Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач 16 квітня 2014 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 30 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], позивачем була придбана квартира [ADDRESS]. Відразу після укладання вказаного договору відповідач [PERSON] припинив проживати у вказаній квартирі та переїхав до іншого місця проживання, яке позивачу не відоме. Після відчуження квартири, відповідач до теперішнього часу з реєстрації у вказаній квартирі не знявся, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю. Такими діями відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні його законних прав щодо володіння, користування його власністю та порушують правила реєстрації фізичних осіб. Позивач просив усунути йому перешкоди в користуванні власністю - квартирою [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності, шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою; зобов'язати Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, письмових заяв не надходило. З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Співвідповідач - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Третя особа у судове засіданні не з'явилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 30.12.2003 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 5691 (а.с.7-8) Встановлено, що місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ( а.с.14,23). Однак, судом встановлено та підтверджено показаннями у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], що відповідач, з моменту укладання договору купівлі-продажу не проживає [ADDRESS], в квартирі відсутні його особисті речі, що також підтверджується актом обстеження КЖЕП «Центральний» Дніпропетровської міської ради (а.с.5,6). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Отже, оскільки відповідач вже на протязі тривалого часу не проживає у спірній квартирі, то суд вважає, що є всі підстави усунути [PERSON] перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження її власністю, а саме, квартирою [ADDRESS], шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO], за вказаною адресою та позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про зобов'язання зняти відповідача з реєстраційного обліку є таким, що не ґрунтуються на законі, оскільки Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області права позивача не порушував та в матеріалах справи відсутня відмова Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на звернення позивача. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів у належному позивачу домоволодінні порушує його право як власника, і тому вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного, і

Outcome: partial