Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], яка проживає [ADDRESS], звернулась 11.12.2015 року в суд з цим позовом, вказуючи, що відповідно до рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07.07.2015 2015 року вона стала власником житлового будинку [ADDRESS] В цьому житловому будинку зареєстрований на постійне місце проживання колишній власник цього будинку [PERSON], який з 03 березня 2015 року по теперішній час в будинку не мешкає. Точне місце його проживання їй невідоме. Наявність реєстрації місця проживання Відповідача за її адресою утворює додаткові труднощі для неї і перешкоджає їй повному розпорядженню будинком, також перешкоджає їй в оформленні субсидії на комунальні послуги. Просила ухвалити рішення суду, яким зняти відповідача реєстраційного обліку за її будинком, оскільки він, втратив право на користування цим будинком. Позивач та її представник за довіреністю [PERSON] в ході судового розгляду справи підтримали позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON], [INFO], який зареєстрований на постійне місце поживання у будинку по [ADDRESS], у судове засідання поторно не з'явився. Сповіщався за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.5 ст.74 ЦПК України. Виклик до суду повернувся із зазначенням «За зазначеною адресою не проживає». Іншими даними про місце перебування чи роботи відповідача у суд не володіє. Тому згідно абзацу 2 ч. 5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У зв'язку із відсутністю у судовому засіданні відповідача та за згоди сторони позивача справу розглянуто за наявними у справі доказами в порядку заочного провадження. Вислухавши позивача, покази свідка та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/ користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 07.07.2015 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 7-8). Згідно письмового повідомлення Котовського РВ ГДМС України в Одеській області від 26.12.2015 року №4253, відповідач [PERSON], [INFO], є зареєстрований на постійне місце проживання в будинку [ADDRESS] з 29.01.2011 року. Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Факт того, що відповідач на спірній жилплощі позивача не проживає з лютого місяця 2015 року підтверджується показами свідка [PERSON], яка свідчила, що є рідною матір'ю відповідача. За довіреністю яку видав їй син вона продала спірний будинок позивачу. Сам син разом із сім'ю виїхав до Росії де має намір залишитись проживати на постійне місце проживання. Адреса точного поживання сина їй не відома, оскільки спілкується з ним по скайпу. Їй достовірно відомо, що син не має наміру проживати у спірному будинку, але через брак часу і коштів не має змоги приїхати для зняття з реєстраційного обліку. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов'язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою будинку позивача, є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратив право на користування цим житлом, оскільки добровільно припинив більше 10 місяців назад користування жилим приміщенням у цьому будинку та переселився на інше місце свого проживання. Відповідно відповідач [PERSON], [INFO], є таким, що втратив право на користування житловим будинком по [ADDRESS]. Згідно положення ст.191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тому зняття відповідача з реєстрації за місцем знаходження будинку позивача, буде судовим захистом його права щодо користування та розпоряджання цим будинком. Питання розподілу судових витрат між сторонами у справі судом не вирішується, оскільки таких вимог вони не заявляли.

Outcome: approved