Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач 28.09.2018 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Згідно свідоцтва на право власності, виданого Виконавчим комітетом Нікопольської міської ради Дніпропетровської області від 29.05.2002 року № 255/1, їй належить 10/23 частин домоволодіння по вул. С. Перовської за № 2 у м. Нікополі Дніпропетровської області. У вказаному будинку також зареєстрована відповідач по справі, хоча фактично з 2016 року вона у будинку не проживає та не зявляється, що підтверджується [PERSON] про не проживання [PERSON] комітету № 30 від 05.09.2018 року. Фактичне місце проживання відповідачки за адресою [ADDRESS]. На її звертання добровільно знятися з реєстрації відповідач не реагує. У добровільному порядку вирішити даний спір не представляється за можливе. Реєстрація відповідача у вказаному будинку створює їй перешкоди в користуванні та розпоряджанні своїм майном. Крім того, вона вимушена нести додаткові витрати за відповідача при оплаті комунальних послуг. На підставі викладеного, просить суд усунути їй перешкоди у користуванні її житловим будинком, визнавши відповідача такою, що втратила право користування цим будинком та зняти її з реєстраційного обліку. Ухвалою про відкриття провадження від 23.10.2018 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, що відповідає вимогам\~ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив. До суду повернувся конверт з копією зазначеної ухвали, як не вручений у зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 15). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.\~16,319,321,383,386,391, 405\~ЦК України\~підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 2. ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ч.ч. 1,6\~ ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~\~цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачу [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва на право власності, виданого Виконавчим комітетом Нікопольської міської ради Дніпропетровської області від 29.05.2002 року № 255/1, належить 10/23 частин домоволодіння по вул. С. Перовської за № 2 у м. Нікополі Дніпропетровської області (а.с. 6-7). В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що у вказаному будинку зареєстрована її онука, відповідач по справі, [PERSON], [INFO], хоча фактично з 2016 року вона у будинку не проживає та не зявляється. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 12), відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] з 20.11.2007 року. За вказаною адресою відповідач не проживає довгий час, що підтверджується [PERSON] комітету № 27 від 29.05.2018 року (а.с. 14). У звязку з реєстрацією відповідача у спірній квартирі позивач вимушена нести додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги. Крім того, порушуються права позивача, як власника, щодо володіння, користування та розпорядження належною їй частиною спірною квартири. Вона позбавлена права на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй нерухомим майном. Поважних причин непроживання відповідача у спірній квартирі судом не встановлено. У добровільному порядку вирішити спір не вдається. Враховуючи те, що позивачу належать 10/23 частин спірного житлового будинку, а відповідач довгий час не проживає в ньому, доказів щодо поважних причин його не проживання та щодо домовленості між нею та позивачем не предявлено, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, усунути перешкоди [PERSON], [INFO] у користуванні належними їй 10/23 частинами житлового будинку № 2 по вул. С. Перовської у м. Нікополі Дніпропетровської області, визнавши [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування 10/23 частинами житлового будинку № 2 по вул. С. Перовської у м. Нікополі Дніпропетровської області (які належать позивачу). Позивач не наділена правом вимог щодо визнання відповідача, такою що втратила право користування щодо житлового будинку в цілому. Інші співвласники своїх відповідних вимог до відповідача не предявляли та до суду з такими вимогами не зверталися. Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, суд вважає що така не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання» на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання особи такою, що втратила права проживання житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку і тому додаткового рішення не потребує. Тому виходячи з правового аналізу норм закону, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Outcome: partial