overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач 26.03.18 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 21.02.03 р.. Спільних неповнолітніх дітей від шлюбу у сторін немає. Зазначає, що відповідач не бажає розірвання шлюбу в органах ацс. Подружнє життя сторін не склалось, відсутнє взаєморозуміння, відповідач зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки, скандали. Шлюбні відносини між сторонами припинено, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Збереження шлюбу, що існує формально, вважає неможливим. На примирення категорично не згідна. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище \~«Місюра». Позивач в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що шлюб розпався остаточно та вона категорично заперечує проти можливості примирення сторін. Наданий судом термін для можливого примирення сторін не дав бажаних результатів. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов до суду не подав. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази, зібрані у справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони не проживають спільно фактично, не мають спільних неповнолітніх дітей, але позивач не бажає збереження даного шлюбу, категорично заперечує можливість примирення сторін та наданий судом строк для їх можливого примирення не дав бажаних результатів, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як стверджується свідоцтвом про шлюб повторним, виданим 07.02.07 р. відділом рацс по Ковельському району Ковельського МРУЮ, сторони перебувають у шлюбі з 21.02.03 р., актовий запис № 02, що зареєстрований Радошинською сільрадою Ковельського району Волинської області 21.02.03 р.. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати.\~ Після розірвання шлюбу позивачеві слід залишити прізвище \~«Місюра». Судові витрати у справі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач 26.03.2014 р. звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 06.09.1986 року у виконкомі М.Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №15. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Позов обґрунтовується тим, що сімейне життя у сторін не склалося через систематичне зловживання чоловіка алкоголем, не бажання працювати та утримувати сім'ю. Подальше спільне життя не можливе. Після наданого сторонам строку для примирення і відновлення провадження, позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності та з проханням задовольнити її позов. До того, вона у судовому засідання пояснювала, що розірвати шлюб вирішила категорично, примирення не можливе. Відповідач у дане судове засідання не з'явився з невідомих причин, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, але під час минулого судового засідання ним позов не визнавався, адже він рахує за можливе зберегти шлюб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб 06.09.1986 року у виконкомі М.Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №15, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. /а.с.3/ Свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] свідчать, що у сторін за час шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Примирення між сторонами неможливе за обставин викладених у позовній заяві. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач 26.03.2014 року звернулась до Іллінецького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області 15 листопада 2003 року, про що складено відповідний актовий запис № 88. Дітей у сторін від шлюбу немає. Спільне життя із відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, що зумовлює постійні сімейні сварки та суперечки. Відповідач по справі зловживає спиртними напоями, що зумовило втрату довіри, поваги і взаєморозуміння в сімейних відносинах. Сімейні відносини перестали будуватись на паритетних засадах, на почуттях любові, взаємодопомоги та підтримки. У добровільному порядку відповідач розірвати шлюб відмовляється. Примирення з відповідачем по справі є неприйнятним, недоцільним та таким, що істотно порушує права позивача по справі. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явилась, засобами поштового зв'язку надіслала на адресу суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, шлюб просила розірвати, також просила справу розглянути у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився без поважної причини, будучи належно повідомленим про день час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи позицію позивача по справі, яка не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача, її бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Так, судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, ведення спільного господарства фактично припинено і подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати, а позов - задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач 26.03.2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В своєму позові позивач зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 26.09.2008 року. Від сумісного життя у них з відповідачем [INFO] народився син [PERSON], батьком якого є відповідач по справі. Посилаючись на те, що добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини відповідач не бажає, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. В судове засідання сторони не з'явилися. До суду надійшла заява від позивача з проханням слухати справу у її відсутності. Також, до суду надійшла заява від відповідача з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у його відсутності. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Справа, у відповідності до ст.. 169 ЦПК України, заяв позивача і відповідача, розглянута у відсутність сторін на підставі наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.09.2008 року. 10.07.2013 року їх шлюб був розірваний рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області. Від цього шлюбу у сторін є спільна дитина - син [PERSON], [INFO], батьком якого являється відповідач по справі. Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Батько дитини - відповідач по справі не надає добровільно допомоги матері на утримання сина, хоча зобов'язаний надавати матеріальну допомогу у відповідності з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов, інших утриманців не має, здорова та працездатна людина суд, на підставі цього приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів у частці від його доходу відповідно до ст.183 СК України підлягають задоволенню. У відповідності з вимогами ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 26 березня 2014 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць відповідно до ст.367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач 26.03.2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила дитину залишити на подальше проживання при ній. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. В результаті відносин, які склалися в сім'ї, позивач прийшла до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згодна. В зв'язку з цим, суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вирішив залишити її на подальше проживання при матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач 26.03.2019 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач постачав відповідачеві електричну енергію до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач споживала електричну енергію за договором та відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , але в повному обсязі оплату за отриману електричну енергію не здійснювала, внаслідок чого має заборгованість за період споживання з 21.09.2018 по 31.12.2018 в розмірі 8990,89 грн. На підставі викладеного, з посиланням на ст. ст. 526, 625 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача суму боргу за спожиту електричну енергію у розмірі 8990,89грн, а також судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. 03.09.2018 між сторонами укладено договір №142006 про користування електричною енергією, за умовами якого енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати електричну енергію на об`єкт споживача - житловий будинок за адресою [ADDRESS] , а споживач зобов`язується оплачувати спожиту електричну енергію за тарифами, встановленими НКРЕКП, у строки, передбачені цим договором. Згідно з актом звіряння взаєморозрахунків станом на 18.03.2019 [PERSON] має заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 8990,89 грн. За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, суд з урахуванням встановлених обставин дійшов висновку про задоволення позовних вимог

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

\~Позивач 26.04.18 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, обґрунтованим тим, що сторони уклали шлюб 19.06.09 р.. За час шлюбу у сторін народилась спільна дитина -дочка [PERSON], 09 р. н.. Зазначає, що сумісне життя сторін не склалось, сторони близько 7 р. проживають окремо, стосунків, притаманних подружжю, не підтримують. Розірвання шлюбу сторони узгодили між собою. Відповідач не піклується дитиною, і не виховує її. Примирення і сумісне життя сторін є неможливим. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище \~«Рещук». Позивач в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що на примирення категорично не згідна, так як сторони спільно не проживають на протязі 7 р., просить позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належно повідомлявся. Про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності відповідача за правилами заочного розгляду справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази, зібрані у справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини закладення позову, взявши до уваги обставини життя подружжя, а саме: те, що сторони не проживають спільно тривалий проміжок часу; мають спільну неповнолітню дитину, але позивач не бажає збереження даного шлюбу і відповідач не заперечив проти позову засобом подання відзиву на позов тощо, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як стверджується свідоцтвом про шлюб серії I - ЕГ № 045882, виданим 19.06.09 р. відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області, сторони перебувають у шлюбі з 19.06.09 р., актовий запис № 201. \~ \~ \~ \~Та обставина, що у сторін є на даний час вказана вище спільна неповнолітня дитина, стверджується копією свідоцтва про народження останньої. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач наміру на збереження вказаного шлюбу не має, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх неповнолітньої дитини, що мають суттєве значення, а тому шлюб слід розірвати.\~ Після розірвання шлюбу позивачеві слід залишити прізвище \~«Рещук». Судові витрати у справі, понесені позивачем, слід стягнути на її користь з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач 26.04.2016р. звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому вказав, що 26 червня 1961 року між ними був зареєстрований шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З дружиною шлюбно-сімейні відносини на теперішній час припинили через несумісність характерів, різних поглядів на життя, спільне господарство не ведуть, спору про розділ майна не мають. Тому, вважає, що родина розпалася остаточно й відновити шлюбні відносини неможливо. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності. Суд встановив, що сторони одружені з 26 червня 1961 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Судом також встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, фактично припинили шлюбно-сімейні. Таким чином, суд вважає, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені остаточно, тому суд розриває їхній шлюб. Спору про розділ майна поки що не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач 26.04.2017 р. звернувся до суду з позовом в якому вказав, що він з 07.06.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини не склалися з відповідачем. Подальше життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе. Просив суд розірвати їх шлюб, після розірвання шлюбу відповідачу змінити прізвище на дівоче «Волкова» та судові витрати по справі покласти на відповідача. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позов та розглядати справу у його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явилася. У відповідності з вимогами ст. ст. 224-225 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про шлюб 1-СР №129095, виданого 07.06.2016 року Придніпровським районним у м. Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, сторони перебувають у шлюбі з 07.06.2016 р., про що зроблено актовий запис №133. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, те, що шлюбні відносини припинилися з вересня 2016 року, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Що стосується позовних вимог [PERSON] про зміну відповідачу прізвище на дівоче «Волкова», суд виходе з наступного. Відповідно до ст.. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимога [PERSON] про зміну прізвища відповідача [PERSON] на «Волкову» задоволенню не підлягає, оскільки зазначене питання має вирішуватися з волевиявлення\~або згоди особи, відносно якої змінюється прізвище. На підставі\~ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. грн. покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач 26.04.2017 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2006р. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], 05.03.2014р.н., та сина [PERSON], 12.07.2007р.н. Сімейне життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, не проживають разом з червня 2016 року, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти обставин, викладених у позові. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON]О та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.08.2006р., актовий запис №85. Сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON], 05.03.2014р.н., та сина [PERSON], 12.07.2007р.н. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, з червня 2016 року не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сімї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved