Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 14 серпня 2019 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свій позов обґрунтовувала тим, що є власником квартири [ADDRESS] , відповідач в квартирі зареєстрований, але не проживає без поважних причин. В своїй позовній заяві просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2019 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подавав, з клопотаннями до суду не звертався. Суд, заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить таких до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до договору дарування від 20 лютого 2009 року є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Також позивач [PERSON] є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 1 квітня 1993 року, виданого відділом приватизації житла та договору про визначення розміру часток співвласників квартири від 31 січня 2009 року. Власником інших 1/4 частини квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 1 квітня 1993 року, виданого відділом приватизації житла та договору про визначення розміру часток співвласників квартири від 31 січня 2009 року є [PERSON] . Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] знаходиться на реєстраційному обліку, але не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не користується жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не пов`язане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Тому позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою. Також відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved