Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до Придніпровського районного суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку та на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що з 03.03.2018 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . За час подружнього життя у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . З червня 20189 року вони проживають окремо з дочкою, а відповідач окремо. За цей час він не цікавився дитиною і їхнім матеріальним становищем . В зв`язку з тим, що дочка ще мала , їй потріьний належний догляд і правильне, корисне харчування. Позивач зазначає, що вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до 3 років і отримує лише 860 грн. від держави. Цієї суми не вистачає на життя і утримання дитини. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1000 грн. та на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 500 грн. 26 вересня 2019 року ухвалою Придніпровського районного суду було відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] надала заяву про слухання справи за її відсутності. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити. Також, зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивачки щодо такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 03 березня 2018 року між сторонами в Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області зареєстровано шлюб, актовий запис № 230. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач, що стверджується свідоцтвами про народження Серія [NUMBER] . Як вбачається з Довідки про реєстрацію місця проживання особи № 110561 від 20.02.2019 [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (за адресою місця реєстрації позивачки). Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, хоча є фізично здоровим і працездатним та зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Доказів протилежного відповідачем суду не надано, тому вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини є законними та такими, що підлягають до задоволення. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на утримання дитини, суд враховує наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 182 СК України (в ред., що діє з 08.07.2017 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. Крім того, частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України в ред., що діє з 08.07.2017 року). Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років в розмірі 1559 грн., а з 01.12.2018 року такий розмір становитиме - 1659 грн. Враховуючи, що відповідно до норм СК України обоє батьків зобов`язані брати участь в утриманні своєї дитини, як позивачка так і відповідач, однак позивачка [PERSON] на даний час не працює так як перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною і відповідно не має доходу крім державної допомоги в розмірі 860 грн. на місяць, та фінансової можливості утримувати дитину, суд приходить до висновку про задоволення позову позивачки в цій частині, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн. щомісячно, оскільки такий розмір аліментів, на думку суду, буде достатнім та забезпечать гармонійний розвиток дитини. Також суд враховує і те, що відповідачем не використано право на подання відзиву на позовну заяву та не доведено належними доказами того факту, що він не може сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в тому, розмірі, який визначається судом. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що мати позивачка [PERSON] в даний час знаходиться у відпустці по догляду за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , з якою проживає дитина в даний час перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки ніде не працює так, як здійснює догляд за дитиною, вона має право на утримання від свого чоловіка - [PERSON] до досягнення дочкою [PERSON] . трирічного віку, а тому її позовні вимоги є законними та такими, що підлягають до задоволення. А тому, враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 10.09.2019 року і до досягнення дитиноюповноліття, та аліментів на її утримання в розмірі 500грн. щомісячно, починаючи з 10.09.2019 року і до досягнення [PERSON] . трирічного віку, а саме до [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, - розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved