Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 19 жовтня 2016 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що 07 липня 2014 року помер [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку площею 3,774 га [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,774 га, що розташована на території Зрайківської сільської ради, Володарського району Київської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту серії Р1 № 281174. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт на спадкову земельну ділянку втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначену спадкову земельну ділянку, після смерті [PERSON], який помер 07 липня 2014 року. Позивач в позовних вимогах просив суд розглядати справу без його участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник Зрайківської сільської ради подали до суду заяви, в яких вказали, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечують та просили суд розглядати справу без їхньої участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 07 липня 2014 року помер [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 302039 (а.с.7). 12 березня 2014 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку площею 3,774 га згідно державного акту серії Р1 № 281174 [PERSON] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,774 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зрайківської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 281174 (а.с.8). Позивач [PERSON], [INFO], є спадкоємцем за заповітом (а.с.6). Відповідач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] . Відповідач [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] . Відповідно до довідок, виданих Держаним нотаріусом [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлого 07 липня 2014 року [PERSON] не заводилась. Позивач фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не зміг у звязку з тим, що державний акт на спадкову земельну ділянку втрачено, що стверджено відмовою приватного нотаріуса [PERSON], у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку (а.с.27). Дані обставини перешкоджають позивачу отримати свідоцтво про право власності на спадщину, тому позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved