Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 22. 04. 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи його тим, що в період з 09 січня 2010 року по 22 червня 2012 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач вказувала, що фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені з травня 2012 року. Після розірвання шлюбу, донька залишилася проживати разом з нею. За цей час відповідач не приймав та не приймає участі у житті доньки, не телефонує, не вітає її зі святами та не виявляє жодного бажання спілкуватися з нею. З часу розлучення дитина жодного разу не бачила батька, не пам'ятає його та не виявляє до нього ніяких почуттів. Зазначила, що з грудня 2012 року вона перебуває у цивільному шлюбі з іншим чоловіком, якого дитина знає, любить і переконана, що він є єдиним і справжнім батьком. Вказувала, що вона та її чоловік матеріально утримують та належним чином піклуються про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Натомість, відповідач всіляко чинить перешкоди в їх намаганні оздоровити дитину за кордоном на морі і тому вона змушена була неодноразово звертатися з позовами до суду про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька. Позивач вважає, що відповідач діє всупереч інтересам малолітньої доньки, тим самим позбавляє її права на належне батьківське виховання. Просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Прокурор Алексеєєнко А.А. підтримала позовні вимоги та просила заяву задовольнити. Представник третьої особи - Молчанович Н.О. в судовому засіданні просила задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] на останнє судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. В судовому засіданні призначеному на 09.06.2016 року заперечував проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свої заперечення тим, що з моменту розлучення, позивачка перешкоджала відповідачу у спілкуванні з дитиною. Аліменти він сплачував регулярно. Пізніше його було відправлено в зону проведення антитерористичної операції і він не мав змоги виконувати свої батьківські обов'язки. На даний час він щомісячно сплачує аліменти, заборгованості перед позивачем не має. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що громадяни України [PERSON] та [PERSON] з 09 січня 2010 року по 22 червня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] самостійно утримує та виховує свою малолітню дочку. Мати добросовісно виконує материнські обов'язки, піклується про стан здоров'я дочки та її розвиток. Разом з тим, батько [PERSON] самоусунувся від виховання дочки та нехтує своїми батьківськими обов'язками/ Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав № 177/30-03-03 від 27.04.2016 року виконавчого комітету Черкаської міської ради, орган піки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], щодо малолітньої [PERSON], [INFO]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 4 роки він перебуває в цивільному шлюбі з позивачем та разом з нею бере активну участь в матеріальному утриманні малолітньої [PERSON]. Піклується про її фізичний та духовний розвиток. Дитина називає його татом, оскільки свого біологічного батька вона не знає. Подарунків від батька дитина не отримувала жодного разу. Після позбавлення відповідача батьківських прав, має намір вдочерити [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він являється рідним братом позивача. Після розлучення сестри, він та його батьки взяли на себе обов'язок по їх утриманню. Відповідач ніколи не виявляв ініціативи з приводу виховання своєї доньки, добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надавав, не цікавився її здоров'ям та духовним розвитком. Свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка батьків позивача. В 2012 році Іра з донькою повернулася проживати до своїх батьків. З того часу її чоловіка [PERSON] поруч з ними вона не бачила. Не бачила його ні в дворі будинку, ні на дитячому майданчику. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони працюють вихователями в дитячому садочку, який відвідує [PERSON]. Жодного разу тато [PERSON] до садочку не з'являвся, не цікавився успіхами доньки. На всіх дитячих святах завжди присутні мама, [PERSON], якого дитини вважає своїм татом та бабуся. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Верховний суд України в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню, навчанню та утриманню малолітньої доньки [PERSON], зібраними у справі доказами, показами свідків, підтверджено, що відповідач з 2012 року участі в утриманні та вихованні своєї доньки не приймає та не бажає виконувати свої батьківські обов'язки. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO] є повністю обґрунтованим та відповідатиме насамперед інтересам дитини. Питання щодо стягнення судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: approved