Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач 28.09.2015 року звернулася до суду з позовною заявою та просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,27 га, призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташована на території [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в с. Червоні Поди в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 09.01.2015 року, який спадкував вказану земельну ділянку після смерті матері [PERSON], померлої 09.05.2002 року, однак свої права за життя належним чином не оформив. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що 09.01.2015 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно, яке він за життя склавши заповіт заповів позивачу та відповідачу [PERSON]. [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовилась. При зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 09.01.2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, оскільки останній за життя успадкувавши вказану земельну ділянку після смерті матері [PERSON], померлої 09.05.2002 року свої права належним чином не оформив. Вище вказані обставини перешкоджають позивачу реалізувати її спадкові права, у звязку з чим позивач звернулася до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити у повному обсязі (а.с.34). Відповідач [PERSON] правом на участь у судовому засіданні не скористалася, просила справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.31,32). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 29). Представник третьої особи Управління Держземагенства Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання також не зявився, відповідно до їх заяви просили справу розглянути за їх відсутності (а.с.41). В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.01.2015 року помер [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 602849 від 09.01.2015 року (а.с.5). 14.05.2008 року [PERSON] за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу та відповідачу [PERSON] Заповіт посвідчений секретарем Новопільської сільської ради за реєстровим номером 225, який не скасований та не змінений та є чинним відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.6,28). Однак, [PERSON] 18.02.2015 року, в межах шестимісячного строку звернулась до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини (а.с.26). [PERSON] за життя після смерті матері [PERSON], померлої 09.05.2002 року успадкував земельну ділянку площею 0,27 га, призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташована на території [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в с. Червоні Поди отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.08.2011 року, виданого Державним нотаріусом Криворізької районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-2421, про що зроблено відмітку в державному акті на право приватної власності на землю серії ДП КВ 002416 від 14.07.1995 року, який виданий на дівоче прізвище його матері [PERSON] (а.с.10, 11). Як вбачається з посвідки Вуйнівської сільської ради Вінницької області, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24.06.1941 року та після шлюбу прізвище дружини вказано [PERSON] (а.с. 33). Успадкувавши вказану земельну ділянку [PERSON] за життя свої права належним чином не оформив, до відповідних державних органів з цього приводу не звертався, що вбачається з листа Управління Держземагенства Криворізького району Дніпропетровської області від 05.08.2015 року де вказано що власником земельної ділянки площею 0,27 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташована на території [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в с. Червоні Поди станом на 31.12.2012 року на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДП КВ 002416 від 14.07.1995 року є [PERSON]. Крім того зазначено, що відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) державним кадастровим реєстратором [PERSON] в Державному земельному кадастрі зареєстровано земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер № 1221884700:04:001:0290 та для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0200 га, кадастровий номер № 1221884700:04:001:0291, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Червоні Поди, вул. Центральна 1 (а.с.14). Відповідно до ст. 40 Земельного Кодексу України, який набрав чинності 01.01.2002 року, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного Кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Після смерті [PERSON], померлого 09.01.2015 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася позивач по справі та з заявою про відмову від спадщини [PERSON], заведена спадкова справа № 57124403 (а.с.26-28). При зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 09.01.2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки останній за життя успадкувавши вказану земельну ділянку після смерті матері [PERSON], померлої 09.05.2002 року свої права належним чином не оформив (а.с.20). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що [PERSON], померлий 09.01.2015 року успадкувавши спірну земельну ділянку після смерті матері [PERSON]Є,, померлої 09.02.2002 року, що вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.11), своє право власності в органах які здійснювали державну реєстрацію не зареєстрував, про що свідчать і відомості з Управління Держземагенства Криворізького району Дніпропетровської області від 05.08.2015 року (а.с.14), а відсутність реєстрації права власності земельної ділянки на імя померлого [PERSON] перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на загальних підставах, тому успадкування вказаної земельної ділянки має здійснюватися в судовому порядку. Оскільки однією з загальних засад цивільного законодавства згідно ст. 3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу, а Законом України „Про судоустрій і статус суддів визначено, що метою здійснення правосуддя є захист прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, тому суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду у відповідності до ст. 3 ЦПК за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових. Згідно ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладені обставини та виходячи з положень ч.5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, крім того приймаючи до уваги, що зазначений Державний акт був виданий до набрання чинності ЗК України в редакції 2001 року, в якому на цей час визначені в ст. 121 Земельного Кодексу України норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, суд вважає за необхідне, визнати за позивачем як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлого 09.01.2015 року право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер № 1221884700:04:001:0290, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та на земельну ділянку, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0200 га, кадастровий номер № 1221884700:04:001:0291, які розташовані на території [PERSON] сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в с. Червоні Поди, нормативна грошова оцінка станом на 27.10.2015 року складає 17 087,56 грн. (а.с.40), які за життя успадкував [PERSON], померлий 09.01.2015 року, отримавши 26.08.20011 року свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Криворізької районної державної нотаріальної контри [PERSON], реєстровий номер 2-2421, але належним чином не оформив свої права, після смерті матері [PERSON], померлої 09.05.2002 року, якій вказана земельна ділянка загальним розміром 0,27 га належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП КВ 002416, виданого 14.07.1995 року [PERSON] на підставі рішення ІІІ сесії ХХІІ скликання [PERSON] сільської ради народних депутатів від 11.04.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1760.

Outcome: approved