Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 листопада 2016 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про скасування усиновлення, виключення відомостей про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Посилався на те, що 13 липня 2015 року зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON], [INFO], та погодився усиновити її дитину [PERSON], [INFO]. Вказував, що відповідач ввела його в оману, не мала намірів створювати з ним сім'ю. Також посилався на те, що погодився на усиновлення перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не усвідомлюючи значення своїх дій. Просив суд скасувати (визнати недійсним) усиновлення ним [PERSON] та виключити з актового запису про народження дитини відомості про нього як батька. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову про визнання недійсним усиновлення заперечувала. Інші особи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 13 липня 2015 року зареєстрували шлюб. Також встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], актовий запис про народження якого проведений 25 серпня 2011 року № 797 Київським районним у м. Полтаві відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. У відповідному актовому записі про народження від 25 серпня 2011 року № 797 відомості про дитину було зазначено як [PERSON], а відомості про батька за заявою матері [PERSON] як [PERSON]. Позивач [PERSON], обираючи спосіб захисту свого права та звертаючись до суду з даним позовом, просить суд визнати недійсним усиновлення та, як наслідок, виключити відомості про нього, як батька з актового запису про народження малолітнього [PERSON], [INFO]. Разом з тим, поняття усиновлення визначено нормами ст. 207 СК України, згідно з якою усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу (усиновлення дитини, яка є громадянином України, але проживає за межами України). Тобто, нормами законодавства передбачено можливість усиновлення дитини виключно в судовому порядку. Як встановлено судом та визнавалося представником позивача в судовому засіданні, позивач [PERSON] із заявою про усиновлення дитини [PERSON], [INFO], матір'ю якого є позивач, до суду не звертався, відповідна справа судоми не вирішувалася, рішення суду про усиновлення позивачем малолітнього [PERSON], [INFO], відсутнє. Відтак, твердження позивача [PERSON] в поданій до суду заяві про те, що ним було усиновлено малолітнього [PERSON], [INFO], є безпідставним, повністю спростовується дослідженими в справі доказами. На підставі викладеного, оскільки відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], процедура усиновлення не відбувалася, вимоги [PERSON] про скасування (визнання недійсним) усиновлення є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Положення статті 126 СК кореспондуються з Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, що затверджені наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 N 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 N 3307/5). Так, пунктом 15. зазначених Правил передбачено, що якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі одного із документів, передбачених у пункті 2 цієї глави, а походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини про визнання батьківства (додаток 2). Як встановлено судом, позивач [PERSON] 22 липня 2015 року саме в порядку, визначеному ст. 126 СК України, звернувся до Київського районного відділу ДРАЦС Полтавського МУЮ із спільною заявою з відповідачем [PERSON] про визнання батьківства. У відповідній заяві (а.с. 39) позивач [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] [INFO], матір'ю якого є [PERSON], яка в свою чергу підтвердила, що позивач є батьком дитини. При цьому в актовому записі про народження дитини [PERSON] 797 від 25 серпня 2011 року відомості про батька дитини було внесені відповідно до заяви матері. Відповідно до статті 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Як встановлено судом, Київський районний у м. Полтаві відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області відповідно до вимог ст. 134 СК України на підставі заяв сторін вніс відповідні зміни до актового запису про народження малолітнього [PERSON], [INFO], а також видав нове свідоцтво про народження. Оскільки відомості про позивача, як батька малолітнього [PERSON], [INFO], було внесені до актового запису про народження дитини в порядку, встановленому чинним законодавством, на підставі заяви останнього та відповідно до вимог ст. 134 СК України, будь-які правові підстави для виключення таких відомостей відсутні. Посилання позивача на ту обставину, що на час звернення до органів державної реєстрації актів цивільного стану не усвідомлював значення своїх дій, перебував під впливом відповідача та її родичів, був введений в оману не підтверджені жодними доказами в справі. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є повнолітньою та дієздатною особою, а з відповідною заявою про визнання батьківства звертався особисто. Окрім того, позивачем [PERSON] при зверненні до суду з відповідним позовом не враховані вимоги частини 5 статті 136 СК України, якою встановлено, що не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed