overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач 23 січня 2017 року звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В обгрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує, що вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем, але на даний час вони разом не проживають. Від спільного проживання в цивільному шлюбі у них народилась одна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO] року, який знаходиться на її утриманні. Позивач просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про можливість розгляду справи в її відсутності, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений, відповідно до ст. 74 ЦПК України, письмових заперечень не надав. Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і повинен бути задоволеним виходячи зі слідуючого. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року та його батьком є відповідач по справі (а.с. 6). Неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою з Троїцької сільської ради Одеської області № 38 від 19 січня 2017 року (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно закону відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину та надавати їй матеріальну допомогу, чого добровільно не робить. Тому, належить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що належить ухвалити рішення про стягнення аліментів з [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., щомісячно на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач, 23 січня 2019 року звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дітей. 25 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, заборгованості по аліментам, додаткових витрат на дитину та неустойки (пені), що виникла в наслідок несплати аліментів. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 13 травня 2019 року позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі , зустрічна позовна заява [PERSON] задоволена частково. При розгляді справи та при винесення рішення судом не висловлено висновку,щодо зміни розміру та стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей : [PERSON] , [PERSON] , про які прохав позивач та з цього приводу висловлював свою думку. В судовому зсіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. [PERSON] не заперечувала проти задоволення вимог в цієї частини. [PERSON] в судове засідання не з`явилась , надала заяву в якої прохала розглянути справу у своєї відсутності , проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: - стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення ,не ухвалено рішення. Враховуючи той факт,що сторони давали пояснення , щодо вказаних обставин ,які не були викладені у рішенні суду ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач 23 травня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 лютого 1998 року. Від сумісного подружнього неповнолітніх дітей не мають. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з лютого 2014 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі поданих доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 лютого 1998 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис за № 47. /а.с.5/. Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачене ч.4 вказаної статті. Так, ухвалою від 26 червня 2014 року сторонам був наданий строк на примирення шість місяців. Однак, встановлено, що сторони не примирилися та відповідач наполягає на розірванні шлюбу. Сім′?я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з лютого 2014 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач 23 червня 2014 року звернулась в суд з позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня звернення в суд і до повноліття сина. В судове засідання позивач подала заяву про підтримання її вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач також згідно поданої заяви позов визнав, справу просив слухати без нього, заперечень не подав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони із 18 липня 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу [INFO] народився син - [PERSON] (а.с. 2), який після припинення шлюбних стосунків проживає із матір'ю та знаходиться на її утриманні. 05 вересня 2012 року заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ст. 182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає , вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Домовленість щодо утримання дитини між батьками відсутня. При визначенні розміру аліментів на утримання сина, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, той факт, що відповідач інших дітей, яким-би сплачував аліменти не має, офіційно працює, здоровий, а відтак стягує їх у визначеному позивачем розмірі, що не суперечить закону. У відповідності до вимог ст.ст. 88, 367 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 243,60 грн. судового збору на користь держави, та рішення суду допускає до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач 23 червня 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10 квітня 1998 року. Від сумісного подружнього життя спільних дітей не мають. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з квітня 2006 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 квітня 1998 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради, актовий запис за № 98 /а.с.4/ Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачене ч.4 вказаної статті. Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з квітня 2006 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243,60 грн. необхідно стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки позивач відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач 23 червня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, оскільки той продовжує навчатися в учбовому закладі. Вказала, що під час шлюбного життя з відповідачем мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Зазначила, що на даний час син навчається в Миколаївському національному університеті ім. В.О. Сухомлинського. Відповідач працює та має змогу надавати допомогу на утримання повнолітнього сина. Посилаючись на ці обставини і статті 199 і 200 СК України просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина у розмірі ? частки з усіх видів заробітку до 30 червня 2017 року. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У подальшому у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, але також надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з такого. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Отже законодавець наголосив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина або дочку, які продовжують навчання пов'язаний не тільки коли ті потребують матеріальної допомоги, але й з можливістю батьків надавати таку допомогу. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали у 2001 році. Під час подружнього життя, а саме, [INFO] у них народився син - [PERSON], на утримання якого відповідач сплачував аліменти до його повноліття, тобто до [INFO]. З 1 вересня 2013 року і до цього часу повнолітній син сторін навчається на 1-му курсі навчально-наукового інституту фізичної культури і спорту Миколаївського національного університету ім. Сухомлинського, з денною формою навчання. Стипендію не отримує. Інших доходів не має. Повнолітній син сторін - [PERSON] проживає з матір'ю, та перебуває на її матеріальному утриманні. В той же час, відповідач проживає окремо, має нову сім'ю. Працює і отримує заробітну плату в середньому 2 384 грн на місяць. Наведене свідчить про наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, а відтак, то вимоги підлягають задоволенню, але з 19 серпня 2014 року, тобто з моменту виходу відповідача на роботу після відпустки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач 23 червня 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2007 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з вересня 2013 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2007 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 976. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні відповідачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з вересня 2013 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач 24.01.2014 р. звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що в [ADDRESS] розташований житловий будинок [ADDRESS], який належить їй на праві приватної власності, в якому є зареєстрованою її невістка [PERSON], яка з 2010 р. за даною адресою не проживає, не приймає участі та не несе витрат по утриманні будинку, її особистих речей в будинку немає та фактичне місце проживання їй невідоме. Тому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування вказаним житловим будинком. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не явились, подали заяви про слухання справи у їх відсутність, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю і просять їх задовольнити, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, з невiдомих причин не явилася в судове засідання, не надала свої докази та заперечення на позов, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що позивач [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS], що стверджується витягом про реєстрацію права власності на будинок, виданого ОКП ЛОР БТІ та ЕО 10.05.2007 р., реєстраційний номер 18787963. Згідно довідки №22 від 16.01.2014 р., виданої Ямпільською сільською радою Пустомитівського району, в буд.[ADDRESS] також значиться зареєстрована [PERSON] [INFO]. Згідно актів обстеження умов реєстрації та фактичного місця проживання, складених у період з 03.01.2013 р. по 17.01.2014 р. за участю ДІМ Пустомитівського РВ та жителів с.Ямпіль, в будинку [ADDRESS] [PERSON] не проживає та її особисті речі в будинку відсутні. Статтями 71 та 72 Житлового кодексу України визначено, що при тимчасовій відсутності особи за нею зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, і що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. З підстав вище зазначених суд вважає, що відповідач понад шість місяців не проживає в вказаному вище будинку, а тому вона втратила з того часу право на користування жилим приміщенням, яке в даний час належить на праві власності позивачу. Тому вона повинна бути визнана такою, що втратила право на користування зазначеним жилим приміщенням . Також з [PERSON] в силу ст.88 ЦПК України необхідно стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач 24.01.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Від спільного шлюбу з відповідачем мають дві доньки [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Позивач не має матеріальний дохід, тому що не працює, виховуючи при цьому спільних з відповідачем дітей. Позивачка випробовує великі матеріальні труднощі, пов'язані з матеріальною стороною виховання дітей. Відповідач має всі умови по наданню матеріальної допомоги у вихованні дітей, але при цьому ухиляється від повноцінного утримання та забезпечення доньок. Домовленості про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач не працює, є інвалідом 2-ї групи. З відповідача стягнення по виконавчим документам не проводиться. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] 1/3 частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримала, просить задовольнити позов в повному обсязі Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно, про що свідчать повідомлення та телеграми, на підставі чого суд вважає за необхідним розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Факт батьківства підтверджується свідоцтвом про народження дітей. Позовні вимоги задоволено, тому з відповідача необхідно стягнути судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved