Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач 18 грудня 2018 року звернулася до суду з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їхньої спільного доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с.1). Позивач клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не надсилала. Спрощене позовне провадження у справі відкрите 3 січня 2019 року (а.с.13). Відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві, було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. У своєму відзиві на позов, який надійшов до суду 29 січня 2019 року, відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме: погодився сплачувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 813 грн, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обставини, які викладені в позові та додані до позовної заяви документи, вважає, що наразі відсутні правові підстави стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі, в якому просить позивач. Зазначив, що він не працює будівельником в м. Київ, на його утриманні перебуває мати, яка є особою похилого віку, і за якою він здійснює догляд. Крім цього, на його утриманні перебуває також [PERSON] - інвалід першої групи, у зв'язку з чим відповідач перебуває на обліку у Жмеринському районному управлінні соціального захисту та отримує компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю. Просив врахувати вищевказані обставини при ухваленні рішення по справі (а.с.16-17). У своїй відповіді на відзив позивач вказала, що мати відповідача дійсно являється особою похилого віку, однак вона отримує пенсію, крім відповідача, в неї є також донька. В особи, за якою відповідач оформив догляд - [PERSON] є діти, які насправді здійснюють за ним догляд. Відповідач формально оформив догляд за цією особою для нарахування йому стажу, що необхідний для отримання пенсії, а також для того, щоб сплачувати аліменти на свою дитину в мінімальному розмірі. А тому ці обставини не можуть братися до уваги при визначенні розміру аліментів на утримання дитини. Відповідач працює в м. Київ неофіційно, а тому позивач не може представити доказів, які б підтверджували це. Крім цього, позивачу відомо, що відповідач має намір виїхати за межі території України на заробітки, оскільки останній звернувся до міграційної служби для отримання закордонного паспорту. На думку позивача, відповідач як працездатна здорова особа, зобов'язаний, повинен і має можливість сплачувати 2000 грн щомісячно на утримання їхньої спільної доньки. Враховуючи, що щомісячний дохід позивача складається з допомоги при народженні дитини в сумі 860 грн і їй важко одній матеріально утримувати доньку, позивач підтримала позовні вимоги повністю і просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн щомісячно (а.с.24). Відповідач в своїх запереченнях на відповідь на відзив вказав, що він не спроможний сплачувати аліменти в сумі 2000 грн щомісячно. Підтримав висловлені у відзиві обставини, просив твердження позивача щодо наявності в осіб похилого віку [PERSON] та [PERSON] дітей не брати до уваги, оскільки в даному випадку це питання не є предметом розгляду цієї справи. Просив врахувати, що він офіційно не працює, здійснює догляд та утримує двох осіб похилого віку, а тому має можливість сплачувати лише 813 грн щомісячно на утримання своєї неповнолітньої донки, що є еквівалентом 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на час розгляду справи (а.с.28-30). Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказала, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. А тому просить стягнути із відповідача аліменти та вважає, що відповідач має можливість і повинен сплачувати їй аліменти на утримання їхньої спільної неповнолітньої дитини в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини Згідно з копією свідоцтва про шлюб сторони в шлюбі з 21 червня 2016 року (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до довідки квартального комітету «Привокзальний» від 5 грудня 2018 року дитина проживає біля матері та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Згідно з копією наказу №1557/в від 20 вересня 2016 року позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку (а.с.7). Відповідно до довідки №3756 від 22 листопада 2018 року УСЗН Жмеринської РДА, позивач отримує допомоги при народженні дитини в сумі 860 грн щомісячно (а.с.8). Згідно з довідкою виконкому Станіславчицької сільської ради від 22 січня 2019 року №172, відповідач проживає біля матері [PERSON], [INFO], пенсіонерки, яка часто хворіє та потребує догляду (а.с.19). Відповідач також надав довідку від лікаря, яка підтверджує, що його мати хворіє та потребує сторонньої допомоги (а.с.20). Відповідно до довідки начальника управління соціального захисту населення Жмеринської РДА відповідач знаходиться на обліку в управлінні як непрацююча працездатна особа, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю першої групи [PERSON], [INFO] (а.с.21). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Згідно з частиною першою статті 191 цього ж Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні питання про розмір аліментів суд враховує, що відповідач здоровий, працездатний, не працює, має на утриманні двох осіб похилого віку, які потребують стороннього догляду. Факт, що він працює неофіційно не підтверджено жодним належним та допустимим доказом. Суд вважає, що розмір аліментів, які позивач просить стягувати з відповідача, є завищеним та необгрунтованим, оскільки розмір витрат на дитину не доведений та не підтверджений жодним належним та допустимим доказом. При цьому суд наголошує, що розмір аліментів на одну дитину в розмірі прожиткового мінімуму може бути призначено судом лише у випадку, якщо відповідач спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі. В даному ж випадку позивач просить стягувати аліменти з відповідача в розмірі, які значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Тому суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на користь позивача в інтересах дитини в розмірі, який вона просить, ставитиме відповідача в скрутне матеріальне становище та призведе до невиконання судового рішення. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1000 грн щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, враховуючи вимоги статтей 181, 182, 191 СК України та виходячи з обставин справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, а позов задоволено частково, а саме на 1/2 частину вимог, то витрати по сплаті судового збору в сумі 384,2 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. Решту витрат по сплаті судового збору слід компенсувати за рахунок держави. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial