Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач 17 серпня 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01 вересня 2016 року під час перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок у відповідача за адресою: м. Дніпро, вул. Пирогова, 1/2, було виявлено самовільне підключення до електричної мережі після відключення поза приладом обліку. На підставі акту від 01 вересня 2016 року було здійснене нарахування розміру завданих збитків у розмірі 21433,68 грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму відшкодування збитків у розмірі 21433,68 грн. та судові витрати. Представник позивача у своїй заяві від 04 жовтня 2017 року просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило. На підставі ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 01 вересня 2016 року під час перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок у відповідача за адресою: м. Дніпро, вул. Пирогова, 1/2, було виявлено самовільне підключення до електричної мережі після відключення поза приладом обліку, що підтверджується Актом Н № 012397 про порушення від 01 вересня 2016 року (а.с. 6, 7). Такі дії є порушеннями в електроенергетиці, що прямо передбачено ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357. Згідно п. 53 Правил контролерами ДМЕМ було складено Акт № Н № 012397 про порушення від 01 вересня 2016 року. На засіданні комісії 24 листопада 2016 року 2-РЕМ по розгляду актів про порушення споживачем ПКЕЕН було розглянуто акт Н № 012397 про порушення від 01 вересня 2016 року та протоколом № 78/16 встановлено, що [PERSON], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Пирогова, 1/2, порушив вимоги п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення до електричної мережі після відключення поза приладом обліку (а.с. 8). Розрахунок кількості неврахованої електроенергії проведено за період з 01.09.2015 року по 01.09.2016 року за 366 днів, відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року за № 562. Загальна сума завданих збитків становить 21443,68 грн. (а.с. 9). Як вбачається з матеріалів справи, на ім'я відповідача відкритий особовий рахунок № 1821051, що підтверджує наявність між сторонами договірних відносин на постачання та використання електроенергії. В свою чергу, згідно ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач електроенергії несе відповідальність за порушення ним правил користування електроенергією, а відповідно до статті 27 Закону таке правопорушення тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну чи кримінальну відповідальність. Відповідно до пункту 5.1.7 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, відповідальність за дотримання Правил, своєчасну оплату за електроенергію, збереження і цілісність електролічильника покладається на відповідальну особу споживача, тобто на відповідачів по справі. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання унаслідок односторонньої відмови від зобов'язань, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків і моральної шкоди. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, аналізуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відповідач будучи споживачем електроенергії, допустив використання електричної енергії поза приладом обліку, чим завдав збитки позивачу в розмірі 21443,68 грн. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (а.с. 5), тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved