Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач 23.03.2021 звернувся до суду з указаним позовом і просив визнати його батьком [PERSON] , [INFO] та внести зміни до актового запису про народження останнього № 79 від 24.06.2015 складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського районного управління юстиції у Запорізькій області, батьком дитини вказавши [PERSON] , [INFO] та видати свідоцтво про народження [PERSON] . В обґрунтування позову позивач вказує, що з 2010 року мешкав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Від сумісного життя з [PERSON] , [INFO] народилася дитина, [PERSON] . Народження сина [PERSON] зареєструвала самостійно, тому батько дитини зазначений на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] [INFO] померла. Після її смерті [PERSON] тимчасово влаштований до позивача, дитині надано статус дитини-сироти. Малолітній [PERSON] вважає позивача батьком. Позивач стверджує, що піклується про дитину, займається його вихованням, здоров`ям, забезпечує матеріально. Вважаючи себе батьком дитини, позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати його батьківство відносно [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про народження останнього. У судове засідання [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував у повному обсязі. Представник відповідача та третьої особи до суду також не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с.39-41). Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін з урахуванням поданих ними заяв, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 223 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що 24.06.2015 видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Батьками [PERSON] вказано [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відомості про батька зазначені на підставі заяви матері, на підставі ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.42). [PERSON] [INFO] померла (а.с.15). Як вказував позивач [PERSON] , з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі вони не перебували, однак проживали однією сім`єю з 2010 року і до моменту смерті останньої, тобто до [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Актом від 12.10.2020, складеним комісією у складі депутата Софіївської сільської ради Топко Г.В. та сусідів [PERSON] та [PERSON] , також засвідчено факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] за вище вказаною адресою (а.с.13). Вважаючи себе батьком дитини [PERSON] , [PERSON] звернувся до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» із заявою про проведення дослідження для встановлення батьківства. Висновком спеціаліста від 22.02.2021 № 180 встановлено, що вірогідність того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] (результатами даного дослідження складає не менше 99.9999 % (а.с.20-22). Отже, даним висновком підтверджено батьківство [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . Такі висновки перед судом не спростовано. Як вказував позивач, не заперечувалося відповідачем та підтверджено матеріалами цивільної справи, на даний час [PERSON] проживає разом з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Дитина тимчасово влаштована до [PERSON] , відповідно до розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації від 18.12.2020 № Р-550/о/26-20 (а.с.17). Позивач опікується [PERSON] , його здоров`ям, хлопчик відвідує заняття логопеда (а.с.25) та дитячий садок (а.с.24). Характеристикою на [PERSON] , наданою завідувачем КЗ «ДНЗ № 57 ФОН» КМР [PERSON] встановлено, що [PERSON] відвідує дошкільний заклад з 18.02.2021, у вихованні бере участь батько, дитина завжди охайна, батько прислухається до вихователів, виконує рекомендації (а.с. 24). Згідно зі ст. 52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 8 цієї ж Конвенції, передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved