Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 серпня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 39047,13 грн., яка складається з 25000 грн. (основного боргу), 12662,20 грн. (інфляційні нарахування), 1384,93 грн. (санкція у розмірі 3% річних). Крім того, просить стягнути з відповідача 5000 грн. моральної шкоди, судові витрати з оплати судового збору у розмірі 390,48 грн. та витрати, пов'язані з наданням правової допомоги, в розмірі 4000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 14 травня 2013 року відповідач [PERSON] отримав від нього 25000 грн. (двадцять п'ять тисяч гривень). Про цей факт була написана розписка, яка була підписана сторонами та засвідчена підписом адвоката [PERSON] Згідно розписки відповідач [PERSON] зобов'язувався повернути отримані кошти в строк до 17 червня 2013 року. Однак 17 червня 2013 року відповідач [PERSON] грошові кошти не повернув. У зв'язку з цим він був змушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився вкотре, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Згідно копії розписки від 14 травня 2013 року (а.с.6) вбачається, що відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] 25000 грн. (двадцять п'ять тисяч гривень) та зобов'язався повернути грошові кошти в строк до 17 червня 2013 року. Розписка була підписана сторонами за засвідчена підписом третьої сторони - адвоката [PERSON]. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Для розрахунку інфляційних нарахувань взяті індексі інфляції за період з 17 червня 2013 року по квітень 2015 року включно, тобто: (100,00:100)*(99,90:100)*(99,30:100)*(100,00:100)*(100,40:100)*(100,20:100)*(100,50:100)*(100,20:100)*(100,60:100)*(102,20:100)*(103,30:100)*(103,80:100)*(101,00:100)*(100,40:100)*(100,80:100)*(102,90:100*(102,40:100)*(101,90:100)*(103,10:100)*(105,30:100)*(110,80:100)=150,649%. Сума боргу 25000 грн. * 150,649% = 37662,20 грн. Від цієї суми віднімається сума боргу 25000 грн., різниця становить 12662,20 грн. Тобто, сума інфляційних нарахувань становить (дванадцять тисяч шістсот шістдесят дві гривні 20 коп.). Розрахунок 3% річних від простроченої суми становить: 25000 грн. * 3 * 674 : 365 : 100 = 1384,93 грн. Тобто сума 3% річних становить 1384,93 грн. (одна тисяча триста вісімдесят чотири гривні 93 коп.). Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати пов'язані з оплатою судового збору в розмірі 390,48 грн., що стверджується квитанцією про сплату судового збору (а.с.1) та витрати пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 4000 грн. (чотири тисячі гривень), що стверджується актом прийому-передачу виконаних робіт від 01 серпня 2015 року (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Оскільки позивач не надав суду жодних доказів завдання йому моральної шкоди, тому суд відмовляє в задоволенні цієї вимоги.

Outcome: partial