Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

Позивач 23.02.2021 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Їй та її сестрі, [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані вона, її донька [PERSON] та її онука - [PERSON] [INFO] Зазначає, що [PERSON] з донькою не проживають у будинку з серпня 2013 року без поважних причин, їх особистих речей у квартирі також немає. Відсутність відповідача з донькою у вищезазначеному будинку підтверджується Актом про не проживання від 02.02.2021 року, затвердженим Головою квартального комітету № 22. Реєстрація відповідача з донькою у належному їм з сестрою будинку створює перешкоди в користуванні та розпоряджанні майном. Крім того, вона вимушена нести додаткові витрати за відповідача та її доньку при оплаті комунальних послуг. В добровільному порядку дане питання вирішити неможливо. Враховуючи вказані обставини, вона змушена звернутися до суду з даним позовом та просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження належним їй будинком, визнавши [PERSON] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування цим будинком. Ухвалою про відкриття провадження від 21.04.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Третій особі роз`яснено право подати пояснення щодо позову чи відзив на позовну заяву. Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження з доданими до неї документами за адресою її реєстрації (а.с. 29) у встановленому порядку. Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив. В матеріалах справи наявна заява головного спеціаліста служби у справах дітей Нікопольської міської ради Городничого О. Л. (а.с. 36), згідно якої представник третьої особи просив розглядати справу без участі їх представника та прийняти рішення згідно діючого законодавства. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, положення ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 16,319,321,383,386,391, 405 ЦК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.12.1996 року, посвідченого Лещинською О. Г., державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 2-3504, належать 49/72 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] (а.с. 6-7). Також встановлено, що [PERSON] , третій особі по даній справі, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.08.1993 року, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 2-2841, належать 1/8 частина вказаного будинку; на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.02.1997 року, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 62, належить 7/36 частин вказаного будинку. Згідно довідки Квартального комітету № 22 від 16.02.2021 року, за адресою - [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 17), відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрована з 15.05.2009 року і по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідач та її донька за вказаною адресою не проживають, їх особистих речей у квартирі також немає. У відповідності до Акту про не проживання від 02.02.2021 року, засвідченого головою Квартального комітету № 22 від 16.02.2021 року, за адресою - [ADDRESS] зареєстровані але не мешкають [PERSON] та [PERSON] з серпня 2013 року (а.с. 8). Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2.4.7.11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно із ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно частини 2 статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно частини 1 статті 242 Цивільного кодексу України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Дитина набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Отже, дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Виходячи з вищезазначеного, місцем проживання дитини віком до 10 років та від 10 до 14 років, не може бути адреса відмінна від адреси її батьків (усиновлювачів чи опікунів). Судом встановлено, що [PERSON] дійсно разом з малолітньою донькою [PERSON] зареєстровані у житловому будинку по [ADDRESS] , однак така реєстрація носить лише формальний характер, оскільки відповідач з малолітньою дитиною не проживає у будинку тривалий час без поважних причин. Реєстрація відповідача та її доньки у вказаному будинку створює позивачу перешкоди в користуванні та розпоряджанні своїм майном. Крім того, позивач вимушена нести додаткові витрати за відповідача та її доньку при оплаті комунальних послуг. Враховуючи викладене, що суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved