Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], який проживає в [INFO], звернувся 07.10.2015 року в суд з цим позовом до виконкому Котовської міської ради і Старокульнянської сільської ради про визначення йому додаткового строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини яка відкрилась після смерті тітки [PERSON], яка померла 17.11.2014 року. Підставою цьому зазначав те, що після смерті тітки по лінії батька відкрилася спадщина на будинок в м.Котовську по вул.Крупська,82 та будинок в с.Стара Кульна Котовського Котовського району Одеської області. Пропуск ним шестимісячного строку на право подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини тітки пояснював своє юридичною необізнаністю у цьому питанні. Ухвалою суду від 16.12.2015 року за згоди позивача неналежні відповідачі у цій справі були замінені на належного відповідача [PERSON], брата спадкодавця який прийняв спадщину у встановленому законом порядку. В ході судового розгляду справи позивач на позові наполягав. Додатково пояснив, що про смерть тітки дізнався десь через місяць після її похорон. Спочатку не планував подавати заяву до нотаріуса, однак в подальшому вирішив це зробити на рівні з іншими спадкоємцями, оскільки фактично є спадкоємцем в порядку представлення після свого батька, брата померлої, [PERSON], який помер 22.07.2011 року. Представники відповідача за довіреністю [PERSON] і [PERSON] позов не визнали у повному обсязі, і просили відмовити у його задоволенні за відсутності у позивача поважних причин на поновлення цього строку. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку про відмову у позові, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з матеріалів справи 17.11.2014 року в м.Котовську Одеської області у віці 70 років померла [PERSON]. Факт родинних відносин між нею і позивачем у справі, як тіткою і племінником по лінії батька, не заперечується стороною відповідача та підтверджується рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14.07.2015 року про встановлення цього факту родинних відносин. Статтею ст.1268 ч.1 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою ст.1269 цього кодексу встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень ч.І ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В цьому випадку законом встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином у відповідності до положень ч.1 ст.1269 ЦК України для прийняття спадщини тітки позивачу, який проживав окремо від спадкодавця на момент відкриття спадщини, необхідно було подати з цього приводу заяву до нотаріуса. Шестимісячний строк на право подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 17.11.2014 року, для її спадкоємців закінчився 17.05.2015 року. Згідно повідомлення Приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 19.11.205 р. №450/01-16 після смерті [PERSON], яка померла 17.11.2014 року. Із заявою про прийняття спадщини звернувся лише [PERSON]. Статтею 1272 ч.3 ЦК України визначено, що за позовом спадкодавця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Вирішуючи питання поважності позивачем попуску строку на право подачі заяви до нотаріуса на прийняття спадщини батька, суд бере до уваги таке. Відповідно до ч. 2 ст. 59, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно розяснення абзацу 6 п.24 Пленуму Верхновго Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкуування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій». Аналогічна позиція викладена також в Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року в якому зазначається, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Доводи позивача про причини пропуску ним строку з юридичної необізнаності щодо порядку спадкування не можуть визнаватись судом поважними з огляду на вищезазначене розяснення ВССУ з цього приводу. Таким чином суд вважає, що позивачем не представлено будь-яких доказів, які б свідчили про поважність попуску ним строку для подачі заяви до нотаріса про прийняття спадщини тітки. Тому підстав для задоволення цього позову суд не вбачає.

Outcome: dismissed