Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.08.2019р звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 07 травня 2010 року вона уклала шлюб з [PERSON] , відповідачем у справі, від шлюбу з яким [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Під час спільного проживання, в останні роки, між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, вони перестали буди родиною, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Крім того, відповідач підтвердив, що має тривалий час (понад двох років) сімейні та любовні взаємовідносини з іншою жінкою. Вказує, що шлюбні відносини фактично припинилися приблизно з січня 2017 року. Вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки сімейне життя відсутнє вже тривалий час. Спору про майно не мають. Після уточнення позовних вимог просить шлюб, зареєстрований 07.05.2010р між нею ( [PERSON] ) та [PERSON] , розірвати; за згодою сторін, визначити місце мешкання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з нею ( [PERSON] ); стягнути з відповідача на її ( [PERSON] ) користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача суму судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, зазначила, що відповідач, виключно в інтересах дитини, не заперечує та повністю погоджується, щоб його донька після розірвання шлюбу залишилася проживати з її матір`ю. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дитини позивачка вважає, що стягнення з відповідача аліментів у зазначеному розмірі є правомірним, оскільки визначений розмір аліментів надасть можливість їй забезпечити інтереси дитини, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище та буде відповідати як критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дітей, так і загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності та моральності. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] . уточнені позовні вимоги підтримали повністю та надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] надав суду заяву-згоду про встановлення місця проживання дитини з її матір`ю та заяву про розгляд дійсної справи у його відсутність. Не заперечує проти задоволення уточненого позову [PERSON] . Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників судового процесу та ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07.05.2010р міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2010 року, про що зроблений актовий запис №347. З свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , виданого 03.05.2014р Гірницьким відділом ДРАЦС реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №267), вбачається, що батьками дитини записані позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] . З наданих до суду заяв вбачається, що позивачка підтримала свої позовні вимоги, а відповідач їх повністю визнав. Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають однією сім`єю понад два роки, живуть окремо, відносини не підтримують, у відповідача фактично нова сім`я, у зв`язку з чим суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. З`ясувавши фактичні відносини подружжя, які втратили почуття любові та поваги одне до одного, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Частинами 1 ст.157 та ст.160 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Судом встановлено, що на теперішній час дитина проживає разом із матір`ю [PERSON] . Враховуючи те, що відповідач надав згоду на встановлення місця проживання їх спільної дитини - [PERSON] з її матір`ю ( [PERSON] ), дитина на теперішній час не досягла десяти років, суд вважає за необхідне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з позивачкою, задовольнивши тим самим позовні вимоги останньої. Відповідно до ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки сторони не досягли домовленості щодо утримання дитини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд враховує стан здоров`я дитини, її вік, а також стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, який фізично здоровий, аліментні зобов`язання перед іншими особами не має. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в заявленому розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40грн, за подання до суду заяви про розірвання шлюбу, а також, на користь держави - у розмірі 1536,80грн, за подання позивачкою до суду заяви про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини.

Outcome: approved