Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.10.2015 року звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 26.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницької області, про що 26.08.2014 року в складено відповідний актовий запис №2214. Позовна заява мотивована тим, що спільне життя подружжя не склалося через різницю характерів, інтересів та уподобань подружжя, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння, відмінність поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки чоловіка та жінки. Близько року тому подружжя припинило фактичні шлюбні відносини та сумісне проживання. Позивач переконана в тому, що відносини подружжя налагодити не вдасться, шлюб носить формальний характер, вважає збереження шлюбу неможливим, на примирення та відновлення подружніх відносин не згодна, подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. Від шлюбу у подружжя є малолітня дитина син [PERSON], [INFO]. Майнових спорів між сторонами немає. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно у передбачений законом спосіб. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, враховуючи зміст заяви позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності та взаємозвязку, приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача, її бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами по справі припинено понад рік тому, шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, ведення спільного господарства припинено, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати, а позов задовольнити. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі до суду позову судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved