Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , 11 березня 2019 року звернувся до Любашівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в сумі 500000 грн. В обгрунтування своїх вимог. Позивач вказує, що вироком Любашівського районного суду Одеської області від 11.09.2018 року [PERSON] , визнаний винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а саме в тому, що 20.08.2017 року о 01 годині 30 хвилин, знаходячись біля його подвір`я, розташованого в [ADDRESS] , в ході раптово виниклої сварки на грунті особистих неприязних відносин, вмисно наніс декілька ударів дерев`яною палицею у верхню частину його голови, а саме в область лівого ока. В результаті отриманих тілесних ушкоджень, він втратив ліве око. Отримане тілесні ушкодження являється тяжким тілесним ушкодженням за критерієм розладу здоров`я зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину. Під час судового розгляду кримінальної справи, [PERSON] відшкодував йому матеріальні збитки в сумі 58000 грн. Однак, до цього часу [PERSON] взагалі не сплатив коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди. Йому були спричинені моральні та фізичні страждання, що виразились у сильних душевних переживаннях, страху. Фізичному болю, втраті життєво важливого органу - лівого ока. В результаті отриманої травми він втратив працездатність, не може жити повноцінним життям та працювати, він відчуває постійний дискомфорт, моральне пригнічення та почуття неповноцінності. Він планував працювати водієм, однак в зв`язку із втратою лівого ока внаслідок злочинних дій відносно нього з боку [PERSON] , вже не може працювати водієм. Він оцінює заподіяну йому моральну шкоду в 500000 грн., яку і просить стягнути з [PERSON] на його користь. В судовому засіданні позивач та його представник надали аналогічні пояснення та просили задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала повністю, просила відмовити в його задоволенні виходячи з наступного. Дійсно, [PERSON] вчинив злочин відносно [PERSON] , за що його було засуджено. [PERSON] не працює, доходу взагалі не має, має малолітню дитину. Під час розгляду кримінального провадження [PERSON] відшкодував [PERSON] 58000грн., що визнає і сам позивач. З довідки ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім.В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» № 01-431 від 12.06.2019 року видно, що на лікування [PERSON] було витрачено 5222 грн. 70 коп., який перебував на лікуванні з 21.08.2017 року по 04.09.2017 року. А тому вважає, що сплачена [PERSON] сума - 58000 грн. повністю покриває матеріальні збитки [PERSON] (витрати на лікування в сумі 5222 грн. 70 коп.), в інша частина сплаченої суми була виплачена як відшкодування моральної шкоди. А тому підстав для задоволення позову не має, в зв`язку з чим просила відмовити в його задоволенні повністю. Вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною шостою статті 82 ЦПК України, передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживача, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, наслідком чого є настання інших негативних наслідків. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як видно з вироку Любашівського районного суду Одеської області від 11.09.2018 року [PERSON] визнаний винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а саме в тому, що 20.08.2017 року о 01 годині 30 хвилин, знаходячись біля його подвір`я, розташованого в [ADDRESS] , в ході раптово виниклої сварки на грунті особистих неприязних відносин, навмисно наніс декілька ударів дерев`яною палицею у верхню частину голови [PERSON] , а саме в область лівого ока. В результаті отриманих тілесних ушкоджень, [PERSON] втратив ліве око. Отримане тілесні ушкодження являється тяжким тілесним ушкодженням за критерієм розладу здоров`я зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину. Під час судового розгляду кримінальної справи, [PERSON] відшкодував [PERSON] матеріальні збитки в сумі 58000 грн. (а.с. 3). З довідки Головного управління ДФС у Миколаївській області Вознесенське відділення № 102/ФОП/14-29-52-19 від 11.04.2019 року видно, що доходи [PERSON] за 2018 рік склали 0 грн. (а.с. 30-31). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 33). З довідки Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області № 2725/14.07-36/1 від 09 квітня 2019 року видно, що [PERSON] з 01 січня 2019 року має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] (а.с. 32). З довідки ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім.В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» № 01-431 від 12.06.2019 року видно, що на лікування [PERSON] було витрачено 5222 грн. 70 коп., який перебував на лікуванні з 21.08.2017 року по 04.09.2017 року (а.с. 50). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач дійсно хотів йти працювати водієм, однак після отриманої травми (втрати ока) він не може працювати водієм. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено факт спричинення йому моральної шкоди відповідачем внаслідок умисного злочину, яка виразилась у фізичному болю, душевних стражданнях, в переживаннях з приводу втрати роботи, в погіршенні здібності потерпілого та можливості їх реалізації, а саме водіння автомобіля. Виходячи з характеру скоєного [PERSON] злочину, його майнового та сімейного стану, характеру отриманих [PERSON] ушкоджень, внаслідок яких він пережив фізичний біль та душевні страждання, втратив око, став обмежено працездатним, інвалідом, глибини фізичних та душевних страждань та стану здоров`я [PERSON] , виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заподіяну йому внаслідок злочину моральну шкоду в розмірі 40000 грн., яка є справедливим відшкодуванням завданої моральної шкоди. Суд не може прийняти до уваги твердження представника відповідача, що при розгляді кримінального провадження [PERSON] відшкодував і моральну і матеріальну шкоду [PERSON] , так як у вироку зазначено, що в рахунок відшкодування саме матеріальної шкоди [PERSON] передав [PERSON] 58000 грн., а відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: partial