Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач 28.01.2015 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 106189,11 грн. та 10000,00 грн. моральної шкоди, а також сплачений судовий збір за пред'явлення даного позову у розмірі 1161,89 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 12.08.2014 року в результаті ДТП, яка відбулась з вини водія автомобіля марки «Alfa Romeo», д/н [NUMBER], - відповідача [PERSON], був пошкоджений належний йому на праві власності автомобіль марки «Suzuki», д/н [NUMBER]. Розмір завданої шкоди з урахування виплати МТСБУ страхового відшкодування становить106189,11 грн. Крім того, позивач вказував на спричинення йому моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок пошкодження транспортного засобу та неможливістю ним користуватись тривалий термін, у зв'язку з чим змушений була нести додаткові витрати. Такі обставини негативно вплинули на його звичайний життєвий ритм, що позначилося на загальному психологічному стані та призвели до душевних страждань. Посилався, що через пошкодження автомобіля змушений був діставатись на роботу громадським транспортом, що призвело до порушення звичного робочого ритму та погіршення стану здоров'я, якості роботи та матеріального стану. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. На підставі ст.ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також нормою ст. 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виною особою. Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав, яка відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що 12.08.2014 року о 10-00 год. в м. Києві на перехресті вул. Байкова - вул. Грінченка за участю автомобіля марки «Suzuki», д/н [NUMBER], належного позивачу [PERSON], та автомобіля марки «Alfa Romeo», д/н [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], внаслідок порушення останнім п. 10.1, 16.6 ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті ДТП автомобіль позивача зазнав значних механічних пошкоджень. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2014 року відносно позивача провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, було закрито, а постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.10.2014 року відповідача було визнано винним в створенні аварійної ситуації для автомобіля позивача, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за вказане адміністративне правопорушення шляхом накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи викладене, суд вважає вину відповідача у ДТП через порушення останнім п.10.1, 16.6 Правил дорожнього руху, внаслідок чого було завдано пошкоджень автомобілю, належному позивачу, доведеною і приходить до висновку про правомірність пред'явлення позивачем вимог до відповідача. Згідно з даними Звіту №9554 року про визначення вартості матеріального збитку від 09.09.2014 вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки «Suzuki», д/н [NUMBER], складає 155189,11 грн. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована не була, то відповідно до п.41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих провело 23.12.2014 року виплату позивачу страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб в розмірі 50000,00 грн. Таким чином, розмір матеріального збитку, який підлягає стягненню з відповідача становить 106189,11 грн. Крім того, позивач вказував на спричинення йому моральної шкоди за тих обставин, що внаслідок пошкодження транспортного засобу не міг користуватись ним тривалий термін, змушений був нести додаткові витрати на проведення ремонту автомобіля, що призвело до порушення життєвого ритму позивач, оскільки автомобіль ним використовувався як для особистих потреб так і для роботи. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Щодо розміру заявлених позивачем вимог про стягнення моральної шкоди, то суд вбачає підстави для їх задоволення, оскільки у зв'язку з ДТП він пережив нервовий стрес, відчував негативні емоції та зазнав моральних переживань через пошкодження його майна, затративши багато для ремонту автомобіля, однак з врахуванням обставин справи, суті позовних вимог, негативних наслідків, що настали в результаті дій відповідача, вважає можливим зменшити розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу, до 5000,00 грн. Крім того, згідно з ч.1 ст.88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1161,89 грн.

Outcome: partial