Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON], 04.03.2016 року, звернувся з даним позовом до суду, в якому зазначає, що 21 листопада 2014 року, помер його батько [PERSON], після смерті якого, залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Іванівка вул. Полтавська, 21 Кобеляцького району Полтавської області та земельної ділянки площею 3,99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Іванівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, спадкоємцем на яке за заповітом є син померлого, а його брат - [PERSON]. На час відкриття спадщини, він (позивач) є непрацездатним за станом здоров»я, оскільки в 2013 році, йому встановлена ІІІ група інвалідності, а тому відповідно до ст.1241 ЦК України, він має право на обов»язкову частку у спадщині після батька. В установлений законом строк, він звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно, йому було відмовлено в зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а його брат [PERSON], відмовився надати йому такі документи. Просить суд визнати за ним право власності, в порядку спадкування за законом на обов»язкову частку спадкового майна, а саме на 1/4 частку зазначених домоволодіння та земельної ділянки після померлого 21.11.2014 року його батька [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], а також представник відповідача - Іванівської сільської ради Кобеляцького району, в судове засідання не з»явилися, однак надали заяви в яких позов визнають, прохають розглядати справу в їх відсутність (а.с.23, 38-39). Представник відповідача [PERSON], - адвокат [PERSON], не заперечує проти позову. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON], розглянувши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Із матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2014 року, помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, в с. Іванівка вул. Полтавська, 21 Кобеляцького району Полтавської області та земельної ділянки площею 3,99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Іванівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (а.с.7-10, 12-14, 28, 30). Відносно всього свого майна, [PERSON], за життя, склав заповіт на користь [PERSON] (а.с.27, 29). Згідно повідомлення Іванівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області № 02-27/68 від 18.03.2016 року вбачається, що в будинку №21 по вул. Полтавська в с. Іванівка Кобеляцького району Полтавської області, який належав померлому 21.11.2014 року [PERSON], на день його смерті були зареєстровані сини померлого [PERSON], [INFO] (фактично проживав по вул. 40-річчя Перемоги, 16) та [PERSON], [INFO] (фактично проживав [INFO]) (а.с.21). Із копії спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після померлого 21.11.2014 року [PERSON], 20.12.2014 року, до нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON] (а.с.43-44). 16.02.2016 року, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], у зв»язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.6). Згідно довідки МСЕК Серія 10 ААА № 186037 вбачається, що позивачу [PERSON], з 13.03.2013 року, встановлена третя група інвалідності, безстроково (а.с.11). Відповідно до ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов»язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно рішення Конституційного суду України № 1-рп/2014 від 11 лютого 2014 року, у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України вбачається, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов'язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. Таким чином, коли позивач [PERSON], на час смерті спадкодавця [PERSON] був непрацездатним, оскільки визнаний інвалідом у встановленому законом порядку, то відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, він має право на обов»язкову частку у спадщині після смерті спадкодавця, незалежно від змісту заповіту. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при визначенні розміру обов»язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги та увесь склад спадщини. Враховуючи загальну кількість спадкоємців за законом першої черги після смерті спадкодавця [PERSON], всього три особи, то обов»язкова частка позивача у даній спадщині, відповідно до положень ч.1 ст.1241 ЦК України, складає 1/6 частку (1 : 3 = 1/3 : 2), а не 1/4 частку, як це зазначає позивач. Тому позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial