Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.07.2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , матеріальну шкоду завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 44 000, 00 грн.; моральну шкоду у розмірі 40 000, 00 грн.; витрати на правову допомогу на підготовку справи до розгляду, витребування доказів та звернення з первинною позовною заявою відповідно до акту від 25.05.2020року у розмірі 33 100, 00 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 29300, 00 грн.; витрати на виготовлення Звіту про визначення вартості збитків у розмірі 2000.00грн.; сплачений судовий збір. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначає, що він є власником квартири [ADDRESS] . Над належною йому квартирою, на четвертому поверсі, розташована квартира [ADDRESS] , власниками якої, на час залиття, були [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] та [PERSON] залишили заповіт на ім`я відповідача [PERSON] 06.05.2020року відповідач отримала свідоцтво на спадщину на Ѕ частину кватири [ADDRESS] після смерті [PERSON] та свідоцтво на спадщину на Ѕ частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Згідно до Акту обстеження, складеного 03.12.2018року фахівцями дільниці №39 КП «Жилкомсервіс» Московського району м. Харкова, належна йому квартира [ADDRESS] , зазнала залиття з квартири [ADDRESS] , розташованої декількома поверхами вище, у результаті пошкодження стояка центрального опалення, через що сталися значні пошкодження елементів конструкції приміщення та її оздоблення. Згідно до звіту від 21.12.2018року про визначення вартості збитків, виготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість будівельних матеріалів та ремонтних робіт, які необхідно провести для приведення квартири [ADDRESS] у попередній стан, становить 44 000, 00 грн. Вартість витрат на виготовлення Звіту про визначення вартості збитків становить 2000,00грн. Також, вимушене довготривале проживання у пошкодженій, спотвореній, вологій квартирі, негативні емоції та переживання з приводу пошкодження майна, неочікуваних трат матеріальних коштів та часу на захист своїх прав - спричинило моральну шкоду, яка має бути відшкодована особою, яка її завдала та яку він оцінює в розмірі 40 000, 00 грн. Крім того, внаслідок відмови відповідача вирішувати спір мирним шляхом та домовитися про розмір та умови матеріальної компенсації завданих йому збитків, він був вимушений звернутися за правовою допомогою, витрати на правову допомогу також підлягають відшкодуванню. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Зазначає, що причиною звернення [PERSON] - власника квартири [ADDRESS] , є залття його квартири (перший поверх), який стався в грудні 2018р. На підтвердження цих обставин позивач посилається на акт обстеження, складений 3 грудня 2018р. комісією у складі начальника дільниці № 39 КП «Жилкомсервіс» [PERSON], інженера дільниці № 39 «Жилкомсервіс» [PERSON] та майстра КП «ХТМ» [PERSON] . З даного акту вбачається, що комісією була обстежена лише квартира [ADDRESS] , в якій були констатовані сліди залиття на «откосах оконных проёмов» обох кімнат, коридору та кухні. Дата залиття не вказана. Після цього в акті міститься висновок, що залиття квартири сталося із вище розташованої квартири [ADDRESS] (четвертий поверх) в цьому ж під`їзді, в якій був пошкоджений стояк центрального опалення, який проходить в стіновій панелі даної квартири. При цьому стверджується, що таке відбулося при здійсненні ремонтних робіт мешканцем квартири [ADDRESS] . Здійснення ремонту нічим не підтверджується. Акт свідчить про те, що обстеження здійснювалось у відсутність мешканців квартири [ADDRESS] . На час складання акту мешканцями та власниками квартири [ADDRESS] були [PERSON] (бабуся відповідача) та її племінник [PERSON] (двоюрідний дядько відповідача), які на той період хворіли і ніякого ремонту не здійснювали. [PERSON] померла [INFO] у віці 92 роки, а [PERSON] помер через день - [INFO] . Отже твердження позивача про ремонт в квартирі [ADDRESS] не відповідає обставинам справи і не підтверджується. Стояк проходить через усі поверхи 9-ти поверхового будинку. Користувачами стояка є усі мешканці під`їзду. Він обслуговується КП «Харківські теплові мережі», що передбачає регулярну перевірку його стану, додержання правил його експлуатації і ремонт. Таким чином причинно-наслідковий зв`язок між діями мешканців квартири [ADDRESS] та фактом залиття не доведений. Посилання на звіт про визначення вартості збитків заподіяних [PERSON] від 22 грудня 2018р. у розмірі 44000грн. також вважаємо необґрунтованим. Так, у звіті є посилання на вищезазначений акт залиття від 3 грудня 2018р. і розписаний локальний кошторис, об`єми робіт, що потрібні для відновлення житлового стану квартири [ADDRESS] в якому зазначені зняття шпалер, заміна плінтусів, розборка підлоги і таке інше. Хоча в акті від 03.12.2018р. про це не йдеться. Що стосується відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000грн., то ця вимога позивача є безпідставною та суперечить положенням ч.2 ст.1231 ЦК України де зазначено, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. В даному випадку ніякого рішення суду щодо відшкодування моральної шкоди [PERSON] не існує. Також є безпідставним посилання позивача на відшкодування моральної шкоди [PERSON] на ст.1167 ЦК України, так як в частині першій цієї статті вказано, що моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Представником позивача [PERSON] - [PERSON] було подано відповідь на відзив. Представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова Короткого І.П. від 08.07.2020 року позовну заяву залишено без руху. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2020року справа розподілена судді Довготько Т.М. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 03.08.2020 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 03.08.2020 року, було відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві. Суд, заслухавши позивача, представників сторін, свідків з боку позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.03.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Зімницькою В.П., зареєстрованого в реєстрі за №1-177. 01.12.2018року відбулося залиття квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] 03.12.2018року начальником дільниці №39 КП «Жилкомсервіс» [PERSON], інженером дільниці №39 КП «Жилкомсервіс» Бублик Я.А., майстром КП «ХТМ» [PERSON], складено та затверджено Акт обстеження квартири [ADDRESS] , який знаходиться у господарському віданні КП «Жилкомсервіс». При обстеженні встановлено: житловий будинок №47 по вул. Героїв Праці 9-типоверховий, панельний, 8 під`їздів, 1971 року будування. Квартира [ADDRESS] - двокімнатна, розташована на 1-му поверсі 5 під`їзду. В квартирі видно сліди залиття: кімната з балконом - стеля S = 1,4 кв.м., на відкосах віконного отвору; кімната без балкону - стеля S = 12,0 кв.м., стіни S = 7,8 кв.м. на відкосах віконного отвору; коридор в кухні - стеля S = 3,0 кв.м., стіни S = 3,75 кв.м.; кухня - стеля S = 6,0 кв.м., стіни S = 8,250 кв.м. на відкосах віконного отвору. Залиття квартири [ADDRESS] сталося із квартири, що знаходиться вище [ADDRESS] (4-й поверх). При проведені ремонтних робіт мешканцем квартири [ADDRESS] був пошкоджений стояк центрального опалення, що проходив в стінній панелі даної квартири, в результаті чого сталося залиття квартир, що знаходяться нижче. Висновки комісії: залиття квартири [ADDRESS] сталося із квартири, що знаходиться вище [ADDRESS] (4-й поверх). 01.12.2018року працівниками КП «ХТМ» були виконані роботи з усунення течі стояка центрального опалення в квартирі [ADDRESS] вищевказаного житлового будинку. Як вбачається з повідомлення КП «Харківські теплові мережі» №Д-28/07-17 від 17.01.2019року, за даними аварійно-диспетчерської служби Московської філії, 01.12.2018року в 14-17год. з міської диспетчерської служби 15-62 надійшла заявка на протікання опалення за адресою: [ADDRESS] . При дослідженні працівниками аварійної бригади виявлено, що протікання відбулося з трубопровід опалення, який проходить в стіні, внаслідок проведення мешканцем квартири [ADDRESS] ремонтних робіт в квартирі. Протікання системи опалення було локалізовано в 15-00год. 01.12.2018року шляхом відключення опалення. З повідомлення КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 04.06.2019року вбачається, що реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] станом на 31.12.2012року проведена на праві спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.11.1997 ХМЦПДЖФ р.№ [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова Кононенко Т.О. від 21.08.2019року, провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири закрито. Роз`яснено [PERSON] право звернутися з відповідним позовом до спадкоємців померлого боржника в порядку, передбаченому ст.1281 ЦК України. Повернуто [PERSON] судовий збір у сумі 768, 40 грн. сплачений при подачі позову до суду. У лютому 2020року [PERSON] було подано до Московського районного суду м.Харкова заяву про забезпечення доказів відповідно до вимог ст.ст.116-118 ЦПК України до подання позовної заяви. Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова Крівцова Д.А. від 03.04.2020року, було витребувано з П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори та з Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори інформацію щодо наявності спадкоємців після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленою статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] отримала в порядку спадкування на праві приватної власності Ѕ частку квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.05.2020 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , посвідченого державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Степанець О.Б., зареєстрованого в реєстрі за №4-296 та Ѕ частку квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.05.2020 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , посвідченого державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Степанець О.Б., зареєстрованого в реєстрі за №4-303. Відповідно до Звіту про визначення вартості збитків заподіяних [PERSON] , власнику квартири [ADDRESS] внаслідок залиття водою, що сталося 01.12.2018року, та зафіксовано актом від 03.12.2018року, виконаного ФОП [PERSON] 22.12.2018року, розмір збитків з округленням становить 44 000, 00 грн. без ПДВ. Крім того, допитаний свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] на другому поверсі. Так, 01.12.2018року приблизно о 17-00год. вона із сестрою [PERSON] прийшли додому з роботи, побачили, що в тамбурі тече гаряча вода. Вони піднялися на 4 поверх, та побачили, що аварія відбулася на 4 поверсі, у квартирі де проживали [PERSON] та її племінник [PERSON] , номер квартири та прізвища мешканців вона не пам`ятає. Вони зайшли до них до квартири, та побачили, що тече вода зі стіни з труби опалення. Як повідомив [PERSON] , аварія сталася внаслідок того, що останній пошкодив стояк центрального опалення, хотів повісити полицю, щось свердлив. Приїжджали з КП «Жилекомсервіс» працівники та складали акт про залиття у квартирі [PERSON] , яка знаходиться на першому поверсі. У квартирі [PERSON] вода стояла по всій квартирі, капала зі стелі, тікала по стінам, все було пошкоджено. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] та надала покази, аналогічні показам [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є товаришем [PERSON] . Так, 01.12.2018року він розмовляв по телефону з позивачем після 14-00год., та останній сказав що його затопили. Через 30 хвилин він прийшов до нього, та побачив, що вода на полу стояла приблизно на 3 см., текла зі стелі та по стінам. Вода була гаряча. Вони намагалися прибрати воду та виявити причини затоплення. На 4 поверсі, їм бабуся відчинила двері квартири, де вони зайшли до квартири, та побачили, що зі стіни з труби опалення текла вода. Від залиття квартири [PERSON] було пошкоджено підложку під лінолеумом, відпадали обої, на стелі сліди від води, у всіх кімнатах були пошкодження. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є товаришем [PERSON] . Так, 01.12.2018 приблизно о 15-00год. він разом із [PERSON] прийшли до [PERSON] та побачили, що у його кватирі були залиті: велика кімната, кухня. У кімнаті та кухні були залитті стеля, стіни, обої відклеїлися, піднявся лінолеуму. Аварійна служба приїхала приблизно о 17-00год. Вони до ночі допомагали прибирати воду у квартирі. Вони піднімалися на 4 поверх, та побачили, що залиття відбулось з квартири, яка находиться саме на 4 поверсі. Він до квартири на 4 поверсі не заходив, хто відчинив двері квартири він не пам`ятає. Підстави не довіряти вказаним свідкам у суду відсутні, вони попереджалися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, та не є заінтересованими у результатах розгляду справи. Свідки зі сторони відповідача начальник дільниці №39 КП «Жилкомервіс» [PERSON] , інженер дільниці №39 КП «Жилкомервіс» [PERSON] , майстер КП «ХТМ» [PERSON] в судове засідання , на виклик суду не з`явилися, їх явка відповідачем та її представником до суду не була забезпечена. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні не наполягав на їх виклику, вважав за можливе розглянути справу по суті. Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст.ст. 177, 179 Житлового кодексу України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Згідно статті 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику майна. Відповідно до стаття 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З наведеного вбачається, що позивач зобов`язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що шкоди завдано не з його вини. Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного суду від 23 жовтня 2019 року, провадження №61-18064св18. Відповідно до ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем суду надано належні докази того, що мало місце пошкодження належного йому майна, а відповідачем, в свою чергу, суду не надано жодного належного доказу того, що залиття водою належної позивачу квартири відбулось не з вини [PERSON] та [PERSON] , спадкоємцем яких вона є. Посилання відповідача на те, що відомості, викладені в акті про залиття квартири [ADDRESS] від 03.12.2018 року, не відповідають дійсності суд не приймає до уваги. Так, доказів того, що залиття належної позивачу квартири, відбулося з вини інших осіб та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідача як спадкоємця, суду не надано. Будь-яких доказів на спростування зазначених у акті відомостей про події залиття, причини та обсяги пошкоджень відповідачем не надано. При цьому, обов`язкового складення акту безпосередньо у момент залиття Правила не вимагають. Відсутність у акті відомостей про ознайомлення з ним мешканців квартир [ADDRESS] не може свідчити про його недопустимість як доказу по справі. При цьому слід зазначити, що акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події. Отже, акт від 03.12.2018 року в силу статей 77, 78 ЦПК України є належним і допустимим доказом тієї обставини, що залиття квартири позивача відбулось з вини [PERSON] та [PERSON] спадкоємцем яких є відповідач. Крім того, безпідставними є посилання відповідача на те, що наданий до суду позивачами звіт не може бути належним доказом розміру збитків, оскільки відповідачем не спростовано належними доказами, що розмір збитків є іншим, ніж зазначено у звіті та, відсутні підстави вважати, що шкода позивачу [PERSON] завдана в іншому розмірі. Клопотань про призначення експертизи про встановлення вартості матеріального збитку, відповідач не заявляв. Враховуючи викладене, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт того, що мало місце залиття належної йому квартири водою та в наслідок цього йому завдано матеріальну шкоду та, в свою чергу, відповідачем не доведено, що залиття водою належної позивачу квартири сталося не з вини [PERSON] та [PERSON] , спадкоємцем яких вона є, а тому позов в частині відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири у розмірі 44 000грн. 00коп. та витрат на проведення оцінки розміру матеріальної шкоди у сумі 2000 грн. підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 40 000, 00 грн., то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. Суд звертає увагу, що станом на день смерті спадкодавців [PERSON] - 11.12.2018 року, [PERSON] - 13.12.2018р. не було жодного рішення суду, яким би було присуджено до стягнення з [PERSON] та [PERSON] компенсації моральної шкоди на користь позивача за шкоду завдану внаслідок залиття квартири. Таким чином, відсутні підстави для стягнення із спадкоємця [PERSON] та [PERSON] - відповідача у справі на користь позивача моральної шкоди у розмірі 40 000 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Що стосується вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу на підготовку справи до розгляду, витребування доказів та звернення з первинною позовною заявою відповідно до акту від 25.05.2020року у розмірі 33 100, 00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 29300, 00 грн., то суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи слідує, що позивачу [PERSON] в суді надавалася правнича допомога адвокатом Сорокою О.О. яка здійснює свою діяльність згідно зі свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1426 та представляла інтереси позивача згідно з ордером на надання правової допомоги від 17.07.2020 р. Адвокатом у позові був зазначений розрахунок гонорару з надання правової допомоги на суму 29300 грн. Разом з тим, договору про надання правових послуг від 17.07.2020 року, як і документів, які б свідчили про оплату гонорару, розмір та порядок якого, був визначений договором про надання правничої допомоги, матеріали справи не містять. Крім того, матеріали справи також не містять детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Надану представником позивача копію квитанції від 10.04.2019року про сплату адвокату Сорока О.О. за надання адвокатських послуг у розмірі 3600грн., суд не приймає оскільки з квитанції не можливо встановити платника, та договір відповідно до якого були сплачені вказані кошти. Таким чином, враховуючи ту обставину, що позивач не довів в суді належними доказами понесення ним витрат на правову допомогу на підготовку справи до розгляду, витребування доказів та звернення з первинною позовною заявою відповідно до акту від 25.05.2020року у розмірі 33 100, 00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 29300, 00 грн., суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх стягнення. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати позивача на сплату судового збору за подачу позову склали 1681,60 грн., проте виходячи з позовних вимог, ціна позову складала 84000, 00 грн., та заявлені позивачем вимоги підлягали оплаті судовим збором в загальному розмірі 840,80 грн. Відтак зайво сплачена сума судового збору становить 840, 80 грн. Також позивачем понесені витрати 420,40 грн. за подачу заяви про забезпечення доказів до відкриття провадження, які також підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Що стосується сплаченого позивачем судового збору у розмірі 420,40 грн., за подачу заяви про забезпечення позову, то ці витрати не підлягають розподілу між сторонами, оскільки судом було відмовлено у задоволенні заяви. Отже ураховуючи, що позов задоволений на 44000,00грн., тобто на 52% (44 000 х100/84000), на відповідача слід покласти 52% понесених позивачем судових витрат, що становить 655грн.82коп. (1261,20х52%).

Outcome: partial