overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач 14.12.2015 року звернулася до суду з позовом, на обгрунтування якого зазначила, що вона проживає та зареєстрована у [INFO]. У квартирі зареєстрована [PERSON], яка не проживає у квартирі з 2013 року, посилаючись на ці обставини, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право проживання у квартирі. Позивач просить позов задовольнити та розглядати справу на його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. За згодою позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Треті особи письмово повідомили суд про розгляд справ за їх відсутності. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що позивач зареєстрована у [INFO], крім неї, у квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] не проживає у квартирі з 2013 року, згідно акту, складеного МКП «Основаніє». Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Суд спирається на правовий зміст ст. ст. 71, 72 ЖК України, якими закріплені правила визнання осіб такими, що втратили право проживання у комунальному житлі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач 14.12.2015 року звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. У її [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] Відповідачі з моменту реєстрації та по теперішній час у квартирі не проживають, їх особисті речі у квартирі відсутні. На даний час відповідачі постійно проживають за межами країни, добровільно знятися з реєстрації не мають можливості. Їй дуже важко сплачувати додаткові витрати за комунальні послуги. Крім того, порушуються її права, як власника, щодо володіння, користування та розпорядження квартирою. На підставі викладеного, просить суд визнати [PERSON], 0503.1959 року народження та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час і місце розгляду справи кожен окремо були повідомлені належним чином. Згідно наданих заяв, [PERSON] та [PERSON] просять розглядати справу за їх відсутності, оскільки мешкають у іншій країні та не мають можливості приїхати, проти задоволення позову не заперечують (а.с. 17-21). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у квартирі позивача, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою № 790 , виданою квартальним комітетом № 17 від 10.12.2015 року (а.с. 5-7, 9). Відповідачі з моменту реєстрації та по теперішній час у квартирі позивача не проживають. На даний час відповідачі постійно проживають за межами країни, добровільно знятися з реєстрації не мають можливості. З акту, складеного квартальним комітетом № 17, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] тільки зареєстровані, але жодного дня не проживали та не проживають на даний час за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON], [INFO] з 23.12.2006 року зареєстрований за адресою: [INFO], [PERSON] [INFO] з 31.10.2006 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.13-14). Позивач вимушена нести додаткові витрати за відповідачів по оплаті за комунальні послуги. Крім того, порушуються її права, як власника, щодо володіння, користування та розпорядження квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач 14.12.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Він з 18.11.2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дочку: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, різні життєві цінності. Між ними втрачені почуття любові та поваги один до одного. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. З жовтня 2016 року вони фактично припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство, проживають окремо. Майнового спору немає. Просить шлюб розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.18). Вказав, що шлюбні відносини припинені з 16.10.2016 року. Майнового спору немає. Дитина залишиться проживати з матірю. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с.19). Вказала, що шлюбні відносини припинені у жовтні 2016 року. Майнового спору немає. Просить залишити їй прізвище «Шкуліпа». Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 18.11.2006 року зареєстрували шлюб (а.с.9 копія свідоцтва про шлюб Серія 1-КИ №9063366 виданого 18.11.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 983). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку: [PERSON], [INFO] (а.с.10 - копія свідоцтва про народження Серія 1-КИ №144725 виданого 16.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1198). Шлюбно-сімейні відносини сторонами припинені у жовтні 2016 року. Причиною цього стали різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, різні життєві цінності. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Почуття любові та поваги ними втрачені. Примирення неможливе. Майнового спору немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що за таких обставин зберегти сімю неможливо, а тому шлюб необхідно розірвати. Малолітня дитина залишиться проживати з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач 14.12.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Він з 26.05.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Дітей від шлюбу немає. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, через часті сварки з цього приводу. На теперішній час він втратив почуття поваги та любові до відповідача. З серпня 2016 року вони з відповідачем проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Майнового спору немає. Примирення між ними неможливе. Просить шлюб розірвати в судовому порядку, так як відповідач на розірвання шлюбу через органи РАЦС не погоджується. Просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності , на позовних вимогах наполягає (а.с.14). Вказав, що шлюбні відносини припинені з вересня 2016 року. Майнового спору немає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повторно у судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації (а.с.9,11,13). До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 10.04.2017 року о 08.15 год., як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с.13). Судова повістка у відповідності до ч.5 ст.74, ч.1 ст.77 ЦПК України, вважається доставленою. Справу розглянуто заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 26.05.2012 року зареєстрували шлюб, від якого дітей немає (а.с.6). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з вересня 2016 року через несумісність характерів, частих сварок з цього приводу. Почуття любові та поваги сторонами втрачені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. За таких обставин, на думку суду, зберегти сімю неможливо. Суд, враховуючи ту обставину, що відповідач не погоджується на розірвання шлюбу через органи РАЦС, вважає за необхідне розірвати шлюб у судовому порядку. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений останнім під час звернення до суду з зазначеним позовом (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач 14.12.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи з 01.10.2016 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідач хоча і надає матеріальну допомогу на дитину, але у сторін немає згоди щодо її розміру, а тому вважає необхідним визначити розмір аліментів судом. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, але пояснив, що ніколи не ухилявся від надання допомоги на дитину. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем, окремо від відповідача. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини, довідки КП «Жилкомсервіс» від 04.07.2016 року. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині стягнення аліментів від дня пред'явлення позову, оскільки позивач не подав суду доказів того, він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. На підстав викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач 14.12.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 15.11.2003 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний. Від шлюбу вони мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач працює на ПрАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН», отримує заробітну плату та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак в добровільному порядку такої допомоги не надає. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає (а.с.14). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує (а.с.13). Зазначив, що аліменти більше нікому не сплачує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 15.11.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.10.2012 року, яке набуло чинності 28.10.2012 року (а.с.2,4). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3). Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Доходів позивача не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте згідно поданої до суду заяви не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі, визначеному позивачем (а.с.13). По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не проводяться. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач 14.12.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 22.08.2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2016 року. Після розірвання шлюбу її прізвище було змінено на дошлюбне «Муравльова». Від шлюбу вони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач деякий час надавав їй матеріальну допомогу на утримання дитини, однак останні кілька місяців повністю ухилився від надання допомоги. Вона працює без офіційного працевлаштування, розмір її заробітку складає 2000,00 грн. на місяць. Її доходів не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним. На даний час відповідач офіційно не працевлаштований, але займається виконанням ремонтно-будівельних робіт, отримує стабіліни заробіток, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак в добровільному порядку такої допомоги не надає. По іншим виконавчим листам стягнення з нього не проводяться. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає (а.с.17). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує (а.с.16). Зазначив, що аліменти більше нікому не сплачує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 22.08.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2016 року, яке набуло чинності 08.02.2016 року (а.с.3,5,6). Після розірвання шлюбу позивачу було змінено прізвище з «Крестьянінова» на дошлюбне «Муравльова» (а.с.5,6,9,10). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Дитина проживає з позивачем (а.с.2), перебуває на її утриманні. Доходів позивача не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте згідно поданої до суду заяви відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі, визначеному позивачем (а.с.16). По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не проводяться. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач 14.12.2017 р. звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 18.10.2016 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно. Спадкоємцем після її смерті є лише позивач. Позивач звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач вважає, що нею пропущено строк з поважних причин. Просить суд винести рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 18.10.2016 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила позов задовольнити та розглядати справу без її участі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник\~\~відповідача Територіальної громади Селидівської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Дослідивши докази, судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про смерть ІІ-НО №011028, виданого 08.11.2017 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла 18.10.2016 року, актовий запис № 26. [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ІІІ-ЯР №239940, виданого 06.09.1958 р. Куйбишевським районним ЗАЦЗ м. Сталіно. З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], померлої 18.10.2016 року. Восьмою донецькою державною нотаріальною конторою 30.12.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON], померлої 18.10.2016 року у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини. Згідно інформації наданої Восьмою донецькою державною нотаріальною конторою від 08.02.2018 №44/01-16, вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 18.10.2016 року, спадкової справи не заводилось. Судом встановлено, що позивач [PERSON] пропустила з поважних причин строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 18.10.2016 року. Суд враховує усі добуті у судовому засіданні докази та ті, що знаходяться в матеріалах справи та вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки відповідно до\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач 14.12.2017 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 14.12.1991 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя з відповідачем не склалося з причини агресивної поведінки відповідача, частих скандалів та сварок з різних причин. З лютого 2017 року вони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. Вона не має наміру відновлювати сімейні відносини, майнового спору на даний час немає. На підставі викладеного, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Також просила стягнути з відповідача судові витрати по справі. 15.12.2017 року набув чинності Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Згідно п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити. Судові витрати просить з позивача не стягувати. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14.12.1991 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі запису актів громадянського стану м. Нікополя Дніпропетровської області, актовий запис № 1326 (а.с.4), від якого вони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6). Шлюбне життя у сторін не склалося, з причини агресивної поведінки відповідача, частих скандалів та сварок з різних причин. З лютого 2017 року сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. Позивач не має наміру відновлювати сімейні відносини, майнового спору на даний час немає. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач 14.12.2017 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. Вона, 31.07.2007 року вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. У 2017 році шлюбне життя з відповідачем припинено з тих підстав, що вони мають різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого в сім'ї постійно виникали сварки та суперечки. Все це призвело до того, що ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться. Вважає, що примирення між ними неможливе. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. На підставі зазначеного, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Позивач у судове засідання не з'явилася, на адресу суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить суд позовні вимоги задовольнити (а.с. 13). Від відповідача надійшла заява, в якій просить розглядати справу в його відсутність та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача ( а.с. 18). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з?ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 110, 112 СК України. Судом встановлено, що сторони 31.03.2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 143 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Шлюбно-сімейні відносини припинені з липня місяця 2017 року. Причиною цього стали відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення між сторонами неможливе. Взаємовідносини, що склалися між ними виключають подальше спільне життя. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе і шлюб необхідно розірвати. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір'ю, позивачкою по справі. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] », [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved