Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач, 16 вересня 2016 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті тітки [PERSON] померлої 30 листопада 2006 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 30 листопада 2006 року померла двоюрідна тітка [PERSON]. Після смерті тої залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 1,44 га, вартістю 28779,60 грн., на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №072979, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої. Вона, як спадкоємець за законом у визначений судом додатковий строк звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно державний акт на право власності на землю. Залишилась лише його ксерокопія. Про втрату державного акту на право власності на землю вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Це позитивного результату не дало. Відділ Держгеокадастру теж відмовив у видачі дублікату правовстановлюючого документу. Все вище назване і змусило її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на: земельну ділянку площею 1,44 га, вартістю 28779,60 грн., на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №072979, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя [PERSON], померлої 30 листопада 2006 року, який був утрачений. Представник відповідача ([PERSON] сільської ради, Кодимського району Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником земельної ділянки площею 1,44 га, вартістю 28779,60 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території [PERSON] сільської ради за межами села (Інформація Відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №174/86-16 від 18 серпня 2016 року). 30 листопада 2006 року [PERSON] померла. Це вбачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії І-ЖД №082024, виданого 30 листопада 2006 року [PERSON] сільською радою, Кодимського району Одеської області. Як убачається з дослідженого судом рішення Кодимського районного суду Одесьокї області від 04 серпня 2016 року (справа №503/1284/16-ц), встановлено факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] як внучатої племінниці і тітки. Частиною першою статті 1265 ЦК України передбачено, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Інші спадкоємці як за законом так і за заповітом відсутні. Своїм правом спадкоємця за законом позивач скористалась, подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю на імя [PERSON] (лист державного нотаріуса №872/02-14 від 14 вересня 2016 року). Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№24 від 11 червня 2016 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» розяснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Отже, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, зясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 1,44 га, вартістю 28779,60 грн., на території [PERSON] сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №072979, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя [PERSON], померлої 30 листопада 2006 року, який був утрачений. Враховуючи викладене,

Outcome: approved