Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

позивач 31 серпня 2015 року звернулася до суду з позовом вказавши, що з 04 листопада 1994 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 березня 2012 року розірвано.Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно договору про встановлення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю від 04.06.2007 року № 847000 кожному з них на праві спільної сумісної власності належить по 1/5 частині квартири, а відповідачу належить 2/5, так як 1/5 квартири йому подарував його батько [PERSON] Відповідач за останні три роки не сплачує комунальні платежі, на неодноразовіусні зауваження стосовно сплати комунальних платежів не реагує. Сума яку вона сплатила з 19.04.2012 р. до 17.04.2015 року складає 13957,91 грн. Таким чином, кожен споживач житлово-комунальних послуг повинен сплатити 2791,58 грн. Відповідач повинен сплачувати за споживання комунальних послуг за себе та за дітей [PERSON] та [PERSON], так як вони не є працездатними. Позивач просить стягнути з відповідача 8374 грн. 74 коп. та суму сплаченого судового збору 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові, наполягала на задоволенні заявлених вимог, додавши, що відповідач не проживає в квартирі близько двох років, але в нього є ключі від квартири і він одну з кімнат закрив на ключ, таким іином виділивши її для свого користування. Представник відповідача [PERSON] в суд не зявилася. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що відповідач не проживає та не проживав у квартирі, йому чиняться перешкоди в проживанні, ним подано позов про вселення, тому оскільки він не користується комунальними послугами, позов задоволенню не підлягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 04.11.1994 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 березня 2012 року розірвано (а.с. 6 копія рішення суду). Від шлюбу мають дітей [PERSON] Ілну, [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 7,8 копії свідоцтв про народження). Договором про встановлення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, від 04.06.2007 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 591 визначено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності, їх частки є рівними та кожному з них належить по 1/5 частині квартири (а.с.5 копія договору). Згідно договору дарування, посвідченого 09.10.2007 р. за р. № 10627 право власності на 1/5 частину квартири від [PERSON] перейшло до [PERSON] (а.с. 5 зворот). Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно із частиною четвертою статті 319 ЦК України власність зобов'язує. Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем комунальних послуг є фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Частка [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] визначена і відповідно до своєї частки відповідач має нести витрати по утриманню спільного майна. Згідно статті 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем заявлено вимогу про стягнення суми витрат 8374 грн. 74 коп. як сплату відповідачем за себе та обох дітей. Судом зроблено розрахунок відповідно до наданих квитанцій та з врахування обовязку обох батьків сплачувати комунальні послуги за непрацездатних (неповнолітніх) дітей. Згідно наданим копіям квитанція позивачем за період з квітня 2012р. по квітень 2015р. сплачено не 13957,91 гривень, як вказано в позові, а 15132,32 гривні (а.с.9-20 - копії квитанцій). Так, позивачем 9485,30 грн. сплачено в період, коли обидві доньки були неповнолітні, із яких його частка 2/5 дорівнює 3794,12 грн. + 2/5 частини їх дітей поділити на 2 (між обома батьками) це 1897,06 грн., а всього 5691,18 грн. (3794,12 + 1897,06). Після серпня 2013 року позивачем сплачено: 5647,02 грн. , тобто 15\~132,32 грн. мінус 9485,30 грн., з яких його частка (2/5) дорівнює 2258,81 грн. + 564,70 грн. (половина від 1/5 частки неповнолітньої доньки [PERSON]), а всього 2823,51 грн. (2258,81 + 564,70). Загальна сума, яка може бути стягнення з відповідача, складає 8514,69 грн., тобто 5691,18 грн. + 2823,51 грн Однак позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача суми 8374 грн. 74 коп., а тому суд не може вийти за межі заявлених вимог. Такимчином, розрахунок, зроблений судом, не співпадає з розрахунком, який зробила позивач, тому позовні вимоги задовольняються частково, хоча судом і стягується та сума, яку просить стягнути позивач. З урахуванням обставин справи та норм матеріального права, суд вважає, що відповідач як співвласник квартири відповідно до статей 319, 322, 360 ЦК України повинен солідарно з іншими співвласниками нести витрати за утримання квартири та враховуючи його частку та частки неповнолітніх дітей, виходячи з рівності обовязку обох батьків нести витрати по сплаті комунальних послуг за непрацездатних дітей, вважає необхідним стягнути з відповідача кошти за житлово-комунальні послуги за період з квітня 2012 року по квітень 2015 року в сумі 8374 гривні 74 копійки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню витрати по справі судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), мінімальний розмір, встановлений статтею 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI на дату подання позову до суду.

Outcome: partial