overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач 21 листопада 2013 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступила в шлюб з [PERSON]. 20 серпня 2005 року. Шлюб зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, серія [NUMBER]. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з грудня 2010 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явивлася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]».. В судове засідання відповідач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 20 серпня 2005 року. Шлюб був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, серія [NUMBER], актовий запис №591 (а.с.4). Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Встановлено також, що з грудня 2010 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач 21 листопада 2014 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що вступив в шлюб з [PERSON] 02 лютого 1991 року. Шлюб зареєстровано відділом ЗАГС виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №118. Від шлюбу вони мають доньку: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого з 2010 року були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 02 лютого 1991 року. Шлюб був зареєстрований відділом ЗАГС виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №118.(а.с.5/. Від спільного подружнього життя мають доньку : [PERSON], [INFO]./а.с.6/ Встановлено також, що з 2010 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Майнового спору немає. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, а судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач, 21 листопада 2014 року, звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дітей, в якій посилається на те, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2010 року з відповідача було присуджено стягувати аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 150 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. На даний час у позивачки змінилося матеріальне становище, на утримання дітей йдуть значні кошти. Тому, вона звернулася до суду з даним позовом, в якому просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 500 грн.. на кожну дитину щомісячно, оскільки відповідач є молодою, здоровою та працездатною людиною, працює, але приховує даний факт, а тому він в змозі сплачувати аліменти в більшому розмірі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і вказав, що сплачувати аліменти в сумі більшій, ніж по 150 грн. на місяць він не має змоги, оскільки ніде не працє, є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності, крім того, в нього на утриманні ще двоє малолітніх дітей. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до ст.. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що [PERSON] є інвалідом третьої групи, відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду отримує пенсію по інвалідності, тобто має регулярний офіційний дохід, а тому аліменти з нього слід стягувати у частці від доходу. Крім того, суд бере до уваги наявність у [PERSON] на утриманні ще однієї малолітньої дитини- [PERSON], [INFO]. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки слід задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі в розмірі 1/2 частки усіх видів доходу відповідача щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач 21 листопада 2014 року звернулась до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судове засідання не з'явилась , направила заяву про розгляд справи без її участі , позов підтримує повністю. Зазначила в позовній заяві, що під час перебування у шлюбі з відповідачем народилась дитина - [PERSON] [INFO] року. Дитина потребує значних коштів для забезпечення нормальних умов її розвитку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. [PERSON] офіційно працевлаштований, працює в СПМО « Титан » охоронником та має можливість допомагати дитині. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, заперечень по суті позову не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Копією свідоцтва про народження дитини підтверджується , що її батьком є відповідач. ( арк.с.6 ). Дитина проживає разом з матір'ю. ( арк.с. 7). При визначені розміру аліментів суд приймає до уваги положення статті 182 Сімейного Кодексу України де зазначено , що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення , а також , що в будь - якому випадку мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного Кодексу України ( визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини ) передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено , що відповідач офіційно працевлаштований, працює охоронником в СПМО « Титан », має постійні заробітки. Тому суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення аліментів з відповідача у частці від його заробітку ( доходу ) є обґрунтованими та погоджується з розміром аліментів, що підлягають стягненню з відповідача. Інших дітей , непрацездатних дружини , батьків на утриманні [PERSON] не має. Обставин які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти на утримання дитини в судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач 21 листопада 2014 року звернулась до суду з вимогами до відповідача. В судове засідання позивач не з'явилась, від [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітніх дітей надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю. Пояснила, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на 3/5 часток житлового будинку [ADDRESS]. Частка будинку належала померлому на підставі договору купівлі - продажу будинку від 31 січня 2007 року. Їй як дружині померлого повинно належати 4/10 часток будинку ( 3/10 + 1/10) , а її неповнолітнім дітям кожному по 1/10 частці. Після смерті чоловіка позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , однак отримати спадщину не в змозі , оскільки не проведена державна реєстрація нерухомого майна. Відповідач та представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені. Дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], який був чоловіком позивача по справі [PERSON] та батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( арк. с. 5), копією свідоцтва про одруження ( арк.6 ) та копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] ( арк.с. 7). З договору купівлі - продажу будинку від 31 січня 2007 року видно, що [PERSON] придбав 3/5 часток житлового будинку [ADDRESS]. ( арк..с. 8). Оскільки 3/5 часток будинку придбані у період шлюбу, тому у відповідності до статті 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя і [PERSON] як подружжя має право власності на 3/10 часток будинку. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 3/10 часток будинку належні померлому. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування », свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачем надано суду копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19 листопада 2014 року. Отже, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок , свідчить про втрату позивачем умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. При таких обставинах суд приходить до висновку , що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. [PERSON] просить не стягувати судові витрати з відповідача. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач 21 листопада 2014 року звернулася до суду із позовною заявою в якій зазначає, що 16 липня 2012 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, актовий запис № 03. Від указаного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюб у обох - перший. Сімейне життя не склалось, рішення про розірвання шлюбу прийняла у зв'язку з тим, що у неї з чоловіком погіршились взаємовідносини. Між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на життя та сімейні стосунки, через несумісність характерів, сім'я розпалась.. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, примирення між нею та відповідачем неможливе, в зв'язку з чим просить задовольнити позовні вимоги. В судове зсідання на розгляд справи позивач не з'явилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої справу просить розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім того, після розірвання шлюбу просить залишити й прізвище «[PERSON]» (а.с.7). Відповідач, в судове засідання на розгляд справи також не з'явився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.12), відповідно до якої справу просить розглянути у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач - [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON], який зареєстрований 16 липня 2012 року виконавчим комітетом Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, актовий запис №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від указаного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6).Приймаючи до уваги, що збереження сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них, оскільки в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сім'ї та спільне проживання, в даний час проживають окремо, кроків до примирення не роблять, наявність неповнолітньої дитини, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати, при цьому всі витрати по справі, залишити за позивачем, враховуючи її бажання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач 21 листопада 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 березня 2011 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у звязку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з квітня 2016 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 березня 2011 року. Шлюб зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 160 /а.с.5/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «Гаркавенко» на «Книга», і після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися цим прізвищем. Ухвалою від 05 грудня 2016 року сторонам був наданий строк на примирення два місяці. Однак, встановлено, що сторони не примирилися та наполягають на розірванні шлюбу. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сімї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з квітня 2016 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач 21 листопада 2017 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, укладеного 12 грудня 2015 року, зареєстрованого виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області актовий запис № 14. В позовній заяві позивач зазначила, що з відповідачем не зійшлися характерами та не розуміли один одного, від чого часто виникали сварки та непорозуміння, шлюб носить тільки формальний характер, оскільки на даний час проживають окремо. Позивач та відповідач надали суду заяви про підтримання, визнання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність. Крім того 21 грудня 2017 року до суду подано довідку поліклінічного відділення ЦРЛ Олександрівського району Кіровоградської області від 20.12.2017 року № 267 про те, що [PERSON], 19.04.1996 року знаходиться в пологовому відділенні Олександрівської ЦРЛ, пологи 18.12.2017 року кесаревий розтин, чолов., вага 3,300. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відносини, що склалися між сторонами, суд відносить до сімейних правовідносин у сфері припинення шлюбу і вважає за необхідне керуватися нормами СК України. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності зі ст. 112 СК України: 1) суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. 2) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про шлюб серії I-ОЛ № 091418, виданого 12 грудня 2015 року, виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, актовий запис № 14, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Суду надані заяви про підтримання та визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутність позивача та відповідача (а.с. 6, 18). Згідно довідки поліклінічного відділення ЦРЛ Олександрівського району Кіровоградської області від 20.12.2017 року № 267, [PERSON], 19.04.1996 року знаходиться в пологовому відділенні Олександрівської ЦРЛ, пологи 18.12.2017 року кесаревий розтин, чолов., вага 3,300 (а.с. 19). Згідно п. 5 ч. 4 ст. 185 ЦПК України подана заява про розірвання шлюбу під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених СК України підлягає поверненню. Оскільки ухвалою Олександрівського районного суду від 22.11.2017 року відкрито провадження по справі № 397/1557/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, суд позбавлений можливості вчинення такої процесуальної дії як винесення ухали про повернення заяви на підставі п. 5 ч. 4 ст. 185 КК України, а тому вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed