Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.09.2019 року звернулася у суд з позовною заявою, в якій просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача [PERSON] у її користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі - у розмірі 2 000 грн., щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття. Ухвалою судді від 08.10.2019 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із визначенням дати судового засідання - 11.11.2019 року. Розгляд справи по суті відбувся 11.11.2019 року, за участі сторін. Позов обґрунтовано тим, що між сторонами у справі 09.10.2007 року згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , розірвано шлюб, про що зроблено актовий запис № 78. За час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання сторонами шлюбу й по даний час проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивач стверджує, що одержує від відповідача на сина аліменти станом на день звернення до суду у твердій грошовій сумі - у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (становить 653,4 грн.), що підтверджується рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 11.05.2017 року та розрахунком заборгованості по аліментах від 01.09.2019 року. Законодавством передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2 027 грн. Відтак, визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (становить 653,4 грн.), є недостатнім для задоволення потреб калорійного харчування та забезпеченням одягу відповідно до віку сина та витрат на його харчування, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів. Крім того, на утриманні позивача перебуває ще троє дітей, одна з яких є інвалідом з дитинства. Відтак, позивач просить на підставі ст. ст. 184, 192 СК України, позов задовольнити. Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті з`явилася, позов підтримала, просила такий задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті з`явився, проти збільшення розміру аліментів заперечив і просив такий не змінювати. Відзиву на позовну заяву у запропоновані судом строки та порядку відповідачем не подано. Свої заперечнння проти позову відповідач обгрунтовує наміом вирішувати питання про визначення місця проживання сина[PERSON] , [INFO] за зареєстрованим його місцем проживання як батька, а також наміром у подальшому приймати участь у вихованні сина у спосіб надання коштів безпосередньо йому, а не позивачеві як його матері. Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України. Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. На підставі ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відтак, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є батьками неповнолітнього[PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухваленого 11.03.2015 року у цивільній справі № 453/252/15-ц, провадження № 2/453/197/15, з [PERSON] на користь [PERSON] , стягуються аліменти на сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: с. Либохора Сколівського району Львівської області, що підтверджується довідкою про склад сім`ї вих. № 480 від 11.09.2019 року, виданою Либохорівським старостинським округом Славської селищної ради Сколівського району Львівської області. Крім того, позивач не працює, здійснює догляд за дитиною-інвалідом. Окрім цього, судом з`ясовано, що встановлений раніше розмір аліментів не відповідає вимогам чинного законодавства, виплати аліментів не співрозмірні із мінімальними виплатами встановленими для дітей відповідного віку, проте враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька, утримання неповнолітньої дитини сторін потребує від позивача додаткових зусиль та матеріальних витрат, відповідач не приймає участі у додаткових витратах на дитину, відтак розмір аліментів на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (становить 653,4 грн.) щомісячно, не здатний забезпечити дитині кращі умови для існування, у зв`язку з чим стягуваний з відповідача на його неповнолітнього сина розмір аліментів може бути збільшений у твердій грошовій сумі до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (становить 1 059 грн.). Такий розмір аліментів, котрий є мінімально визначеним на законодавчому рівні, виходить також з наявності у відповідача на утриманні ще чотирьох дітей від шлюбу, укладеного 15.01.2008 року з [PERSON] , суд вважає достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини - [PERSON] , [INFO] . Отже, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Наведені у судовому засіданні твердження відповідача про те, що він має намір вирішувати питання про визначення місця проживання сина[PERSON] , [INFO] за зареєстрованим його місцем проживання як батька, а також має намір приймати участь у вихованні сина у спосіб надання коштів безпосередньо йому, вищевказаних висновків суду не спростовують, жодним чином не впливають на вирішення даного спору. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, відтак з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за подання позовної заяви про збільшення розміру аліментів.

Outcome: partial