Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.10.2016 року звернувся до суду із позовом до Лисівської сільської ради, про визнання права власності, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати, [PERSON], [INFO]. За життя його мати [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 20.08.1980 року, укладеного з [PERSON], набула право власності на будинок [ADDRESS] з господарськими спорудами. По невідомим позивачу причинам за життя його мати [PERSON] не провела реєстрацію права власності на будинок за собою та свідоцтво про право власності на домоволодіння не отримала. Згідно розпорядження Лисівського сільського голови № 44 від 24.11.2015 року «Про перейменування вулиць Лисівської сільської ради», вулицю Леніна в с.Лисівка перейменовано на вулицю Центральна. Відповідно до Постанови Верховоної Ради України від 12.05.2016 року № 1353-VІІІ «Про перейменування деяких населених пунктів» у Донецькій області Красноармійський район перейменовано на покровський район. Згідно технічного паспорту на одноквартирний житловий будинок № 58 по вул.. Центральна у с.Лисівка Покровського району, його загальна вартість складає 68098 гривень. Після смерті залишилося спадкове майно у вигляді вказаного будинку та господарських споруд та позивач, як єдиний син померлої, є її спадкоємцем за законом на підставі ст.. 1261 ЦК України. Позивач прийняв спадщину у встановлений законом спосіб, оскільки проживав на час смерті спадкодавця разом з нею. 06.07.2016 року позивач звернувся до державного нотаріуса Другої Красноармійської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, та надав нотаріусу всі наявні у нього документи. За результатами вивчення документів 11.07.2016 року постановою державного нотаріуса Другої Красноармійської державної нотаріальної контори Радочиної О.І. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] у зв»язку з тим, що спадкове майно - будинок, за померлою не зареєстровано. У зв»язку з неможливістю оформлення спадщини у інший спосіб, нотаріусом позивачу було запропоновано звернутися до суду з позовною заявою про визнання право власності на будинок та господарські споруди на підставі ст..ст. 328, 392 ЦК України. Позивач [PERSON] у попередньому судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача Лисівської сільської ради у попереднє судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника. Вимоги позивач визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], [INFO], (а.с.10). За життя його мати [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 20.08.1980 року (а.с.16), укладеного з [PERSON], набула право власності на будинок [ADDRESS] з господарськими спорудами. По невідомим позивачу причинам за життя його мати [PERSON] не провела реєстрацію права власності на будинок за собою та свідоцтво про право власності на домоволодіння не отримала. Згідно розпорядження Лисівського сільського голови № 44 від 24.11.2015 року «Про перейменування вулиць Лисівської сільської ради», вулицю Леніна в с.Лисівка перейменовано на вулицю Центральна. Відповідно до Постанови Верховоної Ради України від 12.05.2016 року № 1353-VІІІ «Про перейменування деяких населених пунктів» у Донецькій області Красноармійський район перейменовано на покровський район. Згідно технічного паспорту на одноквартирний житловий будинок № 58 по вул.. Центральна у с.Лисівка Покровського району, його загальна вартість складає 68098 гривень. (а.с.19-22). Після смерті залишилося спадкове майно у вигляді вказаного будинку та господарських споруд та позивач, як єдиний син померлої, є її спадкоємцем за законом на підставі ст.. 1261 ЦК України. Позивач прийняв спадщину у встановлений законом спосіб (а.с.13-15), оскільки проживав на час смерті спадкодавця разом з нею. 06.07.2016 року позивач звернувся до державного нотаріуса Другої Красноармійської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, та надав нотаріусу всі наявні у нього документи. За результатами вивчення документів 11.07.2016 року постановою державного нотаріуса Другої Красноармійської державної нотаріальної контори Радочиної О.І. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] у зв»язку з тим, що спадкове майно - будинок, за померлою не зареєстровано. У зв»язку з неможливістю оформлення спадщини у інший спосіб, нотаріусом позивачу було запропоновано звернутися до суду з позовною заявою про визнання право власності на будинок та господарські споруди на підставі ст..ст. 328, 392 ЦК України (а.с.25). Відповідно ст.. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна за заповітом відповідно до ст.. 1217 ЦК України. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст.. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.. 1218 ЦК України, входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 5 ст. 1268 ЦК України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщиною. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved