Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] зареєстрований та мешкає за адресою [ADDRESS] . Разом з ним у вказаному житловому будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , [INFO] (падчірка), що підтверджується довідками з місця реєстрації (а.с.6, 17). Власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується копією договору дарування житлового будинку та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8-9). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім`ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як вбачається з акту від 14.03.2019 року №01-14/166, складеного головою комітету мікрорайону №6 Царевської В.В. у присутності свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідачка [PERSON] не мешкає у будинку [ADDRESS] з 2014 року по теперішній час. Разом з тим, у судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що відповідачка [PERSON] не мешкає у будинку [ADDRESS] з 2015 року. Відповідачка виїхала з будинку добровільно, позивач не чинив їй перешкод у користуванні будинком. Отже, відповідачка не мешкає у будинку [ADDRESS] більше року, поважних причин, які б перешкоджали їй користуватися будинком, у судовому засіданні не встановлено. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що відповідачка втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] , тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн., який був сплачений позивачем при подачі позову до суду

Outcome: approved