Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач 17 липня 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди та в обґрунтування своїх вимог зазначала, що 6 липня 2017 року о 11 годин 15 хвилин з центру поштового звязку № 11 м. Словянська вона відправила рекомендований лист № 8412206225560 з СМС повідомленням на паперовому носії на адресу слідчого судді Олександрівського районного суду Донецької області за адресою Донецька область, смт. Олександрівка, вул.Шкільна, 1, оплатив послуги у сумі 21,30 грн. [PERSON] був направлений на поштове відділення смт. Олександрівка 11 липня 2017 року, проте до 14 липня 2017 року не був вручений адресату. 14 липня 2017 року вона звернулася зі скаргою на Урядову гарячу лінію за номером 1545, проте відповідач не відреагував на її скаргу та станом 16 липня 2017 року її лист не був вручений адресату. Вважала, що неналежне виконання своїх функцій працівниками відповідача порушує її права як споживача послуг, завдало їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 30 000 грн. та просить стягнути з відповідача. Рішенням Словянського міськрайнного суду від 3 серпня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. Зазначає, нею були надані належні письмові докази на підтвердження тих обставин, що рекомендоване повідомлення про вручення її поштового відправлення датовано 18.07.2017 року , а не 15.07.2017 року як стверджує відповідач та було повернуто їй лише після звернення зі скаргою на Урядову гарячу лінію. Станом на 16 липня 2017 року її лист не був вручений адресату, що призвело до порушення строків розгляду її скарги , яке знаходилася у відправленні. В звязку з неналежною та несвоєчасною доставкою рекомендованого листа вона перенесла значне емоційне навантаження та хвилювання, вона була вимушена докладати додаткових зусиль для врегулювання цієї ситуації, що завдало їй моральних страждань. Суд неповне зясував обставини справи та безпідставно відмовив їй у позові. В засіданні апеляційного суду позивач доводи апеляційної скарги підтримала , просила її задовольнити. Представник відповідача у засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити, рішення суду залишити без змін. Апеляційний суд заслухав доповідача, сторони, вивчив матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З урахуванням ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суду суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, ті якими доказами вони підтверджуються ; чи є інші фактичні дані , які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Рішення суду першої інстанції не відповідає наведеним вимогам закону. Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом,звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічне положення міститься і у частині 1 ст.3 ЦПК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] 6 липня 2017 року об 11 годині 15 хвилин через Донецьку дирекцію ПАТ «Укрпошта» Центр поштового звязку № 11 на адресу слідчого судді Олександрівського районного суду направлено рекомендований лист штрихований ідентифікатор 8412206225560 (а.с.4) Цей рекомендований лист надійшов до відділення поштового звязку смт. Олександрівка та 11 липня 2017 року був виданий у доставку (а.с.15). Оскільки 11 липня та 12 липня 2017 року уповноважений на отримання поштової кореспонденції працівник суду був відсутній , рекомендований лист позивача було вручено уповноважений особі суду [PERSON] 13.07.2017 року та 18.07.2017 року повідомлення про вручення поштового відправлення направлено позивачу (а.с.10). Відповідно до вимог Правил надання послуг поштового звязку, затверджених Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року № 958, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 січня 2014 року нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового звязку (без урахування вихідних днів обєктів поштового звязку) у межах області та між обласними центрами України день подання поштового відправлення для пересилання в обєкті поштового звязку або пускання поштового листа чи поштової карти до поштової скриньки до початку останнього виймання плюс три дні протягом якого пересилається поштове відправлення. Звертаючись до суду з позовом позивач посилалась на норми ст.1167 ЦК України, ст.ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів » та зазначала, що внаслідок неналежного виконання своїх обовязків працівниками відповідача їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 30 000 грн. (а.с.1-2). Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд керувався нормами ст.1167 ЦК України та прийшов до висновку про недоведеність вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій відповідача. Проте, відповідно до розяснень , наданих у пункті 2 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» рішення є законним тоді, коли суд , виконавши всі вимоги цивільного судочинства, відповідно до ст.2 ЦПК України , вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України та правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди суд безпідставно застосував правила статті 1167 ЦК України, яка на спірні відносини не поширюється, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини. Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо надання послуг поштового звязку. Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового звязку, а також регулювання відносин між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового звязку і користувачами їх послуг регулюються Законом України «Про поштовий зв'язок » від 4 жовтня 2001 року , Правилами надання послуг поштового звязку , затвердженими Постановою КМУ 5 березня 2009 року за № 270. Ці нормативні акти не передбачають право споживача послуг на відшкодування моральної шкоди внаслідок їх неналежного виконання. Закон України «Про захист прав споживачів » від 12 травня 1991 року також регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів,передбачених законодавством, здійснюється судом. Про задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової ) шкоди. Стаття 4 Закону України «Про захист прав споживачів» регулює права та обовязки споживача та передбачає, що позивачі під час придбання,замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції ) до закону. Закон України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» від 19.05.2011 року визначає поняття шкоди як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоровя або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого обєкту права власності за винятком самої продукції що має дефект. Оскільки, визначені у цьому Законі обставини судом встановлені не були правові підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди відсутні. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, якій не поширюється на ці правовідносини або не застосовано закон, якій підлягав застосуванню. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що рішення суд першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення , яким у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Outcome: partial