Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач, 15 листопада 2016 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері [PERSON], померлої 02 травня 2016 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 02 травня 2016 року померла його мати [PERSON]. Після смерті матері залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 2,45 га вартістю 78817,55 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] селищної ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №028159, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої. Він, як спадкоємець за заповітом у визначений законом строк звернувся із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно державний акт на право власності на землю. Залишилась лише його ксерокопія. Про втрату державного акту на право власності на землю він публікував оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Це позитивного результату не дало. Відділ Держгеокадастру в Кодимському районі теж відмовив у видачі дублікату правовстановлюючого документу. Все вище назване і змусило його звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на: земельну ділянку площею 2,45 га вартістю 78817,55 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] селищної ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №028159, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої 02 травня 2016 року [PERSON], який був утрачений. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ([PERSON] селищної ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником земельної ділянки площею 2,45 га, вартістю 78817,55 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території [PERSON] селищної ради за межами села (Інформація Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №29-1516 - 0. 12-1981/2-16 від 09 листопада 2016 року). 02 травня 2016 року [PERSON] померла, що вбачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії І-ЖД №455499, виданого 04 травня 2016 року Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Як убачається з дослідженого судом Заповіту, складеного 14 квітня 2016 року в с. Мала Слобідка, Кодимського району Одеської області і зареєстрованого в реєстрі за №10 по Малослобідській сільській раді, Кодимського району, [PERSON], на випадок своєї смерті заповідала все своє майно [PERSON]. Частиною першою статті 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Інші спадкоємці як за законом так і за заповітом відсутні. Своїм правом спадкоємця за заповітом позивач скористався, подавши у строк визначений законом (ч.1 статті 1269 ЦК України) заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю (лист державного нотаріуса №1150/02-14 від 15 листопада 2016 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» розяснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№46 від 12 листопада 2016 року). Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Отже, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 2,45 га вартістю 78817,55 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] селищної ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №028159, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої 02 травня 2016 року [PERSON], який був утрачений. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1235 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved