Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач 12.10.2016 року звернувся в Краматорський міський суд Донецької області з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON], який обґрунтовує тим, що відповідачка відповідно до укладеного договору б/н від 19.12.2006 р. отримала кредит у розмірі 5900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. В порушення умов договору відповідач свої зобов?язання належним чином не виконував. З урахування збільшених позовних вимог станом на 31.08.2016 року виникла заборгованість в розмірі 32541,54 грн., яка складається з: 5698,72 грн. - заборгованість за кредитом; 22655,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2161,59 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1525,79 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 19.12.2006 р. у розмірі 32541,54 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала повністю та пояснив, їх задовольнити пояснивши, що відповідачка отримала кредитну картку та почала єю користуватися, про строчка уплати договірних зобов'язань у відповідачки почалася з травня 2014 року, 16.07.2014 року було здійснено останній добровільний платіж відповідачкою у сумі 890 грн., який було зараховано у тіло та проценти по кредиту. Після цього платежів не було та виникла заборгованість. Відповідач підписала заяву та погодилася із встановленими процентами та можливістю в односторонньому порядку змінювати розмір процентів банком, письмових заяв про розірвання договору не надходило. Просить задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, та пояснила, що дійсно вона користувалася кредитною карткою та брала кредит у сумі 5698,72 грн., але із розміром процентів не згодна, бо вони завеликі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК Україна, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У судовому засіданні встановлено, що 19.12.2006 року відповідачка підписала заяву на отримання кредитного ліміту, із базовою процентною ставкою за кредитом 36% річних (а.с.8) В цій же заяві зазначено, що [PERSON] ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які надані останній для ознайомлення в письмовому виді. Надала згоду з тим, що дана Заява із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами, Тарифами складає між відповідачкою та банком договір. На заяві під зазначеними умовами мається підпис відповідачки, про що остання не заперечувала в судовому засіданні. Відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. (а.с.9-14) Як вбачається з банківської виписки за карткою [PERSON], остання дійсно користувалася наданими банком кредитними коштами, про що також не заперечувала у судовому засіданні. Згідно довідки-розрахунку загальна сума заборгованості станом на 31.08.2016 року становить 32541,54 грн., яка складається з: 5698,72 грн. - заборгованість за кредитом; 22655,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2161,59 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 2025,79 грн. - заборгованість по судовим штрафам (а.с.4-7). За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 3 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. 10 січня 2009 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Цей Закон не скасовує й не пом'якшує цивільної відповідальності особи, а отже, не має зворотної дії в часі. Таким чином, договори, укладені до набрання чинності Закону України від 12.12.2008 року №661- VІ, якими сторони погодили можливість змінювати проценту ставку, повинні виконуватися сторонами. Більш того, на період з 01.01.2013 року до 31.03.2015 року процентна ставка для відповідачки була зменшена, що не може бути не врахована судом як покращення становища позичальника. Таким чином, с відповідачки на користь позивача підлягають стягненню тіло кредиту в сумі 5698,72 грн. та проценти в сумі 22655,44 грн., бо договір укладений у 2006 році до початку дії ст.1056-1 КК України, яка забороняє банкам односторонню зміну розміру процентної ставки, та у період з 01.01.2013 року до 31.03.2015 року діяла менша процентна ставка, ніж 36% річних, що відповідає інтересам відповідача. Як вбачається з наданого розрахунку пеня виникла в період починаючи з 31.10.2014 року. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені та комісії у розмірі 2161,59 грн. та штрафних санкцій у розмірі 2025,79 грн. задоволенню не підлягають, бо відповідачка мешкає в зоні проведення АТО та зазначені штрафи та пеня виникли та нараховані після 14.04.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1378,00 грн., бо це є мінімальним розміром судового збору за подання позовів майнового характеру. З огляду на викладене,

Outcome: partial