Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Богданов О.В., 06.07.2020 р. звернувся в суд із позовом, у якому просить визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] із 24.08.1985 року, у шлюбі у них народилось двоє доньок - [PERSON] та [PERSON] . Із дочкою [PERSON] він втратив зв`язок і не знає про її місце перебування. [PERSON] 15.07.2016 р. склала заповіт, відповідно до якого у випадку смерті заповіла йому, своєму чоловіку, все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. [INFO] [PERSON] померла, відтак відкрилась спадщина на все належне їй майно. 13.09.2018 р. Шостою Львівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №418/2018 у Спадковому реєстрі, однак після його звернення у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримав відмову у видачі такого, оскільки йому потрібно було подати оригінал Свідоцтва про право власності на квартиру, а також правовстановлюючий документ про визначення за померлою 1/4 частки квартири. Оригінал Свідоцтва про право власності на квартиру було загублено сторонами, а для отримання дубліката такого, потрібна згода усіх співвласників нерухомого майна. Оскільки із одним співвласником квартири - донькою [PERSON] він не має зв`язку, а тому і отримати її згоду на виготовлення дубліката Свідоцтва є неможливим. Окрім цього, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23.06.2009 р. у справі 2-1104/2009 р., визначено частки кожного із співвласників квартири [ADDRESS] , а саме визначено за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частці у даній квартирі. Разом з тим, спадкодавець [PERSON] після набрання вказаним рішенням законної сили, не зареєструвала право власності саме на 1/4 частки квартири, відтак у позивача відсутній такий правовстановлюючий документ. Із врахуванням того, що він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , з огляду на неможливість отримання дублікату загубленого Свідоцтва про право власності на майно померлої та відсутності правовстановлюючого документа щодо належності частки у квартирі, він не може реалізувати свої спадкові права. Ухвалою від 22.07.2020 р. прийнято до розгляду позов та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче провадження. Відповідно до ухвали від 10.12.2020 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, від представника позивача - адвоката Яцюк Х.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, 27.10.2020 р. звернулась в суд із заявою, у якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає повністю, просила розглядати справу у її відсутності. У вказаній заяві додатково зазначила, що нею, як одним із співвласників квартири, було підписано заяву про виготовлення дубліката Свідоцтва про право власності на квартиру, проте у зв`язку з відсутністю дозволу ще одного співвласника [PERSON] , неможливо отримати вказаний дублікат. Також вказала, що із відповідачем [PERSON] вона не має зв`язку, її місце перебування не відоме. Представник третьої особи Шостої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. 25.01.2021 р. на адресу суду надійшов лист від завідувача нотаріальної контори Горонної І.С., у якому остання просить розглядати справу у відсутності представника третьої особи, у вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Положеннями статей 15, 16 ЦК України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, визнання права власності є самостійним майновим правом та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову зареєструвати вказане майно, не може бути захищене в інший спосіб. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] 24.08.1985 року одружився із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим повторно 28.09.2018 р. Галицьким районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №289 (а.с.10). У шлюбі у них народилось двоє доньок - [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно із копією свідоцтва про право власності на квартиру, виданим 03.07.1995 р. Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від від 23.06.2009 р. у справі 2-1104/2009 р., яке набрало законної сили, визначено частки кожного із співвласників квартири [ADDRESS] , а саме визначено за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] частки у праві власності на вказану квартиру - по 1/4 (а.с. 18). Разом з тим, право спільної часткової власності на квартиру її співвласниками не було зареєстрованим у встановленому законом порядку. Заповітом від 15.07.2016 р., посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Л.І., [PERSON] на випадок її смерті заповіла чоловікові [PERSON] все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право (а.с.12). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 30.03.2018 р. Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №290 (а.с.13). У встановлений законом термін - 6 місяців [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Шостої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, 13.09.2018 р. державним нотаріусом була заведена спадкова справа №418/2018, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №53280656 (а.с.14). Листом державного нотаріуса від 11.06.2020 р. повідомлено позивача [PERSON] про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні усі необхідні правовстановлюючі документи для видачі такого. Зокрема, нотаріус зазначає, що згідно із довідкою ОКП «БТІ та ЕО» та згідно інформації, отриманої шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності чотирьом співвласникам, а для видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири, слід надати оригінал Свідоцтва про право власності на квартиру, а також правовстановлюючий документ, який засвідчує те, що померлій належить 1/4 частки у спірній квартирі (а.с.15-16). В обґрунтування позовних вимог, позивач [PERSON] зазначає, що оригінал Свідоцтва про право власності на квартиру було ними загублено, а для отримання дубліката такого, потрібна згода усіх співвласників нерухомого майна. Оскільки із одним співвласником квартири - донькою [PERSON] він не має зв`язку, відтак отримати її згоду на виготовлення дубліката Свідоцтва є неможливим. Як вбачається з матеріалів справи, стороною позивача, а саме адвокатом Богдановим О.В., вживались дії щодо отримання дубліката Свідоцтва про право власності на квартиру та встановлення місця перебування [PERSON] , зокрема направлявся лист [PERSON] на адресу: [ADDRESS] , скеровувався запит у Житлово-будівельний кооператив №233 щодо отримання інформації про місце проживання [PERSON] , направлялись листи [PERSON] , як керівнику ТОВ «Агенство Світлани Варшавської» та ТОВ «Міжнародний Фонд Світлани Варшавської» на адресу: м.Львів, вул.Пекарська, 21, а також скеровувався лист останній на адресу: [ADDRESS] (а.с.74, 75, 76, 77, 118-129). Разом з тим, інформації яка б сприяла встановленню місця перебування відповідача [PERSON] не отримано. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Окрім цього, згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно із ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Як зазначалось вище, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23.06.2009 р. визначені частки співвласників квартири [ADDRESS] та такі становлять по 1/4, однак всупереч ч. 4 ст.334 ЦК України, якою передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, учасниками справи, у тому числі і померлою [PERSON] , не було зареєстровано право власності на квартиру на правах спільної частковою власності. Разом з тим, згідно із практикою Верховного Суду, висловленій у постанові від 20.05.2020 р. у справі № 61-39511св18, відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що оскільки частки у праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та померлої [PERSON] на вищевказану квартиру є рівними та становлять по 1/4, відтак позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом на 1/4 частки квартири [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Із врахуванням вищезазначених норм та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті своєї дружини. Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні, немає, а обставини, які б свідчили про усунення позивача від спадкування, судом не встановлені. Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права відповідає вимогам закону, оскільки він позбавлений на реалізацію своїх спадкових прав та поновлені такі права можливі лише у судовому порядку, відтак суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вирішення судових витрат у справі, слід вказати таке. Відповідно до звіту про оцінку майна ФОП [PERSON] від 18.06.2020 р., ринкова вартість 1/4 квартири [ADDRESS] становить 145 216,25 грн. (а.с.20). З врахуванням того, що позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору при подачі вказаного суду до суду, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідачів слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved