Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до Малокучурівської сільської ради Заставнівської об`єднаної територіальної громади Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно. Посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 1,2301 га у межах згідно з планом, розташовану на території Малокучурівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за кадастровим № 7321585600:01:006:0124, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] заповіту не складала, тому позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом. Інших спадкоємців не має. Позивач посилається на те, що вона як єдиний спадкоємець спадкового майна [PERSON] за законом, спадщину прийняла вчасно, оскільки в передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим була заведена спадкова справа №374/2007 щодо майна померлої [PERSON] . Маючи намір оформити свої спадкові права, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. У зв`язку із чим просить визнати за нею право власності на вищезазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, представник подав суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити. Представник відповідача - Малокучурівської сільської ради Заставнівської об`єднаної територіальної громади Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно до вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч.4 ст.206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.03.2007 року. Відповідно до ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 1,2301 га у межах згідно з планом, розташовану на території Малокучурівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за кадастровим № 7321585600:01:006:0124, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] заповіту не складала, тому позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом. Інших спадкоємців не має. За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. За життя [PERSON] заповіту не складала, тому позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом. Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування за законом немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Із вищенаведеного вбачається, що позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем спадкового майна померлої [PERSON] за законом. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.1268, ч.1 ст.1273, ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що позивач [PERSON] вчасно прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] оскільки у передбачений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, за якою було заведено спадкову справу №374/2007. Вказане підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №10385772 від 17.07.2007 року. Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на згадану земельну ділянку позивач звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] , що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 282/02-31 від 18.09.2020 року . Стаття 1218 Цивільного кодексу України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч. 1\~ст. 126 ЗК України\~право власності на земельну ділянку і право постійного користування посвідчуються державними актами. Згідно ст..125 Земельного кодексу України право власності на земельну дялнку, а аткож право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника; Судом встановлено, що 23.10.2007 року на ім`я [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯД №083304, однак на момент видачі державного акта [PERSON] не було в живих, а тому вона не могла набути права власності на вказану земельну ділянку . З огляду наведеного, встановлено, що позивач, як спадкоємець, не може отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, а тому звернувся до суду із заявою про визнання права власності на земельну ділянку в судовому порядку. Згідно ч. 3\~ст. 152 ЗК України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновленням стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) відшкодуванням заподіяних збитків; ж) застосування інших передбачених законом способів. У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-1 зазначається - якщо документи, що засвічують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає\~ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.392 ЦК України\~в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі наведеного та

Outcome: approved