Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» (далі ДВНЗ «КНУ») звернувся до суду з вищевказаним позовом, зазначивши, що між ДВНЗ «КНУ» як виконавцем та відповідачем [PERSON] як замовником, було укладено договір № 1089 від 31 серпня 2016 р. про надання освітніх послуг, строк надання послуг з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 р. Загальна вартість навчання складала 51300,00 грн., оплата відповідачем повинна була вноситися щомісяця, за 10 днів до початку звітного періоду. Наказом № 1455 від 02.11.2016 р. [PERSON], отримувача послуги, відраховано з університету за порушення умов договору, заборгованість за навчання складає 2565,00 грн. Вказану суму, а також 715,63 грн. інфляційних втрат та 161,00 грн. 3% річних, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою суду від 14 грудня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з'явилися. В матеріалах справи міститься заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомила причини неявки, відзиву не подала. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з'явилася в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів. Як встановлено судом, 31 серпня 2016 року між [PERSON] вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет» в особі проректора з науково-педагогічної роботи [PERSON], як виконавцем, [PERSON], як замовником, та [PERSON], як одержувачем, було укладено договір № 1089 про надання освітніх послуг(а.с. 6 копія договору). Згідно розділу 1 договору № 1089, позивач взяв на себе зобовязання за рахунок коштів відповідача здійснити надання одержувачу [PERSON] освітньої послуги, отримання ступеня бакалавр, за спеціальністю: науки про Землю, починаючи з 1 курсу 1 семестру, форма навчання: денна, строк надання освітньої послуги з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року. Відповідно до розділу 5 договору № 1089, відповідач, як замовник, зобовязувалась вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у терміни, що встановлені цим договором: щомісяця, за 10 днів до початку звітного періоду. Загальна вартість освітньої послуги становить 51300 грн. 00 коп. Наказом № 947су від 12 серпня 2016 року, [PERSON] зараховано до складу студентів 1-го курсу (а.с. 7 копія витягу з наказу), однак наказом від 02.11.2016 р. № 1455су, її відраховано зі складу студентів за порушення умов договору (а.с. 8 копія наказу). Разом з тим, у відповідача [PERSON] залишилась заборгованість перед позивачем по оплаті за навчання [PERSON] в сумі 2565,00 грн. (а.с. 9 розрахунок). На адресу відповідача ДВНЗ «КНУ» 06 березня 2017 року направляв письмову претензію про погашення заборгованості в сумі 2565,00 грн., що залишилась без задоволення (а.с. 12, 13 копія претензії, реєстру відправки). Розділом 6 договору № 1089 сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством та цим договором. Згідно частини 2 статті 903 ЦК України, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла з вини замовника, він зобовязаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Так, згідно наданого розрахунку, сума 3% річних становить 161,00 грн., інфляційних втрат 715,63 грн. (а.с. 10, 11), з яким суд погоджується. Положеннями частини 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідач відзиву до суду та доказів на його підтвердження, не надала, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1762,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved