Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.09.2020 року звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 03.09.2019 року за рішенням Залізничного районного суду м.Львова був розірваний шлюб з відповідачем [PERSON] . Причиною розірвання шлюбу було домашнє насильство. 11 лютого 2010 року ними була набута квартира за адресою [ADDRESS] . Відповідач відмовляється у добровільному порядку вирішити питання про частки у майні, у зв`язку з чим, вона не може скористатися своїм правом розпорядитися власним майном та вчиняти щодо нього будь-які правочини. Вона змушена звернутися до суду. Просить суд визначити, що частки співвласників квартири за адресою [ADDRESS] . становлять по Ѕ кожному. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причина неявки суду невідома. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи булу повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 321 право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 3 серпня 2002 року, шлюб розірваний за рішенням Залізничного районного суду м.Львова 2 серпня 2019 року. Зазначене підтверджується наданою копією рішення суду. Як вбачається з довідки №207858229 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.04.2020 року квартира [ADDRESS] , загальною площею 64,7 кв.м, що складається з 2-х кімнат, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 11.02.2010 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень №10985149 від 18.02.2014 року. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом не встановлено, що між співвласниками спірної квартири існувала будь-яка домовленість щодо розміру часток спільної сумісної власності. Тому слід визначити за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки кожному у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] (1:2). Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved