Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач 27.02.2017 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом і доводи мотивує тим, що він є власником будинку № 40 по вул. Мічуріна у с. Привільне Волноваського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом на право власності на житловий будинок від 30.05.2002 року. В цьому домі з 16.02.1998 року також зареєстровано його доньку [PERSON]. Фактично з 2000 року [PERSON] перестала мешкати у вказаному будинку та стала у тому ж році проживати окремо. З того ж часу і по теперішній час відповідачка у його будинку не проживає, що підтверджується актом обстеження від 23.02.2017 року. Крім цього, відповідачка не здійснює плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, вказані витрати несе він в повному обсязі. Особистих речей відповідачки у зазначеному будинку немає. Ці обставини також можуть підтвердити свідки - [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Між ним і відповідачкою не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж порядок встановлений законом. Таким чином, оскільки відповідачка у будинку не проживає без поважних причин більше одного року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, вважає, що вона втратила право користування вказаним будинком. Зазначає, що отримання рішення суду про визнання відповідачки такою, що втратила право користування будинком, необхідне йому для зняття відповідачки з реєстрації у відповідальності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р № 1382-1V, оскільки кількість зареєстрованих осіб впливає на розмір оплати за комунальні послуги та оформлення субсидії, у звязку з чим був вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала, суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З копії паспорту серії ВВ №420278 виданого Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області 08.04.1998 року на імя [PERSON], [INFO], що є наявною у справі вбачається, що він зареєстрований за адресою: [INFO]. З копії паспорту серії ВВ №299106 виданого Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області 10.02.1998 року на імя [PERSON], [INFO], що є наявною у справі вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [INFO]. З довідки №91 від 22.02.2017 року виданої Привільненською сільською радою Волноваського району Донецької області вбачається, що [PERSON] зареєстрований і проживає за адресою: [INFO] і має наступний склад сімї: [PERSON], [INFO] - дружина, [PERSON], [INFO] донька, [PERSON], [INFO] - тітка. З акту обстеження від 23.02.2017 року складеного у с. Привільне комісією у складі сільського голови [PERSON], депутата Привільненської сільської ради [PERSON], а також свідків [PERSON] та [PERSON] обстежили будинок № 40 по вул.. Мічуріна в с. Привільне Волноваського району Донецької області, що є наявним у справі вбачається, що комісія встановила, що [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 16.02.1998 року, але фактично не проживає з 2000 року. Особистих речей у будинку не має. Зі слів свідків вона не мешкає, її не бачили у дворі і на вулиці. [PERSON] підтверджує, що вона не проживає за даною адресою з 2000 року. З копії свідоцтва про право власності на житло в с. Привільне по вул. Мічуріна буд. №40 Волноваського району Донецької області дійсно належить [PERSON] в частці власності 1 на підставі рішення виконкому Привільненської сільської ради, про що зроблено запис в книзі №3 за реєстровим №387., що є наявною у справі. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником будинку №40 по вул. Мічуріна в с. Привільне, Волноваського району Донецької області, в будинку зареєстрований і мешкає. Відповідачка по даній справі є його донькою і була зареєстрована в будинку як член сімї. Відповідачка в будинку не мешкає з 2000 року, її особистих речей в будинку не має. Враховуючи, що відповідачка добровільно залишила будинок і не мешкає в ньому на протязі 3-х років, речей її не має, добровільно не знялася з реєстрації, але в заяві про розгляд справи у її відсутність позов визнала, що дає право суду визнати, що вона перешкоджає позивачу як власнику квартири користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391 ЦК України та

Outcome: approved