Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] з 11.08.2006р. працював в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної опаратури», який перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія». 16.07.2014р. він звільнився з підприємства за ст.38 ч.3 КЗпПУ на підставі наказу №48 від 14.07.2014р. Позивач неодноразово просив відповідача сплатити йому нараховану але не виплачену заробітну плату за 5 місяців /березень-липень 2014 року/, однак підприємство тривалий час порушувало вимоги законодавства про працю, а саме, строки виплати заробітної плати. Оскільки відповідач не виконав встановлені законом обов'язки, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості по заробітній платі - 7722,45 грн., компенсації за затримку розрахунку за весь час затримки, а саме: з 17.07.2014р. по дату звернення до суду в розмірі середньомісячного заробітку, та збитки за час невиплати зарплати з урахуванням індексу інфляції в сумі 697,91 грн. В судовому засіданні, позивач надав суду довідку № 2/44-167 від 25.11.2014 року, підписану генеральним директором КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія», згідно якої заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 25.11.2014 року відсутня, та сам позивач не заперечує факт повного погашення заборгованості по зарплаті, однак наполягає на стягненні з відповідача компенсації за затримку розрахунку за весь час затримки, а саме: з 17.07.2014р. по дату звернення до суду в розмірі середньомісячного заробітку - 6079,73 грн. та збитки за час невиплати зарплати з урахуванням індексу інфляції в сумі 697,91 грн В судове засідання представник відповідача не з'явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких пояснень чи заперечень суду не надав, про час та місце слухання справи був повідомлений рекомендованною кореспонденцією /а.с.19,24/. Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: згідно записів в трудовій книжці, позивач з 11.08.2006 року р. працював в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної опаратури», який перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія» /а.с.8-оберт/. 16.07.2014р. він звільнився з підприємства за ст.38 ч.3 КЗпПУ на підставі наказу №48 від 14.07.2014р. /а.с.8-оберт/. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна з сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідно до вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно наданої позивачем в судовому засіданні довідки № 2/44-167 від 25.11.2014 року, підписану генеральним директором КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія», заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 25.11.2014 року відсутня. Відповідно до п.є та п.1 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою КМУ 8.02.1995р. N100, Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: є) виплати вихідної допомоги. Згідно п.2 цього Порядку, обчислення середньої заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Враховуючи заробітну платню за березень-липень 2014 р. в розмірі 10045,52 грн., відповідно довідки про доходи позивача [PERSON] /а.с.10/, його середньомісячна заробітна плата становить - 2009,10 грн. Томсу, за 2 місяці середньомісячний заробіток позивача за час затримки виплати зарплати складає - 4018,20 грн. Крім того, відповідно до вимог ст.117 ч.1 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач 23.07.2014р. встав на облік в Томаківський райцентр зайнятості м.Томаківка, де отримав допомогу по безробіттю за жовтень-листопад 2014 року в сумі 1100,12 грн. /а.с.26/, а тому, відповідач повинен сплатити позивачу за затримку виплати нарахованої та невиплаченої зарплати в сумі середньомісячного заробітку за два місяці, а саме, за період часу з 17.07.2014р. по 17.09.2014р. - 4018,20 грн. А також, відповідно до вимог ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць /після утримання податків і обов'язкових платежів/ на індекс інфляції в період невиплати доходу, тому позивач має право на відшкодування суми індексації в розмірі 697,91 грн. , т.я. відповідач не сплатив позивачу встановлені законом нараховану заробітну плату. А всього, з відповідача на користь позивача слід стягнути /4018,20 грн.+ 697,91гр./ - 4716,11 грн. Крім того, з відповідача підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.80 ЦПК України.

Outcome: partial