Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] 30 травня 2007 року звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору дарування від 10.03.2004 року житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], визнання права спільної сумісної власності на вказаний будинок, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов'язання усунення перешкод у володінні майном та про вселення [PERSON] у спірний будинок. [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями розташованого за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці, площею 1098, 0 кв.м, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON], з підстав, що цей договір був удаваним та фактично сторони мали намір укласти договір купівлі-продажу спірного будинку. Також про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS], придбаним за договором купівлі-продажу та, визнання за [PERSON] та [PERSON] права спільної сумісної власності на спірний житловий будинок 29 липня 2009 року Малиновським районним судом м. Одеси винесено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений 10.03.2004 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON]. Визнано за [PERSON] право спільної сумісної власності з [PERSON] на будинок за адресою: [ADDRESS] та витребувано вказаний житловий будинок з незаконного володіння [PERSON] та [PERSON] Зобов'язано [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у володінні [PERSON] майном, шляхом звільнення земельної ділянки, площею 1098,0 кв.м, та спірного житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Також було вселено [PERSON] у вказаний житловий будинок та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. У задоволенні зустрічного позову [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці, площею 1098,0 кв.м, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON], визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку та визнання житлового будинку придбаним за договором купівлі-продажу та визнаня за [PERSON] та [PERSON] права спільної сумісної власності на житловий будинок - було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.10.2009 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 липня 2009 року залишено без змін. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2011 року, на підставі заяви [PERSON], вищевказане рішення суду від 29 липня 2009 року було скасовано за нововиявленими обставинами на підставі того, що під час розгляду цієї справи в судом, позивач, [PERSON] давала неправдиві пояснення щодо своєї обізнаності відносно обставин продажу спірного будинку, неотримання грошей за проданий будинок. З вказаного приводу 05.04.2011 року слідчим СУ ГУМВС України в Одеської області було порушено кримінальну справу. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2011 року провадження по справі було продовжено, з урахуванням вимог ст. 363 ч.2 ЦПК України а саме, що ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції, якою було відхилено скаргу на рішення суду першої чи апеляційної інстанції, в разі перегляду рішення чи ухвали у зв'язку з нововиявленими обставинами втрачає законну силу. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 липня 2014 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на будівельні матеріали, конструктивні елементи та обладнання було об*єднано в одне провадження з первинним позовом [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] у частині визнання недійсним договору-купівлі продажу будинку та визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок - було залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України. Також з вказаних підстав було залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у частині визнання недійсним договору дарування будинку Таким чином, остаточні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] стосуються визнання права спільної сумісної власності за ними на будівельні матеріали, конструктивні елементи та обладнання, що знаходяться на земельній ділянці, площею 1098 кв.м. розташованої за адресою: [ADDRESS], з яких проведено реконструкцію та капітальний ремонт будинку літера «Д» з прибудовою «д», терасою «д1», загальною площею 185,5 кв.м., житловою площею 83,2 кв.м., допоміжною площею 102,3 кв.м. та будівництво житлового будинку літера «З» з мансардою літера «МС» та терасою літера «з», загальною площею 143, 2 кв.м, житловою площею 69, 8 кв.м., допоміжною площею 73,4 кв.м. та допоміжні будівельних споруд: погріб з шийкою літера «Ж,ж», гараж літера «И», навіс літера «К». До відповідача [PERSON] будь яких вимог не заявлено. У судовому засіданні представник [PERSON], [PERSON] вказані вимоги підтримав, просив задовольнити. В обґрунтування посилались на те, що відповідно до ст. 392 ЦК України вбачає наявність права спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] на будівельні матеріали, конструктивні елементи та обладнання, що знаходяться на земельній ділянці, площею 1098 кв.м. за адресою: [ADDRESS], з яких проведено реконструкцію та капітальний ремонт спірного будинку. Враховуючи, що [PERSON] вказані вимоги не визнає, [PERSON], [PERSON] змушені звернутись з вказаним позовом до суду. З урахуванням останніх уточнень, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] складаються з наступного: визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на будинок за адресою: [ADDRESS], витребувати з чужого незаконного володіння на користь [PERSON] земельну ділянку та будинку, розташовані за адресою: [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] , [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у володінні земельною ділянкою, площею 1098, 0 кв.м та будинком за вказаною адресою, вселити [PERSON] у спірний будинок, визнати [PERSON], [PERSON] такими , що втратили право користування спірним будинком, шляхом їх виселення. До відповідача [PERSON] будь яких вимог не заявлено. У судовому засіданні представник позивача, [PERSON] вказані вимоги підтримала, обґрунтовуючи тим, що право спільної сумісної власності [PERSON] не визнається відповідачами, тому вона позбавлена права користування, володіння майном та проживання у спірному будинку, тому з метою захиста свого порушеного права, вона просить визнати право спільної сумісної власності на спірний будинок, земельну ділянку та витребувати майно з чужого незаконного володіння, усунути перешкоди у володінні майном, шляхом виселення відповідачів та її вселення. [PERSON], сповіщений належним чином, у судове засідання не з*явився, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] 17.02.1989року уклали шлюб, зареєстрований міським відділом РАЦС Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №239. 07 квітня 2000року [PERSON], перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], придбав у [PERSON] житловий будинок, площею 49, 5 кв.м за адресою: [ADDRESS], після чого зруйнував придбаний будинок та на його місті, у 2002 році, збудував двоповерховий будинок, площею 70, 1 кв. м, якій на початку 2004 року [PERSON] незаконно, без її згоди, продав за 60 000 доларів США. Позивач, [PERSON] вважає, що цей будинок набутий подружжям за час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя. У розумінні ч.1 ст. 105 ЦК України( яка діяла на час самочинного будівництва) самочинне будівництво є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту , перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта , здійснених без затвердженої проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт , об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником раніше отримано право власності і особа не має право розпоряджатися цим будинком ( продавати, дарувати, здавати в оренду та інше) . Суд вважає, що позивачем, [PERSON] не надано належних доказів, що її право власності на спірний об'єкт виникло правомірно у встановленому законом порядку, оскільки не надано підтверджень того, що порядк створення нового майна здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства. Окрім того, не надано розрахунків виконаних робіт, жодного документального підтвердження витрат на придбання будівельних матеріалів, використаних на будівництво житлового будинку, площею 70,1 кв.м, тому судом не вбачається підстав для виникнення права власності у [PERSON], а також права спільної сумісної власності на спірний будинок, площею 70,1 кв. м, розташований за адресою: [ADDRESS], як на об'єкт нерухомості. Об*єкти нерухомого майна, які самочинно збудовані, не можуть бути об'єктами права власності, (Постанова пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальніх справ №6 від 30.03.2012р.). Суд також вважає, що право власності [PERSON] на житловий будинок, площею 49, 5 кв.м., якій був розташований на місці новозбудованого будинку, площею 70,1 кв.м, придбаний ним за договором купівлі-продажу від 07.04.2000 року, припинилось у зв'язку з його знищенням, що в свою чергу виключає існування на цей об'єкт права спільної сумісної власності. Сторони не заперечують відсутність будинку площею 49,5 кв. м, що також підтверджується висновком судового експерта №733/2014 від 17.11.2014 року. Таким чином, підстав для застосування до цих правовідносин норм матеріального права, передбачених ст.ст. 60, 65 СК України , ч.2 ст. 369 ЦК України не можливо, внаслідок не існування нерухомого об'єкту права спільної сумісної власності подружжя. За загальним правилом, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання, відповідно до ч.1ст.15 ЦК України, ч.1ст.3 ЦПК України. У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Проте позивач. [PERSON] не надала суду будь яких доказів розгляду компетентним органом питання про визнання права власності на самочинне будівництво. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.06.2014 року № 23149174, наданого в судовому засіданні представником [PERSON] , [PERSON] у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] - відсутні. Отже законом не передбачена можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незакінченого будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстровано раніше (Постанова пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальніх справ №5 від 07.02.2014 року) В одночас суд приймає до уваги факт виконання [PERSON] [PERSON] обов'язку по розрахунку з [PERSON] на час укладання між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] договору дарування спірного будинку від 10.03.2002 року. Вказану обставину визнали сторони по справі. Будь яких вимог с цього приводу [PERSON] заявлено не було. На підтвердження вказаного розрахунку, [PERSON] власноруч було написано розписку [PERSON] та [PERSON] про отримання нею 60 000 доларів США, проте фактично покупці з [PERSON] частково розрахувались грошовою сумою у розмірі 27 000 доларів США, а частково, шляхом передачі [PERSON] у власність квартири [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 61 ч.1 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню . Доводи представника [PERSON] про те, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.07.2007 року (справа № 22 ц-3273/07) по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору дарування спірного будинку встановлені обставини, які не потребують доказування, а саме, що цей будинок є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], не може бути прийнято судом до уваги, виходячи з наступного.. Предметом спору по справі № 22 ц-3273/07 не було визнання права спільної сумісної власності на будинок. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.07.2007 року по справі № 22 ц-3273/07 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору дарування спірного будинку, рішення суду першої інстанції було скасовано, а справу було направлено на новий розгляд для вирішення питання про права та обов'язки особи, яка не брала участь у справі. При новому розгляді справи у суді першої інстанції на підставі заяви позивача, [PERSON] про відмову від позову, ухвалою суду від 29.10.2008 року провадження по справі було закрито. Під час судового розгляду цієї справи представник [PERSON] заявив клопотання про приєднання до матеріалів справи копії Постанови про закриття кримінальної справи, порушеної на підставі заяви [PERSON] про те, що [PERSON] шахрайським шляхом хоче заволодіти його майном, розташованим за адресою: [ADDRESS]. З цих підстав [PERSON] 30 травня 2007 року звернулась до суду з вказаним позовом. В той же час представником [PERSON] та [PERSON] до суду було надано копію ухвали слідчого судді Малиновського районного суду від 17 липня 2014 року про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження і направлення матеріалів прокурору Малиновського району м. Одеси для організації подальшого досудового слідства. У зв'язку з тим, що по кримінальній справі не прийнято остаточне рішення, яке б набрало чинності, суд не приймає цих документів в якості належних доказів. Відносно остаточних вимог [PERSON] та [PERSON] суд вважає їх обґрунтованими з наступних підстав. Згідно вимог ст. 392 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] є власниками майна, а саме будівельних матеріалів, з яких збудовано будинок [ADDRESS] та можуть пред'явити позов про визнання їх права власності на це майно. Відповідно до вимог ч.2 ст. 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Представником [PERSON] та [PERSON] було представлено до суду квитанції, накладні на придбання будівельних матеріалів, використаних при здійсненні самочинного будівництва за адресою: [ADDRESS] по Договору підряду, укладеного від 01.03.2006 року між [PERSON] та [PERSON] на виконання робіт по реконструкції, капітальному ремонту та будівництву нового житлового будинку з господарчими будовами, басейном, а також акт прийомки виконаних підрядних робіт за 2006-2007 р.р. З огляду на наступне, суд дійшов висновку, що вказані будівельні матеріали були використані [PERSON] та [PERSON] при проведенні реконструкції та капітального ремонту будинку, літера «Д» з прибудовою - «д», терасою - «д1», загальною площею 185,5 кв.м, житловою площею 83,2 кв.м., допоміжною площею 102,3 кв.м та будівництва житлового будинку, літера «З» з мансардою, літера «МС» та терасою, літера «з», загальною площею 143, 2 кв.м, житловою площею 69, 8 кв.м., допоміжною площею 73,4 кв.м. та допоміжні будівельних споруд: погрібу з шийкою літера «Ж,ж», гаражу літера «И», навісу літера «К», за адресою: [ADDRESS]. В одночас позивачем, [PERSON] не було представлено суду жодних доказів, підтверджуючих обставини, на які вона посилалась в обґрунтування своїх заперечень стосовно вимог [PERSON] та [PERSON] Ухвалою суду від 09.10.2014 року по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно висновку експерта № 733/2014 від 17.11.2014 року вбачається, що внаслідок відсутності в повному обсязі первинної документації, визначити перелік, об'єми та вартість фактично виконаних будівельних робіт за адресою: [ADDRESS], експерт не мав можливості. Але в одночас він зазначив, що загальна вартість відновлення будівель за вказаною адресою, станом на листопад 2014 року, складає суму у розмірі 2 393 375 грн. Крім того, експерт визначив, що виходячи з даних натурного обстеження, наявних матеріалів, вказані об'єкти, розташовані на земельній ділянці, невід'ємно зв'язані із землею, переміщення даних об'єктів без їх знецінення та змінення призначення - неможливо, тобто ці об'єкти є об'єктами нерухомого майна. Будинку, площею 49,5 кв.м за адресою: [ADDRESS], на час проведення експертного дослідження, не існує. Суд, оцінюючи висновок №733/2014 від 17.11.2014 року, представлений експертом,

Outcome: approved