Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 жовтня 2015 року звернулася до суду із названим позовом, в якому просить визнати неукладеним шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 20 листопада 1999 року, анулювати актовий запис № 11 від 20 листопада 1999 року про реєстрацію цього шлюбу, вчинений П»ятигірською сільською радою Тетіївського району Київської області. Позовні вимоги мотивує тим, що 27 травня 2011 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина за заповітом від 17 грудня 2003 року, ознайомившись із яким вона встановила, що підпис вчинений не батьком, тому звернулася до Тетіївського РВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Вказує, що в ході проведення досудового розслідування факт підроблення підпису в заповіті знайшов своє підтвердження, в зв»язку з чим вона звернулася до Тетіївського районного суду із позовною заявою про визнання заповіту недійсним, рішенням якого позовні вимоги задоволені. В рамках кримінального провадження було вилучено та долучено до матеріалів кримінального провадження актовий запис про шлюб батька із [PERSON], ознайомившись із яким вона встановила, що підпис у ньому також залишений не її батьком, що в подальшому було підтверджено декількома судово-почеркознавчими експертизами, проведеними під час досудового розслідування. Вважає, що поскільки підпис в актовому записі про шлюб залишено не її батьком, це свідчить про те, що він не був присутнім під час реєстрації шлюбу, а тому такий шлюб є неукладеним, тому актовий запис про його реєстрацію має бути анульований, оскільки реєстрацією цього шлюбу порушуються її права як спадкоємця після смерті батька. В судовому засіданні позивач та його представники адвокат [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовних вимог не визнали, посилаючись на обґрунтування, викладені у письмовому запереченні на позов. (а.с.-81-83) Представник П»ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області [PERSON] позовних вимог не визнала. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що 20 листопада 1999 року П»ятигірською сільською радою Тетіївського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією запису акта про одруження № 11. ( а.с.-11) Із копії журналу обліку заяв на реєстрацію одруження П»ятигірської сільської ради вбачається, що за № 12 зареєстрована заява від [PERSON] та [PERSON], згідно якої призначено дату одруження на 20 листопада 1999 року (а.с.-67-69) Із копії книги видачі свідоцтв П»ятигірської сільської ради встановлено, що після реєстрації шлюбу [PERSON] видано свідоцтво про одруження ( а.с.-65-66,71) Із копії висновків експертів № 0975 від 23.10.2014 року, № 1071 від 19.01.2015 року, №2736/2737/15-32 від 19.05.2015 року встановлено, що підпис в Записі акта про одруження № 11 від 20 листопада 1999 року виконаний не [PERSON] (а.с.-11-41) Із копії свідоцтва про смерть виданого 10 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції у Київській області встановлено, що [PERSON] помер 27 травня 2011 року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 18. (а.с.-9) Із показань свідка [PERSON] встановлено, що вона, будучи секретарем П»ятигірської сільської ради реєструвала шлюб [PERSON] та [PERSON], які обоє були присутні під час цієї реєстрації. Інші свідки [PERSON],[PERSON], [PERSON][PERSON], [PERSON], [PERSON] показали суду, що безпосередньо під час реєстрації шлюбу присутні не були, але святкували цю подію вдома у [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] заперечили факт реєстрації шлюбу, посилаючись на те, що [PERSON] нічого про свої наміри одружитися із [PERSON] їм не повідомляв. Аналізуючи таким чином зібрані по справі та досліджені в суді докази суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд відповідно до ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Щодо посилань позивача на те, що висновки експертів доводять факт відсутності [PERSON] під час реєстрації шлюбу, а отже наявність підстав для визнання шлюбу неукладеним, суд вважає, що вищевказані висновки експертів у кримінальному провадженні не є належними та допустимими доказами у цивільній справі відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи висновки експертів надані до справи у вигляді ксерокопій, не завірених належним чином. З цих підстав суд вважає, що вищевказані висновки експертів не є належними та допустимими доказами у справі про визнання шлюбу неукладеним, а інших доказів на підтвердження позовних вимог позивач суду не надала, тож суд має виходити із положень ч.1 ст. 60 ЦПК України, якою передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на статті 21, 34, 48 Сімейного Кодексу України, в той час як Сімейний Кодекс України набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, а саме з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі ( ч.1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав і обов»язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права і обов»язки визначаються на підставах, передбачених Сімейним кодексом України. Судом встановлено, що оспорюваний актовий запис вчинено П»ятигірською сільською радою Тетіївського району Київської області 20 листопада 1999 року, тобто в період дії Кодексу про шлюб та сім»ю України, нормами якого не було передбачено визнання шлюбу неукладеним, інші позовні вимоги є похідними. Главою 8 Кодексу про шлюб та сім»ю України було врегульовано питання недійсності шлюбу. Відповідно до ст. 45 Кодексу про шлюб та сім»ю України шлюб може бути визнаний недійсним в разі порушення умов, встановлених статтями 15-17 цього Кодексу , а також у разі реєстрації шлюбу без наміру створити сім»ю (фіктивний шлюб). Питання визнання шлюбу [PERSON] та [PERSON] недійсним було предметом розгляду у суді. (а.с.-43-47) Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про визнання шлюбу неукладеним слід відмовити, а враховуючи що, вимога про анулювання актового запису про шлюб є похідною, то належить відмовити також і в задоволенні цієї позовної вимоги.

Outcome: dismissed