлюбу наполягає, вказала, що шлюбні стосунки припинені в 01.06.2017 року, майновий спір будуть вирішувати окремо, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з нею, прізвище просить залишити „Івашутіна. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації. До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 31.10.2017 року о 08.15 год., як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с.12,16). Судова повістка у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається врученою. Справу розглянуто заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 04.08.2012 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.8,9). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, на ґрунті чого виникали сварки. Сторони проживають окремо з 01.06.2017 року. Спільне господарство ними не ведеться. Майновий спір сторони будуть вирішувати окремо. Примирення між ними неможливе. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., сплачений останньою під час звернення до суду з зазначеним позовом (а.с.3).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач 12.06.2018 року звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.2-3), посилаючись на наступні обставини. Він 20.11.2004 року уклав шлюб з відповідачем, від якого мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини ними припинені з грудня місяця 2017 року через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. На даний момент сімейних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, хоч і проживають в одній квартирі. Вважає, що подальші подружні стосунки та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, на теперішній час немає. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати з матірю. На підставі наведеного, позивач просить розірвати шлюб. \~ \~ Ухвалою\~судді Нікопольського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської області від 04.07.2018 року вказану цивільну справу було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження (а.с.15,16). Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.19). На позовних вимогах наполягає. Зазначив, що шлюбні відносини припинені з грудня місяця 2017 року. Майновий спір відсутній, діти залишаються проживати разом з відповідачем. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.18). Вказала, що проти розірвання шлюбу не заперечує, шлюбні відносини припинені з грудня місяця 2017 року, майновий спір відсутній. Прізвище просила залишити «Асадова». Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене, те, що позивач, згідно поданої заяви, на позовних вимогах наполягає, а відповідач, згідно поданої заяви, позов визнала, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 20.11.2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.5,6). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з грудня місяця 2017 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства. Спільне господарство ними не ведеться. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, немає. Примирення між сторонами неможливе. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з відповідачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач 12.06.2019 року звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб укладений ними 16.01.2015 року розпався через постійні сварки та непорозуміння на побутовому грунті, сімейно-шлюбні відносини припинили і проживають окремо з 2016 року, тому вважає, що шлюб розпався остаточно та його збереження не можливо. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Майнового спору не мають. Прохав розірвати між ними шлюб. В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивач, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутності, де позов підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. ( а. с. 13 ). Відповідачка не надала відзив на позовну заяву, в судове засідання повторно не з`явилась з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялась належним чином за місцем реєстрації (а.с.8) про дату, час та місце судового засідання, про що маються докази в матеріалах справи у вигляді поштових повідомлень з відміткою про отримання судової повістки ( а. с. 18 ) та повернутих на адресу суду повісток з відміткою пошти «адресат відсутній» ( а. с. 22-24, 28-30 ), також було опубліковано оголошення на сайті суду щодо її виклик (а.с.27), що згідно вимог чинного законодавства є належним її повідомленням. Від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи та позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Тому, суд за згоди позивача, вважає за можливе розгляд справи по суті по наявним матеріалам справи у відсутності належно повідомлених сторін в заочному порядку згідно ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 16.01.2015 року в виконавчому комітеті Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області зареєстрували шлюб ( актовий запис № 2 ) ( а. с. 3 ). Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Внаслідок складення певних обставин, непорозумінь сімейне життя у сторін не склалося, тому, сторони не підтримують шлюбно сімейні стосунки та проживають окремо з 2016 року, внаслідок чого збереження сім`ї є неможливим. Спорів про поділ майна не мають. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач 12.07.2016 р. звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого має дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинилися з січня 2016 року. Спільне життя з відповідачем не склалось. Подальше життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе. Просить суд розірвати їх шлюб, залишити їй прізвище «Маненко» та просила судові витрати з відповідача не стягувати. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позов та розглядати справу у його відсутність. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюбу І-HO №302668, виданого 15.12.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, сторони перебувають з 15.12.2012 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 628. Згідно копії свідоцтва про народження І-НО № 527482, виданого 03.07.2013 року Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 372, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, те, що шлюбні відносини припинилися з січня 2016 року, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Що стосується позовних вимог [PERSON] про залишення їй прізвище «Маненко», суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач 12.07.2016 року звернулась до суду з указаним позовом, зазначивши, що сторони 02.06.2007 року зареєстрували шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що шлюбні відносини припинені, оскільки часто виникали конфлікти з приводу сімейних та побутових питань, сім'я існує формально, кожен живе своїм життям, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 02.06.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 59 (а.с.10). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] (а.с.11). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття 56 СК України). У силу статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи згоду сторін на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки установлено факт відсутності між подружжям взаєморозуміння, збереження сім'ї сторін є неможливим, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не установлено, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні витрати. Ураховуючи вимоги указаної норми процесуального закону, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір сплачений за подачу позовної заяви до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач 12.07.2016 року звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає із нею, а відповідач допомоги на дитину не надає, хоча працює офіційно, сплачує аліменти на іншу дитину від першого шлюбу в розмірі 1/4 частини, тому просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини з його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення дочкою повноліття. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю, додатково пояснила, що вони разом з відповідачем не проживають вже рік, і з того часу він не надає коштів на утримання дитини. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, згідний сплачувати аліменти у заявленому розмірі, пояснив, що він працює офіційно, є працездатним, сплачує аліменти на іншу дитину від першого шлюбу в розмірі 1/4 частини від заробітку. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 180, 183, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Дочка проживає з позивачкою і відповідно знаходиться на її утриманні. Відповідач повинен виконувати свій обов'язок по утриманню своєї дитини, працює офіційно, отримує заробітну плату, тому може і зобов'язаний сплачувати аліменти, в зв'язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач 12.07.2017 р. звернулась до суду з позовом в якому вказала, що з 20.04.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Подальше життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе. Шлюбні відносини припинились з липня 2015 року. Просить суд розірвати їх шлюб. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, просив суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем та розглядати справу без його участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб І- НО №313566, виданого 20.04.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони перебувають з 20.04.2013 року у зареєстрованому шлюбі, про що зроблено актовий запис №43. Згідно свідоцтв про народження 1-НО № 541405, виданого 12.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 133, батьками [PERSON] [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, те, що вони шлюбних відносин не підтримують, те, що після надання строку на примирення сторони не примирились, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного, суд вважає, що судові витрати підлягають відшкодуванню сторонами у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач 12.07.2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, сімейні відносини та ведення домашнього побуту, втратили порозуміння між собою, з 2007 року припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства між ними, мешкають окремо. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував та зазначив, що з 2007 року сторони мешкають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення з відповідачем не можливе. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно вимог ст. 280 Цивільного процесуального Кодексу України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Так, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.12.1991 р. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved