Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі свого представника - адвоката Цигиці Л.М. звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що він та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який згодом був розірваний. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Рішенням суду від 16.10.2019 року визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з батьком - позивачем у справі за адресою: [ADDRESS] та вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини. Син [PERSON] з червня 2019 року проживає разом з позивачем, мати ніякої допомоги на утримання сина не надає. Позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини до повноліття дитини. Ухвалою суду від 20.01.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача - адвокат Цигиця Л.М. через канцелярію суду надала письмову заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити (а.с.41). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. В матеріалах наявна письмова заява, підписана відповідачем та її представником - адвокатом Галькою Н.О., відповідно до якої просять справу розглянути без позивача та представника, позов визнають частково у розмірі 1/7 частини, посилаючись на те, що на з відповідачем мешкають неповнолітні доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та повнолітня донька [PERSON] , [INFO] .. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст..79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дана обставина встановлена рішенням Енергодарського міського суду від 16.10.2019 року (а.с.7-8). Згідно з даним рішенням суду визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з його батьком: [PERSON] [INFO] , за місцем його фактичного проживання, а саме: у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Отже спільний син сторін проживає разом з позивачем. Спільна донька сторін [PERSON] , [INFO] проживає з відповідачем, та на її утримання з позивача стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини, що підтверджується судовим рішенням. Крім спільної з позивачем неповнолітньої доньки [PERSON] , відповідач має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка є дитиною-інвалідом, що потребує домашнього догляду (а.с.31), та повнолітню доньку [PERSON] , яка є студенткою денної форми навчання, та навчається за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб (а.с.30). Згідно з довідкою відповідач працює у КНП «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради, проте з 17.08.2017 року по 29.06.2020 рік перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.32), та відповідно зарплатню не отримує, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.35). Відповідач отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, яка складає 1700 грн.. Наявність спору між сторонами щодо утримання неповнолітньої дитини свідчить про те що угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи із положень ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання доньки, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Таким чином, суд приходить до переконання про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина. Щодо визначення розміру аліментів, що стягуватимуться з відповідача, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини передбачено ст. 183 СК України. Як вже було зазначено вище, відповідач не працює, в якості доходу отримує соціальну допомогу у розмірі 1700 грн., має на своєму утриманні, крім спільної з позивачем доньки [PERSON] , ще двох доньок, одна з яких є дитиною-інвалідом та потребує домашнього догляду, друга - студентка, яка навчається на контрактній основі на денному відділенні ВУЗу. Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, а відповідач як на підставу часткового визнання позову, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням положень ст. 182 СК України, а також засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/7 частки. Крім того, судом встановлено, що при зверненні до суду, позивача звільнено від сплати судового збору, у зв`язку з чим, суд, враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривні 80 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved