Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2019 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог вказувала на те, що між нею та відповідачем 27.08.2005 року було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції, про що зроблений відповідний актовий запис №492 від 27.08.2005 року. Шлюбні відносини між сторонами припинилися з листопада 2017 року. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . На момент подачі позову до суду стосунки між сторонами фактично припинені. Діти знаходяться на повному утриманні матері - [PERSON] , тому позивач вимушена звернутись з позовом до суду та посилаючись на ст.ст. 180, 181, 182, 184, 185 СК України просила заявлені вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, вислухавши пояснення позивача, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до таких висновків Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікаціюКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що 27.08.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції, про що зроблений відповідний актовий запис №492 від 27.08.2005 року. Шлюб між сторонами було розірвано Святошинським районним судом м. Києва 10 грудня 2018 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час стосунки між позивачем та відповідачем фактично припинені. Як зазначає позивач, батько неповнолітніх дітей [PERSON] не виконує свого обов`язку щодо утримання дітей, не дивлячись на те, що до розірвання шлюбу між ними була досягнута домовленість, щодо добровільної сплати аліментів [PERSON] , шляхом перерахуванням коштів на банківський рахунок, відкритий АТ КБ «Приват Банк» на ім`я позивача. На час звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу [PERSON] дотримувався досягнутої домовленості та добровільно сплачував аліменти. Однак з листопада 2018 року відповідач відмовився від добровільної сплати аліментів і до цього часу жодної участі в утриманні дітей не приймає та ніякої матеріальної допомоги дітям не надає, що підтверджується випискою по надходженню коштів на рахунок . Діти фактично проживають та знаходиться на повному утриманні матері [PERSON] Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України). Згідно із частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника. За приписами ч. 2 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Таким чином, при сплаті аліментів Відповідачем у зазначеному розмірі забезпечується рівність при несенні обов`язку утримання дітей. Доказів в спростування таких обставин справи суду не надано. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved