Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить зняти арешт та заборону відчуження земельної ділянки що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON], а також виключити зазначену земельну ділянку з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 20 грудня 2010 року постановою ВП №21675254 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області при примусовому виконанні виконавчого листа Соломянськогго районного суду м.Києва від 01.02.2010 року №2-3645-1 про стягнення з [PERSON] на користь АВТ «НАК «Украгролізінг» боргу в сумі 232369 гривень 67 копійок, було накладено арешт на майно відповідача [PERSON], а саме на земельну ділянку кадастровий номер 3210500000:11:002:0011 площею 0,1001 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та оголошено заборону на його відчуження. Позивач стверджує, що зазначена земельна ділянка належить їй на праві власності на підставі договору дарування, укладеного між нею та відповідачем [PERSON] 24.05.2005 року, реєстровий №2811. Право власності на земельну ділянку позивача підтверджується Державним актом серія ЯЛ №960885, який був зареєстрований 11.11.2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за 011096201381. Позивач стверджує, що відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» як власник майна, на яке накладено арешт, вправі звернутись з позовом про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений за місцем свого проживання, зареєстрованого в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Представник відповідача Державного публічного акціонерного товариства «НАК «Украгролізінг» в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечував з тих підстав, що вважає спірну земельну ділянку спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], в зв'язку з чим Державним публічним акціонерним товариством «НАК «Украгролізінг» було подано позовну заяву до Бориспільського міськрайонного суду Київської області про визнання земельної ділянки, площею 0,1001 га, та житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] спільним майном [PERSON] та [PERSON] та про визнання за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1001 га та житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS]. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ Державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області в судове засідання не з'явився причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оригінали наданих представником позивача письмових документів, суд прийшов до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24 травня 2005 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір дарування земельної ділянки площею 0,1001 га, що знаходяться в [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] 24 травня 2005 року, реєстровий №2811 (а.с.8). Згідно вказаного договору [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар вказану земельну ділянку, яка належала дарувальнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №081910, виданого 23.07.2004 року Бориспільським міським управлінням (відділом) земельних ресурсів Київської області, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власної на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №686. Як зазначено в п.8 Договору дарування земельної ділянки, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на неї (Державного акта на право власності на земельну ділянку) та його державної реєстрації. Згідно з Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 24.05.2006 року, наданого приватним нотаріусом [PERSON], на момент укладення договору Дарування земельної ділянки за вказаними параметрами запиту (заборона, арешт земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], власник якої є [PERSON]) в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - інформація була відсутня (а.с.-10). Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ч.2 ст.719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог ч.1 та 2 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Відповідно до вимог ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Так, відповідно до ст..125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З дослідженого в судовому засіданні Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №960885, виданого на ім'я позивача [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки №2811 від 24.05.2006 року на земельну ділянку площею 0,1001 га, кадастровий номер 3210500000:11:002:0088, що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бориспіль, розташовану: [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, встановлено, що він виданий 15.10.2010 року та зареєстрований 11.11.2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011096201381 (а.с.12). Дані щодо державної реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №960885 в КОФ ДП «Центр ДЗК» 11.11.2010 року, також підтверджуються Витягом з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру від 28.12.2010 року (а.с.13). Згідно з довідкою Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області від 19.05.2014 року, у зв'язку з дублюванням кадастрового номера 3210500000:11:002:0011 [PERSON] 07.10.2010 року присвоєно новий кадастровий номер 3210500000:11:002:0088 (а.с.15). Судом встановлено, що 20.12.2010 року головним державним виконавцем Митюком В.М. відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа 01.02.2010р №2-3645-1, виданого Солом'янським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «НАК «Украгролізинг» (правонаступником якого є відповідач Державне публічне акціонерне товариство «НАК «Украгролізінг») боргу 232369 гривень 67 копійок, прийнята постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. А саме: накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3210500000:11:002:0001 площею 0,1001, яка знаходиться на території [ADDRESS], та належить [PERSON], а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу (а.с.14). Згідно з інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.06.2014 року на нерухоме майно земельну ділянку в Київській області, м.Бориспіль Коцюбинського, 1, кадастровий номер 3210500000:11:002:0001, накладений арешт згідно постанови державного виконавця ВП №21675254, 20.12.2010 року ВДВС Бориспільського МРУЮ (а.с.20). За змістом ч.1 та 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що позивач [PERSON] у встановленому законом порядку набула право власності на земельну ділянку, на яку 20.12.2010 року головним державним виконавцем Митюком В.М. відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт та оголошено заборону на її відчуження. Відповіджно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо зняття арешту з належної їй на праві приватної власності земельної ділянки та виключення її з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, є обґрунтованими, повністю доведеними в судовому засіданні, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо заперечень відповідача Державного публічного акціонерного товариства «НАК «Украгролізинг», що спірна земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], в зв'язку з чим Державним публічним акціонерним товариством «НАК «Украгролізінг» було подано позовну заяву до Бориспільського міськрайонного суду Київської області про визнання земельної ділянки, площею 0,1001 га, та житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] спільним майном [PERSON] та [PERSON] та про визнання за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1001 га та житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS], суд вважає їх такими, що не спростовують доводів позивача щодо правомірності набуття позивачем права власності на земельну ділянку на підставі договору дарування від 24.05.2005 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved