Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до Біловодського районного суду Луганської області з позовом до Розквітненської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки під кадастровим номером [NUMBER] площею 13,0464 га, яка розташована на території Розквітненської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області за цільовим призначенням «ведення товарного сільськогосподарського виробництва», наданої у власність розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 12.08.2004 №623. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті матері він звернувся до державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори але отримав відмову, оскільки нотаріусу не було надано оригінал документу, який підтверджує право власності померлої на зазначену земельну ділянку. Вказує, що оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] було втрачено. У зв`язку з наведеним просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку під кадастровим номером [NUMBER] площею 13,0464 га, яка розташована на території Розквітненської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області за цільовим призначенням «ведення товарного сільськогосподарського виробництва», наданої у власність розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 12.08.2004 №623, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій просить розглядати справу за відсутності представника. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.02.1954 совгоспом Індустрія Станично-Луганського району, актовий запис № 9, матір`ю позивача [PERSON] є [PERSON] Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.12.2017 Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 344, [PERSON] померла [INFO] . З копії Державного акту про право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] розпорядженням голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 12.08.2004 №623 надано у власність земельну ділянку під кадастровим номером [NUMBER] площею 13,0464 га, яка розташована на території Розквітненської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області за цільовим призначенням «ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4402535242018 від 06.08.2018 підтверджується, що вказана земельна ділянка під кадастровим номером [NUMBER] належить [PERSON] З довідки Розквітненської сільської ради №222 від 18.09.2018 вбачається, що [PERSON] використала своє умовне право на отримання земельної частки (паю) на підставі сертифікату серії [NUMBER] , реєстраційний номер 77 від 19.11.1996 р., яку оформила документально на місцевості у приватну власність з точним їх місцезнаходженням - розташуванням на полях сільськогосподарського підприємства реформованого КСП «Луганське», що посвідчено Державним актом та присвоєно кадастровий номер [NUMBER] , ділянка розташована за межами населеного пункту, на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Розквітненській сільській раді Станично-Луганського району, та згідно проекту роздержавлення та приватизації реформованого КСП Луганське знаходиться в контурі поля К-103 загальною площею 13,0464 га. З договору оренди земельної ділянки від 24.10.2008 вбачається, що [PERSON] за життя передала в оренду дану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ТОВ «Агорпром». Згідно висновку оцінювача про вартість об`єкта оцінки від 19.09.2018, ринкова вартість земельної ділянки, наданої в приватну власність громадянці [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданий 01.09.2004, площею 130 465 м2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: Луганська область, Станично-Луганський район, Розквітненська сільська рада, [ADDRESS] , кадастровий № [NUMBER] , становить (без ПДВ) 161 400,00 гривень. Як вбачається із заяви, посвідченої нотаріусом Донецького нотаріального округу Ростовської області за реєстровим №61/115-н/61-2018-2-298 від 26.01.2018, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на користь її сина [PERSON] Постановою державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори від 03.04.2018, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки ним не надано оригінал документа, який підтверджує право власності померлої на зазначену земельну ділянку. Згідно повідомлення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори від 06.12.2018 №1315/01-09 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , Станично-Луганською державною нотаріальною конторою 01.02.2018 була заведена спадкова справа за №32/2018 за заявою позивача [PERSON] , про прийняття спадщини за законом, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №51459060 від 03.04.2018. У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] є спадкоємцем за законом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Порядок отримання правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26 жовтня 2011 року, відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування. Проте, особа, яка має право на таке звернення (власник майна) помер, в зв`язку з чим втратив свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлений можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтва на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14 грудня 2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мінюсті 18 грудня 2012 року за № 2102/22414, органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу. Таким чином, позивач як спадкоємець, не може отримати повторний державний акт або дублікат правовстановлюючого документу, що має силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання, що, в свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved