Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач 17.02.2017 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф», просив Договір фінансового лізингу № 2333 від 17.01.2017 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф» та [PERSON], визнати недійсним. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф», код 40352937, на користь [PERSON] 58190,00 гривень; стягнути судові витрати. Рішенням від 12.05.2017 року позов [PERSON]В було задоволено. До суду 24.05.2017 року від представника позивача надійшла заява, за якою останній просив винести додаткове рішення по справі та вирішити питання щодо стягнення на користь позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф», код 40352937, 58190,00 гривень та суму судового збору в розмірі 640 гривень (квитанція №2496 від 22.02.2017 року), сплаченого на виконання ухвали судді від 08.02.2017 року, якою позов було залишено без руху. Сторони у судове засідання не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення в справі з наступних підстав. Згідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Важливою умовою ухвалення додаткового рішення є те, що воно може прийматись тільки на підставі обставин, встановлених судом при розгляді і вирішенні справи. Додаткове рішення не вирішує питань, які не були досліджені в судовому засіданні. Суд вбачає, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.05.2017 року було задоволено позов [PERSON] в повному обсязі. Визнано недійсним Договір фінансового лізингу № 2333 від 17.01.2017 року та стягнуто на користь позивача суму судового збору у розмірі 640,00 гривень. Згідно з ч.1 ст. 217 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Судом при прийняті рішення від 12.05.2017 року було встановлено, що 17.01.2017 року, позивач сплатив відповідачу 58190,00 гривень, що підтверджується копією квитанції № 0.0.687869346.1 від 17.01.2017 року, у якій вказано призначення платежу: комісія за організацію по договору фінансового лізингу № 2333 від 17.01.2017 року. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON]В були задоволенні судом, при цьому при винесені рішення від 12.05.2017 року судом в резолютивній частині рішення не вирішено питання щодо стягнення на користь позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Авто Лайф», код 40352937, 58190,00 гривень , відповідно до заявлених вимог та поданих позивачем доказів, суд вважає за необхідне ухвалити по справі додаткове рішення. Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки судом вирішено питання стосовно стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф», код 40352937, на користь [PERSON]В суми судового збору в розмірі 640 гривень, то дана вимога не підлягає задоволенню.

Outcome: partial