Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач 14.03.2019 р. звернулась до суду з позовом в якому просила визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , мотивуючи тим, що їй належить спірна квартира, у якій зареєстрований відповідач, який є її рідним братом. З 2012 року відповідач не проживає в даній квартирі, оскільки перебуває за межами території України, а з 2014 року взагалі має карту побуту Польщі. У зв`язку з тим, що у спірній квартирі зареєстрований відповідач у позивача виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме сплата додаткових коштів квартплати за відповідача. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.03.2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, та призначено судове засідання на 15.05.2019 року. 14.05.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він зокрема зазначив, що з позовними вимогами він погоджується в повному обсязі, оскільки дійсно після припинення його права власності на частину квартири у 2012 році він перестав сплачувати комунальні платежі та перестав там проживати. Окрім того, зазначив, що з 2014 року має карту побуту іноземної держави, взятий на облік у м.Варшаві та не має наміру повертатись на Україну. Позивач в судове засідання не з`явилась надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився його представником подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, розгляд справи просив проводити за матеріалами наявними в справі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджено договором дарування частини квартири, посвідченим 11.08.2012 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О.А. за реєстровим № 4474 та свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 02.11.2012 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О.А. за реєстровим №7961 та (арк. справи 6,7). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач маючи об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинила, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачами, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірній квартирі з 2012 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягають визнанню таким в судовому порядку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 20 травня 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved