Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в березні 2016 року звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що 03.10.2015 р. між нею та фізичною особо-підприємцем [PERSON] було укладено договір про виготовлення меблів, за яким останній зобов'язався виконати роботи по виготовленню, зборці та встановленню меблів за адресою позивача, згідно графічного зображення та специфікації кухні. Відповідно до п. 2.1. Договору вартість робіт становить 35 600 грн. Відповідно до п.3.1. договору визначено строк доставки меблів : 05.11.2015 року. Але всупереч умовам укладеного договору відповідач свої зобов'язання не виконав. Тому позивач просила суд стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь 116412,00 грн. неустойки за період з 06 листопада 2015 року по 17 лютого 2016 року. В судове засідання позивач не з»явилася, звернулася до суду із заявою про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин своєї неявки в судове засідання не повідомив. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення осіб які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, 03.10.2015 р. між позивачем та фізичною особо-підприємцем [PERSON] було укладено договір про виготовлення меблів, за яким останній зобов'язався виконати роботи по виготовленню, зборці та встановленню меблів за адресою позивача, згідно графічного зображення та специфікації кухні. Відповідно до п. 2.1. Договору вартість робіт становить 35 600 грн. Відповідно до п.3.1. договору визначено строк доставки меблів : 05.11.2015 року. Згідно п. 3.3. договору за порушення строків виконання робіт за договором, виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 0,1 % від суми договору за кожен наступний день прострочення. Однак сої зобов'язання за відповідним договором відповідач в передбачені строки не виконала. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 651 ЦК України визначає що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.04.96 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні. Неустойка, передбачена п.7 ст.14 Закону «Про захист прав споживачів», застосовується в разі пред'явлення споживачем протягом гарантійного строку вимог про безоплатне усунення недоліків товару, а на випадки затримки задоволення вимог споживача про вжиття інших заходів захисту дія цієї норми не поширюється. Разом з тим, коли споживач у зв'язку з невиконанням виготівником (виконавцем, продавцем) його вимоги про усунення недоліків товару змінює цей захід захисту на інший, він не втрачає права на одержання зазначеної неустойки за період, що передував такій зміні. Отже, відповідно до умов договору з відповідача на корись позивача підлягає стягненню неустойка в розмірі 116412,00 грн. Згідно ст.. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15,16, Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», та

Outcome: approved