Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач - [PERSON] , [INFO] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності, згідно якої з викладених у позові підстав просила суд встановити, що розмір ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становить - по 1/2 частці за кожним. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 березня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, просила суд проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про час та дату розгляду справи неодноразово повідомлявся, клопотань пр овідкладення розгляду справи на адерсу суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а згідно п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Згідно зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого 02 лютого 1995 року, згідно розпорядження № 27061 від 02.02.1995 року належить на праві спільної сумісної власності: 1) [PERSON] 2) [PERSON] , про що вчинено запис у реєстровій книзі за № П-7-6074. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухове майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості з приводу об`єкту нерухомості відсутні. До позову долучено копію технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності громадянина [PERSON] , згідно якого квартира [ADDRESS] зареєстрована Харківським міським БТІ на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № П-7-6074. Згідно технічної характеристики квартири зазначено, що квартира посімейного заселення розташована на 3-му поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 30,1 м2 у тому числі: 1-а кімната 13,2 м2, 2-а кімната 16,9 м2, кухня площею 6,5 м2, ванної кімнати площею 2.1 м2, вбиральні 0,9 м2, коридору 6,3 м2, вбудованої шафи 2,2 м2, квартира обладнана балконом (терасою) 2,6 м2. Загальна площа квартири 48,9 м2, висота приміщень 2,52 метри. Відновлена вартість квартири 855750 карбованців. Матеріал зовнішніх стін цегла, матеріал перекриття залізобетон. Будинок обладнано водопроводом (холодним, гарячим), каналізацією, газопостачанням опаленням ТЕЦ, електросвітлом, радіотрансляціонною мережею, сміттєпроводом, ліфтами, телевізійною антеною колективного користування. Також, до позову долучено копію довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 973904, копію пенсійного посвідчення [PERSON] , [INFO] , вид пенсії: по інвалідності 1 гр. підгр. А, загальне захворювання, темін дії: довічно, видано 27.06.2019 року, орган, що видав: Пенсійний фонд України та копію свідоцтва про укладення шлюбу № [NUMBER] від 14.01.1995 між [PERSON] та [PERSON] , після укладення шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] . На виконання ухвали про витребування доказів, 03.08.2021 року, Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради надано копію інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] . Дослідивши копію інвентаризаційної справи № 113173 заведеної щодо об`єкту нерухомості - квартири [ADDRESS] , вбачається, що право власності на квартиру зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02 лютого 1995 року № [NUMBER] за [PERSON] , [PERSON] . Разом з тим, в матеріалах інвентаризаційної справи наявна заява [PERSON] в якій вона просить оформити в спільну сумісну власність квартиру, що вона займає разом з членами сім`ї. Згідно довідки про склад сім`ї наймача у квартирі за адресою [ADDRESS] , мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» : [PERSON] (наймач) [INFO] , [PERSON] (син) [INFO] , дата прописки у квартирі 17.07.1985 року. Також в матеріалах інвентаризаційної справи наявний розрахунок площі квартири, що безоплатно приватизується, розпорядження Харківського міського центр приватизації державного житлового фонду. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.. Відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними та законом. Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України. Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. На підставі викладеного, враховуючи наявні в справі відомості щодо належності спірної квартири сторонам на праві спільної сумісної власності, суд вважає заявлені позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та визначити що розміри часток [PERSON] , [PERSON] є рівними та становлять по 1/2 частині квартири за адресою: [ADDRESS] , що припиняє право спільної сумісної власності на вищевказану квартиру. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі за 1 немайнову вимогу - 908 гривень, оскільки поизвач при подачі позову звільнена від його сплати. На підставі викладеного, ст.ст. 319,328, 356, 357, 368-370, 372 ЦК України,

Outcome: approved