Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач 22.12.2014 року звернувся в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В своєму позові, позивач зазначає про спільну часткову власність в рівних частках по ? його та відповідача на автомобіль «Нісан Інфініті», державний номерний знак [NUMBER], 2003 року випуску, який зареєстрований органами ВРЕВ на відповідача, яким відповідач користується одноособово. Зазначає, що органи ВРЕВ ДАІ відмовили йому зареєструвати його другим співвласником цього транспортного засобу. Обґрунтовуючи свої вимоги бажанням отримати грошову компенсацію за неподільний об'єкт власності, через неможливість його поділу в натурі між співвласниками та на неможливість виділу йому у власність частки із спільної часткової власності на цей автомобіль, позивач на підставі ст.ст.21,24,41 Конституції України, ст.ст.319,358, 361,364 ЦК України, просив суд припинити його право власності на ? частку цього автомобіля та просив суд стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію за свою частку автомобіля в розмірі 164000 гривень. В судовому засіданні представники позивача підтримали позов та, посилаючись на викладені в позові обставини і правові підстави, просили суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач вдруге, повторно, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать картки зворотних поштових повідомлень. Відповідача не повідомив суд про причини своєї неявки, від нього не надходило заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вимог ст.ст.74, 169 ЦПК України, неявка відповідача за викликом до суду визнана без поважних причин, а справа розглянута у відсутність відповідача на підставі поданих позивачем та наявних у справі доказів про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Цей висновок суду ґрунтується на наступному: Як вбачається з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи, на підставі набравшого законної сили рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 17.01.2014 року позивачу [PERSON] належить на правах власності ? частка автомобіля марки «NISSAN INFINITI», 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], а власником іншої його ? частки являється відповідач [PERSON] Автомобіль марки «NISSAN INFINITI», 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER] зареєстрований у ВРЕВ ДАІ з обслуговування м. Миколаєва УДАІ УМВС України в Миколаївській області на підставі довідки-рахунку серії ДПІ №37967 від 07.06.2012 року тільки за відповідачем [PERSON], на ім'я якого і було видано свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу серії [NUMBER] від 07.06.2012 року. З обставин справи вбачається, що даний автомобіль перебуває у володінні і використовується виключно відповідачем, а позивач фактично позбавлений права володіння і користування даним транспортним засобом, в якому йому, як співвласнику належить ? частка. Звернення позивача до органів реєстрації ВРЕВ ДАІ з обслуговування м. Миколаєва УДАІ УМВС України в Миколаївській області з проханням зареєструвати його співвласником автомобіля «NISSAN INFINITI», 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], у відповідності до рішення суду, залишилось без задоволення, поскільки відповідно до п.6 «Порядку державної реєстрації(перереєстрації), знаття з обліку автомобілів, автобусів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших, прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затверджених постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 року, транспортний засіб може реєструватися лише на одну особу і не може реєструватися по частинах, так як повинен перебувати на державному обліку як цілісна одиниця. Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з того, що у розумінні ст.ст.179, 181, 183 ЦК України, спірний автомобіль являється неподільною річчю. Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності повинно здійснюватися співвласниками за їхньою спільною згодою. Позивач, як співвласник автомобіля, якому належить ? його частки, у відповідності з вимогами ст.ст.24, 41 Конституції України, ст.ст.316-319 ЦК України, вправі вільно розпоряджатися цією своєю власністю, але фактично не може це зробити, так як спірний автомобіль зареєстрований тільки на відповідача, який одноособово володіє і користується ним на власний розсуд і як другий співвласник позбавляє позивача його прав співвласника. У відповідності з вимогами ст.ст.361, 364 ЦК України, за позивачем, як співвласником автомобіля зберігається право самостійного розпорядження своєю часткою у праві спільної часткової власності і він має право на виділ в натурі своєї частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Позивач [PERSON] у своїх позовних вимогах заявляє про своє бажання отримати грошову компенсацію від відповідача, як від другого співвласника, за свою частку із майна, що перебуває у спільній частковій власності. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Право особи на частку у спільному майні, у відповідності до ст.365 ЦК України, може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, в тому числі, якщо річ є неподільною Як вбачається з висновку незалежної оцінки визначення ринкової вартості автомобіля «NISSAN INFINITI», 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], його оцінювана вартість станом на 23.01.2015 року, складає 348117 гривень, а оцінювальна вартість ? частки становить 174059 гривень. Позивач, у своїх позовних вимогах, не виходить за межі оцінювальної вартості ? частки цього автомобіля і просить суд стягнути з відповідача на свою користь 164 тисячі гривень грошової компенсації за належну йому ? частку автомобіля. Тому, за таких вищевикладених обставин, з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд

Outcome: approved