Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач 29 січня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики в розмірі 3 000 Доларів США. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 27 серпня 2013 року він позичив відповідачу кошти в розмірі 3 000 доларів США, а останній зобов'язався повернути їх в термін до 30 квітня 2014 року. На підтвердження укладення договору позики та отримання коштів відповідач склав відповідну розписку. Однак, у погоджений термін відповідачем не повернуто позику, відтак позивач змушений звернутись з позовом до суду. Також просив покласти на відповідача понесені судові витрати - сплачений судовий збір. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував щодо постановлення заочного рішення. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав. Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача судом ухвалено розглянути справу в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України, умовами розписки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Дослідженими у справі доказами встановлено, що 27 серпня 2013 року позивач позичив відповідачу кошти в розмірі 3 000 доларів США, а останній зобов'язався повернути в термін до 30 квітня 2014 року. На підтвердження укладення договору позики та отримання коштів відповідач склав відповідну розписку, оригінал якої наявний в матеріалах справи. Загальна сума боргу за договорами позики складає 3 000 доларів США, що еквівалентно 47 306, 60 грн. відповідно до курсу НБУ на 29 грудня 2014 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець свої зобов'язання за договором позики виконав в повному обсязі. Позичальник всупереч умов договору позики (розписки) своїх зобов'язань не виконав, у визначений строк грошові кошти позикодавцеві не повернув чим порушив узяті на себе договірні зобов'язання. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 473, 066 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України та

Outcome: approved