Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.12. 2015 року звернулась до суду із позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], відносно їхньої малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що 18 серпня 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції в м. Донецьк. [INFO] уних народилася донька - [PERSON]. Після того як розпочались бойові дії в м. Донецьк та вказана територія стала непідконтрольною владі України, позивач разом з донькою переїхали проживати в м. Київ, а відповідач залишився у м. Донецьк, та з того часу батько малолітньої доньки [PERSON] участі в її вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає, разом з сім'єю не проживає. Фактично з народження доньки, відповідач не цікавиться життям дитини, не шукає з нею зустрічі. Донька майже не бачила свого біологічного батька, виховується та знаходиться лише на її утриманні, що свідчить про ухилення батька від виконання своїх батьківських обов»язків та дає підстави для позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки. Крім цього відповідач хоча зареєстрований у м. Донецьк, але не проживає за місцем реєстрації, так як постійно змінює своє місцезнаходження та тимчасове проживання. Оскільки особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, працює на тимчасових роботах, позивач просить про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, що змушує її звернутись з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі виходячи з доводів якими обґрунтовується позовна заява та пояснила, що відповідач приймає участь у бойових діях на території непідконтрольній владі України, веде аморальний спосіб життя, пиячить, не має бажання спілкуватись з нею і дитиною, у зв»язку з чим шлюб між ними було розірвано у березні місяці 2016 року. На даний час відповідач фізично здоровий, працездатний, забезпечує себе всім необхідним, а належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Непрацездатних осіб, які б перебували на його утриманні, вона не знає. Від попереднього шлюбу у відповідача є донька [PERSON], 2004 року народження. Проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечувала та просила суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у розумінні ст. 74-76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності, клопотань про відкладення розгляду справи, заяв з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, або заперечень проти позову суду не надано. Представник третьої особи у судове засідання також не з'явився, надав до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обстави, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами 18 серпня 2012 року був укладений шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що зроблено запис - 315 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 12). Від даного шлюбу у позивача і відповідача народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що зроблено запис - 597.(а.с.13). Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.03.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Станом на день ухвалення судового рішення у даній справі, вказане заочне рішення суду набрало законної сили. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що з 2014 року [PERSON] тимчасово разом з малолітньою донькою проживає у належній йому на праві власності квартирі. З цього часу він жодного разу не бачив батька дитини, відповідач не телефонує, на дзвінки не бажає відповідати, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Випадків, щоб [PERSON] намагався спілкуватись з донькою, а позивач йому в цьому перешкоджала, він не знає. Свідок [PERSON] дала суду аналогічні покази. Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач не проявляє батьківського піклування щодо доньки, батьківських обов'язків не виконує, умовами проживання, вихованням, станом здоров'я дитини не цікавиться, не піклується про її інтелектуальний та фізичний розвиток, матеріально не утримує, проживає окремо. З висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав від 19.04.2016 року № 3084/41/3/103, вбачається, що у зв»язку із ухиленням відповідача від виховання та утримання дитини його доцільно позбавити батьківських прав відносно доньки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не забезпечує доньку необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, суд розцінює як ухилення [PERSON] від виховання дитини і приходить до висновку про свідоме нехтування ним своїми обов'язками. За таких обставин, суд вбачає достатні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO]. Згідно із ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільнюється від зобов'язання по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача чи за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки даних того, що відповідач офіційно працевлаштований та має сталий дохід суду не надано, а позивач зазначає про те, що [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, докази, які б спростовували дану обставину відсутні, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] суд виходить з того, що за Законом батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і позбавлення батьківських прав, не звільняє від зобов'язання по утриманню дитини, малолітня донька проживає разом з позивачем і між сторонами не досягнуто згоди щодо її утримання відповідачем. Крім малолітньої [PERSON], [INFO] у [PERSON] є ще одна малолітня донька. Інших непрацездатних осіб, які перебувають на утриманні відповідача судом не встановлено. Даних того, що за станом свого здоров»я [PERSON] не може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] у суду не має. З огляду на означене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і в частині стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої [PERSON],[INFO] підлягають стягненню аліменти у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 грудня 2015 року. В порядку п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачана користь позивача підлягає стягненню понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав. За ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. за позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Враховуючи наведене та

Outcome: approved