Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач 17.10.2016 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що він та відповідачі є співвласниками житлового будинку за адресою: м.Запоріжжя, вул..Трудова, 44. Земельна ділянка, на якій розташовано домоволодіння, знаходиться у загальному користуванні. На сьогоднішній час склався фактичний добровільний порядок користування даною земельною ділянкою, що підтверджується геодезичною зйомкою та планом земельної ділянки. Жодних спорів відносно цього порядку між співвласниками не існує. У вересні 2016 р. він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з питанням надання дозволу на розробку технічної документації для приватизації земельної ділянки. Серед документів, які необхідно було надати, була заява від співвласника домоволодіння на надання згоди на встановлення меж та реєстрацію в Державному земельному кадастрі. Співвласник [PERSON] таку згоду йому надала, співвласники [PERSON] та [PERSON], без пояснення причин, відмовилися надавати згоду. Посилаючись на ст.ст.78, 80, 81, 103, 106, 118, 152, 158 ЗК України за позовом [PERSON] просить визнати за ним право на приватизацію земельної ділянки за адресою: м.Запоріжжя, вул..Трудова, 44 без погодження меж зі співвласниками домоволодіння. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.22-23). Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову, оскільки приватизація земельної ділянки [PERSON] буде порушувати його права як співвласника. Окрім іншого зазначив, що позивач не звертався до нього з проханням надати таку згоду. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області до суду не з»явився, подав письмові пояснення по суті спору (а.с.59) Представник третьої особи - Запорізької міської Ради направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та письмові пояснення по суті спору (а.с.74-75). Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та її представника, [PERSON], приймаючи до уваги позицію третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку № 44 по вул..Трудовій в м.Запоріжжя (а.с.6,7,79,80). Земельна ділянка за вказаною адресою перебуває у спільному користуванні співвласників. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Статтею 116 ЗК України визначено підстави набуття права на землю, а саме те, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному ч. 1 ст. 128 цього Кодексу. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Зокрема, вказаною статтею встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Згідно ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Згідно 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Ураховуючи наведене, «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами» є лише складовою кадастрової зйомки. Погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки, повинен виходити не з самого факту відмови від підписання акту, а з мотивів відмови, наприклад, провести додаткову перевірку. Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на уникнення технічних помилок, а підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Позивачем в процесі розгляду справи не було надано доказів того, що він у встановленому порядку звертався до органів місцевого самоврядування з заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки та вчинив інші дії, передбачені чинним законодавством, необхідні для вирішення питання про приватизацію земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] надав суду, окрім правовстановлюючих документів та технічного паспортну на житловий будинок, викопіювання з планово-картографічних матеріалів нанесення меж земельної ділянки № 44 по вул..Трудовій в м.Запоріжжя (а.с.10.). Оцінивши надані позивачем докази в обґрунтування позову, пред»явленого до [PERSON] та [PERSON], у відповідності до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, суд дійшов висновку, що захист прав власності [PERSON] не підлягає задоволенню у обраний ним спосіб, що є підставою для відмови в задоволенні вимог. На підставі ст.88 ЦПК України, суд не стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Outcome: dismissed