Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] Н [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло та\~ свідоцтва про право на спадщину за законом вона є власником квартири [ADDRESS] . В належній їй квартирі зареєстроване місце проживання її, [PERSON] , її дочки [PERSON] та онуки [PERSON] [PERSON] фактично в квартирі за місцем реєстрації не проживає понад 30 років, її особисті речі в квартирі відсутні, участі у витратах по утриманню квартири та її облаштуванні вона не приймає, однак не бажає добровільно знятись з місця реєстрації в квартирі, чим порушуються її (позивача) права як власника. Жодних перешкод відповідачу у користуванні житлом вона не чинила. Враховуючи викладене, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: [ADDRESS] . Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позов підтримують (а.с.32). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, з позовом згодна (а.с.40). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу у судовому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Перевіряючи наявність підстав для задоволення позову, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1994 року, виданого виробничим управлінням житлово-комунального господарства, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2005 року, виданого державним нотаріусом Кролевецької державної нотаріальної контори Солопун М.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1-2075, є власником двохкімнатної квартири за [ADDRESS] (а.с.9, 10, 11, 12). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, виданої виконавчим комітетом Кролевецької міської ради Сумської області від 27.02.2019 року №601, до кладу сім`ї (зареєстрованих) по [ADDRESS] входять [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] ,\~ [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] (а.с.18). Зазначене також підтверджуються записами в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] , згідно яких [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Кролевецьким РС УДМС України в Сумській області 24.09.2014 року, зареєстрована за вказаною адресою з 23.08.2013 року (а.с.13-17). За змістом позовної заяви відповідач\~ [PERSON] , яка є онукою позивача, за зареєстрованим місцем проживання у квартирі [ADDRESS] не проживає більше року, її особисті речі в квартирі відсутні, вона не приймає участі у витратах по утриманню квартири та її облаштуванні. Від відповідача не надійшло заперечень та спростувань щодо вказаних обставин, з позовом вона згодна, про що зазначила у своїй заяві (а.с.40). Факт тривалого не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується\~ довідкою голови будинкового комітету О. [PERSON] , засвідченою секретарем Кролевецької міської ради Сумської області О.В.Рекухою, від 26.02.2019 року, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , за зареєстрованим місце проживання у квартирі [ADDRESS] фактично не проживає понад один рік (а.с.19). Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно із частинами 1, 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , яка є онукою позивача [PERSON] , фактично за місцем реєстрації по [ADDRESS] не проживає більше року без поважних причин, тобто житлом не користується, участі в утриманні квартири не приймає. Поважних причин непроживання відповідача більше одного року за вказаною адресою судом не встановлено, як і не встановлено,\~ що між позивачем і відповідачем була домовленість про збереження за останньою права користування спірним житловим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч. 2 ст. 16 ЦК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову та визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved