Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.07.2017 року звернулася у суд з позовом до відповідача - Завадківської сільської ради Сколівського району Львівської області в особі виконавчого комітету, в якому просить встановити факт набуття її чоловіком [PERSON] за життя права власності на житловий будинок [ADDRESS], а також визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], котрий помер [INFO]. Ухвалою судді від 27.07.2017 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено справу до судового розгляду на 15.08.2017 року (а. с. 33). У свою чергу, 14.09.2017 року у суд звернувся [PERSON] як третя особа із самостійними вимогами на предмет спору, з позовом до відповідачів - Завадківської сільської ради Сколівського району Львівської області та [PERSON], в якому просить встановити факт прийняття його батьком [PERSON] спадщини, котра відкрилася після смерті бабці [PERSON] [INFO]. Судові витрати просить покласти на відповідача [PERSON]. Ухвалою суду від 14.09.2017 року, постановленою у нарадчій кімнаті, обидва позови об'єднані в одне провадження (а. с. 73). Ухвалою суду від 30.11.2017 року, постановленою усно із занесенням до журналу судового засідання, до участі у даній справі залучено [PERSON] як третю особу без самостійних вимог на предмет спору. Судові засідання у справі відбувались 15.08.2017 року, 14.09.2017 року, 27.10.2017 року, 30.11.2017 року, 23.01.2018 року, 20.02.2018 року та 20.03.2018 року. У свою чергу, у зв'язку із набранням 15.12.2017 року чинності Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», котрим ЦПК України викладено у новій редакції, судом у засіданні 20.02.2018 року постановлено усно ухвалу із занесенням до журналу судового засідання, про продовження судового розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження. Позов [PERSON] обґрунтовано тим, що бабусі її чоловіка [PERSON] - [PERSON] на відповідній правовій підставі належав житловий будинок, розташований у [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, склавши перед смертю заповіт на користь свого онука (чоловіка позивача) [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, а позивач є єдиним спадкоємцем прав та обов'язків останнього, яка спадщину прийняла у встановленому порядку. Разом з тим, позивачу державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на вищевказаний житловий будинок, оскільки позивачем не подано доказів належності такого майна спадкодавцю. Позивач зазначає, що її покійний чоловік за життя не скористався своїм правом оформлення права власності на спірний житловий будинок у порядку спадкування за заповітом після смерті своєї бабусі, однак прийняв спадщину, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. З огляду на вказане, враховуючи ту обставину, що заповіт [PERSON] на користь свого онука (чоловіка позивача) [PERSON] до дня її смерті не змінювався та не скасовувався, а чоловік позивача за життя спадщину за заповітом після смерті бабусі прийняв у встановленому порядку, відтак позивач, яка у свою чергу прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка, ставить вимогу про встановлення судом факту набуття її чоловіком права власності на спірний житловий будинок, після чого просить визнати за нею право власності на такий житловий будинок у порядку спадкування після смерті чоловіка. Позов [PERSON] обґрунтовано тим, що він є рідним братом нині покійного чоловіка [PERSON] - [PERSON]. Позивач стверджує, що його брат [PERSON], у користь якого їх бабусею [PERSON] складено заповіт на належний їй на праві власності житловий будинок, розташований у [ADDRESS], спадщину у встановленому порядку не прийняв, так як фактично не вступив в управління та володіння спадковим майном, як і не подав у нотаріальну контору у визначений строк заяву про прийняття спадщини. Відтак, дружина його покійного брата [PERSON] - [PERSON] не може успадкувати після його смерті право на спірний житловий будинок, так як такий її чоловікові за життя не належав. Натомість позивач вказує, що оскільки [PERSON] не прийняв спадщину за заповітом у встановленому порядку після смерті їх бабусі [PERSON], то виникло право на спадкування за законом після смерті остатньої в інших спадкоємців, зокрема у їх батька [PERSON], котрий був сином покійної [PERSON] та після її смерті фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Враховуючи ту обставину, що батько позивача [PERSON] - [PERSON] за життя також не скористався своїм правом оформлення права власності на спірний житловий будинок у порядку спадкування за законом після смерті своєї матері, а 13.10.2010 року помер, то позивачем ставиться вимога про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] [INFO]. [PERSON] та її належно уповноважені представники - [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 2-4) та додаткових поясненнях до позовної заяви (а. с. 182-184), у позові [PERSON] просили відмовити у повному обсязі у зв'язку з його безпідставністю. При цьому, самою [PERSON], а також її належно уповноваженим представником [PERSON], за їх згодою, суду надавалися пояснення про відомі їм обставини, що мають значення для справи, за правилами допиту свідків. [PERSON] та його належно уповноважений представник - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 61-63), у позові [PERSON] просили відмовити у повному обсязі у зв'язку з його безпідставністю. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] у судовому засіданні, котре відбувалося 20.02.2018 року, проти позову [PERSON] заперечив у повному обсязі, а позов [PERSON] підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у письмових поясненнях третьої особи у справі від вказаного числа (а. с. 154-155). У подальшому подав клопотання від 20.03.2018 року (а. с. 194), у котрому просив закінчувати розгляд даної справи без його участі. Належним чином уповноважений представник Завадківської сільської ради Сколівського району Львівської області - сільський голова Шуптар А.А. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у письмовому відзиві на вказаний позов від 15.08.2017 року (а. с. 37-38), а проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував, так як підтвердив ту обставину, що спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO], її онук [PERSON] за заповітом не прийняв, а за належним їй на праві власності житловим будинком, розташованим у [ADDRESS] після смерті доглядав її син - [PERSON], котрий проживав неподалік по-сусідству, разом із своїми синами (іншими онуками [PERSON]. Відтак вважає, що після смерті [PERSON] (сина [PERSON]), котра настала у 2010 році, спірний житловий будинок повинен перейти у спадок синам останнього порівну. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, показання свідків, оцінивши зібрані письмові докази по справі, дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Чинним ЦПК України (ст. 315 ЦПК України) передбачено можливість захисту цивільного права чи інтересу шляхом встановлення фактів, що мають юридичне значення, а також наведено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Такий перелік не є вичерпним, оскільки за змістом ч. 2 згаданої норми у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснюється у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Оскільки встановлення фактів набуття права власності на об'єкт нерухомого майна та прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року, у даному випадку пов'язується із наступним вирішенням спору про право, зокрема право на такий об'єкт нерухомого майна у порядку спадкування, у зв'язку з чим суд вважав за доцільне розглядати вказані вище вимоги [PERSON] та [PERSON] у порядку позовного провадження разом із вимогою про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування. По суті спору судом встановлено, що [PERSON], яка проживала у [ADDRESS], - матір [PERSON] та бабуся [PERSON] (чоловіка позивача [PERSON]), [PERSON] (позивача у справі), [PERSON] (третьої особи у справі). За життя [PERSON] належав житловий будинок, розташований у [ADDRESS], що стверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 30.11.1989 року виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області і зареєстрованого у реєстрі за № 64 (а. с. 5). [INFO] [PERSON] померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 03.03.1994 року Завадківською сільською радою Сколівського району Львівської області (а. с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить і спірний житловий будинок [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що господарство [PERSON] мало статус робітничого двору (а. с. 39), що також не заперечується сторонами. Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Це ж стосується і спадщини, яка відкрилася і була прийнята спадкоємцями після 01.01.2004 року. Якщо ж спадщина була прийнята до 01.01.2004 року, а також спадщина, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, то застосовується ЦК Української РСР у редакції 1963 року. Однак, при цьому правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01.01.2003 року (а не раніше) і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК Ураїнської РСР у редакції 1963 року. Таким чином, до спірних правовідносин щодо прийняття спадщини, яка відкрилася [INFO] після смерті [PERSON], застосовуються положення ЦК Української РСР у редакції 1963 року. Так, відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, спадкування здійснюється за законом чи за заповітом. Як встановлено судом, 19.07.1984 року [PERSON] у Завадківській сільській Раді народних депутатів склала заповіт на користь свого онука [PERSON], котрий до дня смерті [PERSON] нею не змінювався та не скасовувався (а. с. 14, 109). Спадкоємство за заповітом врегульовувалося статтею 534 ЦК Української РСР у редакції 1963 року. У свою чергу, у випадку неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом, спадкоємство повинно було б відбуватись за законом. Згідно із вимогами ст. 529 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, у рівних частках, діти, (чоловік) дружина і батьки померлого. Як встановлено судом, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], у випадку б неприйняття спадщини [PERSON] за заповітом, були її діти, у тому числі і [PERSON] (батько [PERSON] (чоловіка позивача [PERSON]), [PERSON] (позивача у справі) та [PERSON] (третьої особи у справі)). Разом з тим, у будь-якому випадку, за нормами ч. 1 ст. 548 вказаного Кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР у редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 553 ЦК Української РСР у редакції 1963 року передбачено, що спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття ним спадщини, вважається таким, що відмовився від спадщини. За змістом зазначеної статті спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно із ст. 549 ЦК Української РСР у редакції 1963 року спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, станом на день смерті [PERSON] не проживав та не був зареєстрованим разом з нею у спірному житловому будинку, а проживав у м. Трускавець Львівської області, що стверджується копією будинкової книги для прописки громадян (а. с. 17-18), а також витягом із архівних книг по Завадківській сільській раді за 1992-1996 роки (а. с. 39-40, 110-111). У м. Трускавець Львівської області [PERSON] також мав постійне місце праці у місцевому Будівельному управлінні (а. с. 163-165, 186-188). У свою чергу, батько позивача [PERSON] - [PERSON] (син спадкодавця [PERSON]О.) також станом на день смерті [PERSON] не проживав та не був зареєстрованим разом з нею у спірному житловому будинку, а проживав с. Завадка (а. с. 39-40, 110-111), однак в іншому житловому будинку, що також не заперечувалося сторонами. Як вбачається з відповіді Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області від 22.08.2017 року за вих. № 698/01-16 та Інформаційної довідки із спадкового реєстру від вказаного числа за № 48844139 (а. с. 54, 55), спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, відповідна інформація у Спадковому реєстрі відсутня. Відтак, ані [PERSON] як спадкоємець за заповітом, а ні будь-хто з інших членів сім'ї, які б мали право на спадкоємство після смерті [PERSON] за законом, із відповідними заявами про прийняття спадщини у державну нотаріальну контору за місцем її відкриття не зверталися. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця щодо управління, розпорядження і користування цим майном, підтримання його в належному стані. У свою чергу, судом також не здобуто жодного належного та допустимого доказу про фактичне прийняття спадщини [PERSON] за заповітом, як і будь-ким із дітей спадкодавця [PERSON], у тому числі і її сином - [PERSON] (батьком позивача [PERSON]) за законом, оскільки згідно із п. 124 діючої на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний у спадковому будинку у період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити також наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані у ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку усіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Так, будь-які із перелічених вище документів учасниками справи суду не надані, як і не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що після смерті [PERSON] з належного їй господарства будь-ким із спадкоємців забирались якісь речі. Натомість у матеріалах справи наявна довідка, видана виконавчим комітетом Завадківської сільської ради Сколівського району Львівської області 22.11.2017 року за вих. № 653 (а. с. 112), з якої вбачається, що згідно даних погосподарського обліку, голови двору у [ADDRESS] після смерті [PERSON] немає, у такому господарстві ніхто не зареєстрований та не проживає. Показання допитаних у судовому засіданні під присягою учасників справи - [PERSON] та [PERSON], а також свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відомі їм обставини, котрі мають значення для справи, суд не приймає до уваги, так як такі лише підтверджують вжиття [PERSON] та його синами, у тому числі й [PERSON], по змозі, заходів з метою підтримання після смерті спадкодавця [PERSON] спірного житлового будинку у належному стані, зокрема шляхом прибуття зрідка (раз чи декілька разів у році) на місце для перевірки схоронності такого будинку і наявного у ньому майна. Разом з тим, зазначені показання свідків аж ніяк не підтверджують дії вказаних спадкоємців щодо управління, розпорядження і користування цим майном, а особливо при відсутності інших у справі доказів з вказаного приводу. Таким чином, виходячи з усього вище переліченого, учасниками справи не доведено суду тих обставин, що спадкоємець за заповітом [PERSON], як і можливий спадкоємець за законом [PERSON],вчинили передбачені законом дії, котрі б свідчили про прийняття ними спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], а, відтак, в силу положень ч. 3 ст. 553 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, вони вважаються такими, що відмовилися від спадщини. З огляду на вказане, немає підстав для встановлення фактів набуття [PERSON] права власності на спірне домоволодіння, як і прийняття [PERSON] спадщини у період з [INFO] по 02.09.1994 року, котра відкрилася [INFO] після смерті [PERSON], з огляду на що позовні вимоги [PERSON] у наведеній частині та позовні вимоги [PERSON] повністю задоволенню не підлягають. Таким висновкам суду сприяло й встановлення судом тих обставин, що онук спадкодавця [PERSON] - [PERSON], на користь якого складено заповіт, з 04.06.1992 року, а, отже, й станом на дату відкриття спадщини після смерті бабусі, перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (позивачем у справі), що стверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого повторно 04.03.2003 року Відділом РАГС міського управління юстиції м. Трускавця (а. с. 13). Як уже зазначалось вище, після укладення шлюбу подружжя [PERSON] проживало у м. Трускавець Львівської області, спершу у гуртожитку, а згодом і в одержаній за місцем праці [PERSON] квартирі. У свою чергу, син спадкодавця [PERSON] - [PERSON], як можливий спадкоємець за законом, станом на зазначену вище дату давно перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], подружжя яких, після укладення шлюбу, проживали по-сусідству - у [ADDRESS]. 13.10.2010 року [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 14.11.2010 року Завадківською сільською радою Сколівського району Львівської області (а. с. 66). 04.11.2014 року [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 04.11.2014 року Відділом ДРАЦС РС Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області (а. с. 12). Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем прав та обов'язків після смерті свого чоловіка [PERSON], яка у встановленому порядку прийняла спадщину. Однак, виходячи з того, що [PERSON] за життя не набув права власності на житловий будинок [ADDRESS], то й немає підстав для визнання таких прав на спірне домоволодіння за його спадкоємцем. Відтак, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], котрий помер [INFO], також задоволенню не підлягають. Одночасно, у зв'язку із відмовою у позові [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини його батьком [PERSON], не підлягають до стягнення на його користь з відповідача й понесені судові витрати у справі.

Outcome: dismissed