Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 грудня 2017 року звернулась з названим позовом до суду, в якому вказала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 20 січня 2001 року та на даний час в провадженні Володарського районного суду Київської області знаходиться справа за позовом [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу, тому на даний час сторони разом не проживають та [PERSON] бажає розділити майно, спільно нажите за час шлюбу. Позивач [PERSON] просить суд визнати спільним сумісним майном подружжя автомобіль марки «SKODA OCTAVIA» 2006 року випуску, сірого кольору, номер шасі [NUMBER] та стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 частину вартості зазначеного автомобіля. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини які викладенні в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення враховуючи наступне. По справі встановлено, що сторони уклали шлюб 20 січня 2001 року, що стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.8), проте на даний час в провадженні Володарського районного суду Київської області знаходиться справа за позовом [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу, тому на даний час сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, тому [PERSON] бажає розділити майно, спільно нажите за час шлюбу, а саме, автомобіль марки «SKODA OCTAVIA» 2006 року випуску, сірого кольору, номер шасі [NUMBER] (а.с.11-12) та стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 частину вартості зазначеного автомобіля, що становить 104970 гривень 50 копійок. Представник позивача в судовому засіданні подала на підтвердження ринкової вартості спірного автомобіля висновок оцінювача, згідно якого ринкова вартість автомобіля «SKODA OCTAVIA» 2006 року випуску, сірого кольору, номер шасі [NUMBER] станом на15.11.2016 року становить 209941 гривня 00 копійок (а.с.30-52). Вказаний висновок оцінювача суд не може взяти до уваги, оскільки у висновку зазначено, що власником автомобіля та замовником оцінки є [PERSON], яка не є стороною по справі, та автомобіль на оцінку не надавала, тож оцінка проводилась дистанційно. Відповідач надав пояснення про те, що [PERSON] є його матір'ю, яка не зверталась до суб'єкта оцінювання, щодо оцінки транспортного засобу «SKODA OCTAVIA». Фотографії, які приєднано до висновку оцінювача, зроблені відповідачем влітку і використані його дружиною, що підтверджується також періодом проведення оцінки автомобіля, а саме 15.11.2016 року, а фотографії було зроблено влітку. Також відповідач неодноразово пропонував дружині та її представнику звернутись до суб'єкта оцінювання, надати авто для проведення об'єктивної оцінки. Пропозиції [PERSON] щодо спільного звернення до оцінювача авто не прийнято. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги визнає частково, в частині того, що автомобіль дійсно є спільної сумісною власністю подружжя, однак з вищевказаним експертним висновком не погоджується, оскільки зазначена у висновку вартість значно перебільшує реальну вартість автомобіля, та надав суду звіт № 3929 про оцінку спірного транспортного засобу від 21.12.2016 року, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля «SKODA OCTAVIA» 2006 року випуску, сірого кольору, номер шасі [NUMBER] станом на 21.12.2016 року становить 163790 гривень 00 копійок (а.с.87-96). Сторони по справі під час розгляду справи, до суду з клопотанням про призначення автотоварознавчої експертизи, длявизначення вартості транспортного засобу, в зв'язку з різними висновками суб'єктів оцінювача щодо ринкової вартості автомобіля «SKODA OCTAVIA» (а.с.30-52, 87-96) не звертались. Тому суд бере до уваги висновок про оцінку транспортного засобу від 21.12.2016 року (а.с.87-96), який було проведено останнім по часу, а також з врахуванням того, що згідно висновку про оцінку транспортного засобу від 15.11.2016 року (а.с.30-52) замовником оцінювання є [PERSON], яка не є стороною по справі, а також не надано доказів того, що саме вона зверталась щодо оцінки автомобіля, з врахуванням доказів по справі та пояснень сторін, які брали участь у справі. П. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного сумісного майна» вказує, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. \ Частина перша статті 61 в редакції Закону N 524-V від 22.12.2006 \. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. \ Частина друга статті 61 із змінами, внесеними згідно із Законом N 524-V від 22.12.2006\ Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В силу до вищезазначеного, спірний автомобіль суд визнає спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Ст. 372 ЦК України вказує, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи інтереси сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, тому необхідно стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], 1/2 частину вартості автомобіля марки «SKODA OCTAVIA» 2006 року випуску, сірого кольору, номер шасі [NUMBER] в сумі 81895 гривень 00 копійок.

Outcome: partial