Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

позивач [PERSON] 23.12.2019 р. звернувся в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошову суму боргу за договором позики 75\~000 доларів США основного боргу та 6\~750 доларів США трьох процентів річних, а всього 81\~750 доларів США, сдові витрати просить покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10 жовтня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до п.1.1. вказаного договору відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти у розмірі 75\~000 доларів США та згідно із п.3 зобов`язався повернути кошти не пізніше 10 грудня 2016 року. Він виконав свої зобов`язання перед відповідачем та надав останньому обумовлену суму коштів, що підтверджується відповідною розпискою. В свою чергу відповідач, як позичальник, умов договору не виконав, у визначений строк борг не повернув. Відповідно до п. 5.1. договору позики у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. У зв`язку з наведеним, окрім суми боргу, просить стягнути 3 % річних, що становить 6\~750 доларів США Ухвалою від 04.01.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків такої. У зв`язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою від 03.02.2020 р. прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження. Відповідно до ухвали від 22.04.2020 р. підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 26.03.2020 р. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить такий задовольнити, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача, який у заяві від 26.03.2020 р. вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України\~\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до статей\~526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з\~ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до договору позики грошових коштів від 10.10.2016 р., укладеного між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник), позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі 75\~000 доларів США, а останній зобов`язується прийняти позику і повернути таку позикодавцю у визначений цим договором строк. Відповідно до п.3.1. строк надання позики становить не пізніше 10.12.2016 р. з моменту фактичної передачі грошових коштів, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.4). Згідно із розпискою від 10.10.2016 р., [PERSON] одержав від [PERSON] грошові кошти в сумі 75\~000 доларів США у присутності свідка [PERSON] та зобов`язався повернути такі у строк, визначений договором позики (а.с.5). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц зроблено правовий висновок про те, що чинне законодавство не містить заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі. Із врахуванням наведеного, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] доказів належного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, відтак заборгованість у розмірі 75\~000 доларів США підлягає стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] , як позичальника. Окрім цього, відповідно до\~ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 ЦК України. У відповідності до ч.2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Верховного Суду України від 01.10.2014 року у справі №6-113цс14 зазначено, що за змістом\~ст.625 ЦК України\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв`язку з наведеним, підлягає задоволенню і позовна вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача в його користь 6\~750 доларів США 3% річних від простроченої суми. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача\~слід також стягнути судовий збір в розмірі 10 510 грн.

Outcome: approved