Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 червня 2015 року звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області із позовною заявою до [PERSON] про повернення боргу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 січня 2015 року відповідач [PERSON] надала позивачу [PERSON] розписку, відповідно до якої зобовязувалася повернути останньому борг у сумі 12 тисяч гривень до 1 березня 2015 року. Проте, свої зобовязання позивач перед відповідачем не виконав. За таких обставин, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, з березня по травень 2015 року, в розмірі 15490 гривень 90 копійок та 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 90 гривень 74 коп. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце судового розгляду повідомлена в установлений законом спосіб, суд про причини неявки не повідомила. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, ураховуючи думку позивача, який не заперечує проти розгляду справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Судом установлено: 23 січня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено в усній формі договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 12000 гривень, які останній зобовязувався повернути позивачу до 01 березня 2015 року (а.с. 4). На підтвердження укладення договору позики відповідач [PERSON] надала позивачу [PERSON] розписку від 23 січня 2015 року (а.с. 4) В установлений термін відповідач [PERSON] зобовязання щодо поверненню коштів по договору позики не виконала, у звязку із чим позивач [PERSON] звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, з березня по травень 2015 року, в розмірі 15490 гривень 90 копійок та 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 90 гривень 74 коп. Приписами ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК) установлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1047 ЦК, встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст. 1050 ЦК, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, у якій зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобовязання, а також зобовязаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми. Приписами статті 625 ЦК України установлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із урахуванням зазначених норм і рекомендацій Верховного Суду України N62-97р від 03.04.97 р. відносно порядку застосування індексів інфляції про розгляді судових справ, сума боргу з урахуванням індексу інфляції, відповідно до розрахунку заборгованості складає за березень-квітень 2015 року 15156 грн (110,8% х 114% = 114%; 12\~000х 114%=15156). 3% річних складають 58,8 грн ( 12000 х 3%:365 х 60=58,8). Таким чином, підлягає стягненню з відповідача 15214 грн 80 коп ( 15156 +58,8=15214,8). Оскільки позивачем невірно розраховані індекс інфляції та 3% річних, позов підлягає задоволенню частково. Від стягнення судових витрат позивач відмовився.

Outcome: partial