Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 вересня 2015 року звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO], але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття та на утримання дружини у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дочкою віку трьох років. В обгрунтування позову вказувала, що вона з 11 квітня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дочку [PERSON], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Шлюбно-сімейні відносини з чоловіком припинені з грудня 2014 року. На даний час вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні дитини, а також не утримує її, як дружину. Відповідач працездатний та має можливість надавати їй та дитині матеріальну допомогу. Угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто, інших стягнень за виконавчими листами у нього не має. Оскільки відповідач займається підприємницькою діяльністю, його доходи є мінливими та не регулярними. Тому вона просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на її користь на утримання дитини та на утримання дружини примусово за рішенням суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково, просила суд стягувати аліменти на її користь на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1500 гривень до досягнення дочкою повноліття та на утримання дружини, з якою проживає дитина, в розмірі 1000 гривень. В обґрунтування позову пояснила так, як викладено в описовій частині рішення, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить зворотна поштова розписка у справі на а.с. 20 , своїх пояснень чи заперечень до суду не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено і не заперечується сторонами, що вони від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.5), яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Відповідач, як батько дитини та чоловік позивача, добровільно не надає матеріального утримання на свою малолітню дочку та не працюючу дружину, хоч має таку можливість, оскільки займається підприємницькою діяльністю та має відповідні доходи, чого не заперечував відповідач [PERSON] Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частин 2,4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною віку трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини та дружини у визначеному позивачем та уточненому у судовому засіданні розмірі. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved