Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 листопада 2016 року, після чого 21 квітня 2017 року звернувся в суд з уточненим позовом до відповідача [PERSON] «Вересень» про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, розташованих на території Піщанської обєднаної сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322480800:03:000:0131, загальною площею 3,92 га та кадастровий номер 5322480800:03:000:0174, загальною площею 3,7301 га, укладені 01 жовтня 2015 року між ним та [PERSON] «Вересень», покладення обовязку на [PERSON] «Вересень» повернути йому вище вказані земельні ділянки, скасування державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок та стягнення судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору, витрат за проведення судової експертизи в сумі 2 250,24 гривень та 90,01 гривень за перерахування коштів на рахунок експертної установи. В обґрунтування позову вказував, що він є власником земельних ділянок (ріллі), розташованих на території Піщанської обєднаної сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, а саме: земельної ділянки, кадастровий номер 5322480800:03:000:0131, загальною площею 3,92 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, виданим 10.09.2002 року на його ім'я Гориславською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, серія Р2 №614954, та земельної ділянки, яку він успадкував за заповітом, кадастровий номер 5322480800:03:000:0174, загальною площею 3,7301 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 10.09.2002 року та Витягом з Держреєстру прав на нерухоме майно №51339877, сформованим 31.12.2015 року. У вересні 2016 року йому стало відомо, що 01.10.2015 року між ним та відповідачем [PERSON] «Вересень» були укладені договори (без номеру) оренди вищезазначених земельних ділянок, терміном на 7 років кожний. Вказані договори (право оренди) без його згоди відповідачем були зареєстровані: право оренди земельної ділянки площею 3,92 га кадастровий номер 5322480800:03:000:0131 - 28.01.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Держреєстру №52384619, сформованим 1.02.2016 року; право оренди земельної ділянки площею 3,7301 га, кадастровий номер 5322480800:03:000:0174 - 06.02.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Держреєстру №52834064, сформованим 08.02.2016 року . Договори оренди земельних ділянок, які належать йому на праві власності, він з [PERSON] «Вересень» 01 жовтня 2015 року не укладав, від свого імені їх не підписував; також він не підписував актів прийому-передачі земельних ділянок в оренду. Також він не надавав будь-якій особі доручення на укладення спірних договорів оренди та на вчинення інших дій, пов'язаних з їх виконанням. В спірних договорах, та в актах прийому-передачі ділянок, в графах «Орендодавець» підписи виконані не ним, а іншою особою. У нього не було наміру передавати ділянки в оренду відповідачу. В даний час земельні ділянки перебувають в користуванні відповідача, який вважає договори чинними, укладеними належним чином, передавати (повертати) йому земельні ділянки не збирається. Підписання договорів оренди землі не ним, як власником землі, а іншою особою, свідчить про відсутність його вільного волевиявлення на укладення цих договорів, а тому такі договори слід визнати недійсними, як такі, що не відповідають вимогам, встановленим ч.3 статті 203 Цивільного кодексу України. Укладення спірних договорів від його імені іншою особою, за відсутності його згоди на це та утримання відповідачем земельних ділянок, належних йому на праві власності, порушує його права власника, у тому числі щодо можливості самостійно обробляти власну земельну ділянку. Тому він вимушений звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] та його представник по угоді адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, пояснили так, як викладено вище в описовій частині рішення. Представник відповідача [PERSON] «Вересень» в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать зворотні поштові розписки на а.с.35,161, подав письмове заперечення, в якому вважав позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. 21 квітня 2005 року, між [PERSON] та [PERSON] Вересень було укладено два договори оренди землі б/н від 21.04.2005 року, які у встановленому на момент укладення договорів законом порядку були зареєстровані у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ВК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено записи, а саме: земельна ділянка площею 3,73 га, № 04085480006 від 22.01.2008 року; земельні ділянки загальною площею 7,36 га, №040854800014 від 20.02.2008 року. Пунктом 8 вищезазначених договорів сторонами обумовлено, що договори укладені строком на 5 (п'ять) років. Маючи намір продовжувати орендні відносини, між [PERSON] та [PERSON] Вересень 01 лютого 2013 року, укладено три договори оренди землі на земельні ділянки площею 3,73 га, 3,92 га та 3,44 га., однак в зв'язку з тим, що в орендодавця на момент укладення вищезазначених договорів оренди у 2013 році по вищезазначених земельних ділянках були певні проблеми з документами, а саме: - на земельну ділянку площею 3,73 га., в орендодавця був на руках державний акт старого зразка (земельна ділянка не мала кадастрового номера, і [PERSON] спочатку за власний кошт зареєструвала орендодавцю право власності на вказану земельну ділянку); - на земельну ділянку площею 3,92 га., орендодавець не міг надати документи, які посвідчують право власності на дану земельну ділянку (як пояснював сам орендодавець документи ним були втрачені). Вищезазначені договори оренди землі в момент їх укладення не пройшли державної реєстрації. Однак, 05 лютого 2013 року [PERSON] звернувся до [PERSON] «Вересень» з заявами про здійснення йому авансової виплати орендної плати за оренду його земельних ділянок (площею 3,44 га., та 3,92 га.) за п'ять років, а саме: з 2013 року по 2017 рік включно, де вказував про те, що договори оренди землі ним підписані та він дає згоду на проведення їх державної реєстрації. Додатковим підтвердженням чого є також довіреності, посвідчені секретарем Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 20.03.2013 року (зареєстрована в реєстрі за № 18), якою [PERSON] уповноважував працівника [PERSON] на представлення його інтересів в реєстраційній службі Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області, та довіреності, посвідчені секретарем Гориславської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 20.03.2013 року (зареєстровані в реєстрі за № 17), якою [PERSON], уповноважував працівника агрофірми на представлення його інтересів в управлінні Держземагенства Кременчуцького району Полтавської області. Враховуючи те, що [PERSON] з вищезазначеним орендодавцем перебуває в тривалих орендних відносинах, керівництво [PERSON] задовольнило заяви [PERSON] про здійснення йому авансової виплати орендної плати за оренду його земельних ділянок та 07 лютого 2013 року виплатило йому авансову орендну плату в сумі 37 111 гривень, підтвердженням чого є видатковий касовий ордер б/н від 07.02.2013 року. Після усунення проблем з правовстановлюючими документами на земельні ділянки, які були в орендодавця, 01 жовтня 2015 року, в зв'язку зі змінами в законодавстві, в частині мінімального строку, на який може бути укладено договір оренди земельної ділянки, зміною нормативно грошової оцінки землі, власником якої є [PERSON], збільшенням розміру орендної плати, який [PERSON] сплатила орендодавцям за орендне користування їх земельними ділянками, за попереднім погодженням сторін, між [PERSON] та [PERSON] «Вересень» укладено нові договори оренди землі, а саме: - договір оренди землі б/н від 01.10.2015 року, на земельну ділянку площею 3,92 га., кадастровий номер 5322480800:03:000:0131; - договір оренди землі б/н від 01.10.2015 року, на земельну ділянку площею 3,73 га., кадастровий номер 5322480800:03:000:0174. Вищезазначені договори зареєстровані у встановленому законом порядку, а саме: -договір оренди земельної ділянки площею 3,92 га., кадастровий номер 5322480800:03:000:0131 від 28.01.2016 року; -договір оренди земельної ділянки площею 3,73 га., кадастровий номер 5322480800:03:000:0174 від 06.02.2016 року; Окрім того, незважаючи на те, що [PERSON] в 2013 році відповідно до поданої заяви був виданий аванс, агрофірмою в односторонньому порядку було одноразово збільшено позивачу розмір орендної плати та виплачено відповідно до відомості на виплату грошей № 00000000497 від 18.11.2015 року кошти в сумі 3000 гривень. Крім цього [PERSON] в 2015 році отримував в рахунок орендної плати 1 000 кг пшениці на суму 2 800 гривень, що підтверджується відповідною відомістю про виплату орендної плати. В 2016 році [PERSON] отримав 1 000 кг пшениці на суму 3 500 гривень та 707 кг кукурудзи на суму 2 757,30 гривень. З вищезазначеного чітко вбачається, що йому стало відомо про укладені з агрофірмою договори оренді землі тільки в вересні 2016 року є огульними, не відповідають дійсності та спрямовані на досягнення однієї мети, а саме: ввести суд в оману, оскільки сам позивач впродовж багатьох років отримував оренду плату, як грошовими коштами, так і сільськогосподарською продукцією, претензій щодо відсутності свого підпису не висловлював, а з вказаними вимогами звернувся до суду наприкінці 2016 року у зв'язку з появою в його сім'ї бажання самостійно обробляти свій земельний пай. Крім того недоведеними є твердження позивача про належність на оспорюваних договорах його підпису, а також те, що позивач не надавав третій особі доручення на укладення спірних договорів оренди та вчинення інших дій, пов'язаних з їх виконанням, оскільки факт видачі позивачем довіреностей на працівника [PERSON] для представлення його інтересів в реєстраційній службі Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області, та довіреності на працівника агрофірми для представлення його інтересів в управлінні Держземагенства Кременчуцького району Полтавської області, підтверджується довіреностями, доданими до заперечення. Також звертають увагу суду на спроби [PERSON] ввести суд в оману та спонукати суд провести вибіркове правозастосування норм права, які регулюють спірні правовідносини. Про це свідчить також і той факт, що позивач проігнорував вимоги статті 216 ЦК України, якими законодавець встановлює правові наслідки недійсності правочину (господарського зобов'язання) - подвійний регрес, та не заявляє відповідні позовні вимоги. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Нормами статті 27 Закону України «Про оренду землі» чітко регламентовано, що Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Частиною 3. статті 214 ЦК України визначено, що відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Тобто, в позові, на їх думку, не наведено жодної підстави для його задоволення, оскільки останній є безпідставним, необгрунтованим та недоведеним жодним належним та допустимим доказом. Тому просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Установлено і не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] є власником земельних ділянок (ріллі), розташованих на території Піщанської обєднаної сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, а саме: земельної ділянки загальною площею 3,92 га, кадастровий номер 5322480800:03:000:0131, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, виданим 10.09.2002 року Гориславською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, серії Р2 №614954, земельна ділянка (в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON]) - кадастровий номер 5322480800:03:000:0174, загальною площею 3,7301 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 10.09.2002 року та Витягом з Держреєстру прав на нерухоме майно №51339877, сформованим 31.12.2015 року (а.с.8,16,20). У справі є договори оренди без номеру земельних ділянок сільськогосподарського призначення без номеру, загальною площею 3,92 га, кадастровий номер 5322480800:03:000:0131 та загальною площею 3,7301 га кадастровий номер 5322480800:03:000:0174, укладених 01 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] «Вересень» (а.с.9,10,14,15). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень договори оренди землі без номеру від 01 жовтня 2015 року були зареєстровані 28 січня 2016 року та 06 лютого 2016 року (а.с. 11,12,17,18)). Згідно актів прийому-передачі земельних ділянок від 28 січня 2016 року та 06 лютого 2016 року [PERSON] передав [PERSON] «Вересень» земельні ділянки площею 3,92 га та 3,7301 га, розташовані на території Гориславської сільської ради Кременчуцького району в строкове платне користування для сільськогосподарського користування, що категорично заперечував у суді позивач [PERSON] (а.с.13,19). На користь твердження позивача свідчить висновок судової почеркознавчої експертизи від 10 квітня 2017 року, що підписи від імені [PERSON], які розташовані під графою «Орендодавець» у договорах без номеру оренди земельних ділянок: кадастровий номер 5322480800:03:000:0131, загальною площею 3,92 га та кадастровий номер 5322480800:03:000:0174, загальною площею 3,7301 га, укладені 01 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] «Вересень» та в актах від 28 січня 2016 року і 06 лютого 2016 року прийому-передачі обєкта оренди за договором без номеру оренди вказаних земельних ділянок, виконані не [PERSON], а іншою особою. Вище вказані підписи виконані однією особою (а.с.122-126). Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч.1 статті 6 цього Закону орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Відповідно до ч.1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно статей 11,13,15 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини; цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1-5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 статті 216 Цивільного кодексу України Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписання договорів оренди землі не позивачем, як власником земельних ділянок, а іншою особою, свідчить про відсутність його вільного волевиявлення на укладення цих договорів, як учасника правочину. Враховуючи, що вказані два договори оренди без номеру від 01 жовтня 2015 року не були підписані позивачем, тобто ним договори не були укладені, але це не визнається відповідачем, суд визнає недійсними договори оренди в судовому порядку, з зобовязанням відповідача повернути позивачу [PERSON] належні йому земельні ділянки та скасовує державну реєстрацію цих договорів. Заперечення відповідача проти позову є необґрунтованими, виходячи з наступного. Договір оренди землі від 21 квітня 2005 року, був укладений між [PERSON] та [PERSON] «Вересень» на пять років. Відомості про продовження строку дії договору у справі відсутні (а.с.45-49). Договори оренди земельної ділянки від 01 лютого 2013 року укладені між [PERSON] та [PERSON] «Вересень» на строк пять років та не оспорені сторонами, є чинними та продовжують свою дію до 2018 року (а.с.80-87). Видані [PERSON] довіреності від 20 березня 2013 року, не уповноважують [PERSON] на укладення 01 жовтня 2015 року договорів оренди земельних ділянок та на передачу їх [PERSON] «Вересень» по акту прийому-передачі (а.с. 62,63). Отримання авансової виплати за оренду земельної ділянки згідно договору АЗ №040854800014 від 20.11.2008 року в сумі 37 111 гривень за видатковим касовим ордером від 07 лютого 2013 року позивач [PERSON] категорично заперечує та стверджує, що у цьому фінансовому документі у графі підпис одержувача він не розписувався (а.с.64). Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанцій позивач [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 1 742,40 гривень (а.с.1,140) та кошти на проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 2 250,24 гривень та 90,01 гривень за перерахування коштів на рахунок експертної установи (а.с.144), тому суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] «Вересень» на користь позивача [PERSON] судові витрати в загальній сумі 4 082,65 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved