Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.09.2015 року звернулась до суду з вказаним позовом, яким просила суд встановити факт прийняття нею спадщини від померлої матері [PERSON] та визнати за нею право власності на спадкове майно - 1/8 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських, побутових споруд та будівель, що знаходяться в м. Біла Церква, вул.. Миру, 13. Під час розгляду справи [PERSON] збільшила свої позовні вимоги та просила суд прийняти рішення про усунення [PERSON] від права на спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла 14 грудня 1994 року, встановити факт прийняття нею спадщини від померлої матері [PERSON] та визнати право власності на спадкове майно - 1/8 частиною житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель, що знаходяться в м. Біла Церква, вул.. Миру, 13. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що 14.12.1994 року померла її мати [PERSON], яка володіла 3/8 частинами житлового будинку в м. Біла Церква по вул.. Миру, 13. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Першою Київською державною нотаріальною конторою, яким заповіла належну їй частину житлового будинку своїм онукам [PERSON], [PERSON], які являються дітьми позивача та дочці брата позивача - [PERSON] в рівних частках. Відповідач [PERSON] є дочкою брата позивача [PERSON]. З 1990 до дня смерті [PERSON] проживала у позивача і перебувала на її утриманні, ніхто з [PERSON] до неї жодного разу не навідувався і не надавав ніякої допомоги в тому числі і [PERSON]. Разом з тим [PERSON] хворіла, потребувала допомоги і ніхто крім позивача її не надавали. Після її смерті всі витрати по організації та проведенню похорон, поминання на 9 та 40 днів, а також річне поминання організовувала позивач, яка також вела догляд за її могилою. Беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] не доглядала за бабусею то її слід усунути від спадкування за заповітом. У судовому засіданні позивач [PERSON], яка також була допитана по справі як свідок, а також представник позивача за довіреністю повністю підтримали уточнені позовні вимоги, пославшись на обставини та підстави, викладені в позовних вимогах, просять суд позов задовольнити. За заявою позивача [PERSON] та її представника ухвалою суду від 23.12.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучена [PERSON], яка звернулась до суду із зустрічною позовною заявою та просила суд прийняти її позовну заяву до провадження та об'єднати її з первісним позовом. Встановити факт прийняття нею спадщини після спадкодавця [PERSON], яка померла 14 грудня 1994 року. Визнати за нею право власності на спадкове майно а саме: на 1/8 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в місті Біла Церква Київської області по вулиці Миру під № 13 . Свої зустрічні позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 14.12.1994 року померла її бабуся ( мати її батька [PERSON]), яка за життя залишила заповіт від 23.08.1991 року згідно якого вона заповіла належну їй частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться м. Біла Церква по вул. Миру, 13 своїм онукам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (яка після одруження змінила прізвище на [PERSON]) в рівних частинах кожному. Відповідно до спадкової справи за № 302 до майна померлої 14.12.1994 року [PERSON] з заявами про прийняття спадщини, яка складається з компенсаційної виплати особі, яка була насильно вивезена на примусові роботи до Німеччини, до Першої [PERSON] міської державної нотаріальної контори звернулися [PERSON] та її батько [PERSON] і державним нотаріусом вказаної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.1997 року після померлої [PERSON] де вказано, що спадкоємцями майна останньої в рівних частках є [PERSON] та [PERSON] і спадкове майно складається з компенсаційної виплати особі, яка була насильно вивезена на примусові роботи до Німеччини. Про існування вищевказаного заповіту [PERSON] стало відомо у вересні місяці 2015 року після звернення позивача [PERSON] з даним позовом і який знаходився весь час у неї. Діти позивача [PERSON] - [PERSON], [PERSON] прийняли спадщину за заповітом після померлої бабусі [PERSON] згідно судового рішення від 28.09.2007 року. [PERSON] також у зустрічному позові зазначила, що вона з моменту смерті спадкодавця [PERSON] виявила бажання прийняти цю спадщину і фактично вступила в управління та користування спадковим будинком та присадибною земельною ділянкою, якою користується, здійснює поточні ремонти будинку з ціллю його підтримання у належному технічному та санітарному стані, приймає участь у сплаті комунальних послуг, тобто прийняла спадщину з часу відкриття і на даний час. У судовому засіданні [PERSON], яка також допитана в якості свідка, та її представник повністю підтримали зустрічні позовні вимоги, пославшись на обставини та підстави, викладені у зустрічному позові та повністю заперечують позовні вимоги [PERSON] [PERSON] та її представник зустрічні позовні вимоги не визнали, просять суд в їх задоволені відмовити. Від представника відповідача [PERSON] міської ради Київської області надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. Аналогічна заява надана суду від третьої особи Першої [PERSON] міської державної нотаріальної контори. Треті особи [PERSON], [PERSON], які також допитані в якості свідків, повністю підтримали позовні вимоги [PERSON], пославшись на обставини та підстави, викладені у її позовній заяві, просять суд позовні вимоги задовольнити, а в задоволені зустрічних позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення та покази сторін, їхніх представників, покази свідків, вивчивши та дослідивши надані суду письмові матеріали даної цивільної справи та цивільних справ № 2-6595 від 10.08.2007 року та № 357/11490/13-ц від 13.08.2013 року, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог [PERSON] та задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON], виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.12.1994 року померла [PERSON], яка являється матірю позивача [PERSON] та бабусею відповідача [PERSON], а також бабусею третіх осіб: [PERSON], [PERSON], що підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами у справі. На час смерті [PERSON] їй належали 3/8 частини житлового будинку по вул.. Миру,13 м. Біла Церква, Київської області. Її брату [PERSON], який є батьком відповідача [PERSON], належала 1/8 частина вказаного будинку. Інша 1/2 частина будинку належала сімї Каминотрус, що підтверджується копією технічного паспорту будинку (а.с. 7-9). За життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 23.08.1991 року, посвідчений нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори, яким заповіла належну їй частину вказаного будинку своїм онукам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/8 частині ( а.с.10). По справі також встановлено, що про вказаний заповіт [PERSON] не знала, копія заповіту знаходилась у позивача [PERSON] Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду № 2-6595/2007 від 28 вересня 2007 року визнано за дітьми позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/8 частині житлового будинку з частиною господарських та побутових будівель та споруд під №13 по вул. Миру в м. Білій Церкві за кожним згідно зазначеного заповіту які належали на праві власності [PERSON], що підтверджується копією вказаного рішення ( а.с.11-59). Батько [PERSON] [PERSON], який являється рідним братом позивача [PERSON], помер 21.10.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть ( а.с.54). Право на спадкування на належну 1/8 частину житлового будинку [PERSON] визнано за [PERSON] та [PERSON] судовим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2014 року, що підтверджується оглянутою у судовому засіданні цивільною справо № 357/11490/13-ц. При вирішені цивільного спору по суті позовних вимог сторін суд керується Прикінцевими та перехідними положеннями до ЦК України в редакції 2003 року, тобто нормами Цивільного законодавства в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття та прийняття спадщини. Згідно ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо спадкоємець протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, то визнається таким, що він прийняв спадщину. В суді ж встановлено, що [PERSON] на час смерті спадкодавця її бабусі [PERSON] проживала у спадковому будинку з батьком і продовжувала користуватись житловим приміщенням будинку, земельною ділянкою, сплачувала комунальні послуги, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується матеріалами справи та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст. 534 ЦК України в редакції 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Згідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Надані докази [PERSON] та її представником свідчать про те, що починаючи з дня смерті бабусі [PERSON], тобто з 14 грудня 1994 року вона прийняла спадщину і володіє частиною спадкового будинку, користується ним, використовує присадибну земельну ділянку, сплачує кошти на комунальні послуги від спадщини не відмовлялась. Таким чином, враховуючи, що факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті її бабусі [PERSON] знайшов своє підтвердження в суді, зустрічні позовні вимоги слід задовольнити і слід визнати за нею право власності на 1/8 частину вказаного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом. При вирішені справи по суті уточнених позовних вимог [PERSON] суд погоджується з доводами сторони [PERSON] щодо відсутності підстав для усунення її від спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 528 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), яка діяла на час складання заповіту та відкриття спадщини, встановлені підстави, за наявності яких спадкоємець може бути усунений від спадщини - не мають права стати спадкоємцями ні за законом, ні за заповітом особи, які навмисно позбавили життя спадкодавця або кого-небудь з спадкоємців або зробили замах на їх життя. Не мають права стати спадкоємцями за законом батьки після дітей, у відношенні яких вони позбавлені батьківських прав і не були поновлені в цих правах на момент відкриття спадщини, а також батьки і повнолітні діти, що злісно ухилялися від виконання покладених на них в силу закону обов'язків по утриманню спадкодавця, якщо ці обставини підтверджені в судовому порядку. Тобто, згідно ст. 528 ЦК України, яка регулює спірні правовідносини за часом їх виникнення, не передбачено усунення від спадщини інших спадкоємців, крім батьків і повнолітніх дітей, що злісно ухилялися від виконання покладених на них в силу закону обов'язків по утриманню спадкодавця. [PERSON]С доводилась [PERSON] онукою, яка була неповнолітньою до 10.01.1994 року. Згідно свідоцтва про смерть І- БК № 387822 причина смерті спадкодавця [PERSON] - ішемічна хвороба серця. Допитані у судовому засіданні свідки сторони позивача [PERSON], а саме сама позивач, [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], підтвердили факт проживання спадкодавця [PERSON] у квартирі [PERSON], в м. Києві, догляд за нею, а також участь у здійсненні поховання. Доказів фактів, які моли б бути підставою для усунення від права на спадкування [PERSON], суду не надані. По справі достовірно встановлено, що спадкодавець на час смерті не мала тяжку хворобу або каліцтво і не перебувала у безпорадному стані. В п.6 розяснень Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України, який діє на час вирішення пору, стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Виходячи із даної норми, законодавством передбачено обставини за яких спадкоємець може бути усунений від права на спадкування у разі доведеності фактів винної поведінки спадкоємця, який усвідомлював свій обовязок, мав можливість його виконувати але умисно не вчиняв необхідних дій. Такі факти стороною позивача [PERSON] суду не доведені і вони не були встановлені під час судового розгляду Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ч.3 ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом були надані рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. За таких обставин суд не вбачає знаходження спадкодавця [PERSON] у безпорадному стані, тяжкої хвороби та факту умисного ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, тому в задоволені позову [PERSON] слід відмовити. На підставі ст.ст. 524-526, 534, 548,549 ЦК України в редакції 1963 року, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який чинний з 01.01.2004 року,

Outcome: approved