Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.10.2014 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про розірвання договору банківського вкладу, стягнення розміру вкладу та процентів по вкладу, стягнення суми за незаконне користування грошовою сумою, стягнення витрат на правову допомогу, вказавши на підтвердження своїх вимог, що він являється вкладником грошової суми в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». 23.09.2013 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу № 651586/2013 строком на 9 місяців з виплатою 22,5 % річних. Згідно договору сума вкладу складає 36000,00 грн., які ним внесені в банк 23.09.2013 року, згідно квитанції № 971604. Згідно п. 1.2 цього договору на ім.»я позивача відкрито рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № [NUMBER] для перерахування нарахованих відсотків на грошовий вклад. З підписанням договорів та внесення ним 36000 грн. в банк згідно квитанції № 971604 сторонами були виконані положення ст.. 1059 ЦК України. Строк договору та виплати вкладу і нарахованих відсотків сплинув 23.06.2014 року. Згідно ст.. 1060 ч. 2 ЦК України банк зобов»язаний незалежно від виду вкладу (строковий чи на вимогу) видати вкладнику вклад на першу його вимогу з нарахованими відсотками. Після спливу строку договору позивач декілька разів звертався в Красноармійськуе відділення «ВіЕйБі Банк», але йому було відмовлено у виплаті вкладу та відсотків по ньому. 21.09.2014 року позивачем направлена претензія відповідачу з вимогою виплатити йому суму вкладу та відсотки по ньому та про розірвання договору банківського вкладу, але до цього часу відповіді від відповідача не одержав, хоча повідомлення про вручення претензії та приєднаних до неї документів він одержав, в якому зазначено, що відповідач одержав претензію 28.09.2014 року. Відповідачем порушено положення ч. 4 ст. 1060 ЦК України, оскільки в час сплину строку договору позивач звертався з вимогою виплатити йому суму вкладу та відсотки по ньому, йому було відмовлено в цьому та відповідач користується грошима по цей час, тому позивач вважає, що положення цієї норми ст.. 1060 ЦК України про продовження договору на умовах вкладу на вимогу суперечить відносинам банку з клієнтом, оскільки вклад не виплачується з вини відповідача. Згідно п. 1.5 Договору вкладу відповідач зобов»язаний нарахувати на суму вкладу 22,5 % річних. Відповідач користується вкладом з 23.09.2013 року по цей час, тобто 23.09.2014 року. За цей час сума відсотків становить: 36000 грн. х 22,5 : 100 = 8100 грн. З 23.06.2014 року по цей час відповідач незаконно користується коштами позивача, тому зобов»язаний сплатити йому відсотки в розмірі, що нараховуються на вклади на вимогу, тобто 3% річних, що становить за користування ними з 23.06.2014 року (ст.. 1070 ч.2 ЦК України): 36000 грн. + 6075 грн. (відсотки за 9 місяців) = 42075 грн. х 3% : 100 = 1262,25 грн.. Таким чином з відповідача належить стягнути на користь позивача 36000 грн. (сума вкладу) + 8100 грн. (відсотки 22,5 річних з 36000 грн.) + 1262,25 грн. (сума за незаконне користування вкладом) = 45362,25 грн. Крім цього позивач витратив на правову допомогу 1200 грн., які відповідач зобов»язаний йому відшкодувати у відповідності до ст..ст. 79 ч.3 п.3, 84 ЦПК України, ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року № 4191-У1 Позивач [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача ПАТ «ВіЕйБі Банк» у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлена належним чином, у справі є розписки, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача обгрунтовані і підлягають задоволенню частково за наступними підставами. Суд встановив, що позивач [PERSON] являється вкладником грошової суми в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». 23.09.2013 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу № 651586/2013 строком на 9 місяців з виплатою 22,5 % річних (а.с.3). Згідно договору сума вкладу складає 36000,00 грн., які ним внесені в банк 23.09.2013 року, згідно квитанції № 971604. Згідно п. 1.2 цього договору на ім.»я позивача відкрито рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № [NUMBER] для перерахування нарахованих відсотків на грошовий вклад (а.с.4). З підписанням договорів та внесення ним 36000 грн. в банк згідно квитанції № 971604 (а.с.5) сторонами були виконані положення ст.. 1059 ЦК України. Строк договору та виплати вкладу і нарахованих відсотків сплинув 23.06.2014 року. Згідно ст.. 1060 ч. 2 ЦК України банк зобов»язаний незалежно від виду вкладу (строковий чи на вимогу) видати вкладнику вклад на першу його вимогу з нарахованими відсотками. Після спливу строку договору позивач декілька разів звертався в Красноармійськуе відділення «ВіЕйБі Банк», але йому було відмовлено у виплаті вкладу та відсотків по ньому. 21.09.2014 року позивачем направлена претензія відповідачу з вимогою виплатити йому суму вкладу та відсотки по ньому та про розірвання договору банківського вкладу (а.с.6), але до цього часу відповіді від відповідача не одержав, хоча повідомлення про вручення претензії та приєднаних до неї документів він одержав, в якому зазначено, що відповідач одержав претензію 28.09.2014 року (а.с.7). Відповідачем порушено положення ч. 4 ст. 1060 ЦК України, оскільки в час сплину строку договору позивач звертався з вимогою виплатити йому суму вкладу та відсотки по ньому, йому було відмовлено в цьому та відповідач користується грошима по цей час, тому позивач вважає, що положення цієї норми ст.. 1060 ЦК України про продовження договору на умовах вкладу на вимогу суперечить відносинам банку з клієнтом, оскільки вклад не виплачується з вини відповідача. Згідно п. 1.5 Договору вкладу відповідач зобов»язаний нарахувати на суму вкладу 22,5 % річних. Відповідач користується вкладом з 23.09.2013 року по цей час, тобто 23.09.2014 року. За цей час сума відсотків становить: 36000 грн. х 22,5 : 100 = 8100 грн. З 23.06.2014 року по цей час відповідач незаконно користується коштами позивача, тому зобов»язаний сплатити йому відсотки в розмірі, що нараховуються на вклади на вимогу, тобто 3% річних, що становить за користування ними з 23.06.2014 року (ст.. 1070 ч.2 ЦК України): 36000 грн. + 6075 грн. (відсотки за 9 місяців) = 42075 грн. х 3% : 100 = 1262,25 грн.. Таким чином з відповідача належить стягнути на користь позивача 36000 грн. (сума вкладу) + 8100 грн. (відсотки 22,5 річних з 36000 грн.) + 1262,25 грн. (сума за незаконне користування вкладом) = 45362,25 грн. Крім цього позивач витратив на правову допомогу 1200 грн. (а.с.11), які відповідач зобов»язаний йому відшкодувати у відповідності до ст..ст. 79 ч.3 п.3, 84 ЦПК України, ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року № 4191-У1 Таким чином, вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Також з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 453,62 грн. На підставі викладенного,

Outcome: approved