Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON], 06.07.2018 звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру аліментів на дітей, за яким просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Святошинського районного суду від 24.11.2014 р. на утримання дитини - доньки, [PERSON], [INFO], з 1\\4 до 1/6 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття та зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі судового наказу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2018 р. на утримання дитини - сина, [PERSON], [INFO] з 1\\4 до 1/6 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи свої вимоги тим, що згідно виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №2/759/3416/14 виданого 24.11.2014р. здійснюється стягнення з нього [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання доньки [PERSON],[INFO] починаючи з 29.04.2014 року і до повноліття дитини але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку з тим, що він був безробітний у нього виник борг по аліментах на утримання доньки - [PERSON]. З квітня 2017 р. влаштувався на роботу на посаду водія в ТОВ «УКРПРОДПРОМПОСТАЧ», з цього період погашає борг по аліментах який виник. 12 червня 2015 року він уклав шлюб з [PERSON]. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. 14 березня 2018 р. Веселинівський районний суд Миколаївської області виніс судовий наказ по справі №472/133/18, яким стягнуто з нього, [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], у розмірі ј частини заробітку,(доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 19.02.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з березня місяця 2018 року він регулярно сплачував аліменти на утримання сина - [PERSON], оскільки дбав про його належне матеріальне забезпечення. Таким чином на двох моїх дітей стягується 50% із його заробітної плати. Проте, йому необхідно оплачувати комунальні послуги, квартирну плату, купувати собі харчові продукти, медикаменти, одяг, тощо. Посилаюючись на те, що сплата ним аліментів в 50% від заробітної плати та доходу є неможливою. В якості правих підстав позову позивач зазначив положення статтей 182, 192 Сімейного Кодексу України. На підставі наведеного, просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 10.07.2018 року відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження (а.с. 11). 16.08.2018 року від відповідача [PERSON]. до суду надійшов відзив на позовну заяву, за яким відповідач проти задоволення позову заперечував, з підстав його необґрунтованості (а.с.15-19, 25-32). Від відповідача [PERSON], до суду не надходив відзив на позовну заяву. В судовому засіданні відповідач [PERSON], позов визнала (а.с. 41). Позивач в судовому засіданні, заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання, не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення позивача по справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №2/759/3416/14 виданого 24.11.2014р. здійснюється стягнення з нього [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання доньки [PERSON],[INFO] починаючи з 29.04.2014 року і до повноліття дитини але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 5-6), що і не оспорювалось учасниками процесу. Борг по аліментів на утримання доньки - [PERSON], згідно довідки - розрахунку станом на 01.03.2018 року становить 81703,45 грн. (а.с. 6). 12 червня 2015 року позивач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 8). Від цього шлюбу в них народився ситн - [PERSON], [INFO], що не оспорюється учасниками процесу. Таким чином судом встановлено, що після ухвалення судом рішенняСвятошинського районного суду м. Києва у справі №2/759/3416/14 щодо стягнення аліментів у [PERSON] змінилося сімейне становище, він одружився, у шюбі народилась дитина, він він сплачує аліменти на утримання інших неповнолітніх дітей. 14 березня 2018 р. Веселинівський районний суд Миколаївської області виніс судовий наказ по справі №472/133/18, яким стягнуто з нього, [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], у розмірі ј частини заробітку,(доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 19.02.2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Борг по аліментів на утримання сина - [PERSON], згідно довідки - розрахунку станом на 01.08.2018 року становить 2445,20 грн. (а.с. 36, 49). Згідно довідки № 1209/18-2 від 12.09.2018 року, [PERSON] працює в ТОВ «Перша будівельно-монтажна група» на посаді водія, та його заробітна плата за період з березня 2018 року по серпень 2018 року, становить 23800,00 грн. (а.с. 40). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів. Визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнала позовні вимоги позивача, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає задоволенню в частині заявлених вимог до відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Як вбачається з судового наказ по справі №472/133/18, виданого Веселинівським районним судом Миколаївської області з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], у розмірі ј частини заробітку,(доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 19.02.2018 року до досягнення дитиною повноліття. При видачі даного судового наказу судом не було враховано, що [PERSON] уже сплачує аліменти за рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі №2/759/3416/14. В даному випадку дана позовна вимога за судовим наказом пов'язана з необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, а саме: [PERSON] З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які сплачує позивач на користь відповідачів на утримання дітей до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення. Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved