Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі належно уповноваженого представника адвоката [PERSON] (ордер серія ЛВ № 120171 від 29.03.2018 року) 02.04.2018 року звернувся у суд із позовом, з урахуванням поданої 23.07.2018 року заяви про збільшення позовних вимог, - до відповідача [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 112,4 кв. м., житловою площею 56,1 кв. м. (позначений у технічному паспорті літерою А-2) з мансардою (позначена у технічному паспорті літерою «а»), відкритою верандою (позначена у технічному паспорті літерою «а1»), сходами (позначені у технічному паспорті літерою «а2») та господарськими спорудами літньою кухнею з погребом (позначена у технічному паспорті літерою Б), вбиральнею (позначена у технічному паспорті літерою В), чотирма сараями (позначені у технічному паспорті літерами Г, Д, Ж, З), трьома навісами (позначені у технічному паспорті літерами Е, Є, Л), та гаражем (позначений у технічному паспорті літерою М), розташований у с. Плавя Сколівського району Львівської області по вул. Вадрусівка, 161-а, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 23.05.2013 року та після смерті матері [PERSON], яка померла 02.06.2017 року. Ухвалою судді від 16.04.2018 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою підготовчого судового засідання у справі від 07.05.2018 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Розгляд справи по суті відбувся у судових засіданнях 21.06.2018 року та 31.08.2018 року. Позов обґрунтовано тим, що батьки позивача за життя володіли вказаним вище домоволодінням, котре було збудоване за час шлюбу, однак таке право не було зареєстроване у встановленому порядку. Це повязано з тим, що житловий будинок побудований на законних підставах їх батьками ще у 1970 році із добудовою господарських приміщень у 1991 році і у такому стані, за винятком поточних ремонтних робіт, існує на даний час. Спадкодавці за життя заповіту не складали, у звязку з чим, спадкування після кожного з них повинно відбуватись за законом. Спадкоємцями за законом після смерті спадкодавців є позивач як рідний син спадкодавців, а також їхня дочка (сестра позивача) [PERSON], котра у встановленому порядку не прийняла спадщини, відмовились від такої на користь позивача. Інших спадкоємців, які б претендували на обовязкову частку у спадковому майні і таких, які прийняли спадщину у встановленому порядку, немає. Таким чином, на даний час позивач є єдиним спадкоємцем прав та обовязків, котрі залишились після смерті батьків, у тому числі і права на спірне домоволодіння у цілому, однак оформити таке право на нього позивач не може у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно та реєстрації права власності на таке нерухоме майно. З огляду на вказане, отримавши відмову державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, повязаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач був змушений звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. \~ \~ \~ \~Належним чином уповноважений представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, однак відповідач брала участь у підготовчому провадженні у даній справі, у ході котрого позов визнала повністю та підтвердила викладені у ньому обставини, у тому числі і щодо пропуску строку прийняття спадщини після смерті обох батьків без поважних причин. Належно уповноважена представник третьої особи в. о. сільського голови [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечувала та також підтвердила викладені у ньому обставини. Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та третьої особи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Так, 23.05.2013 року у с. Плавя Сколівського району Львівської області у віці 76 років помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 316193, виданого 24.05.2013 року Плавянською сільською радою Сколівського району Львівської області (а. с. 8). 02.06.2017 року у с. Плавя Сколівського району Львівської області у віці 85 років померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 463161, виданого 03.06.2017 року Плавянською сільською радою Сколівського району Львівської області (а. с. 7). Спадщина відкрилася у день смерті кожного із спадкодавців, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. \~ \~ \~ \~Заповіту спадкодавці [PERSON] та [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складали. Відтак, спадкування після смерті кожного із вказаних спадкодавців повинно відбуватись за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України діти спадкодавця мають право на спадкування за законом у першу чергу. Сторони у справі є рідними сином та дочкою спадкодавців і це стверджується відповідними їх правовстановлюючими документами (а. с. 10, 13-14). Позивач у встановлені законом порядку та строки не відмовився від спадщини, прийняв таку, оскільки на день смерті кожного із батьків проживав та був зареєстрованим із ними в одному житловому будинку (а. с. 5). Натомість, як встановлено судом, відповідач у встановлені законом порядку та строки відмовилася від спадщини після смерті обох батьків, що стверджується належно засвідченою копією поданої нею 20.03.2018 року заяви у нотаріальну контору про відмову від прийняття спадщини (а. с. 23). Відтак, позивач вправі успадкувати усі права та обовязки, які належали спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок їх смерті, а також входили до складу спадщини. Так, детально перевіряючи права та обовязки, які належали зазначеним спадкодавцям на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок їх смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, розташоване у с. Плавя Сколівського району Львівської області по вул. Вадрусівка, 161-а, котре є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. \~ \~ \~ \~Зокрема, розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавців, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом зясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння відсутнє, реєстрація такого домоволодіння не здійснювалась в силу незнання спадкодавцями відповідних прав та обовязків з вказаного приводу. \~ \~ \~ \~Так судом встановлено, що вказаний будинок збудований у 1970 році. Загальна площа такого будинку становить 112,4 кв. м., з яких житлова площа 56,1 кв. м., а решту допоміжна. Житловий будинок позначений у технічному паспорті літерою А-2, з мансардою, котра позначена у технічному паспорті літерою «а», відкритою верандою, котра позначена у технічному паспорті літерою «а1» та сходами, котрі позначені у технічному паспорті літерою «а2». У 1970 та 1991 роках у межах зазначеного домоволодіння побудовані господарські споруди літня кухня з погребом (позначена у технічному паспорті літерою Б), вбиральня (позначена у технічному паспорті літерою В), чотири сараї (позначені у технічному паспорті літерами Г, Д, Ж, З), три навіси (позначені у технічному паспорті літерами Е, Є, Л) та гараж (позначений у технічному паспорті літерою М). Наведені вище обставини стверджуються належно засвідченою копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 26.02.2015 року ФОП [PERSON] на замовлення позивача (а. с. 34-37). Цим-же документом стверджується й те, що вказаний вище житловий будинок у цілому не являється самочинним будівництвом. \~ \~ \~ \~Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, у даному випадку, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року,\~та інших\~нормативно-правових\~актів.Якщо право власності на спірне домоволодіння, незважаючи на відсутність свідоцтва про право власності, підтверджувалося належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, як про це стверджують сторони, то орган місцевого самоврядування в особі Плавянської сільської ради Сколівського району Львівської області зобов'язаний був видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцям [PERSON] та [PERSON], а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). \~ \~ \~ \~Судом також\~встановлено,\~що,\~незважаючи на\~викладене вище,\~обоє спадкодавцівсвоє право\~власності в\~органах БТІ\~не зареєстрували\~(не\~оформили). Разом з тим, вже згадана вище Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). \~ \~ \~ \~У матеріалах справи наявні належно засвідчені копії облікової карти обєкта погосподарського обліку, починаючи з 1970 року (а. с. 24-32, 71-72), з котрої вбачається, що категорія двору «робітничий», а головою двору та забудовником земельної ділянки був спадкодавець [PERSON]. У свою чергу спадкодавець [PERSON] була членом такого двору, а сам житловий будинок був збудований ними за час шлюбу (а. с. 9). Членом вищевказаного двору був також і позивач, на котрого, після смерті обох батьків було переоформлено домогосподарство у цілому. \~ \~ \~ \~Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування, суд оцінює наявність належних доказів на підтвердження правомірності забудови земельної ділянки у сукупності з іншими доказами, зібраними у матеріалах справи, у тому числі матеріалами технічної інвентаризації, де відсутня відмітка про самочинне будівництво, а також витягом з книги погосподарського обліку. Зазначені обставини повністю підтверджують право спадкодавців на спірне домоволодіння, яке не залежало від його реєстрації на момент здійснення. \~ \~ \~ \~Судом також встановлено, що позивач, який прийняв спадщину у встановленому порядку, звертався до приватного нотаріуса Сколівського районного нотаріального округу Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак одержав відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність усіх необхідних правовстановлюючих документів, а також довідки Плавянської сільської\~ради Сколівського\~району Львівської\~областіпро належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцям (а. с. 17). Після вчинення вказаних дій позивач звернувся до суду. \~ \~ \~ \~Як уже йшлося вище, позивач вправі успадкувати усі права спадкодавців [PERSON] та [PERSON], оскільки інших спадкоємців після їх смерті, які б у встановленому порядку прийняли спадщину та не відмовились від неї, немає. \~ \~ \~ \~На підставі вказаного вище, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на житловий будинок загальною площею 112,4 кв. м., житловою площею 56,1 кв. м. (позначений у технічному паспорті літерою А-2) з мансардою (позначена у технічному паспорті літерою «а»), відкритою верандою (позначена у технічному паспорті літерою «а1»), сходами (позначені у технічному паспорті літерою «а2») та господарськими спорудами літньою кухнею з погребом (позначена у технічному паспорті літерою Б), вбиральнею (позначена у технічному паспорті літерою В), чотирма сараями (позначені у технічному паспорті літерами Г, Д, Ж, З), трьома навісами (позначені у технічному паспорті літерами Е, Є, Л), та гаражем (позначений у технічному паспорті літерою М), розташований у с. Плавя Сколівського району Львівської області по вул. Вадрусівка, 161-а, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 23.05.2013 року та після смерті матері [PERSON], яка померла 02.06.2017 року. \~ \~ \~ \~Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved