Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.02.2017 року звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, в якому зазначила, що 24.03.2006 року померла її тітка [PERSON]. [INFO]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. З метою прийняття спадщини за законом вона звернулася до Шахтарської державної нотаріальної контори, але постановою від 09.03.2017 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки нотаріусом було встановлено розбіжності в даті народження померлої тітки, що зазначені в свідоцтві про народження та в паспорті. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, а саме: 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 43,4 кв.м., житловою площею 28,9 кв.м.. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] громади в особі Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.10.1995 року, виданого Житлово-комунальним господарством відкритого акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісною власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з свідоцтва про народження серія ІІ-ТО № 855993 від 29.07.2015 року, виданого адміністрацією Устянської сільської ради Бурлинського району Алайського краю РФ, [PERSON] народилася 02.02.1962 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження серія ІІІ-ТО № 585541 від 09.11.2016 року, виданого Хорошенською сільською радою Карасукського району Новосибірської області РФ, [PERSON] народилася 16.09.1923 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-ТО № 400235 від 22.11.1985 року, виданого Полтавською сільською радою Бурлинського району Алайського краю РФ, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22.11.1985 року, актовий запис № 02. Після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно «Поваженко». Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-ТО № 441878 від 01.07.1998 року, адміністрацією Устянської сільської ради Бурлинського району Алайського краю РФ, [PERSON] померла 01.07.1998 року, про що складено відповідний актовий запис № 11. Відповідно до свідоцтва про народження серія І-НТ № 404834 від 16.03.1974 року, виданого Полтавською сільською радою Бурлинського району Алайського краю РФ, [PERSON] народилася 26.12.1932 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-НО № 446181 від 05.11.1977 року, виданого Авдіївською міською радою Донецької області, [PERSON] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 05.11.1977 року, актовий запис № 318. Після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно «Новак». Згідно свідоцтва про смерть серія І-НО № 087742 від 24.03.2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] померла 24.03.2006 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 166. Згідно довідки № 06-30д/5373 від 27.10.2016 року, виданої центром надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради, [PERSON], [INFO], з 22.01.1985 року по 24.03.2006 року мешкала за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею за даною адресою зареєстрована також [PERSON] Рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 17.10.2006 року було встановлено факт належності [PERSON], [INFO], та [PERSON], померлої 24.03.2006 року, по 1/2 частці квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Постановою нотаріуса Шахтарської державної нотаріальної контори 09.03.2017 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки в наданих документах є розбіжності, а саме: в свідоцтві про народження [PERSON] дата народження зазначена «26.12.1932 року», тоді як в свідоцтві про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] дата народження спадкодавця зазначена «29.06.1933 року». Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у звязку з тим, що є наявні розбіжності в актах цивільного стану щодо написання дати народження її тітки-спадкодавця, право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Аналізуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за законом, до складу якої входить нерухоме майно, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частки квартири в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в порядку ст. 1216, ст. 1217, п.1 ч. 2, абз .2 ст.16 ЦК України, так як способами захисту цивільних прав та інтересів може бути шляхом визнання права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved