Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач, 15 березня 2019 року звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~ В обґрунтування своїх вимог зазначила те що, рішенням Шевченківського районного суду Харківської області відповідач [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням голови Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області дітям надано статус, як діти позбавлені батьківського піклування та [PERSON] призначено її опікуном. Факт, позбавлення батьківських прав відповідача не звільняє її від обов`язку щодо утримання дітей, але всупереч цьому, відповідач жодного разу не надала грошових коштів на утримання дитини, її взагалі не цікавить його фізичний та духовний розвиток, не бентежить відсутність можливості отримання дитиною збалансованого повноцінного харчування, якісного та вчасного лікування, хоча відповідачу достовірно відоме його місце проживання. Відповідач офіційно ніде не працює. Розпорядженням Шевченгківської районної державної адміністраціїї від 25 лютого 2019 року за №28 , позивча призначена опікуном над [PERSON] , [INFO] .\~Враховучи викладене\~звернулась до\~суду за захистом прав малолітньої дитини , і просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь як опікуна на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1013.00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 берерзня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася надала до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності та прохала позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання не з`являлася, про місце, час та день розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, що підтверджується довідкою за №02-25/131 Старовірівської сільської ради Шевченківскього району Харківської області від 17 травня 2019 року. Відповідач відзиви проти позову не надала.Поважної причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~ за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд,\~дослідивши\~матеріали\~ справи\~вважає,\~\~що позов\~\~підлягає задоволенню,\~\~з наступних\~підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про народження (виданого Старовірівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 26 травня 2008 року), [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а. с. 7). Заочним рішенням Шевченківскього районного суду Харківської області від 29 квітня 2016 року , відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , 2008 року народження (а. с. 8-9). Розпорядженням Шевченківської райдержадміністрації Харківської області від 25 лютого 2019 року за №28 [PERSON] призначено опікуном над [PERSON] , [INFO] та видане свідоцтво опікуна встановленого зразка. Відповідно до частин 1,\~2\~статті 27\~Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» від\~26\~квітня 2001\~року з відповідними змінами, передбачено ,що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи з наведеного, батьки зобов`язані забезпечити такий рівень життя своїх дітей, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей на рівні, що визначений законодавством. Згідно ч. 2 ст.\~166\~Сімейного кодексу\~України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 67\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, що є підставою звернення до суду. Відповідно до ст.180\~Сімейного\~кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною\~3\~ст.181\~Сімейного\~кодексу\~України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд враховує обставини передбачені ч.1 ст. 182 Сімейного \~кодексу України. Згідно ч.2\~ст.182\~Сімейного\~кодексу\~\~України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей відповідного віку: для дітей віком від 6 до 18 років становить 2027.00 грн, мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 1013.00 грн. За положеннями ст.\~184\~Сімейного\~кодексу\~\~України аліменти у твердій грошовій сумі стягуються якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявність інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника \~або одержувача може визнати розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд встановив, що дитина проживає разом з позивачем, яка є опікуном, відповідач є особою, яка позбавлена батьківських прав, інших утриманців та аліментних зобов`язань не має. Отже, суд приходить до висновку про обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, та вважає за необхідне стягувати з неї аліменти на утримання малолітнього: [PERSON] , 2008 року народження у розмірі 1013.00 грн. до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 15 березня 2019 року. Оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від\~08\~липня 2011\~№ 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі положень ст.141\~ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 768.40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved