Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 26 вересня 2018 року пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування будинком [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що є власником спірного житлового будинку . 13 липня 1999 року у вказаному помешканні зареєстрований відповідач по справі - його син [PERSON] Однак, понад вісім років, відповідач не проживає у спірному будинку, без поважних причин, його речі та майно там відсутні, участі в оплаті комунальних послуг та утриманні помешкання він не приймає. При цьому, зареєстрована адреса місця проживання відповідача у вказаній квартирі порушує його (позивача) права як власника житла, у зв'язку із чим, він змушений звернутися до суду зі вказаним позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив задоволити їх у повному обсязі. Вказав, що відповідач [PERSON], його син , у 2010 році виїхав у Сполучені Штати Америки, наміру повертатися не має . Таким чином не проживає у будинку [ADDRESS], понад 8 років , хоча ніхто не чинить йому перешкод у цьому . Будучи зареєстрованим , відповідач не сплачує комунальних послуг , чим порушує його права як власника спірного помешкання . При цьому позивач [PERSON] не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи за адресою його місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавав. За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Свідок [PERSON] , сусідка позивача, проживає [ADDRESS] , у судовому засіданні підтвердила, що знайома із відповідачем, часто заходить в помешкання належного позивачу. Ствердила, що із 2010 року сина позивача там не бачила, він у належному позивачеві будинку не проживає, хоча ніхто не чинить йому перешкод у цьому. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що із 2010 року відповідач - син позивача не проживає у належному [PERSON] житловому будинку по [ADDRESS] без поважних на це підстав. Судом встановлено наступні обставини: Згідно із Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 27991076 від 14 листопада 2010 року , Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» , за реєстраційний номером 18414003, - житловий будинок [ADDRESS], відповідно до запису номер 2604 в книзі № 79 , належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого 04 липня 2007 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори , ( спадкова справа № 467, зареєстровано в реєстрі за № 4-1274 ) . Відповідно із довідкою за № 1363, виданою 24 вересня 2018 року дочірнім підприємством «Фаворит 1» приватного підприємства «Дружба Севіс - Житло 1 « м. Тернополя , станом на вказану дату у житловому будинку [ADDRESS] , належному позивачеві [PERSON], із 13 липня 1999 року зареєстрований син [PERSON], [INFO] . Згідно із Актом від 19 вересня 2018 року, затвердженим директором ДП «Фаворит 1» ПП «Дружба Сервіс-Житло 1 « м. Тернополя, складеним комісією ДП «Фаворит 1 « в складі: майстра дільниці [PERSON], паспортистів [PERSON] , [PERSON], стверджується, що громадянин [PERSON] зареєстрований , але , не проживає у будинку [ADDRESS], що підтверджують свідки - сусіди: [PERSON] , [PERSON] . Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, вимогами частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч.2 ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому ,судом установлено,що таких домовленостей сторони не мали . Натомість судом установлено, що відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованим у житловому будинку [ADDRESS] , із 2010 року, впродовж вісьми років , не проживає у вказаному житлі, його речі та майно там відсутні, участі в оплаті комунальних послуг відповідач не приймає. Жодних належних та допустимих доказів на спростування зазначених обставин стороною відповідача до суду не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивачів підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 704,80 гривень сплаченого судового збору при зверненні до суду із позовною заявою. На підставі наведеного та

Outcome: approved