Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON]»єв Д.О. звернувся до суду з даним позовом, в якому просить витребувати належне йому майно, автомобіль ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер [NUMBER], з незаконного володіння ПАТ «Приватбанк». В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є власником вказаного автомобілю, на даний час автомобіль незаконно утримується банком з метою подальшої його реалізації, мотивуючи, наявністю у нього заборгованості за кредитним договором. Але ніякої заборгованості перед ПАТ «ПриватБанк» він не має. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та пояснили, що для придбання автомобілю ВАЗ 20.07.2005 року між ПАТ «ПриватБанк» та Зінов»євим Д.О. було укладено договір № SAMDN 23000003191960 про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної картки «Авторострочка». В подальшому дійсно за даним кредитним договором виникла заборгованість, у зв»язку з чим банк звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення заборгованості. У 2011 році працівниками банку у зв»язку з наявністю заборгованості у позивача було вилучено автомобіль ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер [NUMBER], який перебував у банка у заставі. Під час судового розгляду вказаного позову банку, сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 28.11.2013 року до вказаного кредитного договору, якою визначено остаточну суму заборгованості. [PERSON]»євим Д.О. заборгованість була сплачена повністю, тому банк відмовився від позову та цивільну справу 14.03.2014 року було залишено без розгляду. Також 20.07.2005 року мід ПАТ «ПриватБанк» та Зінов»євим Д.О. було укладено договір б\\н про отримання кредиту у розмірі 1700 грн. Наказом. Виданим 25.04.2008 року Московським районним судом м. Харкова з Зінов»єва Д.О. було стягнуто заборгованість 6672 грн. 16 коп. за даним кредитним договором. Державним виконавцем даний судовий наказ виконано, суму заборгованості стягнуто з боржника, виконавче провадження закінчено. У 2014 році ПАТ «ПриватБанк» повторно звернувся до суду з позовом про стягнення з Зінов»єва Д.О. заборгованості за даним кредитним договором, але у задоволенні позову рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.09.2014 року відмовлено у зв»язку з закінченням строків позовної давності, вказане рішення суду набрало законної сили. Представник позивача вказує, що таким чином, Зінов»єв Д.О. виконав перед банком всі зобов»язання, будь-якої заборгованості не має. Представник відповідача ПАТ «ПриватБанк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що у зв»язку з невиконанням Зінов»євим Д.О. зобов»язань за договором № SAMDN 23000003191960 про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної картки «Авторострочка», виникла заборгованість, що стало підставою для звернення до суду. Під час судового розгляду сторонами укладено додаткову угоду № 1 до даного договору, якою зменшено суму заборгованості. Представник відповідача не заперечував, що Зінов»єв Д.О. повністю сплатив визначену за додатковою угодою № 1 суму заборгованості та на даний час за даним кредитним договором будь-яка заборгованість відсутня. При цьому представник відповідача підтвердив, що автомобіль ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер [NUMBER], належний позивачеві працівниками банку у 2011 році дійсно було вилучено у власника, у зв»язку з наявністю на той час заборгованості за договором № SAMDN 23000003191960 про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної картки «Авторострочка», але будь-яких документів про вилучення автомобілю працівниками банку складено не було. Після погашення заборгованості за даним кредитним договором, банк не повернув позивачеві автомобіль оскільки існує заборгованість за картковим кредитним договором б\\н від 20.07.2005 року. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що згідно договору № SAMDN 23000003191960 про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної картки «Авторострочка» від 20.07.2005 року, ЗАО КБ «ПриватБанк» та Зінов»єв Д.О. уклали цей договір, за яким банк надав Зінов»єву Д.О. кредит на придбання автомобілю ВАЗ 21099, кузов Y6D21099050016991, державний реєстраційний номер АХ 1702 А, строком до 19.07.2010 року. В забезпечення виконання зобов»язань клієнт передає банку вказаний автомобіль в заставу ( а.с. 6-9). У зв»язку з невиконанням за вказаним кредитним договором своїх зобов»язань боржником [PERSON]»євим Д.О., виникла заборгованість, тому банк звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення заборгованості, а Зінов»єв Д.В. з зустрічним позовом про визнання частково кредитного договору недійсним (а.с. 95-98) Під час судового розгляду позивач ПАТ «ПриватБанк» відмовився від позову, ухвалою суду від 14.03.2014 року цивільну справу залишено без розгляду ( а.с. 13). Представник відповідача пояснив в суді, що підставою відмови від позову стало повне погашення заборгованості за договором № SAMDN 23000003191960 про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної картки «Авторострочка». Крім того, судом встановлено та сторони визнали, що 20.07.2005 року між ЗАО КБ «ПриватБанк» та Зінов»євим Д.О. також було укладено договір б/н, про надання карткового кредиту в сумі 1700 грн. У зв»язку з наявністю заборгованості в сумі 6672 грн. 16 коп. за даним договором карткового кредиту, банк звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу. 25.04.2008 року Московським районним судом м. Харкова було винесено судовий наказ № 2-н-275/08 про стягнення з Зінов»єва Д.О. наведеної заборгованості за кредитним договором б/н, від 20.07.2005 року ( а.с. 15). Даний судовий наказ було звернуто до виконання. Як вбачається з постанови державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 23.07.2013 року, виконавче провадження про виконання судового наказу № 2-н-175/08 закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв»язку з виконанням судового рішення. Одночасно припинено чинність арешту майна боржника, автомобілю ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER] ( а.с.14). З наданої суду копії рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.09.2014 року вбачається, що ПАТ «ПритватБанк» вдруге звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором карткового кредиту, б/н, від 20.07.2005 року, але в задоволенні позовних вимог відмовлено у зв»язку з пропуском строків позовної давності, дане рішення суду набрало законної сили ( а.с. 16-22). В період існування заборгованості за договором № SAMDN 23000003191960 про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної картки «Авторострочка», у 2011 році працівниками банку у позивача було вилучено предмет застави автомобіль ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER]. Представник відповідача визнав даний факт та пояснив, що при вилученні автомобілю будь-який документ про це не складався, даний автомобіль до тепер утримується банком з метою подальшої реалізації для погашення заборгованості за картковим кредитом, б/н, від 20.07.2005 року. Поряд з цим, представник відповідача пояснив, що рішення суду, яким підтверджено наявність на даний час будь-якої заборгованості у Зінов»єва Д.О. перед банком відсутнє, оскільки банк більше до суду з позовом про її стягнення не звертався. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що належний позивачеві автомобіль на даний час відповідачем утримується незаконно. Вказаний автомобіль є предметом застави тільки за договором № SAMDN 23000003191960 про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної картки «Авторострочка», що сторони не оспорювали. Представник відповідача в суді в своїх показанням не заперечував, що заборгованість за даним договором відсутня. Таким чином, після погашення заборгованості за вказаним договором, відповідач повинен був повернути позивачеві належний йому автомобіль. Звернення стягнення на майно боржника, яке є предметом застави за певним договором для погашення заборгованості на іншим кредитним договором, суперечить вимогам діючого законодавства. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника здійснюється не інакше, ніж на підставі виконавчого документу, на підставі рішення суду. Як було зазначено вище, таке рішення суду на даний час не існує, тому підстав для утримування майна Зінов»єва Д.О. у відповідача на даний час немає. Згідно ст.. 321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Через незаконне утримування належного позивачеві майна, порушене право Зінов»єваД.О. на володіння, користування, розпорядження належним йому автомобілем. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України, кожна особа зобов»язаня довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги Зінов»єва Д.О. обґрунтованими, доведеними, тому задовольняє позов у повному обсязі.

Outcome: approved