Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач\~ 19.08.2019 року звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 81\~695,16 гривень , з яких : сума завдатка 25\~090,08 гривень , інфляційні втрати в розмірі 49\~572,98 гривень, три відсотки річних в сумі 7\~032,10 гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] 09.02.2010 року передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 1000 доларів США строком на два місяці. Вказані грошові кошти передані позивачем відповідачу у якості авансового внеску за купівлю квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . За домовленістю сторін укладення договору купівлі-продажу мало відбутись протягом двох місяців з дати укладення розписки. В подальшому, в ході усних розмов між позивачем та відповідачем строк укладення договору купівлі-продажу квартири декілька разів відкладався через незалежні від позивача причини. У вересні 2017 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію із вимогою про повернення грошових коштів чи укладення договору купівлі-продажу, однак вказана претензія залишена без відповіді, через що позивач звернувся до суду. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2019 року справу передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми було задоволено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2020 року заочне рішення Жовтневого\~ районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2020 \~ року у вказаній справі було скасоване та призначено справу до розгляду за правилами\~ спрощеного позовного провадження\~ У вступному слові представник позивача [PERSON] надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві , наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи з ухваленням по справі повторного заочного рішення.. Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно з ч. 2 ст.\~11\~ЦК\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як вбачається з копії розписки відповідача, 09.02.2010 року [PERSON] отримав від [PERSON] 1\~000 доларів США завдатку за купівлю квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , строком на 2 місяці. Як вбачається з матеріалів справи, сторони належним чином не оформили свої договірні зобов`язання.Попередній договір щодо укладання договору купівлі-продажу квартири, між сторонами не укладався, не посвідчувався нотаріально. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до вимог\~статей 635,\~657 ЦК України\~попередній договір купівлі-продажу квартири має бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням, оскільки попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ст. 220 ЦК України). Відповідно до вимог\~ст. 236 ЦК України\~нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням , завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири . Як вбачається із позиції Верховного суду України, зокрема у справі №6-176цс12, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами в справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачем відповідачу [PERSON] грошова сума в розмірі 1000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу згідно курсу НБУ станом на 12.08.2019 року ( 25,090813 гривень за 1 долар США ) у розмірі 25\~090,08 гривень. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Внаслідок наведеного, суд вважає, що у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання згідно розписки щодо продажу квартири в двух місячний термін , неповернення суми авансу, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] також 3 % річних за порушення грошового зобов`язання з 10.04.2010 року по 12.08.2019 року в сумі 7\~032,10 гривень, у відповідності до розрахунку наданого позивачем, який складений у відповідностиі до вимог закону. Разом з тим, позов в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 49\~572,98 гривень задоволенню не підлягає, оскільки індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.Відповідне положення міститься у\~постанові КЦС ВС від 3 березня 2021 року у справі № 130/2604/18. Також, позивачем заявлено клопотання про визнати поважними причини пропущення ним строку позовної давності. Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд має право надати особі (визнати право на) судовий захист порушеного права за сукупності таких умов: особа (позивач) навела поважні, на її думку, причини пропуску позовної давності при зверненні до суду за захистом порушеного права, вказавши на конкретні обставини, які об`єктивно перешкоджали їй звернутися за захистом порушеного права у межах позовної давності, та надала суду докази, що підтверджують існування цих обставин; суд за результатами оцінки доказів, наданих на підтвердження цих обставин, встановив їх існування та дійшов висновку про їх об`єктивний характер і, відповідно, про існування поважних причин пропуску позовної давності при зверненні позивача за захистом порушеного права. Матеріалами справи підтверджено, що у позивача тривалий час були відсутні докази передачі коштів позивачу, що підтверджено розпискою про отримання позики від [PERSON] , згідно якої у якості гарантування повернення коштів позикодавцю позивач передав останньому оригінал розписки [PERSON] . Згідно вказаної розписки борг позивачем було повернуто повністю лише 10.08.2019 року, після чого позивач отримав оригінал розписки відповідача . Крім того, позивач тривалий час здійснює постійний догляд за хворою матір`ю, яка цього потребує у зв`язку зі станом здоров`я та інвалідністю, що підтверджується документально.Так, відповідно до виписок з медичної карти матері позивача - [PERSON] 1940 року народження, вона постійно тяжко хворіє з 2011 року по теперішній час, систематично перебуває на стаціонарному лікуванні, не може себе самостійно обслуговувати. Згідно виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 10.05.2016 року, мати відповідача є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду. Також, на думку суду заслуговують на увагу твердження позивача про те, що він не був обізнаний про місце перебування відповідача, оскільки у долученій до справи розписці про отримання завдатку місце перебування [PERSON] не зазначено. З огляду на наведені обставини, суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача та визнати поважними причини пропущення [PERSON] строку позовної давності. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнувши з відповідача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial