overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 жовтня 2017 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення утримання до досягнення дитиною трьох років. В поданій до суду заяві посилалася на те, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], та малолітньої [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Вказувала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. В своїй позовній заяві просила суд стягнути з відповідача на її користь утримання до досягнення донькою Дарєю [INFO], трьох років в розмірі 1/6 частки заробітку щомісячно. В судовому засіданні позивач повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував. Посилався на те, що допомогу на утримання дітей надає, а на утримання дружини не має бажання надавати матеріальної допомоги. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мають доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Як встановлено судом, за заявою позивача Київським районним судом м. Полтави 18 жовтня 2017 року видано судовий наказ (справа № 552/6550/17, провадження № 2-н/552/472/17) , згідно з яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач є працездатною особою, має стабільний заробіток, інших осіб, окрім спільних з позивачем дітей, на утриманні не має. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем, відповідач по справі достатньої матеріальної допомоги позивачу не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу. Тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною 3-х років. Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 жовтня 2017 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 05 лютого 2011 року, про що зроблено актовий запис за № 102 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від шлюбу [INFO] народилася дочка [PERSON]. Зазначила, що їх із відповідачем сімейне життя не склалося, у зв»язку із чим вони не підтримують подружніх стосунків , не ведуть спільного господарства та разом не проживають, через що їх шлюб існує лише формально . За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, щодо примирення подружніх стосунків заперечує , оскільки перебування в шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення . У судове засідання позивач не з»явилася , попередньо подала заяву , вказала, що просить просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити , проти примирення подружніх стосунків заперечує . Відповідач у судове засідання не з»явився, попередньо надіслав на адресу суду заяву, у якій зазначив, що просить цивільну справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнає , не заперечує щодо розірвання шлюбу, примирення із позивачем не бажає . Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони - позивач [PERSON]. та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 05 лютого 2011 року, про що зроблено актовий запис за № 102 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, яким 05 лютого 2011 року видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , про що 02 серпня 2011 року зроблено актовий запис за № 1763 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Сімейне життя сторін не склалося, вони не підтримують подружніх стосунків , не ведуть спільного господарства , разом не проживають, через що їх шлюб існує лише формально, що призвело до того , що сім»я сторін розпалася . Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача , що мають істотне значення , тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України із відповідача в користь позивача підлягають до стягнення понесенеі нею судові витрати в розмірі 640 гривень сплаченого судового збору при зверненні із позовом до суду .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON], 17 липня 1979 р.н, яка мешкає за адресою: Одеська область, с. Любомирка, Подільський район (Котовський район), звернулась 06.07.2016 року в суд з цим позовом та в остаточному просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Краснокнянського краю, Росія на її користь аліменти на утримування малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його доходу щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення сином повноліття. Позивач позов підтримала. Відповідач позов визнав. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім визнання сторонами обставин цієї справи, вони також підтверджуються наявними письмовими доказами справи Як вбачається з матеріалів справи сторони у справі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який утримується матірю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі визначеному у позові. Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 06.07.2016 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551,20 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 липня 2014 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 червня 2012 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них з самого початку не склалося, оскільки вони не зійшлися характерами. Кожен з них має протилежні погляди на сім'ю. Відповідач не розуміє і не бажає розуміти сутності проблем, які виникають у нього та їх сім'ї, не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в подружньому житті, піклуватися про побудову сімейних відносин з членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Він з дружиною не підтримує шлюбних відносин, постійно конфліктують, не можуть прийти до згоди у вирішенні істотних питань, що стосуються сімейного життя. Тому вважає, що подальше спільне проживання однією сім'єю є неможливим і може зашкодити вихованню дитини. Питання про місце проживання дитини між ними вирішено добровільно, син буде проживати разом з матір'ю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, в його обгрунтування пояснив так, як викладено вище в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 червня 2012 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, понад два роки назад вони припинили сімейні стосунки, проживають за різними адресами. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб розпався з вини обох сторін. Бажання та наміру відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Просили суд не призначати їм строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 липня 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 1998 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося. Між ними постійно виникали сварки та образи один на одного через різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, виховання дитини та відсутність взаєморозуміння. Він неодноразово йшов з сім'ї, повертався, мирився з дружиною, але зберегти нормальні стосунки з нею не вдалося. У травні 2015 року шлюбно-сімейні відносини між ними остаточно припинені. Він пішов з сім'ї, на даний час проживає з іншою жінкою. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому просив розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, в їх обґрунтування пояснив так, як викладено вище в описовій частині рішення, просив не призначати строк для примирення, так як повністю втратив почуття любові до дружини. Понесені ним витрати, пов'язані з оплатою судового збору просив не стягувати на його користь з відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, також пояснила, що втратила почуття любові до чоловіка, шлюб розпався остаточно, просила не призначати строку для примирення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 серпня 1998 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, вони припинили сімейні стосунки і проживають окремо, спільного господарства не ведуть, так як не знаходять взаєморозуміння між собою. Позивач проживає з іншою жінкою і фактично створив нову сім'ю. Сторони просили суд не призначати їм строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам, бажання відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сім'ї. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.\~ За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

позивач [PERSON] 17 липня 2017 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 10 жовтня 2009 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 04 травня 2010 року у них народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання сина [PERSON], [INFO]. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином судовими повістками, про що в справі є розписки, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, не заперечує проти стягнення з нього аліментів. З огляду на це, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, без фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 10 жовтня 2009 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до актового запису № 179 від 17 травня 2010 року, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с.7 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сімї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача треба стягнути судові витрати у розмірі 640 грн. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 липня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 10 серпня 2017 року Башуківською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, про що зроблено відповідний запис № 01. Вказує, що на початку 2018 року відносини між ними погіршилися, причиною чого була неправда з боку відповідача по різних життєвих ситуаціях, внаслідок чого постійно виникали сварки, які переростали в скандали. З квітня 2018 року відповідач проживає окремо та між ними шлюбні відносини практично припинилися. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та є неможливим, а тому з наведених підстав позивач просить розірвати шлюб та відновити їй дошлюбне прізвище «Голубенко». Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 10 серпня 2017 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 01 Башуківською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 145504. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, на початку 2018 року відносини між сторонами погіршилися, причиною чого була неправда з боку відповідача по різних життєвих ситуаціях, внаслідок чого постійно виникали сварки, які переростали в скандали. З квітня 2018 року відповідач проживає окремо та між ними шлюбні відносини практично припинилися. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та є неможливим. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

позивач [PERSON] 17 липня 2019 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 08 червня 2007 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народився син [PERSON] . Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 24 липня 2019 року провадження в справі було відкрито та справу призначено в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 13 серпня 2019 року (а.с.12-13). Відповідно до ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 13 серпня 2019 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 05 вересня 2019 року (а.с.17-18 ). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти з підстав та у розмірі викладених в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином через оголошення на сайті судової влади України. З огляду на це, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до актового запису № 31 від 03 грудня 2007 року, зробленого виконкомом Верхньоторецької селищної ради Ясинуватського району Донецької області, батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (а.с. 8). Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сім`ї, матеріально сім`ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітніх дітей не надає. Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину [PERSON] в розмірі 1/4 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача треба стягнути судові витрати у розмірі 768,40 грн. в дохід держави.

Outcome: approved