Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.08.2017 року звернулась\~до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON], [PERSON]згідно якої просила визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №97.10-86 від 29 жовтня 1997 року, а саме 734/1000 часток квартири за адресою [ADDRESS], який був посвідчений Жовтневою Філією Одеської Спеціалізованої Біржі за реєстраційним номером №97.10-86 від 29 жовтня 1997 року, укладений між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна оформлявся на Жовтневій Філії Одеської Спеціалізованої Біржі, право власності за даним договором 13.11.1997 зареєстроване КП «Одеським міським бюро технічної інвентаризації і реєстрації обєктів нерухомості» в кн. 165 арк. 193 р. №709, всі істотні умови угоди дотримані. Однак, враховуючи те, що зазначений договір не був посвідчений в нотаріальному порядку, позивач не має можливості розпорядитися придбаним її матірю нерухомим майном, у зв'язку з чим просила визнати зазначений договір дійсним. В судове засідання позивач не зявилася, повідомлена належним чином, представник позивача [PERSON] надав до суду заяву, в якій просить суд слухати справу за його відсутністю та відсутністю позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, до суду надійшли заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтво про народження серії І-ЯК №373856 [PERSON] є матірю позивачки [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] - з однієї сторони та [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього сина: [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №97.10-86 від 29 жовтня 1997 року, а саме: 734/1000 часток квартири за адресою [ADDRESS]. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на зазначену квартиру є договір купівлі-продажу квартири під № 97.10-86 від 29.10.1997 року, укладений на Жовтневій Філії Одеської Спеціалізованої Біржі без наступного нотаріального посвідчення договору. Права власності на зазначену квартиру, так відповідно до листа КП «БТІ ОМР» зареєстровано за [PERSON], а саме 734/1000 часті на підставі договору №97.10.-86 купівлі продажу, зареєстровано в Жовтневій Філії Одеської Спеціалізованої Біржі 29.10.1997 року та 266/1000 часті на підставі договору купівлі продажу, посвідчений [PERSON] 30.06.1998 року. Згідно свідоцтва про смерть від 27.10.2015 року вбачається, що [PERSON] померла 27.10.2015 року. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, суд вважає, що підстави для відмови у визнанні договору купівлі-продажу дійсним відсутні.

Outcome: approved