Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 лютого 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх: доньки [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дня предявлення позову і до досягнення повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що рішенням Підволочиського районного суду від 17 січня 2015 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народилося двох дітей [PERSON], та [PERSON], які перебувають повністю на її утриманні. З грудня 2014 року відповідач проживає окремо, участі у вихованні дітей не бере, допомоги не надає. Враховуючи те, що [PERSON] не працює, отримує пенсію по інвалідності, інших дітей на утриманні не має, домовленості про його участь в утриманні дітей не досягнуто, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 07 лютого 2018 року по даній справі відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін та відповідачу надано строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали для подання відзиву на позов. 27 лютого 2018 року відповідач подав відзив на позов, в якому просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, стягувати з нього аліменти в розмірі 600 грн щомісячно від дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те що є інвалідом ІІІ групи з дитинства, отримує пенсію в розмірі 1452 грн, не працює, інших доходів не має, періодично потребує стаціонарного лікування у звязку з інвалідністю, проживає з батьками похилого віку. Крім того вказує на те, що твердження позивача про ухилення ним від виконання батьківських обовязків є необґрунтованим, оскільки кожного місяця ним здійснювались грошові перекази в різних сумах для матеріального забезпечення дітей, а також купував дочкам іграшки, одяг, взуття, канцелярське приладдя, продукти харчування, тобто по можливості сприяв належному розвитку та матеріальному забезпеченні дітей. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження на підставі письмових матеріалів справи без участі сторін. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення за правилами спрощеного позовного провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~247,179 ЦПК України, виходячи з наступного: Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 29 липня 2010 року, який розірвано рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області № 2/604/35/15 від 17 січня 2015 року. Після розірвання шлюбу гр. [PERSON] присвоєно прізвище «Зелінська» . Під час перебування у шлюбі в сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження відповідно І-ИД № 136553, І-ИД № 157764. У відповідності до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 01 лютого 2018 року та довідки про склад сімї № 82, виданої Новосільською сільською радою 01 лютого 2018 року [PERSON] зареєстрована та проживає разом із дочками [PERSON], [PERSON] та матірю [PERSON] в с. Гнилиці Підволочиського району Тернопільської області в житловому будинку, належному матері [PERSON] Згідно умов проживання сімя потребує матеріальної допомоги. Дохід від земельної ділянки і особистого господарства сімя використовує для власних потреб, додаткових джерел для одержання доходу сімя немає. Згідно довідки Новосільської сільської ради № 84 від 01 лютого 2018 року [PERSON], [INFO], після закінчення Гнилицької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів в 2003 році, ніде не працювала і не працює, трудової книжки немає. Відповідач [PERSON] є інвалідом 3 групи з дитинства та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1452,00 грн, що стверджується пенсійним посвідченням серії ААІ № 856862 від 09 березня 2017 року та довідкою Теребовлянського обєднаного УПФ Управління Пенсійного фонду від 16 лютого 2018 року № 486/10. Як убачається з довідок, виданих виконкомом Теребовлянської міської ради 16 лютого 2018 року № 09-04/20-107 та 26 лютого 2018 року № 09-04/20-133 [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO], де проживає з батьками похилого віку. Не працює з 31 березня 2000 року згідно трудової книжки АА № 141477, наказ № 3 від 31 березня 2000 року. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений\~ рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого\~та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» 01 січня 2018 року становить 1492 гривні. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. Судом встановлено, що відповідач є інвалідом ІІІ групи з дитинства, отримує пенсію щомісячно в розмірі 1452 грн, не працює. Не погоджуючись із сумою аліментів, відповідач посилається на те, що інших доходів не має, крім того періодично потребує стаціонарного лікування у звязку з інвалідністю, проживає з батьками похилого віку. Разом з тим суду не надано доказів, що відповідач має будь-які рекомендації щодо обмеження його у праці, доказів, що він потребує лікування і, відповідно, витрачає на це кошти, а також підтверджень того, що він утримує батьків похилого віку. Враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з [PERSON] в користь\~[PERSON] аліменти\~ на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по746 грн на кожну дитину щомісячно з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягувати з 02 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме вимогам закону, інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. Крім того, в силу ч.1\~ст.141 ЦПК України,\~з відповідача в дохід держави слід стягнути 704,80 гривень судового збору.

Outcome: partial