Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач 24.04.2017 звернувся до Криворізького районного суду з указаним позовом та 13.07.2017 уточнюючи позовні вимоги, просив суд визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: домоволодінням № 7 по вул. Верхній в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві особистої приватної власності належить житловий будинок за вищевказаною адресою. Відповідач виїхала з будинку у жовтні 2015 року, та з цього часу за місцем реєстрації не мешкає, комунальні рахунки не сплачує. Будучи зареєстрованою за вищевказаною адресою, відповідач перешкоджає позивачу користуватися власним майном на свій розсуд, тому позивач вимушений звернутися до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з мотивів наведених у позові та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать конверти, та поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду з відміткою «за спливом строку зберігання» (а.с.18,30,31). Представник третьої особи Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання також не з'явився, до початку розгляду справи, через канцелярію суду, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника (а.с.25). Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивачу [PERSON] на праві приватної особистої власності належить житловий будинок, що за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, провулок Верхній, 7, що підтверджується свідоцтвом, виданим на підставі рішення виконкому районної Ради народних депутатів від 27.11.1987 № 309 про видачу свідоцтва про право приватної особистої власності на житловий будинок, про що внесено запис в реєстраційну книгу № 4, сторінка 55, запис № 938 (а.с.7). Відповідач по справі є дружиною сина позивача, [PERSON], про що свідчать актовий запис про шлюб № 30 від 04.08.2014 з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.37-39). Згідно з довідкою Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 15.11.2016 № 4876 (а.с.11), за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, провулок Верхній, 7, зареєстрована [PERSON], відповідач по справі, але за вказаною адресою з 15.10.2015 по теперішній час (листопад 2017 року), не проживає, що також підтверджується актом, посвідчений депутатом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON] (а.с.9-10) та показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири). Відповідно до ч. 4 ст. 156 та ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. [PERSON] є невісткою [PERSON], а отже, відповідно до положень ЖК України, є членом його сім'ї. Таким чином, суд вважає, що, відповідно до вимог ЖК України, у [PERSON] виникло і на час розгляду справи існує право на користування житловим приміщенням нарівні з власником. Однак [PERSON] не проживає та не зявляється за місцем своєї реєстрації вже понад два роки та добровільно не бажає відмінити реєстрацію. Будь-яких домовленостей з відповідачем щодо збереження за нею житлової площі на час її не проживання в будинку позивача не існує. Позивач вимушений самостійно сплачувати комунальні платежі, що негативно впливає на його матеріальний стан, та не дозволяє розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд, а також значно обмежує його законні права на користування та розпорядження власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. ст. 150, 155 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності житловий будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, та не можуть бути позбавлені права користування житловим будинком. Оскільки відповідач своїми діями порушила законні права та інтереси позивача, оскільки перешкоджає користуватися шляхом нездійснення відміни своєї реєстрації, належним на праві власності майном позивача у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська області, Криворізький район, с. Лозуватка, провулок Верхній, 7, відповідно до ст. 391 ЦК України, позивач як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на те, що відповідач з 2015 року не проживає в домоволодінні позивача за вищевказаною адресою, не користується ним, не утримує його в належному стані, не сплачує комунальну плату, з урахуванням того. що окремих домовленостей між позивачем, як власником житла і відповідачем стосовно спеціального порядку збереження за останньою права на користування житлом не було, тому суд вважає за необхідне визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 гривень. (а.с.1).

Outcome: approved