Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] за первісним позовом звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його особистою приватною власністю 1/2 частку нежитлової будівлі «магазин з майстернею», зареєстровану на праві спільної часткової власності за ним на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Ніжинської міської ради 25.06.2012, та на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,0674 га з кадастровим номером 7410400000:01:017:0014, цільове призначення земельної ділянки комерційне використання, належну йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 17 грудня 2008 року управлінням Держкомзему у м.Ніжині, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позивач за первісним позовом в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 21 квітня 2001 року по 07 червня 2019 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, мають двох спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідачка почала ініціювати питання поділу майна, набутого за час шлюбу. Він не заперечує проти поділу спільного майна подружжя, але відповідачка претендує і на поділ майна, що є його особистою приватною власністю, а саме: на 1/2 частку нежитлової будівлі «магазин з майстернею» та на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,0674 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Інша 1/2 частка зазначеного нерухомого майна належить на праві спільної часткової власності його матері [PERSON] , але в натурі не виділена і знаходиться в їхньому спільному володінні та користуванні. Належну йому 1/2 частку у вказаному нерухомому майні він придбав у власність під час перебування у шлюбі з відповідачкою, але за кошти, належні йому як фізичний особі-підприємцю. Зазначає, що з 26.12.2000 він зареєстрований та працює як фізична особа-підприємець. Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 13.05.2004 за №262 (п.п.1.16 п.1) йому, як підприємцю, надано дозвіл на будівництво спірної нерухомості по [ADDRESS] . Після здійснення всіх необхідних дій та прийняття в експлуатацію приміщення «магазин меблів» йому було видано свідоцтво № [NUMBER] з дозволом на розміщення об`єкту торгівлі за вищевказаною адресою, де він та його мати [PERSON] стали працювати, відкривши магазин з продажу меблів, пошиву та продажу ламбрекенів, штор і тюлей. Його мати [PERSON] зареєстрована та працює як фізична особа-підприємець з 30 червня 2000 року. Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 25.05.2006 за №299 йому надано дозвіл провести реконструкцію підвального поверху під майстерню по складанню меблів та завершити будівництво другого пускового комплексу магазину промислових товарів на другому поверсі спірної нерухомості. Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської рад від 15.03.2007 за №110 (п.2) вирішено оформити право приватної власності з послідуючою видачею свідоцтва про право власності у зв`язку з побудовою за [PERSON] в цілому на спірну нежитлову будівлю «магазин». На підставі цього рішення 22 березня 2007 року на його ім`я було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю «магазин» загальною площею 370,4 кв.м в цілому. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.10.2007 він як фізична особа-підприємець придбав у територіальної громади міста Ніжина земельну ділянку загальною площею 0,0674 га, кадастровий №7410400000:01:017:0014, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на якій розташована нежитлова будівля «магазин». Цільове призначення земельної ділянки для комерційної діяльності. До укладення договору купівлі-продажу вказана земельна ділянка перебувала у нього в оренді на підставі договору оренди від 16.06.2004. Зазначає, що спірна нежитлова будівля «магазин» була побудована за належні йому, як приватному підприємцю, кошти та кошти його матері [PERSON] , отримані нею в кредит за договорами кредитування протягом 2004-2006 років на суми 35\~000 грн, 20\~000 грн та 90\~000 грн. З моменту укладення шлюбу з відповідачкою остання ніде не працювала до вересня 2005 року. З 06.09.2005 до 02.06.2015 [PERSON] працювала у його матері по трудовому договору продавцем непродовольчих товарів із заробітною платою 310 грн на місяць в період з 06.09.2006 по 02.03.2009, а у період з 02.03.2009 - 850 грн на місяць. Таким чином, будівництво нежитлової будівлі «магазин з майстернею» по [ADDRESS] , розпочате в травні 2004 року, здійснювалося ним спільно з його матір`ю [PERSON] за рахунок коштів, отриманих ним як приватним підприємцем та коштів, отриманих його матір`ю у кредит. Після закінчення будівництва 12.08.2008 він подарував матері 1/2 частку вказаної нежитлової будівлі, оскільки будівництво було здійснено за їхні спільні кошти для розвитку спільного бізнесу. Крім того, згідно договору дарування земельної ділянки від 12.08.2008, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Зеленським В.В. за реєстраційним номером №3186, він подарував [PERSON] 1/2 частку земельної ділянки площею 337 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 17.12.2008 управлінням Держкомзему у м.Ніжині видано державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку, згідно з яким власниками земельної ділянки є дві особи: [PERSON] та [PERSON] - по 1/2 частці кожен. В свою чергу, відповідачка знала про вчинення обох правочинів і на їх вчинення давала свою письмову згоду. В подальшому, з листопада 2011 року по лютий 2012 року у спірній будівлі проводилися будівельні роботи, під час чого було здійснено обладнання майстерні по збірці меблів у технічному підпіллі магазину, внаслідок чого загальна площа об`єкта нерухомого майна стала складати 559 кв.м, а на момент вчинення договору дарування загальна площа складала 370,4 кв.м. Виконання зазначених будівельних робіт замовлялося та оплачувалося ним та його матір`ю [PERSON] , як суб`єктами підприємницької діяльності, як і введення об`єкта в експлуатацію. Рішенням виконкому Ніжинської міської ради від 21.06.2012 №300 (п.1) вирішено: оформити право приватної власності з послідуючої видачею свідоцтв про право власності, у зв`язку з побудовою, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному, в цілому на нежитлову будівлю «магазин з майстернею» за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення взамін договору дарування від 12.08.2008 за р.№3183 їм, як співвласникам, виконкомом Ніжинської міської ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.06.2012. Цього ж дня відбулася державна реєстрація їхнього права власності на вказану будівлю. Отже, зазначена вище нежитлова будівля належить йому та його матері [PERSON] на праві спільної часткової власності по Ѕ частці кожному на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 25.06.2012 виконкомом Ніжинської міської ради, а тому спірна Ѕ частка нежитлової будівлі не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки це нерухоме майно є майном його, як підприємця. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , в якому просить: визнати 1/2 частку нежитлової будівлі «магазин з майстернею» за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя; припинити право власності [PERSON] на 1/4 частку цієї нежитлової будівлі, залишивши у його власності 1/4 частку вказаної нежитлової будівлі; визнати за нею право власності на 1/4 частку спірної нежитлової будівлі; визнати 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 7410400000:01:017:0014 площею 337 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя; припинити право власності [PERSON] на 1/4 частку вказаної земельної ділянки та визнати за нею право власності на 1/4 частку цієї земельної ділянки; визнати автомобіль ГАЗ 330202-414, синього кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , спільною сумісною власністю подружжя; визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного транспортного засобу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у період шлюбу з [PERSON] вони набули у спільну сумісну власність шляхом будівництва нерухоме майно нежитлову будівлю «магазин з майстернею». Право власності на це майно було зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 22 березня 2007 року. Також у період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2007 року вони придбали земельну ділянку площею 0,0674 га за адресою: [ADDRESS] , на якій розташована нежитлова будівля «магазин з майстернею». Право власності на земельну ділянку також зареєстроване за [PERSON] . 12 серпня 2008 року [PERSON] з її, як дружини і співвласника, згоди відчужив за договором дарування 1/2 частку спірної нежитлової будівлі та земельної ділянки, на якій розташована нежитлова будівля, своїй матері [PERSON] 1/2 частка зазначеної нежитлової будівлі та земельної ділянки залишилися у спільній власності її та відповідача [PERSON] . Крім того, 05 листопада 2008 року вони придбали транспортний засіб «ГАЗ 330202-414» 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Все вище перелічене майно набуте ними за спільні кошти під час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначає, що після народження [INFO] сина [PERSON] вона здійснювала за ним догляд. У жовтні 2004 року вона продала належну їй на праві приватної особистої власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , за 11\~000 доларів США, які були вкладені у придбання спільного майна подружжя, зокрема на будівництво нежитлової будівлі «магазин з майстернею» та земельної ділянки під цією будівлею. З 2005 року вона працювала за трудовим договором у ФОП [PERSON] та мала самостійний заробіток, який витрачався на потреби сімї та на придбання майна подружжя. Після народження [INFO] дочки [PERSON] вона займалася доглядом за дитиною та продовжувала працювати. До розірвання шлюбу вона безперешкодно користувалася вказаним спільним майном і розміщувала у магазині власну швейну майстерню. Після розірвання шлюбу відносини між нею та [PERSON] і його батьками погіршилися і вони перешкоджають їй доступ до будівлі. Від третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] до суду надійшла заява, у якій вона зазначає, що нежитлова будівля «магазин з майстернею» будувалася за спільні кошти її сина та її як приватними підприємцями, починаючи з травня 2004 року до кінця серпня 2006 року, а потім з листопада 2011 року по лютий 2012 року. Вони обладнали майстерню по збору меблів у технічному підпіллі магазину. Зазначає, що виконання всіх будівельних робіт від самого початку здійснювалося та оплачувалося нею та її сином [PERSON] , як суб`єктами підприємницької діяльності за рахунок коштів, отриманих нею у кредит, в сумі 145\~000 грн та коштів, що належали їй та сину як фізичним особам-підприємцям, пов`язаним зі здійсненням господарської діяльності. Спірна нежитлова будівля будувалася на земельній ділянці, яка була надана її сину на підставі договору оренди землі від 16.06.2004, укладеного між підприємцем [PERSON] та Ніжинською міською радою, а згодом була придбана у власність ФОП [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.10.2007. У серпні 2008 року вона набула право власності на 1/2 частку нежитлової будівлі «магазин з майстернею» на підставі договору дарування від 12.08.2008 та право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0674 га на підставі договору дарування від 12.08.2008. Вказане майно їй подарував син [PERSON] . Спільне нерухоме майно між нею та її сином [PERSON] в натурі не поділено відповідно до часток у праві спільної часткової власності і знаходиться у їхньому спільному користуванні. Просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити. У задоволенні зустрічної позовної заяви просить відмовити. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] адвокат Скиба С.Е. підтримала первісний позов за викладених у ньому обставин і частково визнала зустрічний позов, а саме, що автомобіль «ГАЗ 330202-414» 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , є спільною сумісною власністю подружжя. Представник відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічним) [PERSON] адвокат Аніщенко О.Г. не визнав первісного позову та підтримав вимоги зустрічного позову з посиланням на постанову ВС від 31.04.2020 зазначає, що майно ФОП може бути спільним майном подружжя, як таке що набуте в період шлюбу. Пояснив, що [PERSON] у 2004 році продала належну їй квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , за 11\~000 доларів США, які були вкладені у придбання спільного майна подружжя, зокрема, на будівництво нежитлової будівлі «магазин з майстернею» та земельної ділянки під цією будівлею. Всі витрати на будівництво несли спільно з чоловіком [PERSON] . Сімейним Кодексом України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності подружжя. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,\~\~поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим\~\~Кодексом випадках. Відповідно до статей\~12,\~\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1\~статті 16 Цивільного кодексу України, ч.1 статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1,2 \~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ст.\~76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Згідно статті 60\~СК України основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.18). Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від\~\~07 червня 2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 21). Під час перебування у шлюбі сторонами набуто: нерухоме майно нежитлову будівлю «магазин з майстернею» та земельну ділянку загальною площею загальною площею 0,0674 га, кадастровий №7410400000:01:017:0014, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та автомобіль марки «ГАЗ 330202-414», синього кольору, 2008 року випуску. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у\~статті 317 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України). Згідно зі\~статтею 319 ЦК України\~власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved