Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] до суду із позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком який проживає окремо від неї, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить Зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні [PERSON] із сином [PERSON]. Визначити спосіб участі [PERSON], [INFO] у спілкуванні з сином - [PERSON], [INFO] та у його вихованні шляхом надання побачень кожної суботи з 9 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період з 06.06.2009 р. по 03.04.2015 р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від подружнього життя у сторін є дитина [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу, за усною домовленістю з [PERSON], спільна дитина [PERSON] проживав із позивачем. В середині вересня 2016 р. колишня дружина Позивача забрала сина до себе і більше не повернула. З того часу вона не дає вільно спілкуватись останньому із сином та бачитись. Відповідачка [PERSON] не приймає гроші та будь-яке матеріальне забезпечення. Дитина більше не відвідує дитячий садок, і взагалі не відвідує жодного навчального закладу. Позивач також зазначив, що йому стало відомо, що [PERSON] періодично відвозить сина до родичів в м. Лисичанськ Луганської області, що розташований в 40 км. від зони бойових дій та залишає там на місяць і більше. Зважаючи на вищевикладене, позивач дуже хвилююсь за стан здоровя його сина та про його безпеку. На теперішній час [PERSON] позбавляє позивача можливості на виховання його сина, а також надання йому матеріального забезпечення тому позивач вимушений звернутися до суду. У судовому засіданні позивач змінені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстава викладених у позовній заяві та доданих до неї додатків. Відповідач та її представник у судовому засіданні змінені позовні вимоги визнали у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує. Вислухавши думку сторін та виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд прийшов до наступного. В період з 06.06.2009 р. по 03.04.2015 р. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] про що свідчить копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, який міститься в матеріалах справи. Згідно копіїсвідоцтва про народження серії 1-ВЛ №218423 від 14 жовтня 2010 року від подружнього життя у сторін є дитина [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу, за усною домовленістю з [PERSON], спільний син [PERSON] проживав разом із позивачем, за адресою: [ADDRESS], і тільки іноді на вихідні дні, останній перебував у [PERSON] Весь цей час позивач повністю займався його розвитком, вихованням, піклувався про нього та забезпечував всім необхідним. В середині вересня 2016 р. відповідач забрала дитинуна своє утримання і більше не повернула. З того часу остання не дає вільно спілкуватись позивачу з сином та бачитись, і не дає можливості спілкуватись із дитиною по телефону. Відповідачка [PERSON] не приймає гроші та будь-яке матеріальне забезпечення. Дитина більше не відвідує дитячий садок, і взагалі не відвідує жодного навчального закладу. Дитина тривалий час, а саме три роки після розірвання шлюбу, проживала разом із Позивачем. Останній належним чином виконував свої батьківські обовязки, що підтверджується довідкою, наданою КЗДНЗ №24 №163/01-80 від 28.11.2016 р. Позивач працевлаштований менеджером з постачання в ТОВ «Васищевський завод рослинних олій» та має вільний робочий графік і може бачитись з сином. [PERSON] має власне житло та достойні умови життя в ньому та не перебуває на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах, що підтверджується копіями сертифікатів відповідних закладів, раніше не судимий, веде правильний образ життя, не має шкідливих звичок, тобто не має жодних протипоказань щодо вільного спілкування та виховання дитини. Принципом 7 «Декларації прав дитини» Проголошеною Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, закріплено, що « Дитина має право на здобуття освіти, яка має бути безкоштовною і обов'язковою, в усякому разі на початкових стадіях. їй має даватися освіта, яка сприяла б її загальному культурному розвиткові і завдяки якій вона могла б на основі рівності можливостей розвинути свої здібності і особисте мислення, а також усвідомлення моральної і соціальної відповідальності, і стати корисним членом суспільства. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.» Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів дітей своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь в її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), визначила, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3). Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, інших членів сім'ї та родичів визначений СК України. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. У відповідності до ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитини, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Окрім того, батьків законодавством зобов'язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (стаття 157 СК України). Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Слід зазначити, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків (стаття 158 СК України). І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Поряд з цим, судом не здобуто та не надано доказів того, що батько негативно впливає на дитину чи таке спілкування перешкоджатиме нормальному вихованню дитини, факти неналежного виконання своїх батьківських обов'язків. Таким чином, судом встановлено порушення матір'ю дитини прав батька щодо виховання та спілкування з дитиною, які захищаються законом, створення певних перешкод в реалізації таких прав позивачем, встановлено відсутність між сторонами згоди щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, поряд з цим встановлено, що таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини, а відтак права позивача підлягають захисту судом. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги інтереси дитини та її вік, бажання батька спілкуватися з дитиною, дотримуючись розумного балансу участі обох батьків у вихованні дитини, суд вважає за необхідне зобовязатиВакуленко [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні [PERSON] із сином [PERSON]та визначити [PERSON]час для зустрічі із сином [PERSON], [INFO], а саме кожної суботи з 9 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. На підставі наведеного та

Outcome: approved