Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач 19.08.2014 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Таст-Гарантія» про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 5 128 грн., пені у розмірі 685,74 грн. та судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25.05.2013 року о 23 год. 15 хв. в м. Одесі на перехресті вул. Середньофонтанська та вул. Італійський бульвар відбулася ДТП за участю автомобіля «Хюндай», д./з. [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля «БМВ», д./н. [NUMBER], який перебував під його керуванням, що призвело до механічних пошкоджень вказаних авто. Винною у ДТП особою є [PERSON]. 09.09.2013 року він звернувся до страхової компанії з заявою про повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акту № 188 від 29.10.2013 року, який був складений страховою компанією, зазначена подія була визнання страховим випадком та розмір відшкодування з урахуванням франшизи визначено у розмірі 5 128 грн.. Він та страхова компанія домовилися про сплату страхового відшкодування на його банківський рахунок, чого зроблено не було. Враховуючи дату звернення до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування та 90-денний строк передбачений страховим законодавством для такої виплати, максимальний строк для виплати настав 08.12.2013 року. Враховуючи те, що виплату страховик повинен був здійснити до 08.12.2013 року, на виплату була нарахована пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ. В судове засідання 02.12.2014 року позивач [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю в якій зазначив, що проти винесення рішення не заперечує. В судове засідання представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Таст-Гарантія» не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином (а.с.50), причин неявки суду не сповістив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у зв'язку з неявкою представника відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.05.2013 року о 23 год. 15 хв. в м. Одесі на перехресті вул. Середньофонтанська та вул. Італійський бульвар відбулася ДТП за участю автомобіля «Хюндай», д./з. [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля «БМВ», д./н. [NUMBER], який перебував під керуванням [PERSON] (надалі позивач), що призвело до механічних пошкоджень вказаних авто та підтверджується Довідкою про ДТП № 9204476 від 01.07.2013 року (а.с.35). З позову вбачається, що автомобіль «БМВ», д./н. [NUMBER] належить позивачу. З матеріалів справи вбачається, що винною у скоєнні зазначеної ДТП особою є [PERSON]. З зазначеної вище довідки про ДТП вбачається, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Таст-Гарантія» (надалі відповідач, страховик), згідно полісу АВ 3315007, термін дії якого до 20.06.2013 року. Відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 гривень на одного потерпілого. 09.09.2013 року з боку позивача страховику було надано повідомлення про настання страхового випадку (оборот а.с.13). Згідно п.34.1. ст. 34 Закону - Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно п.34.2. ст. 34 Закону - протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. 03.06.2013 року на підставі заяви позивача, начальником відділу надання послуг з врегулювання збитків ТОВ МП «Універсал ЛТД» - Нігальчуком О.М., який має свідоцтво аварійного комісара [NUMBER] від 23.11.2007 року та посвідчення про підвищення кваліфікації аварійного комісара [NUMBER] від 04.11.2010 року (а.с.33) було складено Звіт № 367-05/13 щодо встановлення розміру матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача, висновком якого встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «БМВ», д./н. [NUMBER], який був пошкоджений внаслідок вказаної вище ДТП, складає 5 182,63 грн. та водночас дорівнює розміру матеріального збитку (а.с.16-20). Вказаний збиток був визначений на підставі протоколу огляду пошкодженого автомобіля позивача від 01.06.2013 року, фототаблиці та ремонтної калькуляції системи «Audatex» (а.с.22-32). Зазначений висновок страховиком не оспорювався та не був визнаний у встановленому порядку недійсним. 09.09.2013 року позивач надав страховику заяву на виплату страхового відшкодування в якій зазначив свої банківські реквізити на перерахування страхового відшкодування до якої додав постанову суду про притягнення [PERSON] до відповідальності за скоєння ДТП, копію свого паспорту та І.П.Н. (а.с.15). Судом встановлено, що відповідач визнав страховим випадком ДТП, яка сталася 25.05.2013 року, склав страховий акт за № 188 від 29.10.2013 року та прийняв рішення про виплату на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 5 182,63 грн. (а.с.13). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За приписами ст. 16 Закону України № 85/96 ВР від 07.03.1996 року «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст. 988 ЦК України, що також дублюється п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» - страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до п.35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно абзацу 5 п.36.2 ст. 36 вказаного Закону, у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Відповідно до абзацу 1 п.36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як вбачається, позивач надав страховику повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування 09.09.2013 року. Отже, з урахування вищенаведеного законодавства, страховик у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, а як вбачаться він їх визнав, повинен був прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування в межах 90-денного строку, який у даному випадку обчислюється з 09.09.2013 року, а саме у строк до 07.12.2013 року включно. Проте, як вбачається з матеріалів справи страховик з невідомих причин не здійснив на користь позивача страхове відшкодування у вказаний строк, що призвело до порушення майнових прав позивача, для захисту яких він звернувся до суду. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 5 182,63 грн., яке було розраховано згідно Звіту № 367-05/13 від 03.06.2013 року. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь пені за період з 08.12.2013 року по 14.08.2014 року у розмірі 685,74 грн., то суд вважає можливим задовольнити їх частково у зв'язку з тим, що за вказаний період, який дорівнює 250 днів, а не як зазначає позивач 279 днів, пеня складає 590,11 грн.. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня за період з 08.12.2013 року по 14.08.2014 року на підставі наведеного нижче розрахунку. Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в день Сума пені за період прострочення 5 182,6308.12.2013 - 14.04.20141286.5000 %0.036 %*236,27 5 182,6315.04.2014 - 16.07.2014939.5000 %0.052 %*250,90 5 182,6317.07.2014 - 14.08.201411312.5000 %0.068 %*102,94 Таким чином, загальна сума пені за вказаний період складає 590,11 грн.. Відповідач був обізнаний про розгляд вказаної справи у судовому порядку, проте за весь час її розгляду так і не скористався своїм правом на захист і не надав суду заперечень чи доказів щодо необґрунтованості позовних вимог. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено. Судом встановлено, що при зверненні до суду з позовом для захисту своїх прав, позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, що підтверджується документом на переказ коштів від 17.09.2013 року (а.с.1). Як вбачається, суд задовольняє вимоги позивача у розмірі 5 762,74 грн., тому враховуючи положення ч.1 ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 243,60 грн., так як це мінімальна сума судового збору, яка сплачується за подачу до суду позовів даної категорії. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: partial