Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач 25.04.2019 року звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи тим, що 14 грудня 1994 року позивач із своїми батьками отримав у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим НВО «Еліта» 14.12.1994 р. за № 215. Після смерті батьків : [PERSON] та [PERSON] позивач рішенням Полтавського районного суду від 18 квітня 2008 року визначив частки кожного співвласника квартири та 4 грудня 2008 року оформив свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Таке право позивача було зареєстроване КП «БТІ та містобудування Полтавського району» 29 грудня 2009 року за реєстраційним номером 24015380. З цього часу позивач є єдиним власником вищевказаного нерухомого майна. В даному випадку позивачу належить житловий будинок в цілому, що тягне за собою необхідність відведення земельної ділянки для обслуговування будинку та подальшої її приватизації. Саме з такою заявою про надання дозволу на розробку технічної документації та передачі земельної ділянки у приватну власність позивач звернувся до Степненської сільської ради Полтавського району, але отримав відмову у зв`язку з тим, що житловий будинок, який знаходиться у власності позивача, має статус квартирного будинку. Чинним земельним законодавством, зокрема згідно Глави 6 ЗК України, не передбачено надання земельної ділянки для будівництва чи обслуговування окремої квартири. Для зміни статусу будинку за заявою позивача рішенням Степненської сільської ради Полтавського району Полтавської області спірному житловому будинку було присвоєно нову адресу: [ADDRESS] . За змістом довідки Степненської сільської ради Полтавського району від 24.04.2019 року орган місцевого самоврядування не має можливості і повноважень щодо зміни статусу нерухомого майна та рекомендує позивачу звернутися до суду. Згідно технічного паспорту на садибний ( індивідуальний ) житловий будинок [ADDRESS] , станом на 14.01.2019 року житловий будинок має цілісну конструкцію без поділу на окремо існуючі квартири. До житлового будинку за вищевказаною адресою відносяться господарські споруди і будівлі : літня кухня літ. «Б»; погріб літ. «б»; сарай літ. «В», огорожа № 1; ворота з хвірткою № 2; вигрібна яма № 3; вигрібна яма № 4. Як вбачається з технічного паспорту всі перелічені будівлі побудовані до 1992 року, а отже, згідно ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» об`єкти розташовані на територіях сільських рад, і які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, а саме : \~ \~ \~ \~індивідуальні ( садибні ) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські ( присадибні ) будівлі і споруди, прибудови не приймаються в експлуатацію за загалі порядком. Звіт про проведення технічного обстеження від 15.02.2019 року підтверджує можливість надійної та безпечної експлуатації житлового будинку ( саме як садибний житловий будинок, а не квартира ) та господарських споруд, що належать позивачу на праві власності. Отже, існують всі технічні підстави вважати будинок [ADDRESS] садибним ( індивідуальним ) житловим, а не квартирним будинком. Згідно ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання, що повністю не відповідає технічним характеристикам помешкання позивача, оскільки у його власності весь житловий будинок як цілісний об`єкт права власності з господарськими будівлями. Таким чином, позивач маючи у власності фактично садибний ( індивідуальний ) житловий будинок не має можливості отримати та зареєструвати право на земельну ділянку для обслуговування даного будинку. Для реєстрації за позивачем права власності саме на житловий будинок [ADDRESS] , а не на квартиру [ADDRESS] необхідно мати підставу для реєстрації - рішення суду про визнання права власності на житловий будинок. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» не передбачено зміну правовстановлюючих документів в зв`язку із невідповідністю статусу нерухомого майна зазначеного в право встановлювальних документах. Згідно ст. 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними та підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особок Згідно звіту про оцінку майна складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Альбатрос» станом на 21.02.2019 року ринкова вартість житлового будинку в [ADDRESS] становить 80\~600 грн. Прохав визнати за [PERSON] , [INFO] ( ідентифікаційний номер [NUMBER] ), право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 51,8 м. кв. та господарські будівлі : літня кухня літ. «Б»; погріб літ. «б»; сарай літ. «В»; огорожа № 1; ворота з хвірткою № 2; вигрібна яма № 3; вигрібна яма № 4, що знаходяться в [ADDRESS] . В судове засідання сторони у справі не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де, представник позивача [PERSON] позов підтримав та прохав задовольнити ( а. с. 42 ). Від представника відповідача Степненської сільської ради Полтавського району надійшла заява, де не висловили заперечень щодо позову ( а. с. 32, 40 ). Тому, суд вважає за можливе, розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Судом встановлено всі обставини, на які послалася в позові позивачка і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 4 20, 34. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 328, 1225, 1261, 1268 ЦК України, так власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Outcome: approved