Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач 20 квітня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує, що [INFO] року помер його батько - [PERSON], який був зареєстрований та проживав до дня смерті в своєму будинку по [ADDRESS]. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька. У березні 2018 року він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу Свідоцтва про право власності на нерухоме майно - будинок за адресою: [ADDRESS], на що отримав лист №195/02-14 від 26 березня 2018 року, відповідно до якого повідомляється, що нотаріусом була заведення спадкова справа №87/2014, на майно [PERSON], який помер [INFO], але свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], видати не можливо, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. В зв'язку з цим він звернувся до суду з позовом про визнання власності на спадкове майно. Позивач надав в судове засідання заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнають повністю. Відповідно до ст. 200, 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав. Суд вважає, що позов обґрунтований та повинен бути задоволеним виходячи зі слідуючого. Відповідно до довідки Любашівського РБТІ № 489 від 12 квітня 2018 року, виписки із по господарської книги №16 о/р 0673 виданої Троїцькою сільської радою Любашівського району Одеської області від 26.03.2018 року будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON](а.с. 10, 12). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 7). Із заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області 25 жовтня 2002 року, який не змінено та не скасовано, видно, що померлий [PERSON] заповів все належне йому майно позивачеві по справі, а тому відповідно до ст. 1234 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] (а.с. 9). З довідки Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області № 276 від 26.03.2018 року видно, що [PERSON] до дня смерті проживав в будинку [ADDRESS] (а.с. 14). З листа нотаріальної контори № 195/02-14 від 26 березня 2018 року видно, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], видати не можливо, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та рекомендовано звернутись до суду. З вказаного листа видно, що спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита за заявою позивача, що свідчить про своєчасне прийняття спадщини (а.с. 6). Положенням ч. 1-2 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позивач успадкувала зазначене спадкове майно, яке є об'єктом права приватної власності, у зв'язку із чим є підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно. Виходячи з наведеного, позивач дійсно має право на спадкове майно за заповітом після смерті Батька - [PERSON], а саме: на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved