Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач, 14.07.2020 року, звернувся до Першотравневого районного суду Донецької області з позовною заявою, яка згодом була уточнена, до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про звільнення від сплати аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. 28 квітня 2001 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції позивач зареєстрував шлюб зі [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14 серпня 2012 року шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний. Він спільного шлюбу вони мають п`ятьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення комісії з питань захисту прав дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 10 жовтня 2012 року № 327-К місце проживання дітей визначено з позивачем, тобто з батьком дітей. Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 13.11.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку, але на кожну дитину не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 01.12.2017 року з [PERSON] на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку, але на кожну дитину не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, позивач зазначає, що його колишня дружина, [PERSON] , не платить йому аліменти на утримання дітей. Відносно неї порушено кримінальну справу за несплату аліментів. Також, [PERSON] , позбавлена батьківських прав, що підтверджується рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 30 липня 2013 року, яке було прийнято у справі № 241/742/13-ц. Позивач також звертає увагу на те, що відповідачка по справі, [PERSON] , є матір`ю [PERSON] та бабусею неповнолітніх дітей позивача. В лютому 2018 року син позивача, [PERSON] почав проживати з відповідачкою, у травні 2018 року молодша дочка позивача, [PERSON] , почала проживати з відповідачкою, а в листопаді 2018 року, з відповідачкою почала проживати старша дочка позивача [PERSON] . Двоє молодших синів залишилися проживати разом з позивачем та його дружиною - [PERSON] . На підставі судового наказу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2019 з [PERSON] були стягнуті на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі Ѕ частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 квітня 2020 року в задоволені заяви позивача [PERSON] про перегляд судового наказу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2019 року за ново виявленими обставинами про стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] було відмовлено. Постановою Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 квітня 2020 року залишено без змін. Позивач вважає, що у відповідачки не має права вимоги аліментів з нього у зв`язку з тим, що відповідачка не утримує неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також позивач зазначив, що [PERSON] , незважаючи на позбавлення її батьківських прав зобов`язана утримувати своїх неповнолітніх дітей. У зв`язку з вищезазначеним позивач просить суд: звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] на підставі судового наказу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2019 року; звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яка утворилася по виконавчому провадженню № 60978867, яке відкрито Центральним відділом державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції Донецької області. Позивач також просив відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення по справі. Ухвалою судді Першотравневого районного суду Донецької області від 21.07.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам по справі та визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У судовому засіданні [PERSON] та його представник, [PERSON] , уточнені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заказною кореспонденцією з повідомленням, що, на підставі ст. 280 ЦПК України, дає суду можливість розглянути справу у заочному порядку та винести заочне рішення. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заказною кореспонденцією з повідомленням. Третя особа, Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи без участі представника. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 серпня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 9). Від спільного шлюбу з [PERSON] позивач має п`ятьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-8). Згідно рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 30 липня 2013 року, [PERSON] було позбавлено батьківських прав, щодо її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-15). У зв`язку з тим, що троє дітей, а саме [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , почали проживати з відповідачкою, яка є їх бабусею, [PERSON] звернулася до суду і згідно судового наказу, який було видано 21 листопада 2019 року, Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області, з позивача на користь відповідачки було стягнуто на утримання [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі Ѕ частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 листопада 2019 року і до досягнення дітьми повнолітня ( а.с. 16). Згідно ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 квітня 2020 року в задоволені заяви позивача [PERSON] про перегляд судового наказу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2019 року за ново виявленими обставинами про стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] було відмовлено (а.с. 17-18). А Постановою Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя від 21 квітня 2020 року залишено без змін (а.с. 19-21). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Центральним відділом державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), згідно з матеріалами виконавчого провадження № 60978867, згідно виконавчого листа № 266/6843/19 виданого 21.11.2019 року Приморським районним судом м. Маріуполя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.11.2019 року і до досягнення дітьми повноліття, станом на 01.07.2020 року наявна заборгованість в розмірі 42729,14 гривень (а.с. 28). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 197 Сімейного кодексу України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Верховний Суд неодноразово в усталеній практиці наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Разом з тим, суд застосовуючи положення статті 5 ЦПК України, не може визначити такий спосіб захисту, як звільнення позивача від сплати аліментів, оскільки за судовим наказом з нього стягнуті аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу), а троє дітей проживають з відповідачкою, от же на теперішній час відсутні підстави для скасування вищевказаного наказу, а тому позивач повинен нести обов`язок по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. Оскільки в задоволенні позову було відмовлено, з позивача на користь держави слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191, 192, 197 СК України, та

Outcome: approved