Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] заявив позов до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу. У своєму позові позивач посилається на те, що 20 січня 2012 року відповідач взяв у нього в борг 10000 (десять тисяч) гривень, на що надав йому розписку, написану ним власноручно, в якій зобов'язується повернути кошти до 20 березня 2012 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача про повернення боргу, але він ігнорує його звернення, і не бажає взагалі з ним спілкуватись. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 10000 (десять тисяч) гривень боргу по договору позики. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав повністю, про що суду надано письмову заяву вх..№4705 від 28.07.2014 року із клопотанням про розгляд справи без його участі. Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених письмових доказів - копії договору позики від 20.01.2012 року встановлено, що між сторонами у простій письмові формі укладено договір позики, згідно з умовами якого [PERSON] позичив [PERSON] 10000 гривень, [PERSON] зобов'язується вказану суму повернути до 20 березня 2012 року. Із копії розписки датованої 20.01.2012 року встановлено, що [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 10 000 гривень. Розписка написана власноручно, підписана відповідачем [PERSON] В своїй заяві вх..№4705 від 28.07.2014 року відповідач визнає вказані докази як належні та допустимі, визнає обставини, наведені позивачем у позові. Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між позивачем та відповідачем виникли взаємні цивільні права та обов'язки, із підстави, передбаченої ст.11 ч.2 п.1ЦК України, а саме - із укладеного 20 січня 2012 року договору позики. Відповідно до ст..6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.. 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає обґрунтованими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Судом встановлено, що борг відповідача перед позивачем становить 10 000 гривень, які й підлягають стягненню. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги задоволено, судові витрати за правилами ст.88 ЦПК України присуджуються позивачеві за рахунок відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 243 гривні 60 копійок. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.ст. 509, 526, 527, 625, ЦК України.

Outcome: approved