Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.07.2014 року звернулася в суд із позовною заявою, уточненою 05.12.2014 року у ході судового розгляду, в якій, з урахуванням уточнень до позову, просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованого у [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], а також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23.01.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Батлюком В.І. на ім'я відповідача [PERSON], у частині спадкування зазначеної вище частки у нерухомому майні. В обґрунтування уточнених позовних вимог посилається на те, що [INFO] року померла їхня з відповідачем мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. За життя матір у селищній раді 21.03.2013 року склала заповіт, яким належне їй на праві власності домоволодіння, розташоване у [ADDRESS] заповіла своєму синові - відповідачу [PERSON]. Відповідач [PERSON] вчасно звернувся у нотаріальну контору та оформив спадщину за заповітом. Разом з тим, вона також вчасно звернулась у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на існування згаданого вище заповіту. Зазначає, що її позбавлено права на спадкування за законом після смерті матері безпідставно, так як вона, незалежно від змісту заповіту спадкодавця, претендує на обов'язку частку у спадщині, оскільки на момент смерті матері досягла пенсійного віку і була непрацездатною. Виходячи з того, що, у випадку спадкування за законом після смерті матері у разі відсутності заповіту, вона б претендувала на половину спадкових прав та обов'язків - половину спірного домоволодіння, то вона вправі успадкувати право на ? частину такого домоволодіння (половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом). Враховуючи ту обставину, що її право на обов'язкову частку у спадщині після смерті матері не визнається відповідачем, вона була змушена за захистом своїх спадкових прав звертатися до суду із даним позовом. Належним чином уповноважена представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання, що відбулось 28.01.2015 року, не з'явилась, однак подала суду заяву вх. № 409 від 28.01.2015 року (а. с. 71), в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, уточнений позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Також не заперечувала проти проведення заочного розгляду даної справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи після уточнення позивачем позовних вимог, у судове засідання 28.01.2015 року не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Факт завчасного належного повідомлення відповідача [PERSON] про дату час та місце судового засідання у справі підтверджується оголошенням у пресі - газеті «Високий Замок», у номері за 23.12.2014 року (а. с. 70). З огляду на вказане, суд визначив причини неявки відповідача [PERSON] у судове засідання не поважними і, у відповідності до ч. 1 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України, з урахуванням думки представника позивача, викладеної у поданій нею на адресу суду заяві, ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області після уточнення позивачем позовних вимог явку належним чином уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, однак подала на адресу суду клопотання вх. № 5506 від 15.12.2014 року (а. с. 33), в якому просила проводити розгляд справи у відсутності такого представника за наявними у матеріалах справи доказами. При вирішенні спору поклалася на розсуд суду. Таким чином, у судове засідання, яке відбулось 28.01.2015 року, не з'явились всі учасники судового розгляду і, відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи міг здійснюватися у відсутності осіб, які не з'явились. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень вказаного Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу даної цивільної справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам по справі, суд дійшов до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що гр. [PERSON], після смерті якої позивач має намір оформити спадщину, померла [INFO] року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівській області (а. с. 36). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 01.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сколівського районного управління юстиції Львівської області (а. с. 59), позивач є рідною дочкою спадкодавця [PERSON] і після одруження 04.10.1980 року змінила прізвище на [PERSON]. Факт зміни позивачем прізвища у зв'язку із одруженням стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Міським відділом ЗАГС м. Стрий Львівської області 04.10.1980 року (а. с. 60-а). Позивач [PERSON] у встановлений законодавством строк та порядок прийняла спадщину після смерті матері, що стверджується копією заяви про прийняття спадщини, поданої нею 03.07.2014 року у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області (а. с. 57), перед цим звернувшись у Сколівський районний суд Львівської області із позовом про надання додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, за результатами чого 03.06.2014 року судом ухвалено рішення у цивільній справі № 453/669/14-ц. (провадження № 2/453/308/14 р.) про задоволення позовних вимог (а. с. 58-59). За життя матір позивача у Верхньосиньовидненській селищній раді Сколівського району Львівської області склала заповіт (а. с. 38), який був 21.03.2013 року посвідчений компетентною посадовою особою і до дня смерті спадкодавця не змінювався та не скасовувався. Згідно вказаного заповіту матір позивача [PERSON] належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у [ADDRESS], заповіла своєму синові (рідному братові позивача) - відповідачу [PERSON], який у встановлений законодавством строк та порядок прийняв і оформив спадщину після смерті матері, що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.01.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Батлюком В.І. (а. с. 55). Разом з тим судом встановлено, що при посвідченні державним нотаріусом вказаного вище свідоцтва про право на спадщину за заповітом не враховано положення ст. 1241 ЦК України, яка визначає право на обов'язкову частку у спадщині. Так, за змістом ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Як встановлено судом, позивач [PERSON], [INFO], на момент відкриття спадщини після смерті матері, і надалі, є особою пенсійного віку, їй з 23.03.2004 року призначено та нараховується пенсія за віком довічно, що стверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER], виданого 18.06.2009 року Пенсійним фондом України (а. с. 60). Зазначений факт також стверджується листом Управління пенсійного фонду України у м. Стрию та Стрийському районі Львівської області за вих. № 12210/03-36 від 19.11.2014 року (а. с. 29). Відтак, позивач [PERSON], як повнолітня непрацездатна дочка спадкодавця [PERSON], спадкує незалежно від змісту заповіту половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (претендує на обов'язкову частку). У разі спадкування за законом, позивачу [PERSON] належало б половину спадщини, а саме половину спірного домоволодіння, оскільки інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON], окрім позивача та відповідача, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред'явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З огляду на вказане, а також враховуючи той факт, що відповідачем [PERSON] не визнається права позивача [PERSON] на обов'язкову частку у спадщині після смерті їх матері, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності на ? ідеальну частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованого у [ADDRESS], як на обов'язкову частку у спадщині після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Відтак, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 23.01.2014 року державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Батлюком В.І. на ім'я відповідача [PERSON] у згаданій вище частині слід визнати недійсним. У зв'язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати у справі, зокрема 243 грн. 60 коп. оплаченого судового збору за подання позовної заяви згідно квитанцій № 34 від 18.11.2010 року (а. с. 2) та № 0.0.282205462.1 від 21.07.2014 року (а. с. 2).

Outcome: approved