Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що, відповідно до укладеного договору без номеру від 07.03.2007, [PERSON]отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання виконав, а саме надав позичальнику кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач у порушення зазначених норм закону та умов договору, зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач, станом на 30.04.2017 має заборгованість 11609,79 грн., яка складається з наступного: 1729,21 грн. - заборгованість за кредитом, 7289,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи - 250,00 грн. (фіксована частина) та 540,94 грн. (процентна складова). Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просить суд стягнути з відповідача заборгваність за кредитним договором та судові витрати, розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав письмову заяву, в якій просить зменшити розмір боргу та штрафних санкцій, зважаючи на його поганий стан здоровя. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи: розрахунок заборгованості, згідно якого загальна сума заборгованості складає 11609,79 грн. (а.с.4-6), кредитний договір з додатками (а.с.7-15); реєстраційні документи позивача (а.с.19-21) вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст.526-530, 610-612, 623, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений строк (термін). Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з п. 21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Договір складається з підписаної відповідачем заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку» що підтверджується підписом відповідача у заяві. Як визначено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.3 ч.1ст.611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Тобто пеня і штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не платою за користування грошима. Кредитним договором передбачено нарахування штрафу в розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову, який застосовується у випадку порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором понад 120 днів. Як вбачається з умов кредитного договору пеня і штраф передбачені фактично за одне і те саме порушення, а саме - порушення позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань. Згідно зі\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Одночасне застосування штрафу як виду цивільно-правової відповідальності разом із пенею за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення (правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15). Отже, не можуть бути задоволені вимоги банку про стягнення і пені, і штрафів за одне і те саме порушення умов договору одночасно. Підстави для застосування неустойки позивачем не доведені, так як стягнення саме такого виду зобовязання не обґрунтовано позивачем та не наведено в чому саме полягає порушення, за яке настає така відповідальність. Нарахування позивачем штрафу у фіксованій грошовій сумі (250 грн.), не залежно від суми заборгованості, а також нарахування штрафу у відсотках від суми позову, суперечить принципу нарахування штрафу, передбаченому ч. 2\~ст. 549 ЦК України, тому суд вважає стягнути лише штраф в розмірі 540,94 гривень.\~\~\~ Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обстави, які мають істотне значення.\~В зв'язку з тим, що суд вважає стягнути лише штраф та не стягувати пеню, неможливо застосувати положення статті 551 ЦК України. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, в нього виникла заборгованість в розмірі 9559,79 грн., яка складається з наступного: 1729,21 грн. - заборгованість за кредитом, 7289,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штраф 540,94 грн. (процентна складова) та підлягає стягненню з відповідача. Також, суд вважає, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача по справі необхідно стягнути судові витрати по справі. На підставі викладеного та

Outcome: partial