Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач 26. 11. 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що громадяни [PERSON] та [PERSON] є батьками її прийомних доньок [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.04.2003 року їх мати [PERSON] позбавлена батьківських прав. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.07.2013 року дівчата відібрані від батька без позбавлення батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 02.10.2013 року № 1054 неповнолітні [PERSON] та [PERSON] влаштовані на виховання в їх прийомну родину. Зазначила, що протягом останнього року, батько дівчаток [PERSON] не виявляв зацікавленості щодо долі дівчат, не ініціював зустрічей з ними, не утримував їх матеріально. Дівчата категорично відмовляються проживати разом з батьком та не заперечують проти позбавлення його батьківських прав. Просила суд позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Просив відмовити в задоволенні позову. Прокурор Алексєєнко О.А. та представник третьої особи - Молчанович Н.О. в судовому засіданні підтримали позов в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, свідка, думку прокурора, дітей [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Громадяни [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується їх свідоцтвами про народження. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.04.2003 року матір дітей [PERSON] було позбавлено батьківських прав. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.07.2013 року вирішено відібрати неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] від батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 02.10.2013 року № 1054 неповнолітні [PERSON] та [PERSON] влаштовані на виховання в прийомну родину [PERSON] та [PERSON]. Згідно з ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що за час перебування дітей в прийомній сім'ї відповідач [PERSON] не цікавився їх фізичним та духовним розвитком, не забезпечував необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкувався з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляв інтересу до їх внутрішнього світу та часто нав'язував їм свій світогляд. З заявами до органів опіки про повернення йому дітей не звертався. Свідок [PERSON] в судовому засіданні посвідчила, що вона являється дружиною відповідача, пояснила, що батько дітей любить та добре до них ставиться. Відповідно до ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, призначеному на 14.01.2016р. не заперечували проти позбавлення відносно них їх батька батьківських прав. Відповідно до характеристики [PERSON] за підписом директора загальноосвітньої школи I-III ступенів № 19 Лункіна Ю.М., за час навчання [PERSON] та [PERSON], їх батько [PERSON] до школи не приходив, навчанням дітей не цікавився, жодного разу не телефонував до школи. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Верховний суд України в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню, навчанню та утриманню неповнолітніх дітей, наявними доказами підтверджено, що відповідач протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітніх, діє всупереч їх інтересам, тим самим позбавив їх права на належне батьківське виховання та утримання, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved