Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

позивач [PERSON] 22 листопада 2017 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 26 серпня 2000 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, відсутні між ними взаєморозуміння та довіра. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, наполягає на розірванні шлюбу, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою. З огляду на це, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних доказів, без фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 серпня 2000 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану м.Дзержинська Донецької області зроблено актовий запис № 121 (а.с 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З 09 січня 2017 року сторони не проживають однією родиною. Суд, вважає, що неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст . 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 640грн., то він підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved