Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач 12.12.17 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини сторін дочки [PERSON], 13.03.10 р. н., у розмірі 1\~860 грн. на місяць, починаючи з дня пред»явлення розглядуваного позову, та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 23.08.11 р. № 2/0306/1 094/11 було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання вказаної вище дитини у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 18.07.11 р., і до досягнення дитиною повноліття. Шлюб між сторонами розірвано, вони проживають окремо, спільна неповнолітня дитина сторін проживає разом з нею. З часу прийняття вказаного вище судового рішення відповідач постійно неналежно виконує обов»язки, що були на нього покладені рішенням суду, так як затягує сплату аліментів, вчасно аліменти не сплачує, має заборгованість по аліментах за 6 міс.. Покликаючись на ст. 192 СК України, Закон України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», зазначає, що з часом прожитковий мінімум на дитину відповідного віку збільшився. Їй відомо про те, що позивач отримує пенсію. Просить позов задовольнити. За ухвалою суду від 11.01.18 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач отримав копію вказаної вище ухвали із копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами 16.01.18 р.. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1 - ЕГ № 112 697, виданого відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області 16.03.10 р., сторони мають спільну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], 13.03.10 р. н.. Відповідно до копії виконавчого листа, виданого Ковельським міськрайсудом Волинської обл. 14.05.13 р., за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 23.08.11 р. у цивільній справі № 2/0306/1 094/11 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, що набрало законної сили 26.03.13 р., дійсно, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання вищезазначеної дитини як неповнолітньої, у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 18.07.11 р. і до досягнення дитиною повноліття. Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України, що підлягають до врахування судом, крім тієї, що вони мають на своєму утриманні вказану вище неповнолітню дитину. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Отже, судом встановлено, що у сторін на даний час є вищезазначена спільна неповнолітня дитина, аліменти на утримання якої з відповідача на користь позивача стягнуто в судовому порядку за рішенням суду від 23.08.11 р. у твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно. На час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у розпорядженні суду не було відомостей про те, що сторони працювали та мали той чи інший розмір доходу. На даний час позивач не надала суду доказів того, що відповідач, зокрема, має доход у вигляді пенсії, однак, такі доводи її позовної заяви відповідачем не оспорені, у т. ч. засобом подання письмового відзиву на позовну заяву. Будь яких доказів на підтвердження погіршення стану свого чи дитини сторін здоров»я, позивач суду також не надала. Ту обставину, що змінився в сторону погіршення її матеріальний стан, позивач обґрунтовує збільшенням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений законодавчо. А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, врахувавши, що розмір стягуваних на утримання дитини сторін аліментів, безсумнівно, є меншим, ніж той, що передбачений законодавчо як мінімальний. В решті позову слід відмовити. Слід зазначити, що вимога позивача про збільшення розміру аліментів, починаючи з дня її звернення з розглядуваним позовом до суду, не ґрунтується на законі. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial