Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якого діє, як законний представник [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Служба у справах дітей виконкому Металургійної районної в місті ради про визнання особи, втратившою право на користування майном. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що позивачу на підставі договору дарування квартири №256 від 26.01.2015 року належить житлова квартира, розташована по вул. Медична (колишня Семашка)[ADDRESS]. У даній квартирі зареєстрована відповідачка родичка дарувальника [PERSON], котра не мешкає у вищезазначеній квартирі з грудня 2014 року. Відповідачка не є власником житлової квартири, ніколи не була членом сімї [PERSON], у звязку з чим позивач та його законний представник звернулись до суду з позовними вимогами визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування житловою квартирою, розташованою за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Медична (Семашка) [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та законний представник присутніми не були. До початку судового засідання від законного представника позивача [PERSON], надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі та без фіксування технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в жодне судове засідання не з'явилась, в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчать матеріали справи та за допомогою оголошення в засобах масової інформації, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Служба у справах дітей виконкому Металургійної районної в місті ради про визнання особи, [PERSON] В, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, без фіксації технічними засобами, просила позовні вимоги задовольнити та винести рішення на користь дитини. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам\~ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири, укладеного 26.01.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] належить на праві власності житлова квартира, розташована по вул. Медична (колишня Семашка)[ADDRESS] (а.с. 4). У зазначеній квартирі зареєстровано дві особи, а саме [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Проте, відповідачка у вказаній квартирі не проживає з грудня 2014 року, що вбачається з акту №29, посвідченого головою правління ЖБК «Прогрес» від 10.04.2017 року (а.с. 11). Згідно ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини. Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до роз'яснень, що надані у п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,72,116,156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Оскільки відповідачка не проживає у спірній квартирі тривалий час без поважних причин, між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло, відповідачка не є членом сімї сторони позивача, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], в інтересах якого діє законний представник [PERSON] щодо визнання особи втратившою право на користування майном обґрунтованими та доведеними. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 640,00 грн. у вигляді сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved