Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.05.2014 р. звернувся до суду з позовом у якому просив визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що квартира належить на праві власності позивачу, відповідач була зареєстрована в квартирі після реєстрації шлюбу з позивачем. Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 10.12.2013 р. шлюб було розірвано. Відповідно до п.4.ч.1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставин, яка була підставою для встановлення сервітуту. Згідно ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинено за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, що мають істотне значення. З червня 2013 р. відповідач не проживає в квартирі без поважних причин, не несе витрат на утримання квартири позивача. Відповідач забрала з квартири свої речі та добровільно почала проживати за іншою адресою. Представник позивача в судовому засіданні 22.10.2014 р. подав заяву про зміну підстав позову, просив визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що квартира належить на праві власності позивачу та третій особі [PERSON]. Відповідач була зареєстрована в квартирі після реєстрації шлюбу з позивачем. Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 10.12.2013 р. шлюб було розірвано. Відповідач з травня 2013 р. не проживає в квартирі без поважних причин. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ухвалою суду від 22.10.2014 р. до участі в справі в якості третьої особи залучено [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила, що з липня 2013 р. не проживає в квартирі, наймає інше житло, що підтверджується договором оренди. Забрала всі свої речі з квартири, позивачу залишила ключі. Не має наміру проживати в квартирі, оскільки там мешкає позивач з коханкою, але їй потрібна реєстрація в м.Києві. Представник третьої особи - Солом'янського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника 3-ї особи. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з»явилась про розгляд справи повідомлялась належним чином, надала письмові пояснення в яких підтримала позовні вимоги та зазначила, що є власником ? частини квартири [ADDRESS], інша ? частина належить позивачу. Відповідач була зареєстрована в квартирі після укладення шлюбу з позивачем. Відповідач не мешкає в квартирі з травня 2013 р. та не несе витрат на утримання житла. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.08.1994 р. [PERSON] та [PERSON] є власниками в рівних частках квартири [ADDRESS]. Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 10.12.2013 р. розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до довідки форми № 3 ЦОС № 2 Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» від 10.09.2014 р. встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] та онуки [PERSON], [PERSON]. Відповідно до актів від 15.04.2014 р., від 03.07.2014 р., 11.09.2014 р., складених сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та затверджених директором КП «Відрадненське», [PERSON] в квартирі [ADDRESS], не проживає. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] 15.07.2013 р. укладено договір оренди квартири [ADDRESS]. Відповідачем не доведено, що неможливість проживання в спірній квартирі обумовлена поважними причинами та не спростовані посилання позивача на відсутність її в жилому приміщенні більше року без поважних причин. Також позивач не зверталась за захистом своїх прав з приводу вселення в спірну квартиру. Відповідач не заперечувала той факт, що вона з липня 2013 р. не проживає в спірній квартирі, забрала свої речі, повернула ключі позивачу. Оскільки відповідач не є власником квартири за адресою: [ADDRESS], не проживає в квартирі більше одного року без поважних причин, то суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,6 грн.

Outcome: approved