Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.04.2014 року звернулась до суду із зазначеним позовом до Городоцької сільської ради Іллінецького району Вінницької області, вказуючи, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. На день смерті вона мала право на земельну ділянку, розміром 0,63 га, розташована за адресою [ADDRESS], з яких: земельна ділянка площею 0,25 га надана покійній [PERSON] у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельна ділянка площею 0,38 га надана покійній [PERSON] у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на підставі рішення 1 сесії 22 скликання Городоцької сільської ради Іллінецького району Вінницької області від 19.07.1994 року. За життя все своє майно [PERSON] заповіла своїй дочці [PERSON], про що свідчить заповіт від 28.10.2005 року, посвідчений секретарем виконкому Городоцької сільської ради Іллінецького району Вінницької області, що зареєстрований в реєстрі заповітів за № 167, заповіт не змінено і не скасовано. Спадкоємців за законом, на яких поширюється дія ст. 1241 ЦК України (обов'язкова частка у спадщині) на майно [PERSON] після її смерті не має. Тому позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом на майно покійної. Іллінецька державна нотаріальна контора відмовляється видати позивачу свідоцтво про право спадщину на вказану земельну ділянку, якою за життя користувалась спадкодавець, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не виготовила правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку. Дана обставина створює перепону позивачу здійснити оформлення спадщини в нотаріальному порядку, тому вона змушена звернутись із даним позовом до суду. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилась, подавши до суду письмову заяву у якій просила позов задовольнити а справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача - Городоцької сільської ради Іллінецького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, проте судом отримано заяву відповідача про те, що позовні вимоги відповідачем визнаються повністю, просили вирішити справу у відсутність представника сільської ради. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З огляду на наведене вище суд може прийняти визнання позову виключно у випадках, коли таке визнання не суперечить закону. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, детально дослідивши докази в їх сукупності, а саме: копію свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 07 травня 2013 року (а.с. 6), копію заповіту [PERSON] від 28.10.2005 року, реєстровий № 167, відповідно до якого спадкодавець все майно заповіла [PERSON], заповіт не змінено і не скасовано, про що свідчить запис на заповіті секретаря сільської ради, посвідчений підписом та з відтиском печатки, (а.с. 7), копію витягу з рішення Городоцької сільської ради 1 сесії 22 скликання від 19 липня 1994 року «Про надання земельної ділянки у приватну власність [PERSON].» відповідно до якого спірну земельну ділянку передано спадкодавцю (а.с. 8), витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с 9), приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки спадкодавцю не належало право власності на спірну земельну ділянку, а отже таке право не може виникнути і у спадкоємця у порядку спадкування за заповітом. Позиція відповідача по справі - Городоцької сільської ради з повного визнання позову входить в пряму суперечність з законом, з огляду на таке. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права, обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] не виготовила державного акту на право власності на земельну ділянку, а володіла вказаною спірною земельною ділянкою виключно на підставі рішення 1 сесії 22 скликання Городоцької сільської ради Іллінецького району Вінницької області від 19.07.1994 р. (а.с. 8), та фактично не володіла всім комплексом правомочностей власника, також враховуючи те, що позивач [PERSON], як спадкоємець може успадкувати виключно той обсяг прав, які належали спадкодавцю, враховуючи також те, що позивач являється єдиною спадкоємицею за заповітом, та не може у встановленому законом нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на спірну земельну ділянку, спадкові права [PERSON] підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за нею відповідного права на земельну ділянку, однак не права власності. Доводи позивача з приводу того, що спірна земельна ділянка належала спадкодавцю на праві приватної власності судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як зі змісту позову, так і зі змісту витребуваної спадкової справи вбачається, що спадкодавець не завершила процедуру приватизації та не отримала правовстановлюючий документ на земельну ділянку (а.с. 20 - 30). На підставі викладеного,

Outcome: partial