Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.08.2020 року, звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , [INFO] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з належними до нього господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вищевказаний житловий будинок, спадкодавець відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Малімон А.О. заповів на користь позивача. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач та відповідач. З метою отримання спадщини він 07.03.2019 року звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріусу із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а мати - [PERSON] подала заяву про відмову в прийнятті спадщини. 08.07.2020 року він звернувся до приватного нотаріусу Василенка В.А. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва на житловий будинок йому було відмолено, оскільки наданий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, що посвідчений Ясинуватською державною нотаріальною конторою 30.12.1959 року за реєстром № 2092 та акт про завершення будівництва та ввід в експлуатацію житлового будинку від 23.07.1983 року, виданий виконавчим комітетом Авдіївської міської ради на ім`я [PERSON] , не містить відміток про проведення державної реєстрації в органах Бюро технічної інвентаризації. Надати будь-які документи з Бюро технічної інвентаризації, що здійснювало на момент вчинення правочину державну реєстрацію не є можливим, оскільки Ясинуватське бюро технічної інвентаризації в даний час знаходиться на непідконтрольній українській владі території. Враховуючи вищевикладене просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., з належними до нього господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 07.08.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, витребувано у приватного нотаріусу Авдіївського міського нотаріального округу Василенка В.А. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02.09.2020 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, надала суду клопотання про розгляд справи без його участі та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, відзив на позовну заяву та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 27.12.1958 року, виданого Авдіївським державним бюро РАЦС, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.12.1958 року, про що складено відповідний актовий запис № 252. Згідно договору від 28.04.1959 року, [PERSON] на підставі рішення виконкому Авдіївської міської ради № 37 від 15.04.1959 року, надано в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, з кількістю кімнат від однією до п`яти включно, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 31.08.1965 року, виданого Авдіївським державним бюро РАЦС, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту складеного 04.05.1983 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] було введено в експлуатацію. Згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконкому Авдіївської міської ради № 102 від 26.03.1997 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель розміром 0,0591 га. Згідно заповіту, посвідченого 27.03.2007 року приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Малімон А.О., [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, що житловий будинок з відповідними господарчими спорудами та будівлями і земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] слід передати у власність [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 26.11.2018 року, виданого Авдіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 452. Відповідно до довідки № 07-29д/862 від 19.02.2019 року, виданої Центром надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради, [PERSON] з 16.04.1976 року по 28.11.2018 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним за вищевказаною адресою з 03.06.1977 року зареєстрована [PERSON] . Згідно заяви від 28.02.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Личина О.В., [PERSON] висловив своє бажання прийняти спадщину після смерті батька [PERSON] який помер [INFO] . 17.03.2019 року [PERSON] подала до приватного нотаріусу Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області Василенка В.А заяву про відмову у прийнятті спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріусу Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області Василенко В.А. від 08.07.2020 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що наданий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, що посвідчений Ясинуватською державною нотаріальною конторою 30.12.1959 року за реєстром № 2092 та акт про завершення будівництва та ввід в експлуатацію житлового будинку від 23.07.1983 року, виданий виконавчим комітетом Авдіївської міської ради на ім`я [PERSON] , не містить відміток про проведення державної реєстрації в органах Бюро технічної інвентаризації. Надати будь-які документи з Бюро технічної інвентаризації, що здійснювало на момент вчинення правочину державну реєстрацію не є можливим, оскільки Ясинуватське бюро технічної інвентаризації в даний час знаходиться на непідконтрольній українській владі території. 04.08.2020 року приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області Василенко В.А. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , а саме на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель розміром 0,0591 га. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ч. 5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Окрім цього, за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника, та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем. Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв`язку із неможливістю надати документи, що посвідчують державну реєстрацію права власності спадкодавця на житловий будинок, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за заповітом, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права. На підставі викладеного та

Outcome: approved