Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Просто-страхування звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 11 жовтня 2012 року Акціонерне товариство Просто-страхування та [PERSON] уклали договір, поліс № АВ/8084007 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу ЗАЗ, реєстраційний номер [NUMBER]. 16 лютого 2013 року в м. Києві на вулиці Братиславській відбувалась ДТП. В салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні перебувала пасажир [PERSON], яка від отриманих тілесних ушкоджень загинула. Відповідно до вироку Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2013 року дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР [PERSON] 26 лютого 2014 року до АТ Просто-страхування звернувся [PERSON], чоловік [PERSON], із заявою про відшкодування шкоди, понесеної у звязку із похованням потерпілої. Відповідно до Товарного чека № 17 від 18 лютого 2013 року та квитанції № 202 від 19 лютого 2014 року було витрачено 12405,00 гривень. 06 березня 2014 року співробітниками АТ Просто-страхування було складено розрахунок страхового відшукування № 52763, що належить до виплат. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 06 березня 2014 року було складено Страховий акт № 52763/ОЦВ. Відповідно до Розпорядження № 169388 від 11 березня 2014 року та платіжного доручення № 7610 від 24 березня 2014 року АТ Просто-страхування виплатило страхове відшкодування в розмірі 12405,00 гривень. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, повязані з цим страховим випадком складають 12405,00 гривень. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 6202,50 гривень, а також суму судового збору в розмірі 243,60 гривень. Відповідач [PERSON] у судові засідання 16 березня 2015 року на 08 годину 30 хвилин, 26 березня 2015 року на 11 годину 30 хвилин, 15 квітня 2015 року на 08 годину 30 хвилин не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. 15 квітня 2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву про підтримання позову, розгляд справи у відсутності представника позивача та про згоду на винесення судом заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення представника позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11 жовтня 2012 року Акціонерне товариство Просто-страхування та [PERSON] уклали договір, поліс № АВ/8084007 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу ЗАЗ, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до вироку Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2013 року [PERSON] визнаний винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, в результаті якого загинула потерпіла [PERSON], та його засуджено до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Відповідно до Розпорядження № 169388 від 11 березня 2014 року та платіжного доручення № 7610 від 24 березня 2014 року АТ Просто-страхування виплатило страхове відшкодування в розмірі 12405,00 гривень. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт завдання шкоди відповідачем є встановленим і доказуванню не підлягає. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 38-1.1 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи водієм, водійський стаж якого є меншим ніж визначено умовами договору страхування, то особа, відповідальна шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50% виплаченого страхового відшкодування. Оцінюючи правовідносини, що склались між позивачем та відповідачем, суд вважає доведеними вищезазначені факти. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного, ст. ст. 1187, 1191 ЦК України,

Outcome: approved