Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач 25.04.2017 року звернувся до суду з даним позовом в якому вказав, що він змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] згідно свідоцтва про зміну імені. Рішенням Першотравневої районної ради народних депутатів від 24.04.1996 року «Про затвердження проектів відводів земельних ділянок для ведення селянських фермерських господарств» затверджено проекти відводів земельних ділянок для ведення селянських (фермерських) господарств із земель запасу в постійне користування у місцях указаних на проектному плані землекористувачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Проект відводу земель для ведення селянських фермерських господарств зазначеним громадянам і йому в тому числі розроблявся Донецьким філіалом Інституту землеустрою Української академії аграрних наук. Згідно акту здачі меж в натурі від 27.04.1996 року надана йому у постійне користування земельна ділянка площею 8,9 га в межах згідно плану, розташована на території Мелекінської сільської ради, для ведення селянського фермерського господарства виділена була в натурі, тобто встановлені межи земельної ділянки, а саме встановлені межові знаки, пропахана межа земельної ділянки, про що повідомлено користувачам суміжних земельних ділянок. Він отримав на ім'я [PERSON]. державний акт на право постійного користування землею серії [NUMBER] на підставі рішення Першотравневої районної ради народних депутатів від 24.04.1996 року згідно якого він отримав земельну ділянку площею 8,9 га в постійне користування на території Мелекінської сільської ради. Державний акт було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №308, було встановлено план зовнішніх меж та опис меж земельної ділянки. У період з 1996 по 2002 рік зазначену ділянку він обробляв (спахував, сіяв, збирав врожай) самостійно. З 2002 року по 2014 рік за усною домовленістю з [PERSON] зазначену земельну ділянку обробляв він, а земельний податок сплачував позивач. У 2015 році в зв'язку зі скрутним становищем позивач знову вирішив зайнятися селянським (фермерським) господарством, однак син [PERSON] - [PERSON] повідомив йому, що земельну ділянку площею 8,9 га надану позивачеві в постійне користування на території Мелекінської сільської ради, було надано [PERSON] згідно державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] на підставі рішення Першотравневої районної ради народних депутатів Першотравневого району Донецької області від 31.03.2001 року №3/15-260. Згідно зазначеного державного акту [PERSON] була надана в постійне користування земельна ділянка площею 30 га на території Мелекінської сільської ради для ведення селянського фермерського господарства, куди увійшла і надана позивачу у постійне користування земельна ділянка площею 8,9 га., що підтверджується схемою розміщення земельних ділянок відносно Державних актів на право постійного користування землею, виданих [PERSON] та [PERSON] Неодноразово він звертався до [PERSON] з проханням повернути йому земельну ділянку площею 8,9 га., однак вона відмовляється. Отже, вважає що Першотравнева районна рада народних депутатів видавши зазначений спірний державний акт порушила його права щодо володіння, користування та розпорядження наданою йому земельною ділянкою площею 8,9 га, а тому у своїх позовних вимогах просить суд: визнати недійсним рішення Першотравневої районної ради народних депутатів Донецької області від 31.03.2001 року №3/15-260 «Про затвердження проектів відводу земельних ділянок для ведення селянських (фермерських) господарств в частині затвердження проекту відводу земельної ділянки для ведення селянських (фермерських) господарств [PERSON] та п. 2 Додатку до сесії районної ради від 31.03.2001 року №3/15-260 «Про затвердження проектів відводу земельних ділянок для ведення селянських (фермерських) господарств, а також визнати недійсним державний акт на право постійного користування землею серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], виданий на підставі рішення Першотравневої районної ради народних депутатів Донецької області від 31.03.2001 року №3/15-260, на земельну ділянку площею 30 га, яка розташована на території Мелекінської сільської ради, для ведення селянського (фермерського) господарства. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, представником позивача [PERSON] надано до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує та у разі відсутності відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явилися, представником відповідача [PERSON] надано до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із відрядженням адвоката до м. Харкова для участі в судовому засіданні по справі №905/1313/18, на підтвердження чого надав ухвалу східного апеляційного господарського суду від 07.12.2018 року про призначення справи до розгляду за апеляційною скаргою Департаменту міського майна Маріупольської міської ради на рішення господарського суду Донецької області від 16.10.2018 року, однак підтвердження того, що саме представник [PERSON] приймає участь у справі№905/1313/18 не надано. Представник відповідача Мангушської районної ради Донецької області в судове засідання не з'явився, в матеріалах справа мається клопотання представника про розгляд справи без його участі та заперечення проти позову, в якому він просить визнати позовну заяву такою, що подана з пропущенням шестимісячного строку звернення до адміністративного суду та залишити її без розгляду. Представник Селянського (фермерського) господарства «ОРІОН» в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином - заказною кореспонденцією з повідомленням, про причини неявки не повідомив та заперечення не надав. Представник третьої особи - головного управління держгеокадастру у Донецькій області в судове засідання також не з'явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю та письмові пояснення, в яких зазначив, що за інформацією Мангушської райдержадміністрації від 11.07.2016 року № до 01-1827-31/01 вилучення земельної ділянки наданої відповідно державного акту на право постійного користування серії [NUMBER] від 16.04.1997 року у користувача [PERSON]. не відбувалось. Приймаючи до уваги, що відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явилися, від СФГ «ОРІОН» не надійшло повідомлення про розгляд справи у відсутності його представника, а неявка представника відповідача [PERSON] -[PERSON] не визнається поважною, тому справа розглядається заочно, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, позивач [PERSON] змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області 04.11.2014 року(а.с.7). Способи захисту прав на земельні ділянки передбачено ст. 152 ЗК України, відповідно до ч. ч. 2 та 3 якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Дані спірні правовідносини виникли під час дії Земельного кодексу України 1990 року, статті 22 та 23 якого передбачали, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Судом встановлено, що рішенням Першотравневої районної ради народних депутатів від 24.04.1996 року «Про затвердження проектів відводів земельних ділянок для ведення селянських фермерських господарств» затверджено проекти відводів земельних ділянок для ведення селянських (фермерських) господарств із земель запасу в постійне користування у місцях зазначених на проектному плані землекористувачам у тому числі [PERSON](а.с.12-13). Як вбачається з акту зазначення здачі меж в натурі від 27.04.1996 року надана позивачу у постійне користування земельна ділянка площею 8,9 га в межах згідно плану, розташована на території Мелекінської сільської ради, для ведення селянського фермерського господарства була виділена в натурі, тобто встановлені межи земельної ділянки, а саме встановлені межові знаки, пропахана межа земельної ділянки, про що повідомлено користувачам суміжних земельних ділянок(а.с.19). Відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] виданого 16.04.1997 року на підставі рішення Першотравневої районної ради народних депутатів від 24.04.1996 року, [PERSON] надана у постійне користування земельна ділянка площею 8,9 га в межах згідно з планом, розташована на території Мелекінської сільської ради, для ведення селянського (фермерського) господарства(а.с.8). Отже, [PERSON] на законних підставах отримав у постійне користування земельну ділянку площею 8,9 га на території Мелекінської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства. Однак, рішенням Першотравневої районної ради «Про затвердження проектів відводу земельних ділянок для ведення селянських (фермерських) господарств» від 31.03.2001 року №3/15-260 та п.2 Додатку до сесії районної ради від 31.03.2001 року №3/15-260 були затверджені проекти відводу земельних ділянок для ведення селянських (фермерських) господарств в тому числі [PERSON], що встановлено з архівної копії від 23.08.2016 року 01-35/82 (а.с.20). На підставі даного рішення відповідач [PERSON] отримала державний актна право постійного користування землею серії [NUMBER], виданий на земельну ділянку площею 30 га, яка розташована на території Мелекінської сільської ради, для ведення селянського (фермерського) господарства(а.с.9), куди увійшла і надана позивачу у постійне користування земельна ділянка площею 8,9 га., що підтверджується схемою розміщення земельних ділянок відносно Державних актів на право постійного користування землею, виданих [PERSON] та [PERSON], затвердженою директором ТОВ «Приазовський земельно-кадастровий центр»(а.с.24). Стаття 27 Земельного кодексу України 1990 року передбачала, що право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі: 1) добровільної відмови від земельної ділянки; 2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку; 3) припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства; 4) систематичного невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди; 5) нераціонального використання земельної ділянки; 6) використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості грунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки; 7) використання землі не за цільовим призначенням; 8) невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб; 9) вилучення земель у випадках, передбачених статями 31 і 32 цього Кодексу. Право користування землею може бути також припинено у випадках, зазначених у статті 114 цього Кодексу. Припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктами 1 - 8 частини першої та частиною третьою цієї статті, провадиться у межах населених пунктів відповідною Радою народних депутатів, за межами населених пунктів - сільською, селищною, районною, міською, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Радою народних депутатів, а у випадку, передбаченому пунктом 9 частини першої цієї статті, - за рішенням Ради народних депутатів, що має право вилучати земельні ділянки. Припинення права користування землею у випадках, передбачених пунктами 5 - 9 частини першої цієї статті, в разі незгоди землекористувача провадиться у судовому порядку. Виходячи з наведеного, право постійного користування землею могло бути припинене тільки у визначених ст. 27 ЗК України 1990 року випадках. Як встановлено з відповіді голови райдержадміністрації № до01-2242-26/01 від 22.08.2016 року, вилучення земельної ділянки наданої відповідно державного акту на право постійного користування №308 від 16.04.1997 року у користувача [PERSON]. не відбувалось (а.с.21), а тому право постійного користування за [PERSON] не припинялося. Нормами ч.ч.1.2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 155 ЗК України в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка знаходиться у правомірному користуванні позивача, то Першотравнева районна рада народних депутатів Донецької області як орган місцевого самоврядування не мала права розпоряджатися нею. З огляду на наведене, суд вважає, що рішення Першотравневої районної ради народних депутатів Донецької області від 31.03.2001 року №3/15-260 «Про затвердження проектів відводу земельних ділянок для ведення селянських (фермерських) господарств» в частині затвердження проекту відводу земельної ділянки для ведення селянських (фермерських) господарств [PERSON] та п. 2 Додатку до сесії районної ради від 31.03.2001 року №3/15-260 «Про затвердження проектів відводу земельних ділянок для ведення селянських (фермерських) господарств», є незаконним, як і державний акт на право постійного користування землею серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], виданий на його підставі, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги щодо стягнення судового збору позивачем не пред'явлено, тому дане питання судом не вирішується. На підставі викладеного та

Outcome: approved