Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.03.2020р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 08.12.2019 року [PERSON] , відповідач у справі, під розписку позичив у нього ( [PERSON] ) грошові кошти в сумі 170 000,00 грн строком до 10.01.2020 року. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов`язання. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 170 000,00 грн., та понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700,00 грн. та 420,40 грн. Представник позивача [PERSON] вимоги позову [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив не надав. Суд, згідно до ст.280 ЦПК України, з урахуванням міркування представника позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та їх представників на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши позов та оцінивши докази у цій справі в їх сукупності, вважає позов обґрунтованим частково та таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Судом встановлено, що 08.12.2019 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого останній взяв в борг у [PERSON] 170 000 грн та зобов`язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів в строк до 10.01.2020р. Факт укладення між сторонами договору позики, а також передання позивачем відповідачу грошових коштів за договором, підтверджується розпискою про отримання грошових коштів, написаною власноруч відповідачем 08.12.2019 року, яку суд приймає за основу при ухваленні рішення. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором позики не виконав, борг у визначений строк не повернув, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму позичених 08.12.2019 року грошових коштів в розмірі 170 000,00 грн. Крім того, у відповідності із ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім, та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за пред`явлення позовної заяви в розмірі 1700,00 грн. В частині стягнення з відповідача судового збору в розмірі 420 грн. суд вважає, що вказані грошові кошти були сплачені позивачем помилково та для їх повернення існує інший порядок, визначений ст. 7 Закону України «Про судовий збір», тому у задоволенні вимог позивача про їх примусове стягнення з відповідача слід відмовити.

Outcome: partial