Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 5.06.2014 р. звернулася до суду із вимогами про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини встановлених видів заробітної плати чи інших доходів відповідача, стягнення додатково до аліментів 10% заробітку на дитину, що знаходиться на диспансерному обліку, зберегти за дитиною право користування житловим приміщеннями за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що їхнє спільне життя не склалося, тому шлюб між нею та [PERSON] розірвано 9.12.2013 р., за весь період, що вони не проживали, відповідач не піклується про дитину, не допомагає матеріально. В судовому засіданні позивач [PERSON] її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти позову [PERSON] про позбавлення батьківських прав, вважає позовні вимоги такими, що не відповідають дійсності, що більшість доводів позивача [PERSON] стосуються взаємовідносин відповідача [PERSON] з матір'ю позивача [PERSON], які не підтверджені жодними доказами та не впливають на відношення відповідача [PERSON] до дочки. Так, позивач [PERSON] в позовній заяві стверджує, що відповідач знущався над нею та доводив до нервових зривів, такі звинувачення не відповідають дійсності, а також не підтверджені матеріалами справи та жодними доказами; стосовно того, що відповідач нібито заявляв, що [PERSON] не його дитина, то представник повідомив, що [PERSON] ніколи не відмовлявся від того, що [PERSON] його дочка, він піклувався про неї та був радий такій можливості, такі звинувачення [PERSON] є безпідставними, не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. Не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами твердження позивача [PERSON] стосовно того, що відповідач жорстоко відносився до дочки; її ж твердження, що він не хотів працювати, не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами, всупереч цьому сама [PERSON] в позовній заяві стверджує, що чоловік шукав роботу і, як наслідок, знаходив її, крім того відповідачу вдалося домовитись про окреме житло для його сім'ї, внаслідок економічно нестабільної ситуації в країні знайти роботу було важко, але [PERSON] завжди шукав роботу і забезпечував свою сім'ю фінансово, крім того, зараз він знаходиться за кордоном, переслідуючи основну мету, працювати, щоб мати можливість піклуватись про свою сім'ю, свою дочку. [PERSON], перебуваючи в м. Києві, завжди працював, одного разу, влаштувавшись на роботу, він пояснив, що в нього є сім'я, маленька дитина, і завдяки добрим відносинам з роботодавцем отримав можливість забезпечити свою сім'ю окремим житлом. Про те, що у [PERSON] були добрі відносини із роботодавцем, вказує той факт, що за користування наданою квартирою він мав сплачувати тільки комунальні платежі, однак позивач [PERSON] своїми діями позбавила відповідача можливості піклуватися про сім'ю, вона разом із своєю матір'ю забрали дитину й [PERSON] пішла жити до своїх батьків. Роботодавець відповідача, дізнавшись, що дружина пішла він нього, попросив звільнити квартиру, так своїми діями позивач позбавила відповідача можливості піклуватись про його дочку. Обвинувачення [PERSON] про те, що відповідач не піклувався про сім'ю та не допомагав матеріально, не відповідають дійсності, оскільки він піклувався про потреби своєї сім'ї, як емоційно, так і фінансово, а у період з липня по листопад 2013 р. він перерахував на утримання дитини 5110,00 грн., в період з липня по жовтень 2014 р. відповідач відправляв грошові кошти на утримання своєї дитини на ім'я [PERSON]: 2.07.2014 р. - 50 євро, 6.08.2014 р. - 100 доларів США, 10.09.2014 р. - 70 євро, 26.09.2014 р. - 98,25 доларів США, 11.10.2014 р. - 70 євро, крім того надсилав подарунки для своєї дочки, а у грудні місяці 2013 р. [PERSON] розірвала їх шлюб та стверджує, що до того часу відповідач не піклувався про свою сім'ю, такі доводи також не відповідають дійсності та суперечать письмовим доказам. Крім того, представник відповідача звернув увагу, що відповідач був проти розлучення, оскільки хотів виховувати дочку в сім'ї, в позовній заяві [PERSON] сама стверджує, що [PERSON] вмовляв її не розлучатися, звернув увагу, що [PERSON] та її мати вигнали відповідача з дому та заборонили приходити, щоб він не міг бачитися зі своєю дочкою, коли він приходив із подарунками до дочки за місцем проживання [PERSON], то його не пускали, мати позивача, як власник житла, забороняла йому приходити до її квартири та зі сварками виганяла відповідача. В судовому засіданні представник третьої особи: органу опіки та піклування Печерської районної у м. Києві держадміністрації Романова Н.П. просила задовольнити вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав, надавши відповідний висновок. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 17.10.2009 р. до 9.12.2013 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON], висуваючи у червні 2014 р. вимоги про позбавлення батьківських прав, просить стягнути з відповідача [PERSON] 1/4 частину встановлених видів заробітної плати чи інших доходів відповідача, стягнути додатково до аліментів 10% заробітку на дитину, що знаходиться на диспансерному обліку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Нормами ст.183 СК України визначені підстави для стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини. Суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище малолітньої [PERSON], [INFO]; стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON]; відсутність у платника аліментів інших дітей, наявність непрацездатної матері [PERSON], інші обставини, зокрема те, що відповідач не працює, тобто не має регулярного доходу у виді заробітної плати, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід присудити аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з 5.06.2014 р., і до її повноліття, в задоволенні вимог про стягнення з відповідача додатково до аліментів 10% заробітку на дитину, слід відмовити, оскільки їх розмір не є обґрунтованим, при перевірці вірності розміру додатково стягнутих аліментів, суд має враховувати, що майнові витрати на утримання дітей повинні нести обоє батьків, незалежно від того працюють вони чи ні. Позивач [PERSON], висуваючи у червні 2014 р. вимоги про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], свої вимоги в позовній заяві, в судовому засіданні обґрунтовує тим, що шлюб між нею та [PERSON] розірвано 9.12.2013 р., за весь період, що вони не проживали, відповідач не піклується про дитину, не допомагає матеріально, і тільки на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в м. Києві держадміністрації 16.09.2014 р. позивач просила задовольнити свої позовні вимог та позбавити батьківських прав [PERSON] як такого, що не виконує свої батьківські права по утриманню та вихованню своєї доньки. Між тим в ч.1 ст.164 СК України перелічені виключні підстави для позбавлення батьківських прав, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В позовній заяві, в судовому засіданні ані позивач [PERSON], ані її представник [PERSON] не вказали жодної правової підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], суд погоджується із представником відповідача в тій частині, що жодна із перелічених причин, які є підставою для позбавлення батьківських прав, не мають відношення до відповідача [PERSON] чи його ставлення до його доньки. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і право позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому відповідно до п.16 зазначеної постанови Пленуму Верховного суду України особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Позбавлення батьківських прав є одним із заходів сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків (одного із батьків) на підставах і у порядку, передбачених законом. Ані позивачем [PERSON], ані її представником не надано суду, а в судовому засіданні не встановлено достатніх доказів винної поведінки відповідача [PERSON] чи свідомого нехтування ним своїх батьківських обов'язків, в судовому засіданні не встановлено доказів того, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню, догляду та утриманню своєї дитини, а надані суду фіскальні чеки Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на переказ грошових коштів [PERSON] на утримання дитини від 19.07.2013 р., 6.08.2013 р., 16.08.2013 р., 2.09.2013 р., 16.09.2013 р., 8.10.2013 р., 16.11.2013 р., товарний чек №15/10 від 15.10.2013 р., фіскальний чек ППТФ «Антошка» від 2.12.2013 р., квитанції «Sigue «Money Tranfer» від 2.07.2014 р., 6.08.2014 р., 10.09.2014 р., 26.09.2014 р., 11.10.2014 р. спростовують твердження [PERSON] про те, що відповідач не піклується про дитину, не допомагає матеріально. Відповідач [PERSON] категорично проти позбавлення його батьківських прав, прагне піклуватися про дитину, допомагати дитині матеріально, про що свідчить надані ним зазначені вище письмові докази. Представник відповідача стверджує, що внаслідок економічно нестабільної ситуації в країні знайти роботу було важно, але [PERSON] завжди шукав роботу і забезпечував сім'ю фінансово, крім того, зараз він знаходиться за кордоном, переслідуючи основну мету - працювати, щоб мати можливість піклуватися про свою сім'ю, свою дочку. При цьому встановлено, що [PERSON] - мати дитини перешкоджала [PERSON] - батьку дитини брати участь у її вихованні, чинила перешкоди у спілкуванні з донькою, й зазначені обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні: показах самої [PERSON], показах свідків, допитаних, як з боку позивача [PERSON], так і з боку відповідача [PERSON] Так, свідок [PERSON], яка є матір'ю позивача [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вигнала [PERSON] з квартири та заборонила йому приходити до квартири, де проживає його дочка, що, у свою чергу, підтвердила в судовому засіданні позивач [PERSON] Надані позивачем покази свідчать про те, що нею - матір'ю дитини без згоди відповідача [PERSON] - батька дитини було визначено місце проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] що є власністю баби дитини - [PERSON], в судовому засіданні встановлено, що у останньої неприязні відносини із [PERSON] Свідок [PERSON], яка працює консьєржем у будинку за адресою: [ADDRESS] повідомила, що відповідач [PERSON] приходив до будинку, де мешкає [PERSON] із їхньою дочкою, але [PERSON] вийшла у коридор, влаштувала сварку та не пустила його, оскільки квартира належить їй, повідомивши, що він не має права туди заходити. З тих же свідчень у судовому засіданні [PERSON] спроби батька - [PERSON] зустрітися із донькою - [PERSON], [INFO], трактуються як переслідування її дочки [PERSON] та онуки [PERSON], з цих підстав суд не приймає до уваги надані позивачем: лист начальника Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві №54/Є01428-2 від 22.07.2013 р. на адресу [PERSON], лист заступника голови Печерської районної в м. Києві держадміністрації №105/05-13-845 від 20.07.2013 р. адресу [PERSON]; із пояснень в судовому засіданні того ж свідка [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] завжди ніжно та лагідно називав свою дочку, але це трактується свідком, що він поганий батько, бо рідко називає свою дочку по імені. Із пояснень в судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що вона заборонила своїй дочці [PERSON] отримувати від відповідача [PERSON] грошові кошти, що, в свою чергу, підтвердила в судовому засіданні позивач [PERSON], повідомивши, що вчиняє такі дії свідомо. Суд вбачає, що на підтвердження того, що відповідач не приймає участі у житті дитини представник органу опіки і піклування наголошувала на тому, відповідач [PERSON] не поздоровляв свою дочку з днем народження, при цьому із пояснень в судовому засіданні позивача, показів свідків вбачаться, що ані позивач [PERSON], ані її батьки [PERSON] та [PERSON], також цього не роблять, при таких обставинах таке твердження представника органу не характеризує відповідача [PERSON] як нечутливого батька, оскільки така поведінка є звичайною у їх сім'ї. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що відповідач завжди робив подарунки своїй дочці, купував предмети першої необхідності, зазначений свідок, а також свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що відповідач дуже лагідно відносився до своєї дочки, приділяв їй багато уваги, робив подарунки. Із пояснень в судовому засіданні свідків вбачається, що [PERSON] продовжує цікавитись своєю дочкою, так, він постійно зв'язується із [PERSON] - сестрою позивача [PERSON], та дізнається про здоров'я та успіхи доньки. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.142 СК України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Враховуючи зазначені вимоги закону, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, в першу чергу, піклуючись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Дійсно, за висновком Печерської районної в м. Києві держадміністрації, як органу опіки та піклування, №105/01-2391/в-12 від 18.09.2014 р. районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, враховуючи пропозиції комісії по захисту прав дитини, засідання якої відбулося 16.09.2014 р. у присутності матері дитини [PERSON] та представника батька за довіреністю [PERSON], який надав письмові заперечення батька дитини [PERSON], в яких той просить не позбавляти його батьківських прав, діючи в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO], як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню, догляду та утриманню своєї дитини. Згідно ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд в ході судового розгляду справи дійшов висновку про необґрунтованість висновку органу опіки та піклування й не погоджується із ним, оскільки такий висновок суперечить інтересам малолітньої [PERSON], [INFO], при цьому суд враховує вік дитини, стан її здоров'я, поведінку батьків [PERSON] та [PERSON] Так, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки через те, що відповідач ухиляюсь від обов'язку піклуватись про свою дочку, прийнявши до уваги тільки пояснення позивача [PERSON], не прийнявши до уваги, що її позов не є обґрунтованим, що в своїй позовній заяві позивач не вказала жодної правової підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, при цьому матеріали справи та надані відповідачем письмові докази свідчать про те, що [PERSON] піклувався та продовжує піклуватись про свою дочку, а позивач [PERSON] своїми діями перешкоджає тому, щоб він міг піклуватись про дитину. Не прийняв орган опіки та піклування до уваги і вік дитини, заперечення відповідача, який просив надати час для того, щоб їхня сім'я могла налагодити свої відношення, а їхня дочка підросла. На думку суду, орган опіки та піклування був позбавлений можливості вислухали покази свідків, допитаних в судовому засіданні як з боку позивача [PERSON], так і з боку відповідача [PERSON], при розгляді справи по суті. Щодо інших вимог позову, то позивач [PERSON], висуваючи у червні 2014 р. вимоги про позбавлення батьківських прав, просить також зберегти за дитиною [PERSON] право користуватися житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], в задоволенні таких вимог [PERSON] слід також відмовити. Так, відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Із пояснень в судовому засіданні позивача та наданих нею письмових доказів вбачається, що [PERSON], [INFO], починаючи з 17.04.2003 р., зареєстрована за адресою: [ADDRESS], малолітня постійно без реєстрації проживає у цій квартирі, відповідач проживає окремо. Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 11.07.2014 р., проведеного співробітниками відділу з питань опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві держадміністрації, малолітня проживає за цією адресою, при цьому такий акт був складений з метою позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], позивачка ж [PERSON] не висуває вимоги про визначення місця проживання дитини, а її вимоги про збереження за дитиною права користування зазначеним житлом жодним чином не обґрунтовані, відповідного висновку про визначення місця проживання дитини із матір'ю органом опіки та піклування не винесено, суду не надано. Із пояснень в судовому засіданні представника відповідача вбачається, що твердження позивача [PERSON], що [PERSON] своїми діями перешкоджає можливості прописати їхню дочку за місцем її фактичного проживання разом з [PERSON], не відповідають дійсності, про те, що є проблеми з пропискою їхньої дочки та те, що від відповідача необхідні документи для здійснення такої прописки йому стало відомо тільки від його представника в рамках судового процесу про позбавлення його батьківських прав, що [PERSON] ніколи не просила відповідача надати згоду чи будь-який інший документ для того, щоб вона могла прописати їх дочку за адресою проживання. Суд вбачає, що позивач [PERSON] не зверталась до органів ЖКХ із письмовою заявою та не отримувала відмову в прописці дитини. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти за червень 2014 р. у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід присудити понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі 174,18 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial