Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач 13.06.2017 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 18.07.2014 року. Від шлюбу дітей у них немає. Позивач вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Зважаючи на це шлюбні стосунки припинені, а спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе та суперечить їх інтересам, а тому просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обставини справи підтвердив, проти винесення заочного рішення не заперечував. Просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причину неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не подала. Клопотань про перенесення розгляду справи не надійшло. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивачка не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 18.07.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 308 ( а.с.6). За змістом позовної заяви у подружжя відсутні спільні діти. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, наміру зберегти сімю не мають. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Таким чином суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких обставин, суд знаходить, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та дітей, при таких обставинах, шлюб сторін доцільно розірвати. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. слід покласти на позивача.

Outcome: approved