Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], іден.код [NUMBER], звернулась до суду з зазначеним вище позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом №206 загальною площею 1,8930 га, розташованої на території Скаківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, після смерті [PERSON], померлої 21 жовтня 1995 року. Позовна вимога мотивується тим, що 21 жовтня 1995 року померла баба позивача - [PERSON], [INFO], про що Бердичівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану було видано свідоцтво про смерть від 23 жовтня 1995 року, відповідний актовий запис № 96. За померлою [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної частки (пай) №206 загальною площею 1,8930 га, розташованої на території Скаківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Отримати правовстановлюючі документи та зареєструвати право власності на вказану земельну ділянку померла не встигла. Згідно довідки №29-602-99.4-1117/2-16 Управління Держгеокадастру у Бердичівському районі Житомирської області від 01.04.2016 року станом на 31.12.2012р. відповідно Книги записів реєстрації других примірників державних актів на земельну ділянку на ім'я [PERSON] державні акти не видавалися та кадастрові номери не призначалися. Відповідно до довідки виконкому Скаківської сільської ради №166 від 03.03.2016 року земельна частка (пай) №206 загальною площею 1,8930 га, розташованої на території Скаківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області належить [PERSON] 20 квітня 2016 року державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 915/02-31 (відсутність правовстановлюючого документу). Відповідно до вищезазначеної постанови спадкоємцем за законом після померлої 21 жовтня 1995 року [PERSON] є її онука (позивач) [PERSON] У зв'язку з тим, що [PERSON] за життя не було отримано свідоцтво про право власності на на земельну частку (пай) № 206 загальною площею 1,8930 га, розташованої на території Скаківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, реєстрація в державних органах не здійснювалася, правовстановлюючі документ відсутні, питання визначення належності цього майна спадкоємцю вирішується в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Представник відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позовна вимога позивача підлягає задоволенню. Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993 р.) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Згідно змісту ст.23 Земельного кодексу України ( в редакції від 22.06.1993 р.) право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими радами. Державний акт на право колективної власності на землю видається сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству «зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» держава гарантує додержання прав і законних інтересів підприємства та його членів. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» невнесення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, особи, яка була засновником КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель, зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі, можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання цю виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним з документів, що посвідчують право на земельну (пай), є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved