Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач 26 серпня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 грудня 2013 року між ТОВ «ЛАЙМ-ФІНАНС» (правонаступником якого є ТОВ «Смарт Фінексперт») та [PERSON] було укладено кредитний договір №ДВ-00001592, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит в сумі 1 500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування в розмірі 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом, строком користування до 25.01.2014 року. Позивач свої зобов`язання виконав, кредит надав, але станом на 18.08.2015 року заборгованість відповідачки перед банком складає 20 415,15 грн., з якої: прострочена заборгованість по кредиту - 1 500,00 грн.; заборгованість по процентам - 480,00 грн.; пеня - 17 100,00 грн.; штраф - 100,00 грн.; інфляційні - 1 142,46 грн.; 3% річних - 92,69 грн. Оскільки відповідачка здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором не бажає, позивач змушений був звернутись до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь суму заборгованості у розмірі 20 415,15 грн. та судові витрати по справі. Заочним рішенням суду від 17 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі (а.с.59-61). Не погодившись із розглядом справи відповідач 24 червня 2019 року подав заяву про перегляд заочного рішення суду (а.с.71-75). Ухвалою суду від 05 липня 2019 року скасовано заочне рішення суду від 17.12.2015 року, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.79). 29 серпня 2019 року відповідач подала до суду клопотання про прийняття зустрічного позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Фінексперт», третя особа: Товариство з обмежено відповідальністю «Лайм Фінанс» про визнання кредитного договору недійсним, у задоволенні якого ухвалою суду від 23 вересня 2019 року відмовлено. Відповідач надав суду відзив на позов, в якому посилаючись на викладені обставини просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Згідно із ч.13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 16 грудня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «ЛАЙМ-ФІНАНС» (правонаступником якого є ТОВ «Смарт Фінексперт») було укладено кредитний договір №ДВ-00001592, відповідно до умов якого банк передав [PERSON] , кредит в сумі 1 500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 2,0% від суми наданого кредиту за кожен день користування ним, (730% річних), строком користування 16 днів (а.с.6-7,8). 09 січня 2014 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №ДВ-00001592 від 16.12.2013 року, згідно якої сторони погодили строк повернення кредитних коштів та процентів за користування не пізніше 25.01.2014 року (а.с.9). Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк кредитні кошти в сумі 1 500,00 грн. відповідачці надав, про що свідчить видатковий касовий ордер від 16.12.2013 року (а.с.10). Із розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що станом на 18.08.2015 року заборгованість відповідача перед банком складає 20 415,15 грн., з якої: прострочена заборгованість по кредиту - 1 500,00 грн.; заборгованість по процентам - 480,00 грн.; пеня - 17 100,00 грн.; штраф - 100,00 грн.; інфляційні - 1 142,46 грн.; 3% річних - 92,69 грн. (а.с.14). Про наявність заборгованості [PERSON] повідомлялась шляхом направлення на її адресу повідомлення про погашення простроченої заборгованості від 18.07.2015 року (а.с.12-13). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом та пеню, що передбачені умовами договору. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі N 6-2003цс15. За таких обставин, позов ТОВ «Смарт Фінексперт» у частині стягнення пені у сумі 17 100,00 грн. не може бути задоволений, в зв`язку з подвійним застосуванням стягнення неустойки (пеня і штраф) за одне й те саме правопорушення. Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином,а ст.615ЦК України встановлює,що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності суд виходить із наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. З умов кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк повернення кредитних коштів не пізніше 31.12.2013 року, а також в п.5.5. вони дійшли взаємної згоди про те, що до вимог кредитодавця про стягнення з позичальника суми кредиту, процентів, неустойки та інших належних платежів застосовується строк позовної давності тривалістю 10 років. У свою чергу позивач із позовом до суду звернувся 26.08.2015 року, тобто строки позовної давності ним не пропущено. Зважаючи на викладене, відсутні підстави задля прийняття даної заяви та застосування строків позовної давності до вимог позивача. Таким чином, з огляду на викладене за своїм власним переконанням, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Смарт Фінексперт» заборгованість за кредитним договором № ДВ-00001592 від 16.12.2013 року в сумі 3 315,15 грн., з якої: прострочена заборгованість по кредиту - 1 500,00 грн.; заборгованість по процентам - 480,00 грн.; інфляційні - 1 142,46 грн.; штраф - 100,00 грн.; 3% річних - 92,69 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно положень ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial