Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 липня 2019 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що [INFO] помер її батько, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельні ділянки площею 0,25 га, 0,1954 га та 0,1330 га, які розташовані в [ADDRESS] . На даний час позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на спадкові земельні ділянки втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначені спадкові земельні ділянки та житловий будинок, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просила суд розглядати справу без її участі. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. По справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів належне йому майно [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-21); земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер 3221682001:01:006:0009 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS] та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 045747 (а.с.16); земельна ділянка площею 0,1954 га, кадастровий номер 3221682001:01:014:0006 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 045747 (а.с.16); земельна ділянка площею 0,1330 га, кадастровий номер 3221682001:01:006:0010 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 045747 (а.с.16). Позивач [PERSON] , [INFO] , є дочкою померлого [PERSON] , що стверджено письмовими доказами в матеріалах справи та є спадкоємцем за заповітом. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є дружиною померлого [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.13) та є матір`ю позивача. Держаний нотаріус Дяченко Л.Є. надала до суду спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON] , з матеріалів якої вбачається, що свідоцтва про право на спадщину на спадкові земельні ділянки та житловий будинок не видавались. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у зв`язку з тим, що державний акт на спадкові земельні ділянки та правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок було втрачено, тож державним нотаріусом Дяченко Л.Є. їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно (а.с.22), тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.08.2019 року, на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved