Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач 15 серпня 2018 року звернувся до Ленінського районного суду із даним позовом (а.с.1-4), в якому посилаючись на викладені обставини просить суд стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , на час навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, без урахування часу канікул, починаючи із дня звернення до суду та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. 18 квітня 2019 року ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено (а.с.92-94). Не погодившись із заочним розглядом справи відповідач 12 червня 2019 року подав до суду заяву про перегляд заочного рішення суду (а.с.106-110). Ухвалою суду від 11 липня 2019 року скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду (а.с.122). 08 серпня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому заперечує проти вимог позову (а.с.127-129). Учасники справи про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, відповідно до вимог ст..ст.128-129 ЦПК України. Позивач в судове засідання не з`явилась. Про причини неявки не повідомила. Відповідь на відзив не надала. Відповідач до суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Проти вимог позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні (а.с.143). У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з`явились. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2010 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 200,00 грн., щомісячно, і до змін стану здоров`я дитини (а.с.8,10). Доказів припинення стягнень не надано. Згідно довідки №3166 від 30.07.2018 року, [PERSON] є студентом першого курсу освітнього ступеню «бакалавр», на бюджетній основі Дніпровського державного аграрно-економічного університету. Строк дії вказаної довідки 31.08.2018 року (а.с.14, 71). Відповідач перебуває у шлюбі із [PERSON] , яка має дитину від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] (а.с.26,27,28). Згідно зі ст.. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 191, 200 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Із матеріалів справи достовірно встановлено, що на утриманні відповідача знаходиться дружина - [PERSON] , яка потребує періодичного лікування та дитина - [PERSON] , [INFO] . Дохід відповідача за період з листопада 2018 року по травень 2019 року, відповідно до довідки про доходи від 03.06.2019 року, становить 29 818,18 грн. (а.с.90,120). У свою чергу, позивачем на момент розгляду справи, не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів свого майнового стану та доходів, в обґрунтування вимог щодо стягнення аліментів на навчання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн. Також, позивач не надала у підтвердження своїх вимог актуальну довідку із навчального закладу щодо того чи навчається [PERSON] в Дніпровському державному аграрно-економічному університеті, що унеможливлює встановлення тієї обставини, що він потребує матеріальної допомоги, так як продовжує навчання. Згідно із положеннями ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Таким чином, аналізуючи здобуті по справі докази з позиції їх належності, допустимості та сукупності, виходячи із положень ст.ст. 182 та 199 СК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed