Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач 28.10.2019року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Вказує, що за життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт від 18.02.1999року, яким усе своє майно заповів йому (позивачу). Після смерті батька він фактично вступив в володіння спадковим майном, оскільки був зареєстрований у вказаному будинку, доглядав за ним, обробляв земельну ділянку та сплачував комунальні платежі, тобто фактично прийняв спадщину. Однак, в позасудовому порядку оформити свої спадкові права та отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок не має можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на дане спадкове майно, тому змушений звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Ухвалою судді від 28.10.2019року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Крім того, залучено до участі у справі правонаступника відповідача Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області Мостиську міську раду Львівської області. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області (правонаступника Раденицької сільської ради Мостиського району Львівської області) у підготовче засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в підготовче засідання не з`явився, проте подав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивача). До складу даної спадщини входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , проте право власності на даний будинок за життя спадкодавцем належним чином оформлено не було, правовстановлюючі документи на дане майно відсутні. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №61/2016року, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С., за життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт від 18.02.1999року, яким усе своє майно заповів сину [PERSON] (позивачу у справі), який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто у відповідності до ст.549 ЦК України\~в редакції 1963 року вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини після смерті батька. Дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON] померла ще до відкриття спадщини 14.02.1999року. Після її смерті в управління спадковим майном вступив її чоловік [PERSON] , який доглядав за житловим будинком, проводив ремонти, обробляв земельну ділянку, сплачував податки та комунальні платежі. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №58255134 від 11.11.2019року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Діти спадкодавця [PERSON] [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті батька у встановлений законом строк та порядок не прийняли і на таку не претендують, що вбачається із поданих ними до суду заяв. Таким чином, інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які мали право на обов`язкову частку у спадщині чи претендували б на таку, немає. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON] ; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області №1662 від 18.10.2019року; копією листа приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. Вих.№1672/02-14 від 11.10.2019року; копією заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину від 11.10.2019року; копією заповіту [PERSON] від 18.02.1999року; копією виписки із по господарської книги по [ADDRESS] за 1996-2000роки; копією технічного паспорта на спірний житловий будинок; копією спадкової справи №61/2016року, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. після смерті [PERSON] ; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавця спадкодавців [PERSON] та [PERSON] та іншими матеріалами справи. Відповідно до п.4\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~2004 року Цивільний кодекс України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спірні правовідносини щодо спадкоємства виникли до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що при розгляді даної справи слід керуватися положеннями\~Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Згідно\~ст. 524 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Відповідно до вимог\~ст. 548 цього кодексу\~для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом положень ст.ст.560,\~561\~цього\~кодексу\~спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірних житловий будинок, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності з ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.\~16\~цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним.

Outcome: approved