Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 лютого 2017 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини, стягнення додаткових витрат, який уточнила в поданій до суду 29 березня 2017 року заяві. Посилалася на те, що згідно з рішенням суду відповідач зобовязаний до сплати аліментів на її користь на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно. Вказувала, що зазначена сума грошових коштів є недостатньою для утримання дитини, тому розмір аліментів підлягає збільшенню. В поданих до суду заявах просила суд змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути 2924,81 грн. як фактично понесені додаткові витрати на утримання дитини. Також просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Підтримуючи свої позовні вимоги в повному обсязі, просила суд стягнути з відповідача на її користь фактично понесені витрати на утримання до дитини, враховуючи додатково подані квитанції на придбання одягу та мобільного телефону. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнавав частково та не заперечував щодо зміни розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини на 1/4 частину всіх видів заробітку. Щодо задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат, як фактично понесених, та і щомісячно в розмірів по 700грн. заперечував, посилаючись на відсутність на те правових підстав. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 травня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 10 лютого 2016 року до досягнення повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Статтею 183 СК України передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено судом, на час ухвалення рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 травня 2016 року відповідач [PERSON] не працював та перебував на обліку в Полтавському міському центі зайнятості. На час вирішення даної справи судом відповідні обставини змінилися. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та одержувача, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зміну розміру аліментів підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] згідно з рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 травня 2016 року в справі № 554/962/16-ц та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Відповідно до норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Правові підстави для зміни розміру аліментів саме з часу звернення позивача до суду з даним позовом відсутні, тому розмір аліментів підлягає зміні починаючи з дня набрання рішенням законної сили. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вирішуючи решту позовних вимог [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Звертаючись до суду з відповідними позовними вимогами про стягнення додаткових витрат, позивач [PERSON] як в поданій до суду позовній заяві, так і в судовому засіданні не зазначила жодних особливих обставин, які б могли викликати понесення додаткових витрат на дитину. Придбання речей, їжі, сплата комунальних послуг, оплата проїзду дитини та інше,здійснення витрат на що посилалася позивач в судовому засіданні, не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України. Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, як фактично понесених, так і ті, які слід стягувати наперед щомісячно, є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню. Також з відповідача необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи в суді пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 640 грн.

Outcome: partial