Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], [INFO], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що на протязі останніх дев'яти років спільне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. На даний час подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, чоловік проживає з іншою жінкою. Подружжя має неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні. Позивачка доповнила позовну заяву, вказавши, що просить неповнолітніх дітей залишити з нею, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Судові витрати покласти на відповідача по справі. В судове засідання, позивач не з'явилася, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, наполягає на позові, просить його задовольнити /а.с. 9/. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час і місце проведення судового засідання неодноразово, у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем позивача, об'ява в засоби масової інформації не надавалась. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд дійшов до таких висновків. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 18 серпня 2006 року, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.08.2006 року, актовий запис № 12, запис зроблено виконкомом Верхньоторецької селищної ради Ясинуватського району Донецької області /а.с. 6/. Від шлюбу у сторін по справі народилися: донька - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER], актовий запис № 7, проведений виконкомом Верхньоторецької селищної ради Ясинуватського району Донецької області /а.с. 8/, донька - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER], актовий запис № 433, проведений міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області /а.с. 7/. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує формально, а тому підлягає розірванню. Оцінивши підстави позову викладені позивачем, а саме: фактичне припинення сімейних відносин, постійні сварки між подружжям, спричинення чоловіком душевних страждань, небажання підтримувати сімейні відносини, проживання відповідача з іншою жінкою, суд прийшов до висновоку, що застосування випробувального терміну для подружжя вбачається недоцільним. Неповнолітніх доньок суд вважає за необхідне залишити з матір'ю, оскільки вбачається, що вони перебувають з нею, знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на виховання та утримання неповнолітніх дітей не надає, не цікавиться їх розвитком та вихованням. Відповідно до положень частини 1 статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач по справі, наполягала на залишенні прізвища, яким іменувалась у шлюбі. Тому суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До матеріалів справи надано докази сплати судового збору позивачем у розмірі 640, 00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.) (а.с.1) Тому, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути сплачений нею судовий збір у сумі 640 грн. за подання даної заяви про розірвання шлюбу /а.с. 1/. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved