Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 квітня 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заяву мотивував тим, що 11.11.2011 року, він уклав шлюб з відповідачкою по справі, який було зареєстровано Ленінським районним управлінням юстиції у м.Донецьку, актовий запис №644. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з відповідачкою та, після розірвання шлюбу, буде також мешкати з нею. Питання щодо стягнення аліментів на утримання доньки буде вирішуватись добровільно у подальшому. Спільно нажите майно відсутнє. З листопада 2017 року вони почали мешкати окремо кожний своїм особистим життям. Із позовної заяви [PERSON] вбачається, що спільне життя з відповідачкою не склалося внаслідок відсутності почуття любові та взаєморозуміння. Вважає, що примирення між ними не можливе, оскільки це буде суперечити його інтересам. Враховуючи викладене, просить суд розірвати їх шлюб. Позивач [PERSON], присутній у судовому засіданні, підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, вважав неможливим надання їм із дружиною строку для примирення, оскільки у нього вже є інша жінка, з якою він планує створити сім'ю та укласти шлюб. Незгоду відповідачки на розірвання шлюбу обумовлює іншими, ніж бажання зберегти їх шлюб на підставі любові обставинами, зазначає їх як зацікавленість дружини у подальшому перебуванні на території Німеччини, де вони останній час мешкають у зв'язку із його працевлаштуванням. Просив суд відшкодувати йому понесені витрати за сплату судового збору у сумі 704,80 грн. та компенсацію за відрив від звичайних занять у сумі 44,82 грн. Представник позивача [PERSON], присутній у судовому засіданні, підтримав позовні вимоги [PERSON], просив їх задовольнити у повному обсягу, а також стягнути на його користь понесені ним судові витрати у вигляді відриву від звичайних занять у сумі - 89,64 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог чинного законодавства, надала суду: заяву про розгляд справи за її відсутності, за участі її представника [PERSON], заяву про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду судом іншої справи за її та [PERSON] участі, а також заяву про надання їм із позивачем строку для примирення - у задоволенні останніх двох судом було відмовлено. У позові просила суд відмовити, оскільки часом переривання сімейних відносин вважає березень 2018 року, а не листопад 2017 року, як зазначає у позові чоловік, та не бачить підстав вважати тимчасові сімейні труднощі підставою для розірвання шлюбу. Бажає примиритись із чоловіком і продовжити спільне життя та виховання їх дитини. Представник відповідача [PERSON], присутня у залі суду, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, підтримала позицію [PERSON] щодо усіх поданих нею до суду заяв. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У судовому засіданні встановлено, що 11.11.2011 року, між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Ленінським районним управлінням юстиції у м.Донецьку, актовий запис №644. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Не мешкають однією родиною тривалий час до моменту подачі позову. Попередні спроби прийти до примирення між ними - не дали належного, стійкого результату. Спірне питання щодо визначення суми аліментів на утримання дитини буде вирішуватись окремо. Спору щодо поділу майна подружжя не мають. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно - відмова в розірванні шлюбу - буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу - потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 114, 115 СК України та

Outcome: approved