Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.02.2016 року звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що 12.07.2014 року складено відповідний актовий запис №1493. Позов мотивований тим, що спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння та постійні суперечки з приводу відмінності поглядів на шлюб, сім»ю та ведення спільного господарства. Сторони проживають окремо, подружні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. На думку позивача, відновити сімейні стосунки неможливо та недоцільно, вона вважає, що відносини подружжя налагодити не вдасться, шлюб носить формальний характер, на примирення та відновлення подружніх відносин позивач не згодна, подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам спільної дитини подружжя. Від шлюбу у подружжя є малолітня дитина син [PERSON], [INFO], який проживає з матірю та проживатиме з нею після розірвання шлюбу. Майнові спори між подружжям відсутні. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно у встановлений законом спосіб, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи зазначені обставини суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутність позивача та відповідача. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача та відповідача, їх бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами по справі припинено, шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, ведення спільного господарства припинено, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати, а позов задовольнити. Відповідно до положень\~ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved