Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач 31.08.2018 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру стягуваних аліментів. Свій позов обґрунтовувала тим, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24.12.2015 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, що їх відповідач сплачує згідно рішення суду, є меншим від мінімального розміру аліментів, який встановлений у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не може забезпечити гармонійний розвиток дитини. Оскільки відповідач має постійне місце роботи у Чехії, де середньомісячна заробітна плата складає 1500 євро, просила збільшити розмір аліментів у твердій грошовій сумі з 700 грн. до 5000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила розглянути справу в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, у поданому відзиві просив справу розглянути в його відсутності. Позов визнав частково, мотивуючи, що заявлений розмір аліментів у розмірі 5000 грн. для нього є непосильним, оскільки він ніде не працює, проживає один, хворіє кардіосклерозом атеросклеротичним, стенокардією, гіпертонічною хворобою 2 ст., хронічним гастродуоденітом, хронічним холецистопанкреатитом, у зв'язку з чим перебуває на обліку при Чумалівській АЗПСМ. Аліменти згідно рішення суду від 24.12.2015 р. у розмірі 700 грн. сплачує, заборгованості у нього немає. Твердження позивача про те, що він має постійне місце роботи у Республіці Чехія не відповідає дійсності, оскільки перебуває на диспансерному лікуванні, що виключає його постійний виїзд за межі країни для працевлаштування. Погоджується сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн. Проти часткового задоволення позову на вказану суму не заперечував. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народився син [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24.12.2015 р. з відповідача стягнуто аліменти у користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При вирішенні спору відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України суд враховує наступні обставини:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері та на утриманні батька, який сплачує аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно; 2) стан здоров'я відповідача, який хворіє кардіосклерозом атеросклеротичним, стенокардією, гіпертонічною хворобою 2 ст., хронічним гастродуоденітом, хронічним холецистопанкреатитом, перебуває на диспансерному обліку при Чумалівській амбулаторії загальної практики сімейної медицини Тячівського району Закарпатської області; матеріальне становище відповідача, який працює неофіційно, розмір його доходу невідомий; 3) інших дітей та непрацездатних утриманців відповідач не має; 3-1) відсутні дані щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. При вирішенні спору суд також застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення з відповідача щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 1300 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому слід припинити стягнення за виконавчим листом № 352/1565/15-ц Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, відкликавши вказаний виконавчий лист з Тячівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області. З відповідача слід стягнути на користь позивача 1000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, підтверджених належними письмовими доказами (а.с. 7, 9-10), та судовий збір у дохід державного бюджету в розмірі 704,80 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 182, 184, ч.1 ст.192 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial