Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.04.2016 року звернувся до суду із позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 25.04.1996 року він став власником жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у м.Красноармійську Донецької області по вул.. К.Маркса, 56. Договір посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2232. Позивач як власник помешкання дав свою згоду на реєстрацію відповідача. Добровільно знятися з реєстрації відповідачка відмовилась. За вищевказаною адресою відповідачка [PERSON] не проживає з 2006 року, особистих речей не зберігає, участі на утримання будинку або комунальних витратах не приймає. Позивач постійно проживає в указаному приміщенні разом зі своєю дружиною [PERSON] та утримує будинок в належному стані. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлена належним чином, тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, думку прокурора, дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 25.04.1996 року позивач став власником жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у м.Красноармійську Донецької області по вул.. К.Маркса, 56 (а.с.5). Договір посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2232. Позивач як власник помешкання дав свою згоду на реєстрацію відповідача. Добровільно знятися з реєстрації відповідачка відмовилась. За вищевказаною адресою відповідачка [PERSON] не проживає з 2006 року, особистих речей не зберігає, участі на утримання будинку або комунальних витратах не приймає (а.с.12). Позивач постійно проживає в указаному приміщенні разом зі своєю дружиною [PERSON] та утримує будинок в належному стані. Відповідно до ст.. 319 ЦК України: «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону». Згідно ст.. 391 ЦК України: «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном». З абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved