overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

позивач [PERSON] 11 квітня 2016 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 21 серпня 1999 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Карину, [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, в зв'язку з тим, що у них часто виникали сварки, які привели до втрати між ними почуття взаєморозуміння та поваги один до одного. 10 лютого 2016 року вони припинили шлюбні відносини, хоча і продовжують мешкати за однією адресою. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі наполягає на розірванні шлюбу, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи не надала, поважність причин неявки до суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 21 серпня 1999 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану м.Дружківка Донецької області зроблено актовий запис № 266 (а.с 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку Карину, [INFO] (а.с.5). У відповідності зі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що у сторін різні погляди на життя, на підставі чого виникають постійно свари. 10 лютого 2016 року вони припинили шлюбні відносини, хоча і продовжують мешкати за однією адресою, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд, вважає, що неповнолітню дитину доньку Карину, [INFO] необхідно залишити на виховання [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

позивач [PERSON] 11 квітня 2016 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 28 квітня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей, доньку Діану, [INFO] та доньку Поліну, 05 листопаду [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого постійно виникають непорозуміння. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинили та разом не мешкають з червня 2015 року . Позивачка вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] у судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 2007 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено актовий запис № 107 (а.с 7). Від шлюбу сторони мають - неповнолітніх дітей - доньку Діану, [INFO] та доньку Поліну, [INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що спільне життя у сторін не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого постійно виникають непорозуміння. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинили та разом не мешкають з червня 2015 року . Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд, вважає, що неповнолітніх дітей - доньку Діану, [INFO] та доньку Поліну, [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., що підтверджено відповідною квітанцією (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 квітня 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, зазначала, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 05.11.2010 року у виконавчому комітеті Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №26. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні матері. На даний час подружжя не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дітей не надає, він працює в Державній прикордонній службі ВЧ 2195 в м. Чернівці де отримує регулярний дохід, тому позивач просила стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітків (доходів), але не менше чим 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила цивільну справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважає, що розгляд справи можливий без участі сторін. Суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що 05.11.2010 року виконавчим комітетом Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №26 було зареєстровано шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON], у яких народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. На даний час подружжя не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на дітей не надає. Також з довідки про доходи №499 від 19.04.2016 року, виданої Державною прикордонною службою ВЧ 2195 в м. Чернівці суд встановив, що [PERSON] знаходиться на дійсній військовій службі за контрактом та має постійний заробіток. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батько зобовязаний утримувати своїх дітей. Визначаючи розмір аліментів суд виходить з вимог ст.200 СК України, якою передбачено стягнення аліментів в твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) батька. Виходячи з вимог, які заявлені позивачем, суд визначає розмір аліментів на дітей у частці від доходу батька. Оскільки, відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи визнання позову відповідачем, суд визначає розмір аліментів з відповідача в розмірі 1/3 частки від його доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON], 11 квітня 2017 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року. У визначений законом строк не звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, в силу того, що перебував у різних лікувальних закладах. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини - шість місяців. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом установлено наступне. [PERSON] помер [INFO] року (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області [INFO] року, актовий запис №333) (а.с.5). Як убачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 березня 1981 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області, батьком народженого [INFO] року [PERSON] є [PERSON] (а.с.4). Тобто, позивач є спадкоємцем першої черги за законом (ч.1 ст. 1261 ЦК України). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з тої причини, що після смерті батька, довгий час перебував на лікуванні, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні Епікризом з історії хвороби №3584/370 Поділської міської лікарні (а.с.2). Отже, ту обставину, що позивач після отриманої травми, довгий час перебував на лікуванні, суд визнає поважною причиною пропуску позивачем строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 квітня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 01 березня 1980 року Борсуківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, про що видано свідоцтво про одруження серії 1-ИД № 320779. Від даного шлюбу у сторін народилися діти, які на даний час є повнолітніми. Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що понад сім років він із відповідачем проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Шлюб носить формальний характер, подальше збереження його є недоцільним, а тому просить його розірвати. Ухвалою судді від 12 квітня 2018 року відкрито провадження\~у вказаній\~цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 26 квітня 2018 року, а ухвалою суду від 26 квітня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 18 травня 2018 року. У судове засідання позивач не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Попередньо подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та проти надання терміну на примирення заперечив. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явилася, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 01 березня 1980 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 3 Борсуківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 320779. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, понад сім років сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 липня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 1986 року. Від шлюбу мають двох повнолітніх синів. Подружнє життя у них не склалося. З 03 лютого 2014 року вони припинили шлюбні відносини, після чого відповідач залишив сім'ю і переселився до своєї матері. Причиною розпаду сім'ї були безпричинні ревнощі відповідача, внаслідок чого між ними виникали систематичні сварки, під час яких відповідач ображав її, принижував її честь і гідність. Внаслідок неправомірної поведінки відповідача вони втратили почуття поваги та любові один до одного, без чого неможливе сімейне життя. Вважає, що сім'я існує формально, примирення між ними неможливе, оскільки майбутнє їх відносин є безперспективним. Розірвати шлюб в органах ДРАЦС не бажає, тому вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Просила залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, в їх обґрунтування пояснила так, як викладено в описовій частині рішення, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про що свідчить зворотня поштова розписка на а.с.14, своїх пояснень чи заперечень проти позову не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 жовтня 1986 року. Шлюбні стосунки сторони припинили та проживають за різними адресами з лютого 2014 року, так як не знаходять взаєморозуміння між собою, позивач просила суд не призначати їм строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам. Вона втратила почуття поваги і любові до відповідача. Бажання відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Шлюб розпався з вини обох сторін. В органах ДРАЦС розірвати шлюб відповідач не побажав. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 липня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Вєк» про заборгованості з заробітної плати. В поданій до суду заяві посилався на те, що працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера, звільнена 17 лютого 2014 року, але виплата всіх належних при звільненні сум проведена не була. Просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 11482,41 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в поданій до суду заяві обставини. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, клопотань до суду не подавав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала на посаді головного бухгалтера ТОВ «Техно-вєк», наказом від 05 лютого 2014 року № 6 звільнена з посади 17 лютого 2014 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. На час звільнення позивача з роботи відповідач мав заборгованість перед нею з заробітної плати, яка складалася з розміру заборгованості за січень, лютий 2014 року, а також компенсації за невикористані дні відпустки. Розмір заборгованості з заробітної плати в сумі 11482,41 грн. підтверджено наданими до суду довідками та видатковим касовим ордером (а.с. 4-6). Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення заборгованості по заробітній платі є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Необхідно стягнути з ТОВ «Техно-вєк» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 11482,41 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір за розгляд справи у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 липня 2017 року звернулася з даним позовом до суду і, з урахуванням зменшених позовних вимог, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. щомісячно з відповідною індексацією даної суми до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що дитина перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча має таку можливість. Факт народження дитини підтверджує свідоцтвом про народження серії І-ОК № 259438 від 11 лютого 2014 року, з якого вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Факт перебування дитини на своєму утриманні підтверджує довідкою виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 996 від 14 червня 2017 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, на адресу суду направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позов про стягнення аліментів в розмірі 800 гривень щомісячно підтримала і просить задовольнити його в повному обсязі. Відповідач [PERSON] не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позов про стягнення аліментів в розмірі 800 гривень щомісячно визнав в повному обсязі, не заперечує поти його задоволення. В силу ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок рівною мірою стосується як матері, так і батька дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі п. 4 ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати на користь держави підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 180, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 липня 2017 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 06 серпня 2005 року, про що зроблено актовий запис № 1129 відділом реєстрації актів цивільного Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Від шлюбу [ADDRESS] народилася дочка [PERSON]. Причина розірвання шлюбу в тому, що , через часті сварки та непорозуміння, вона та відповідач разом не проживають , не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства . За таких обставин позивач просить шлюб розірвати , оскільки , подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. У судове засідання позивач не з»явилася , попередньо подала заяву у якій вказала, що просить просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити . Відповідач у судове засідання не з»явився, попередньо подав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі , просить цивільну справу слухати за його відсутності . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони - позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 06 серпня 2005 року, про що зроблено актовий запис № 1129 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України , яким 06 серпня 2005 року видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторін [ADDRESS] народилася дочка [PERSON] , про що 15 вересня 2010 року зроблено актовий запис за № 2121 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України . Через часті сварки та непорозуміння сторони разом не не проживають, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, тому сім»я сторін розпалася . Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення , тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved