Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.01.2018 року звернулася у суд із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила усунути їй перешкоди у користуванні житловим будинком з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованим у [ADDRESS] , шляхом вселення, а також встановити порядок користування вищевказаним житловим будинком з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами у спосіб виділення позивачу у користування приміщень першого поверху, котрі складаються з чотирьох житлових кімнат, коридору та кладової, загальною площею 62,2 кв. м., підвал загальною площею 14,5 кв. м., літню кухню площею 15,0 кв. м., сарай площею 13,0 кв. м.. У свою чергу, у користування відповідача позивач просить надати приміщення другого поверху, котрі складаються з однієї житлової кімнати, кухні, двох коридорів, сходової, загальною площею 23,7 кв. м., літню кухню площею 24,0 кв. м., сарай-навіс площею 5,3 кв. м.. Убиральню позивач просить залишити у спільному користування сторін. Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідача. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області (суддя Ясінський Ю.Є.) від 30.01.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано терміна для усунення її недоліків. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області (суддя Ясінський Ю.Є.) від 19.02.2018 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі та призначено її судовий розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області (суддя Микитин В.Я.) від 19.10.2018 року вказану справу прийнято до провадження у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну повноважень судді Ясінського Ю.Є.. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою підготовчого судового засідання у справі від 23.11.2018 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою судового засідання у справі від 04.03.2019 року задоволено клопотання позивача про роз`єднання позовних вимог. Позовні вимоги у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом вселення, встановлення порядку користування житловим будинком з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, - роз`єднано. Позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим будинком з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами виділено у самостійне провадження. \~ \~ \~ \~Розгляд справи по суті, з урахуванням ухвали про роз`єднання позовних вимог, відбувся у судовому засіданні 16.10.2019 року, з участю відповідача та представників сторін. Позов, з урахуванням ухвали про роз`єднання позовних вимог, обґрунтовано тим, що позивач є\~власником 2/3\~ідеальних частин\~житлового будинку,\~розташованого у\~ [ADDRESS] ,\~а інша\~ідеальна частина\~зазначеного житлового\~будинку належить\~на праві\~власності відповідачеві.\~Зазначені обставини\~стверджуються відповідними\~правовстановлюючими документами\~на житловий\~будинок.На даний час спільне користування вищевказаним домоволодінням не представляється можливим в силу неприязних відносин між сторонами, у зв`язку з чим є потреба у встановленні порядку користування цим об`єктом нерухомого майна, так як поділ у натурі цього майна не відбувався. На переконання позивача, встановити порядок користування спірним домоволодінням можливо без залучення спеціальних знань та проведення відповідної експертизи, у зв`язку з чим необхідності у поданні суду висновку експерта із запропонованими варіантами порядку користування позивач не вбачає. Відтак, позивач просить на підставі ст. ст. 316-319, 356, 358 ЦК України позов задовольнити. Уповноважений представник позивача адвокат Андрейків Ю.Я. у судове засідання щодо розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, що у ньому викладені. У судовому засіданні 16.10.2019 року подав заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, у прийнятті котрої, в силу її подання поза межами строку, визначеного п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України без поважних на те причини, було відмовлено, а розгляд справи по суті відбувався у межах заявлених первинно позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідач та його уповноважений представник адвокат Горох В.В. у судове засідання щодо розгляду справи по суті з`явилися, проти позову заперечили повністю з підстав, викладених у відзиві на позовні заяву вх. № 1123 від 12.03.2018 року (у відповідній частині позовних вимог). Зокрема зазначають, що на даний час відповідач проживає у житловому будинку, розташованому у [ADDRESS] один, а позивач у справі, незважаючи на зареєстроване у цьому будинку її місце проживання, ніколи там не проживала. Після оформлення свого права на 2/3 частини зазначеного житлового будинку, позивач вправі туди вселитись, а відповідач перешкод у цьому не чинить, рішення суду про вселення позивача виконав. Разом з тим відповідач вважає, що запропонований позивачем порядок користування належним їм на праві спільної часткової власності домоволодінням не є правильним, так як відповідачеві пропонується у користування виключно другий поверх, котрим йому, в силу своєї хвороби, буде важко користуватися. Крім того, такий порядок користування потребує виконання певних інженерних змін, котрі, на переконання сторони відповідача, можуть бути виконані лише після залучення до справи відповідних спеціалістів та погодження можливості проведення таких змін, а суд не володіє спеціальними знаннями. За таких обставин, вважає позовні вимоги у справі такими, що до задоволення не підлягають. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру щодо належного користування житловим будинком, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 04.03.2019 року у цивільній справі № 453/108/18, провадження № 2/453/17/19, за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом вселення, задоволено позовні вимоги [PERSON] , усунуто їй перешкоди у користуванні житловим будинком [ADDRESS] , шляхом вселення у вказаний будинок. Вирішено питання судових витрат у справі. Дане рішення суду, після його апеляційного оскарження та залишення постановою Львівського апеляційного суду від 03.09.2019 року без змін, зазначеного числа набрало законної сили. Вищевказаним судовим рішенням, котре 03.09.2019 року набрало законної сили, встановлено належність сторонам у даній справі на праві спільної часткової власності житлового будинку [ADDRESS] . В силу ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, котре набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 356 та ч. 1 ст. 358 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням ідеальних часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене у натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як встановлено судом, поділ у натурі спірного домоволодіння у складі житлового будинку та приналежних до нього господарських будівель і споруд, яке перебуває у спільній власності сторін, відповідно до існуючих ідеальних часток кожного з них, не відбувався і питання з цього приводу у передбачений законом спосіб не вирішувалося. Крім того, згода щодо здійснення сторонами як співвласниками належного їм на праві спільної часткової власності нерухомого майна між ними не досягнута. Відтак, враховуючи ту обставину, що питання про виділ частки кожному із сторін у спірному домоволодінні не вирішувалося, а також відсутність досягнутої згоди між ними щодо здійснення права спільної часткової власності на спірне домоволодіння, суд, в силу роз`яснень, котрі містяться у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», вправі встановити порядок користування відособленими приміщеннями такого домоволодіння. Разом з тим, позивач не виконала свого обов`язку, передбаченого ст. 81 ЦПК України щодо подання доказів та не довела можливості встановлення судом порядку користування між сторонами у справі спірним домоволодінням у запропонований нею спосіб, зокрема не подала суду для цього відповідних доказів, котрі б відповідали передбаченим ст. ст. 77-80 ЦПК України критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності. Так, главою 6 (ст. ст. 102-108) ЦПК України передбачено можливість подання сторонами висновку експерта або призначення судом експертизи у випадках, якщо для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Більше того, процесуальний закон передбачає можливість стороні у справі самостійно замовити висновок експерта та подати його суду. Суд звертає увагу, що, незважаючи на те, що для з`ясування обставин, які мають значення для даної справи, зокрема для визначення можливих варіантів встановлення порядку користування спірним домоволодінням, або ж для підтвердження можливості встановлення запропонованого позивачем варіанту такого користування, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, позивач висновок експерта не замовила і такий до суду не подала. Після виконання судом вимог чинного ЦПК України щодо роз`яснення уповноваженому представнику позивача права на призначення експертизи у даній справі у зв`язку із недосягненням згоди між сторонами щодо запропонованого варіанту встановлення порядку користування спірним домоволодінням (через відхилення від ідеальних часток та в силу незадовільного стану здоров`я відповідача, котрому пропонується виділити у користування лише приміщення на другому поверсі будинку), останній таким правом не скористався, зазначивши, що встановити запропонований його довірителькою порядок користування спірним домоволодінням можливо й без висновку експерта, на що потрібно лише згоду відповідача. Разом з тим, відповідачем через незадовільний стан свого здоров`я відповідної згоди щодо встановлення запропонованого позивачем порядку користування спірним домоволодінням у судовому засіданні не надано. До того ж, у справі немає жодних доказів, що при такому варіанті не буде мати місця відхилення від ідеальних часток сторін у справі у цьому об`єкті нерухомого майна. Відповідно, можливі варіанти встановлення порядку користування спірним домоволодінням, які б міг дослідити суд і ухвалити з вказаного приводу рішення, сторонами не запропоновані, судом у визначеному процесуальним законом порядку не здобуті. Таким чином, незважаючи на те, що позивачем у даному випадку обрано один із вірних способів захисту порушених прав як співвласника, а саме встановлення порядку користування нерухомим майном, однак у судовому засіданні не здобуто жодних належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності та можливості встановлення порядку користування сторонами у справі домоволодінням, розташованими по [ADDRESS] , не запропоновано у встановленому процесуальним законом порядку можливих варіантів порядку користування зазначеним нерухомим майном, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. У зв`язку із відмовою у позові у повному обсязі, з відповідач на користь позивача не підлягають також до стягнення й понесені останнім судові витрати у справі.

Outcome: dismissed