Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач 15 лютого 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з даним позовом (а.с.1-3). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 листопада 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір за №\~049/08-ФЛ/15, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 141\~480,00 грн., зі сплатою відсотків за користування в розмірі 20% річних, строком користування до 06.11.2015 року. В якості забезпечення кредитних зобовязань між позивачем та [PERSON] 07 листопада 2008 року укладено договір поруки №\~049/08/02/15, відповідно до умов якого остання поручилась за належне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком за вищевказаним кредитним договором. Позивач свої зобовязання виконав, - кредит надав, але позичальник належним чином свої зобовязання не виконав, допустивши прострочення повернення кредитних коштів, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 01.12.2016 року становить 86\~206,52 грн., з якої: заборгованість по основному боргу кредиту 34\~260,47 грн.; прострочена заборгованість по відсоткам 9\~026,12 грн.; пеня - 35\~196,92 грн. Оскільки відповідачі добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажають, позивач вимушений був звернутись до суду і просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №\~049/08-ФЛ/15 від 07.11.2008 року в сумі 86\~206,52 грн. та судові витрати по справі. У судове засідання позивач в особі свого представника за довіреністю [PERSON] не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надіслав заяву, в якій представник позивача просить розглядати справу без своєї участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.56). Співвідповідачі у судове засідання не зявились. Про день, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки в судове засідання не повідомляли. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надсилали. Крім того, до суду повернувся конверт із відправленням, що направлявся відповідачам із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 07 листопада 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №\~049/08-ФЛ/15, відповідно до умов якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 141\~480,00 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 20% річних, строком користування до 06 листопада 2015 року (а.с.8-18). 07 листопада 2008 року в якості забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та [PERSON] укладено договір застави автомобіля №049/08/01/15 (а.с.19-20). Також, з метою забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору, 07\~листопада 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 049/08/12/15, згідно якого поручитель зобовязався відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником - [PERSON], усіх його зобовязань за кредитним договором (а.с.21-23). Заявою від 07.11.2008 року [PERSON] підтвердила, що являється дружиною [PERSON] та підтвердила згоду з умовами договору (а.с.24). Позивач умови кредитного договору виконав належним чином, грошові кошти надав. Однак, в порушення умов кредитного договору позичальник свої зобовязання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення сплати кредиту та процентів за користування кредитом, внаслідок чого за ним станом на 01.12.2016 року утворилась заборгованість в сумі 86\~206,52 грн., з якої: заборгованість по основному боргу кредиту 34\~260,47 грн.; прострочена заборгованість по відсоткам 9\~026,12 грн.; пеня - 35\~196,92 грн. (а.с.5-7). Про наявність заборгованості співвідповідачі повідомлялись вимогами про дострокове повернення кредитних коштів (а.с.37,38). Згідно ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання. Згідно зі ст.. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно до ст. 553 ЦПК України,за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором з порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька. Відповідно ст. 554 ЦПК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, законними, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 049/08-ФЛ/15 від 07.11.2008 року у розмірі 86\~206,52 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір, і його вимоги задоволені, з відповідачів належить стягнути в рівних частках, на користь позивача судовий збір в сумі 1\~600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved