Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] , 27.05.2021 р. звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 22.03.1995 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №31. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зазначила, що з 2001 р. з відповідачем не проживає, жодних контактів з ним не має, його місце знаходження їй невідоме, а тому розірвати шлюб через органи ДРАЦС немає можливості. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву та (або) клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву та (або) клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.03.1995 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №31 (а.с. 9). Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо з 2001 року, а тому їх шлюб існує лише формально, при цьому його збереження суперечить інтересам позивача. Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з урахуванням викладених обставин, дійшов до переконання про доведеність вимог позивача про припинення шлюбно - сімейних відносин подружжя, відсутність в них бажання на примирення, їх окреме проживання, а тому збереження шлюбу неможливе, не відповідає внутрішній волі позивача, суперечитиме її інтересам, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням позиції позивача суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача слід стягнути на користь позивача, понесені витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі наведеного, ст.51 Конституції України, ст.5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved