Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивач, 25 грудня 2015 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті баби [PERSON], померлої 31 січня 2012 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилалася на те, що 31 січня 2012 року померла її баба [PERSON]. Після смерті баби залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 1,46 га вартістю 41480,71 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №038991, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої. Вона, як спадкоємець за заповітом у встановлений законом строк не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Рішенням Кодимського районного суду від 12 жовтня 2015 року їй було надано додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно державний акт на право власності на землю. Про втрату державного акту на право власності на землю вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Відділ Держгеокадастру в Кодимському районі теж відмовив у видачі дубліката правовстановлюючого документу. Все вище назване і змусило її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на: земельну ділянку площею 1,46 га вартістю 41480,71 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №038991, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої 31 січня 2012 року [PERSON], який був утрачений. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ([PERSON] сільської ради, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником земельної ділянки площею 1,46 га, вартістю 41480,71 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території [PERSON] сільської ради за межами села (Інформація відділу Держгеокадастру в Кодимському районі №29-1516-99. 1-869/15-15 від 24 грудня 2015 року). 31 січня 2012 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №292583, видане 01 лютого 2012 року [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області). Як убачається з дослідженого судом заповіту, складеного [PERSON] 22 грудня 1987 року в с. Загнітків, Кодимського району Одеської області і зареєстрованого в реєстрі [PERSON] сільської ради за №152, на випадок своєї смерті вона все своє майно заповідала [PERSON]. Згідно рішення Кодимського районного суду від 12 жовтня 2015 року (справа №503/1628/15-ц), встановлено факт належності [PERSON], [INFO], заповіту, складеного 22 грудня 1987 року [PERSON] в с. Загнітків, Кодимського району Одеської області, за яким, все її майно, де б воно не було і з чого не складалось, заповідається [PERSON], [INFO]. Інші спадкоємці, які за законом мали право на обов»язкову частку у спадщині відсутні. Частиною першою статті 1235 ЦК України передбачено, що Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Своїм правом спадкоємця за заповітом позивач скористався, подавши у додатковий строк, визначений Кодимський районним судом у своєму рішенні від 11 листопада 2015 року (справа №503/2084/15-ц), заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутні оригінали державних актів на право власності на землю (лист державного нотаріуса №1459/02-14 від 23 грудня 2015 року). Те, що зазначені правовстановлюючі документи були втрачені, підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про їх втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№1 від 02 січня 2016 року). Згідно Інформації відділу Держгеокадастру у Кодимському районі Одеської області №29-1516-99. 1-869/15-15 від 24 грудня 2015 року, видати новий Державний акт на право власності на землю або дублікат цього документу не є можливим у зв»язку з тим, що оформлення правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку здійснюється у вигляді свідоцтва або витягу про право власності на нерухоме майно територіальними органами Міністерства юстиції України, які є органами державної реєстрації прав. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Відтак, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 1,46 га вартістю 41480,71 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №038991, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої 31 січня 2012 року [PERSON], який був утрачений. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1235 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved