Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в жовтні 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позивач повідомила, що 25.09.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який 25.04.2016 року було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 09.06.2016 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено, зобовязано відповідача сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 23.05.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в повному обсязі рішення суду не виконував. Лише в перші місяці направляв грошові кошти, які не відповідали вказаній вище сумі, оскільки сплата аліментів проводилась відповідачем нерегулярно і мала місце заборгованість. Дитина, як і раніше проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач жодної участі у вихованні сина не бере. Він не цікавиться розвитком та життям свого сина. На сьогоднішній день відповідач має заборгованість по сплаті аліментів за 7 місяців поточного року в розмірі 4900,00 грн., що підтверджується довідкою Замостянського відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області. Разом з тим, а саме наявною заборгованістю, відповідно до змін чинного законодавства щодо збільшення розміру аліментів, відповідач добровільно не змінив розмір аліментів на утримання сина, хоча такий розмір аліментів повинен становити не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку з вищенаведеним просила збільшити розмір аліментів, а саме: щомісячно стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. починаючи стягнення з дня предявлення даного позову та до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові, просили їх задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак повідомлявся належним чином. Суд вважає, що справу слід розглянути ухваливши заочне рішення на підставі ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин і позивач та її представник не заперечують проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2011 року по 25.04.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 107012, та копією рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2016 року, яке набрало законної сили 06.05.2016 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 251744 від 07.06.2013 року, та який проживає разом із позивачем, згідно довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію від 03.09.2018 року. 09.06.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено рішення (цивільна справа № 127/10757/16-ц), згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 700,00 грн. щомісячно, з дня подачі заяви до суду, тобто починаючи з 23 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Суд, ухвалюючи дане рішення та визначаючи розмір аліментів, враховував матеріальний стан платника аліментів та матері і дитини. Також, судом встановлено, що з 01.04.2018 року по 31.09.2018 року [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] згідно виконавчого листа по справі № 127/10757/16-ц, виданого 30.06.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання. Відповідно до положень\~ст.\~1-3\~Конвенції ООН\~«Про права\~дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України - батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ч. 8\~ст.\~7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 2\~ст. 166 СК\~України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 1 ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» 17.05.2017 року № 2037-VIII внесено ряд змін та доповнень до Сімейного кодексу України, так зокрема внесено зміни в ч. 2 ст.\~182\~СК України та згідно даних змін передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також статтю 183 СК України\~доповнено частиною пятою такого змісту: той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо зміни розміру аліментів, враховує те, що відповідач здорова, працездатна особа та може надавати матеріальну допомогу, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обовязок батьків по їх утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим визначити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., щомісячно до повноліття дитини, тобто суд приходить до висновку до часткове задоволення позову. Судом враховані всі обставини, визначені ст. 182 СК України. Доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем не надано, а в подальшому відповідач не позбавлений права на звернення до суду з відповідною вимогою щодо зменшення розміру аліментів тощо. Що стосується періоду, з якого слід розпочати стягнення аліментів у новому розмірі, суд враховує, що відповідно до пункту 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.ст. 137, 141\~ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн., а на користь позивача 1000, 00 грн. витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial