Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.04.2015 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей, в якій вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 29.09.2000 року. Від спільного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З серпня 2013 року відповідач проживає окремо, шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Причиною до розірвання шлюбу виявилося те, що між подружжям не має взаєморозуміння та взаємоповаги, відсутні спільні інтереси та погляди на життя. Збереження шлюбу позивач вважає недоречним і неможливим. Крім того, зазначила, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований 29.09.2000 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька Донецької області, номер актового запису № 1044, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючі з дня предявлення позову і до повноліття дітей. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надав суду заяву з клопотання слухати справу без її участі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву з клопотання слухати справу без його участі, а також заперечення на позовну заяву в яких зазначив, що позовні вимоги він визнає частково. Проти розірвання шлюбу з позивачкою він не заперечує, оскільки шлюбні відносини між ними припинилися, а збереження шлюбу він вважає недоречним. Зазначив, що з серпня 2013 року по червень 2014 року він неодноразово забирав дітей до себе та здійснював за ними догляд, забезпечував матеріальною допомогою, купляв одяг для обох синів, сплачував орендну плату та комунальні послуги за квартиру в якій проживають позивач з дітьми. З огляду на вищезазначене та у звязку з відсутністю на теперішній час постійного місця роботи, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання синів, відповідач визнав частково, а саме у твердій грошовій сумі 600 гривень. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 29.09.2000 року, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.09.2000 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 05.05.2001 року, виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, [PERSON], народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від [INFO] року, виданого Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій Області, [PERSON], народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії домової книги, [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] мешкають разом із матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що причини, які побудили сторони розірвати шлюб, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження родини стали неможливим, у звязку з чим позов підлягає в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів судом встановлено, що відповідач має двох неповнолітніх дітей, фізично здоровий, інших утриманців відповідач не має, в звязку з чим, він має змогу сплачувати аліменти на їх утримання. Згідно зі ст. 181 СК України, рішенням суду, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері чи батька. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд звертає увагу на той факт, що позивач належним чином не обґрунтував і не надав відповідних доказів в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів саме у розмірі 1/2 частини доходів відповідача. Таким чином, суд виходячи з засад розумності та справедливості, вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючі з дня предявлення позову і до повноліття дітей. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень, оскільки відповідач не надав суду належних доказів, які б підтвердили, що останній має нерегулярний, мінливий дохід. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст. ст. 110, 112, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial