Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач 21 січня 2016 року звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивував тим, що 18 листопада 2015 року близько 21 год. 10 хв. в м. Суми на пл. Покровська в районі універмагу «Київ» сталось ДТП за участю автомобіля ВАЗ-2105 під керуванням водія [PERSON] та автомобіля ВАЗ-21114 під керуванням позивача. За фактом вказаного ДТП порушено кримінальне провадження за ознаками злочину, передбачено ст. 286 КК України, яке постановою слідчого СВП (в м. Сумах) ГУНП в Сумській області закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення в діях водія [PERSON] Однак, відповідач [PERSON] допустив порушення Правил дорожнього руху України, тому матеріали відносно нього були направлені до Сумського відділу поліції для вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 126, 130 КпАП України. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження розмір завданої шкоди складає 24\~395,19 грн. Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, просив суд стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду у розмірі 3\~000,00 грн., яка виразилася в фізичному та моральному стражданні, що призвели до суттєвих змін в звичних нормальних життєвих стосунках. Також просить стягнути понесені ним витрати по справі щодо проведення експертного дослідження, повідомлення відповідача телеграмами про проведення огляду та по сплаті судового збору. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, але до суду не зявився, заперечень на позов або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в його письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~ ст. 22 ЦК України,\~ особа має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення її права, в тому числі у звязку зі знищенням або пошкодженням речі. Відносини, що виникають у результаті завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, традиційно виділяють у спеціальний делікт у звязку з особливостями механізму завдання шкоди, а також умовами виникнення обовязку таку шкоду відшкодувати. Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного звязку між ними. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.1188 ЦК України\~шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що 18 листопада 2015 року о 21 годині 10 хвилин у м. Суми на пл. Покровська в районі універмагу «Київ», водій автомобіля [NUMBER], [PERSON], який рухався з боку вул. Іллінська у напрямку вул. Петропавлівська, допустив виїзд на зустрічну смугу руху з послідуючим наїздом на нерухомий автомобіль [NUMBER], який був припаркований біля правого краю проїжджої частини водієм [PERSON] Після зіткнення автомобіль [NUMBER] розвернуло та рухаючись по інерції, відбулося його зіткнення з автомобілем [NUMBER], який також був припаркований біля правого краю водієм [PERSON], який зіткнувся з припаркованим поряд автомобілем «[PERSON] Спрінтер» д.н. [NUMBER] водієм [PERSON] Власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON]М.(а.с.64). Так, п. 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Крім того, згідно п. 10.2. ПДР, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає. Тобто, вимога п. 10.1 ПДР України передбачає повну відповідальність водія, який розпочинає рух або змінює напрямок руху за безпеку дорожнього руху від початку його і до закінчення маневру. Крім того, п. 11.4. ПДР України на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги, п. 12.1. ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. 16 грудня 2015 року слідчим слідчого відділу Сумського відділу поліції (в м. Суми) ГУНП в Сумській області під час досудового розслідування винесено постанову про закриття кримінального провадження №12015200440006223 від 19 листопада 2015 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 КК України, у звязку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального провадження, а матеріали направлено до роти Сумського відділу поліції (в м. суми), для притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, за ст. ст. 124,126,130 КпАП України, оскільки в діях водія [PERSON] вбачалась невідповідність пунктам 2.1абг, 2.9а, 10.1,11.4, 12.1 ПДР України. (а.с.5). Разом з цим, як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справ про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України, останнім допущено порушення п.п. 10.1, 11.4, 12.1 ПДР України та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Будучи допитаним в судовому засіданні 25 січня 2016 року, під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, [PERSON] свою вину визнав. Копія постанови додається. (а.с122) Крім того, судом встановлено, що [PERSON] скоїв ДТП 18 листопада 2015 року в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України та постановою суду позбавлений права керування автомобілем строком на 1 рік. Копія постанови додається (а.с.121). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку надані суду докази дають підстави для стягнення з відповідача на користь позивача завданої матеріальної шкоди. Визначаючи розмір такої шкоди, суд враховує, що відповідно до висновку експерта №056/2015 від 30 листопада 2015 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля [NUMBER], внаслідок ДТП, що сталося 18 листопада 2015 року складає 24395,19 грн. (а.с.11-81). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі 6-2808цс15 від 20.01.2016 року, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, предявлення позивачем вимоги до особи, визнаної винною у ДТП [PERSON]І, що є правом позивача, тому заподіяна шкода в сумі 24395,19 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що внаслідок ДТП позивач зазнав душевних страждань у звязку з пошкодженням його майна, що відповідно до ст. 23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди. Однак позивачем не обґрунтований розмір 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Тому з урахуванням обставин справи, ступеня вини відповідача, глибини душевних страждань, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає частково задовольнити вимогу про відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] 500,00 грн., що, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода в сумі 500,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені витрати по справі, а саме: щодо оплати витрат повязаних із проведенням експертизи в сумі 800 грн. (а.с. 9), поштові витрати на повідомлення відповідача про огляд автомобіля для складення акту в сумі 132 грн. (а.с.6-8), а також витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. (а.с. 2), а всього на суму: 1483,20 грн.

Outcome: partial