Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач 17 лютого 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 29 квітня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2003646418, згідно умов якого позивач отримала кредит в сумі 15 498,50,00 грн. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості станом на 02 лютого 2017 р., розмір якої склав 15 426,78 грн., що складається з: залишок заборгованості за тілом кредиту - 11 644,51 грн., залишок заборгованості за відсотками - 849,58 грн., сума комісії - 2 932,69 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 15 426,78 гривень та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 гривень. У судове засідання представник позивача не з'явився, представник позивача надав заяву про розгляд справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 квітня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2003646418, згідно умов якого позивач отримала кредит в сумі 15 498,50,00 грн. Відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості станом на 02 лютого 2017 р., розмір якої склав 15 426,78 грн., що складається з: залишок заборгованості за тілом кредиту - 11 644,51 грн., залишок заборгованості за відсотками - 849,58 грн., сума комісії - 2 932,69 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з умовами договору факторингу від 22 грудня 2014 року № 22/12/14/1-1, ПАТ «ОТП Банк», а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 29.04.2013 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідачів за кредитним договором № 2003646418 від 29 квітня 2013 року . Відповідно до ст. 37 Цивільного-процесуального кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк». Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, та з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 426,78 грн. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 600,00грн., тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати у розмірі 1 600,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved