Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 грудня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 лютого 1999 року уклала з відповідачем шлюб, від якого мають малолітніх дітей: [PERSON] народження [INFO] та [PERSON] народження [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з регулярним вживанням ним алкогольних напоїв, постійними непорозуміннями, втратою взаємних почуттів. Позивач уважає збереження шлюбу неможливим та просить його розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, указані в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений у встановлений законом спосіб. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до приписів ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, уаховуючи думку позивача, який не заперечує проти розгляду справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 лютого 1999 року Теплівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області, актовий запис № 01 (а.с. 12). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], народження [INFO] та [PERSON], народження [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 7-8). Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з регулярним вживанням алкогольних напоїв, відсутністю допомоги з боку відповідача як матеріальної так і допомоги по веденню домашнього господарства, що привело до втрати взаємних почуттів. Згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК) кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та їх неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Приписами ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), установлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач квитанцією № 55710 від 15.12.2015 сплатив судовий збір у розмірі 487 грн 20 коп., тому вказану суму суд стягує на користь позивача з відповідача. Крім того, позивач сплатив 300 грн за надану правову допомогу квитанцією № 11-12//15-01 (а.с. 9), тому вказану суму витрат суд також стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved