Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.05.2017 року звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, посилаючись на те, що вона являється власником житлового будинку [ADDRESS], на підставі Договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Богатовою І.О. 10.08.1995 року, реєстр № 4017, зареєстрованого в БТІ м.Красноармійська 20.11.1995 року. Відповідач [PERSON] являється невісткою позивача, а відповідач [PERSON] її сином, 26.06.2012 року на прохання сина вона зареєструвала відповідачів в своєму будинку. У вересні 2015 року відносини між сином та відповідачем [PERSON] були припинені і вона разом із своїм сином виїхали з будинку разом зі своїми речами. Відносини з цього часу з відповідачами позивач не підтримує. Саме з вересня 2015 року відповідачі в житловому будинку не проживають без поважних причин. Зважаючи на те, що реєстрація відповідачів в будинку позивача позбавляє її можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг і те, що відповідачі в добровільному порядку не знімаються з реєстрації, позивач змушена звернутися до суду. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлені належним чином, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що позивач являється власником житлового будинку [ADDRESS], на підставі Договору купівлі-продажу (а.с.5-6), нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Богатовою І.О. 10.08.1995 року, реєстр № 4017, зареєстрованого в БТІ м.Красноармійська 20.11.1995 року. Відповідач [PERSON] являється невісткою позивача, а відповідач [PERSON] її сином, 26.06.2012 року на прохання сина вона зареєструвала відповідачів в своєму будинку. У вересні 2015 року відносини між сином та відповідачем [PERSON] були припинені і вона разом із своїм сином виїхали з будинку разом зі своїми речами. Відносини з цього часу з відповідачами позивач не підтримує. Саме з вересня 2015 року відповідачі в житловому будинку не проживають без поважних причин (а.с.3). Зважаючи на те, що реєстрація відповідачів в будинку позивача позбавляє її можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг і те, що відповідачі в добровільному порядку не знімаються з реєстрації, позивач змушена звернутися до суду. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.. 391 ЦК України «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном». Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно статті 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстраційного обліку здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved