Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач 22 липня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог вказав, що 15 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-11982-150508, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок №\~26254902591009 в національній валюті України, випустив та надав платіжну картку, а також ПІН-код до картки. Банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30\~000,00 грн., ліміт якої на момент укладення договору встановлено в сумі 3\~000,00 грн. Позивач зазначив, що в порушення взятих на себе зобовязань відповідач не виконує умови кредитного договору щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, у звязку із чим, станом на 22.06.2015 року має заборгованість в сумі 10\~640,11 грн., з якої: тіло кредиту \~4\~539,37 грн.; прострочене тіло кредиту 2\~130,31 грн.; заборгованість за відсотками 3\~970,43 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 10\~640,11 грн. та судові витрати по справі. Позивач в особі свого представника, діючого на підставі довіреності, в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. У позовних вимогах просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (з.а.с.2). Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Письмових заяв про розгляд справи за своєї відсутності до суду не надходило. Крім того, до суду повернувся конверт з відправленням, що направлявся відповідачу, із поштовою відміткою «за вказаною адресою не проживає» (а.с.18-32). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ст.. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 15 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-11982-150508 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (а.с.3). Відповідно до п. 1.2. розділу 1 кредитного договору, банк, відповідно до наданого держателем пакету документів, а також згідно з вигодами банку та чинного законодавства України, відкриває держателю картковий рахунок № 26254902591009 в національній валюті України гривні, далі Рахунок. Оформлює та надає в користування Держателю картку платіжної системи Visa Inernational та/або Дельта, далі Картка, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування клієнта згідно переліку послуг та на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний Промо, що міститься в додатку №1 до цього договору, та згідно з умовами цього договору, умовами надання Картки і Правил. За умовами п.1.5 розділу 1 кредитного договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Відповідно до умов надання кредитної картки «Visa Classic» тарифний пакет «Кредитна картка №1» банком надано клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної лінії лімітом на загальну суму 30 000,00 грн., який на день укладення договору встановлено в сумі 3 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитною лінією у розмірі 29,9% річних, що нараховуються банком в валюті рахунку щомісячно,- в останні робочий день поточного місяця, за період з дати останнього нарахування за кожен день користування, та плати за обслуговування карткового рахунку в розмірі 9,90 грн. щомісячно з витратного ліміту, в останні й робочий день місяця при наявності заборгованості по рахунку або залишку власних коштів на рахунку. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Але, в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобовязання не виконує, у зв'язку із чим, станом на 22.06.2015 року має заборгованість в сумі 10\~640,11 грн., з якої: тіло кредиту \~4\~539,37 грн.; прострочене тіло кредиту 2\~130,31 грн.; заборгованість за відсотками 3\~970,43 грн. (а.с.6). Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 10\~640,11 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved