Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.05.2017року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 12.07.2008року між ним та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області за актовим записом №29. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], 10.12.2009р.н. та син [PERSON], 19.06.2013р.н.. Стверджує, що спільне сімейне життя у них з відповідачкою не склалося через протилежні погляди на шлюб та сімю, в результаті чого постійно виникали сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуття поваги та довіри один до одного. Протягом тривалого часу з відповідачкою проживають окремо та не підтримують подружніх відносин. Вважає подальше підтримування сімейних відносин з відповідачкою недоцільним та небажаним. Залишатися і надалі у такому шлюбі наміру немає. Крім того зазначає, що малолітня дитина дочка: [PERSON] проживає разом із ним, проте згоди щодо місця проживання такої і передачі її під його піклування з відповідачкою не досягнуто. Вважає, що в інтересах дитини проживати саме з ним, а не з матірю, оскільки він має можливість забезпечити дочці належні умови проживання, займатися її вихованням, дитина хоче жити з ним, має окрему кімнату з сучасним ремонтом, спиртними напоями він не зловживає, не палить, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, до дочки відноситься добре. З огляду на наведене, просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою, а також визначити місце проживання дитини дочки [PERSON], 10.12.2009р.н. та залишити її для подальшого виховання разом з ним (батьком) [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, а подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд справу слухати у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, а подала заяву, в якій зазначила, що позов визнає та просить суд справу слухати у її відсутності. Після розірвання шлюбу бажає і надалі іменуватися прізвищем «Гридинська». Представник третьої особи - Мостиської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування в судове засідання не зявилась, проте подала до суду висновок органу опіки та піклування Мостиської РДА щодо визначення місця проживання малолітніх дітей №02-29/1056 від 12.05.2017року, а також заяву в якій зазначає, що проти позову в частині визначення місця проживання малолітніх дітей не заперечує та просить суд справу розглянути у її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких міркувань. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 12.07.2008року Відділом реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області за актовим записом №29. За час даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON], 10.12.2009р.н. та син [PERSON], 19.06.2013р.н.. Між сторонами відсутні почуття любові та взаємоповаги. Подружжя вже тривалий час разом не проживають та жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Позивач несе моральні страждання, тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, примирення не бажає. Відповідно до п.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. З огляду на вищенаведене, суд прийшов до переконання, що сімя сторін розпалась остаточно і зберегти її не можливо. Сторони згідні на розірвання шлюбу, збереження якого суперечить інтересам кожного з подружжя та дитини, а тому згідно із ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Судом також встановлено, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітньої дочки [PERSON], 10.12.2009року народження. Так, на даний час дочка [PERSON] проживає та зареєстрована разом із батьком - позивачем [PERSON] за адресою: м.Мостиська вул.Фредро, 42, Львівської області. Відповідачка [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] окремо за зареєстрованою адресою: м.Мостиська, вул.Фредро, 42а, Львівської області. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються оригіналом свідоцтва про шлюб між сторонами серії 1-СГ №101623 від 12.07.2008 року, копіями свідоцтв про народження дітей [PERSON] та [PERSON], копією паспорта громадянина України позивача [PERSON], копією паспорта громадянина України відповідачки [PERSON], довідками, виданими виконавчим комітетом Мостиської міської ради про склад сімї [PERSON] та [PERSON] від 20.04.2017року, копіями сторінок будинкової книги за місцем проживання [PERSON] та [PERSON], актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї позивача [PERSON] від 21.04.2017року, висновком органу опіки та піклування Мостиської РДА Львівської області щодо визначення місця проживання малолітньої дитини дочки [PERSON] від 12.05.2017р. за №02-29/1056 від 12.05.2017року. Статтями 155, 157 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх батьківських обовязків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.ст.160, 161 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.7 ст.7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п.8 ст.7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Згідно висновку Мостиської РДА Львівської області як органу опіки та піклування № 12.05.2017р. за №02-29/1056 вирішено після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] визначити місце проживання малолітньої дитини дочки [PERSON], з батьком, а сина [PERSON] з мамою, за місцями їхньої реєстрації. За таких обставин, зокрема беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, а також враховуючи те, що позивач є рідним батьком дитини дочки [PERSON], 10.12.2009р.н., є працездатним, має постійне місце праці та стабільний регулярний заробіток (є військовослужбовцем за контрактом), мешкає в належних для проживання та виховання дитини умовах, наполягає на реалізації свого права доглядати та піклуватись дочкою, має можливість та бажання займатись її вихованням, про що свідчить даний позов до суду, беручи до уваги рекомендований органом опіки і піклування висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що місце проживання малолітньої дитини дочки [PERSON] після розірвання шлюбу між сторонами слід визначити з батьком позивачем [PERSON] та залишити її для подальшого виховання та утримання разом ним. Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Таким чином, визначаючи місце проживання малолітньої [PERSON] з батьком, позивачем по справі, суд не позбавляє матері, відповідачки по справі, права та можливості особистого спілкування з дитиною, обовязку брати участь у її вихованні. Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки в користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на загальну суму 1280 (640+640=1280) гривень. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved