Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.06.2021 року звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Росвен Інвест Україна» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтуванні позовних вимог зазначив, що у січні 2021 року він дізнався, що з його заробітної плати утримується певна її частина. Про наявність будь-яких вимог відповідача до нього він не знав, оскільки його не було письмово повідомлено про відступлення прав вимог за попереднім кредитором АТ «Сбербанк Росії», та жодної вимоги від відповідача про сплату заборгованості також не отримував. Також зазначив, що приватним виконавцем не направлялась на його адресу постанова про відкриття виконавчого провадження. У постанові приватного виконавця від 21.10.2020 року зазначена адреса боржника м. Київ, однак позивач ніколи не був зареєстрований та не проживав у м. Київ, так як зареєстрований у Донецькій області, м. Авдіївка. Крім того, у виконавчому написі зазначено, що з позивача стягується сума заборгованості нарахована за період з 19.12.2019 року по 22.06.2020 року, що є порушенням терміну позовної давності в 3 роки та не може бути визначена, як безспірна сума, що є порушенням ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Просить суд визнати виконавчий напис № 1002, вчинений приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. 05.10.2020 року про стягнення з позивача на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості у розмірі 55 169 грн. 13 коп., таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідач на його користь витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.07.2021 року, за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. докази по справі. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з підтримання позовних вимог та просив суд слухати справу без його участі та вказав, що проти ухвалення судом заочного рішення по справі не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В. у судове засідання не з`явились, про день, час та місця розгляду справи повідомленні належно. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що 27.05.2013 року ПАТ «Сбербанк Росія» на підставі кредитного договору № 22#00017596972 [PERSON] надано кредиті кошти на суму 19 800 грн. 00 коп. строк повернення кредиту 26.05.2018 року. Згідно виконавчого напису № 1002 вчиненого 05.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість за кредитним договором № 22#00017596972 від 27.05.2013 року, за період 19.12.2019 року по 22.06.2020 року, яка складає 55 169 грн. 13 коп., з яких 17 885 грн. 56 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 36 783 грн. 57 коп. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. - сплата за вчинення виконавчого напису на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат». Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. від 21.10.2020 року, відкрито виконавче провадження ВП № 63351190 з примусового виконання виконавчого напису № 1002, виданого 05.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість в розмірі 55 169 грн. 13 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. від 29.10.2020 року, звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію на інші доходи [PERSON] у виконавчому провадженні ВП № 63351190, з примусового виконання виконавчого напису № 1002, виданого 05.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість в розмірі 55 169 грн. 13 коп. В судове засідання на вимогу суду інших доказів від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. не надано. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюються Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17. Підпунктами 3.2., 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частини), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). Так, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, п.п. «б» п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами» за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Слід зауважити, що відповідачем для вчинення нотаріальної дії не було надано розрахунок заборгованості, у зв`язку з чим не можливо встановити інформацію щодо строків та дат за які нарахована заборгованість за тілом кредиту, відповідних відсотків за користування кредитом, строків прострочення зобов`язання зі сплати щомісячних платежів, тощо. В даному випадку, суд вважає за необхідне зазначити, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбулось за фактом подання кредитного договору № 22#00017596972 від 27.05.2013 року, що не є підтвердженням безспірності заборгованості та свідченням про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18). Таким чином, не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги відповідача. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Так, з матеріалів справи, не вбачається, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» було складено письмову вимогу з пропозицією сплатити взяті на себе позивачем зобов`язання за кредитним договором № 22#00017596972 від 27.05.2013 року, відсутні відомості саме про вручення позивачу такої письмової вимоги. Крім того, слід також зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Однак, в матеріалах виконавчого напису відсутня ухвала суду щодо заміни первинного кредитора АТ «Сбербанк» на відповідача по справі ТОВ «Росвен Інвест Україна». У зв`язку з цим, суд позбавлений можливості встановити, чи є обґрунтованим зазначений у виконавчому написі розмір боргу позивача на користь відповідача. Про необхідність встановлення цих обставин зазначив Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року, ухваленій у цивільній справі № 305/2082/14-ц. Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява N 63566/00, § 23). Враховуючи вищевикладене, та оскільки відповідачем не доведена безспірність суми боргу на момент вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні не знайшло своє підтвердження правомірність вчинення виконавчого напису № 29931, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати - судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved