Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 грудня 2015 року звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спадкового майна, яке залишилося після смерті діда [PERSON]. В своєму позові позивач вказав, що 20 січня 2014 року помер його та відповідача [PERSON] дід [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в межах Малослобідської сільської ради Кодимського району Одеської області. Позивач та відповідач є єдиними спадкоємцями спадкового майна померлого [PERSON] за законом та у відповідності з вимогами ст.1268 ЦК України прийняли спадщину, оскільки на день смерті діда проживали разом з ним в одному помешканні. Відтак, спадщина померлого діда підлягає розподілу між ними порівну, однак відповідач заперечує проти такого варіанту поділу спадщини та претендує на все належне померлому спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] (адвокат, діє відповідно до договору про надання правової допомоги) заявлений позов підтримав та просив його задовольнити, оскільки через виниклий між спадкоємцями спір щодо поділу спадкового майна померлого, позивач не може захистити своє порушене право у позасудовому порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без нього. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. При цьому, відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.\~ Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 20 січня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №367164, виданим 22 січня 2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис про смерть №39. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України (ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Так, до складу спадщини померлого [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №9/77, площею 2.32 га., яка розташована в межах Малослобідської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала йому відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №062395, виданого 23 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області . Окрім цього, до спадщини померлого [PERSON] ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №9/78, площею 2.32 га., яка розташована в межах цієї ж сільської ради та належала йому відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №073451, виданого 30 червня 2005 року Кодимською районною державною адміністрацією. Заповіту [PERSON] не склав. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є онуками померлого, тобто його спадкоємцями за законом пятої черги (ст.1265 ЦК України). При цьому, спадкоємці першої-четвертої черг, які прийняли спадщину, відсутні. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також неповнолітня особа, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вони не заявили про відмову від неї (ч.ч.3 та 4 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). З довідки Малослобідської сільської ради Кодимського району №292 від 17 вересня 2015 року вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] на день смерті діда [PERSON] постійно проживали разом з ним в одному помешканні - в с.Мала Слобідка по вул.Шевченка, буд.11 Кодимського району Одеської області. Відтак, і позивач [PERSON], і відповідач [PERSON] є такими, що у передбаченому законом (ч.3 ст.1268 ЦК) порядку прийняли спадщину померлого [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Судом встановлено, що перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом є виниклий між позивачем та відповідачем спір щодо розподілу спадкового майна [PERSON] Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.1267, 1275, 1278 та 1280 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, а тому спадкове майно померлого [PERSON] підлягає поділу між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], як між спадкоємцями за законом пятої черги, виходячи із рівності частки кожного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved