Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач 28 січня 2013 року звернувся із зазначеним позовом, у подальшому зміненим, в якому вказав, що відповідач є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Позивач надавав послуги з теплопостачання. Відповідач не сплачує вартість наданих послуг. Просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з теплопостачання за період з квітня 1997 року по жовтень, 3% річних в сумі 838. 72, інфляційні нарахування в сумі 19.45 грн. за період з жовтня 2009 року по березень 2014 року в сумі 3806.42 грн., 3% річних в сумі 384.39 грн., інфляційні нарахування в сумі 26.92 грн., судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надана письмова заява про можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідач, її представник у судове засідання не з'явилися, повідомлені про розгляд справи належним чином. У попередніх судових засіданнях представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що вимоги про стягнення заборгованості за період з 1997 року до вересня 2010 року заявлені за межами позовної давності, яку просив застосувати та відмовити на цій підставі в цій частині позову. В решті також позов не визнав, оскільки позивач не заявив про залучення другого співвласника - Горлівську міську раду для участі в справі. Заявлена вимога про стягнення суми заборгованості не підтверджена належними доказами, оскільки наданий позивачем розрахунок не є таким. Договір між сторонами не укладений, факт надання послуг не доведений. Позовні вимоги є безпідставними, оскільки пред'явлені до [PERSON] відповідно до Житлового кодексу як до наймача жилого приміщення, тоді як вона є власником частини квартири. Також вважає вимогу про стягнення 3% річних, інфляційних нарахувань не основаною на законі. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки Комунального підприємства «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» за № 1942 від 20 серпня 2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] 06 жовтня 2009 року за [PERSON] - ? частина на підставі дублікату свідоцтва про право власності , видного управлінням муніципальних послуг мі якої ради 18 березня 2009 року натомість свідоцтва про право власності № 863 від 24 січня 1994 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду виконкому міської ради народних депутатів згідно з рішенням від 19 жовтня 1994 року № 15. 12 березня 2011 року за Горлівською територіальною громадою в особі Горлівської міської ради ? частина зареєстрована на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 лютого 2011 року, виданого Горлівською міською радою на підставі рішення виконкому міської ради від 04 серпня 2010 року № 852. Відповдіно до ст. 322 ЦК України «Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом». Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875 (далі Закон № 1875) обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладений на споживача, яким є відповідач. Виконавець, яким є особа, визначена органом місцевого самоврядування на підставі п.п. 4 п. 1 ст. 7 Закону № 1875, зобов'язаний підготувати договір на основі типового договору. Відповідачі не навели доказів того, що зверталися в установленому законом порядку до Виконавця послуг та отримали відмову в укладенні договору. Це свідчить про те, що відповідальність за наслідки, пов'язані з відсутністю договору, несе споживач. Як випливає із змісту Закону № 1875, ПАТ «Горлівськтепломережа» (далі ПАТ) не є виконавцем, а являється виробником послуг з теплопостачання, тому не несе відповідальності за відмову від укладення договору на надання послуг з теплопостачання. Порядок сплати населенням за послуги виробнику та його право вимагати цієї сплати за надані послуги передбачений Розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 12 лютого 1996 року № 72, яке не суперечить чинному законодавству, в тому числі, ст.ст. 64, 67 ЖК України, «Правилам користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, якими затверджений обов'язок сплачувати за надані комунальні послуги; Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року в редакції від 01 грудня 2005 року № 3161 (далі Закон № 3161), яким встановлена можливість наявності правовідносин між споживачем та виконавцем, виробником без письмового договору; розділу ІI Закону № 1875, п. 3 ст. 20 цього ж Закону, яким передбачений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини…У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема, шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Таким чином, доводи представника відповідача, що відсутність письмового договору позбавляє позивача права вимагати сплату за надані послуги є хибними. Правосуб'єктність позивача підтверджена належними доказами - випискою з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, де вказано, що керівником підприємства являється [PERSON], ким підписана позовна заява. Наданими копіями ліцензій, виданими уповноваженими державними органами, підтверджено право позивача на надання відповідних послуг. Позивачем надані належні докази, які підтверджують правильність розрахунків заборгованості, оскільки основані на даних, які містяться в долучених до матеріалів справи нормативних документах про розміри тарифів на послуги з теплопостачання і норми споживання теплової енергії на централізоване опалення. Відповідач та її представник у порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України не представили в судове засідання доказів стосовно не надання чи неналежного надання позивачем послуг. Водночас, вимоги про стягнення заборгованості за період з квітня 1997 року по жовтень 2006 року, за період з жовтня 2009 року по серпень включно 2010 року задоволенню не підлягають, оскільки заявлені після спливу встановленого ст. 71 ЦК УРСР в редакції 1963 року трирічного строку позовної давності, яка застосовується судом не залежно від наявності заяви сторони у справі, та ст. 257 ЦК України в редакції 2004 року трирічного строку позовної давності, яка застосовується відповідно до заяви представника відповідача (а.с.63). Окрім того, з письмових пояснень позивача вбачається, що тільки з 22 лютого 2011 року після відкриття особового рахунку № 1063779, закріпленого за Горлівською міською радою, нарахування за послуги з теплопостачання за даною адресою почали нараховуватися на два особистих рахунки : відповідача та другого співвласника - Горлівської міської ради (а.с.99). Враховуючи відомості Комунального підприємства «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» про те, що право власності на ? частину квартиру [ADDRESS] за відповідачем ще 06 жовтня 2009 року, - суми заборгованості за період з вересня 2010 року по лютий 2011 року включно необхідно вирахувати як безпідставно нараховані. Отже, стягненню не підлягають суми заборгованості, які заявлені поза межами позовної давності за період : з квітня 1997 року по жовтень 2006 року в сумі 2592ю.83, 3% річних в сумі 838.72 грн., інфляційні нарахування в сумі 19.45; з жовтня 2009 року по серпень 2010 року в сумі 1054.61 грн., 3% річних в сумі 150.65грн., інфляційні нарахування в сумі 10.19 грн. Стягненню не підлягають суми, безпідставно пред'явлені відповідачу, виходячи з вартості послуг на все жиле приміщення, тоді як вона є власником ? частини за період з вересня 2010 року по лютий 2011 року включно з наступного розрахунку: 832.36 : 2 = 416.18, де 832.36 сума заборгованості за вказаний період відповідно до наданого розрахунку; 2 - кількість власників; 416.18 - безпідставно нарахована сума, у стягненні якої необхідно відмовити. Вимога про стягнення 3% річних в сумі 80.83 грн. і інфляційних нарахувань в сумі 8.83 грн. за вищевказаний період (з вересня 2010 року по лютий 2011 року включно)задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не наданий розрахунок, виходячи з правильної суми заборгованості. Отже, стягненню підлягає сума заборгованості за послуги з теплопостачання за період з вересня 2010 року по березень 2014 року в сумі 2335.63 з розрахунку : 3806.42 - 1054.61 - 416.18 = 2335.63 (де 3806.42 - розмір вимоги відповідно до позову; 1054.61 і 416.18 - безпідставно пред'явлені суми, які підлягають вирахуванню). Стягненню підлягають 3% річних в сумі 303.56, виходячи з розрахунку 384.39 (сума вимоги за позовом) - 80.83 (безпідставно нарахована сума) та інфляційні нарахування в сумі 18.09, виходячи з розрахунку 26.92 (сума за позовом) - 8.83 (безпідставно нарахована сума). за період з березня 2011 року по березень 2014 рок, оскільки передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, вказана норма поширюється на правовідносини, які склалися між споживачем та позивачем з приводу надання послуг з централізованого опалення як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання. З відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивача відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial