Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON], 22 серпня 2017 року, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором про надання послуг. Представник відповідача, через канцелярію суду, 08 вересня 2017 року, подав зустрічний позов до [PERSON] про припинення договору № 12-4/02 від 02 лютого 2016 року у зв'язку з відмовою від договору та розірвання договору. В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про об'єднання зустрічного позову з первісним, оскільки зустрічна позовна заява взаємопов'язана з первісним позовом, і їх спільний розгляд є доцільним. Зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про припинення договору у зв'язку з відмовою від договору та розірвання договору об'єднана в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором про надання послуг. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02 грудня 2016 року між [PERSON], як замовником, з однієї сторони та позивачем [PERSON], як виконавцем, з другої сторони, укладено договір про надання послуг. Згідно п. 1.1. договору про надання послуг, виконавець зобов'язується надати замовнику послуги, метою та змістом яких є виникнення у замовника права власності на квартиру [ADDRESS]. Безпосередньо після укладення договору про надання послуг, позивач почав вчиняти дії спрямовані на якнайшвидше виконання своїх договірних зобов'язань. Так, позивачем за допомоги фахівців у галузі права, було складено та подано до Ленінського районного суду м. Харкова позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування квартири недійсним, пізніше позов було уточнено. Окрім позовної заяви, позивачем було складено та подано до суду ряд необхідних заяв та клопотань: заяву про забезпечення позову, заяву про витребування доказів, заяву про виклик свідків, клопотання про призначення експертизи, заперечення проти апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу суду про призначення експертизи, ряд інших письмових заяв та клопотань, письмових заперечень проти клопотань іншої сторони, додаткових письмових пояснень тощо. Всі його дії, на думку позивача були спрямовані на досягнення позитивного для [PERSON] результату розгляду справи і вчинялися з метою встановлення наявності доказів, обставин і фактів, за наявності яких буде можливим задоволення заявлених позовних вимог. Позивач вказує, що фактично внаслідок наданих ним послуг існують обставини, за яких є можливим задоволення позовних вимог [PERSON], а саме розірвання договору дарування між [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого власницею спірної квартири стане [PERSON], що і є метою та змістом надання послуг. Позивач вважає, що їм були вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання умов договору і що послуги надані ним своєчасно, в повному обсязі та з дотриманням всіх умов договору про надання послуг від 02 грудня 2016 року. Позивач вважає, що зі сторони [PERSON] допущені грубі порушення умов договору про надання послуг. Так в липні 2017 року, позивачу стало відомо, що [PERSON] було відкликано довіреність, видану на його ім'я, з правом представляти інтереси [PERSON] в суді, також [PERSON] подано до суду заяву про те, що начебто вона розірвала укладений з ним договір про надання послуг. У зв'язку з цим, позивач на даний час не має можливості представляти інтереси [PERSON] як позивача у суді, так само як і в інших організаціях, підприємствах, установах, тобто фактично позбавлений можливості продовжити надання послуг. Позивач вважає, що оскільки неможливість повністю виконати договір про надання послуг від 02 грудня 2016 року виникла у нього з вини [PERSON], то вона, [PERSON] повинна в повному обсязі здійснити оплату його послуг за вищевказаним договором. Позивач посилається на зміст п. 3.1. договору про надання послуг від 02 грудня 2016 року, згідно з яким вартість послуг позивача визначається в розмірі 1/2 частини вартості квартири [ADDRESS]. Також, позивач посилається на те, що у відповідності до звіту про оцінку майна - квартири [ADDRESS] її вартість становить 787800, 00 грн. Вважає, що вартість його послуг складає 787800,00 : 2 = 393900,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив позов задовольнити, послався на доведеність позовних вимог в судовому засіданні та просив відмовити в задоволенні зустрічного позову, як безпідставно заявленого. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що: 02 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання послуг № 12-4/02 який помилково датований 02 лютим 2016 року. На самому разі договір був укладений 02 грудня 2016 року. Вказаний договір був укладений при наступних обставинах. 10 жовтня 2016 року [PERSON] дізналася, що 30 квітня 2013 року, замість договору довічного утримання, помилившись до правової природи правочину підписала договір дарування своєї квартири [ADDRESS] Обдарований [PERSON], пояснення [PERSON] надавати відмовився і остання звернулася до правоохоронних органів, вважаючи, що по відношенню до неї скоєний злочин. Після того як [PERSON] подала відповідні заяви до правоохоронних органів, до неї на квартиру прийшов інспектор Холодногірського ВП (м. Харків) ГУНП в Харківській області капітан поліції [PERSON] разом з чоловіком, якого він представив як юриста, [PERSON] який буде займатися її справою. 02 грудня 2016 року [PERSON] привіз позивачку до приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу Зубарєву І.Ю. і запропонував підписати довіреності на ім'я [PERSON] та [PERSON] як на своїх представників у суді. За будь які інші довіреності та правочини мови не велося. Однак [PERSON] не читаючи довіреностей підписала крім довіреності на представлення її інтересів у суді і довіреність на ім'я [PERSON] на управління та розпорядження всім її майном, з чого б воно не складалося, де б воно не знаходилося, а також Договір № 12-4/02 про надання послуг від «2» лютого 2016 року (на самому разі «02» грудня 2016 року), згідно якого [PERSON] як Виконавець приймає на себе зобов'язання надати [PERSON] як Замовнику послуги, метою та змістом яких є виникнення у Замовника права власності на квартиру [ADDRESS], а Замовник зобов'язується, не пізніше 14 днів, сплатити Виконавцю грошові кошти у розмірі 50% від ринкової вартості квартири, на час виникнення у Замовника права власності на вказане нерухоме майно. [PERSON] підписала Договір № 12-4/02 про надання послуг від «2» лютого 2016 року (на самому разі «02» грудня 2016 року) під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах. На даний час [PERSON] скасувала видані довіреності на ім'я [PERSON] та [PERSON] як на своїх представників у суді, а також довіреність на ім'я [PERSON] на управління та розпорядження всім її майном, з чого б воно не складалося, де б воно не знаходилося. На ім'я [PERSON] направила листа про розірвання Договору № 12-4/02 про надання послуг від «2» лютого 2016 року (на самому разі «02» грудня 2016 року). Крім цього, у нотаріуса Зубарєва І.Ю. їй стало відомо, що окрім довіреностей на ім'я [PERSON] і [PERSON] на представництво у суді, довіреності на ім'я [PERSON] на розпорядження усім майном вона підписала заповіт на ім'я [PERSON] Отримав від нотаріуса Зубарєва І.Ю. довідку, згідно якої вона все майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося та взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на яке за законом вона матиме право, заповідала [PERSON], [INFO]. На даний час цей заповіт [PERSON] скасувала, так як випадково дізналася про його існування. Волевиявлення на складання заповіту у [PERSON] не було і цей правочин не був вільним, як і не відповідав її внутрішній волі. На даний час [PERSON] по цьому факту звернулася до правоохоронних органів. Звернувшись до іншого фахівця в області права, який ознайомився з матеріалами справи у суді та доповів про хід розгляду справи, надавши копії документів які міститься у цивільній справі № 642/8059/16-ц по позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування квартири недійсним зрозуміла, що її колишній представник [PERSON] не правильно виклав факти як у первинній позовної заяві від 20 грудня 2016 року, так і в позовної заяві зі змінами від 2 червня 2017 року . Зокрема [PERSON] ніколи не обговорювала з своїм колишнім представником [PERSON] таку підставу позову як вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, як було вказано в первинному позові. Також, [PERSON] не розповідала колишньому представнику [PERSON] про те, що після посвідчення заповіту, відповідач прийшов до неї і пояснив, що їй необхідно приїхати до нотаріуса і підписати заповіт ще раз. Так як в його тексті начебто допущено технічну помилку, яку нотаріус виправила, передрукувала на новому бланку і тепер потрібен тільки підпис. Після цього позивач приїхала разом з відповідачем до нотаріуса [PERSON] і будучі впевнена, що підписує заповіт, підписала Договір. На самому разі [PERSON] розповідала своєму представнику, що вважала, що підписує договір довічного утримання, а не заповіт, як це виклав у позовної заяві колишній представник [PERSON], [PERSON] колишнім представником [PERSON] було оговорено та узгоджено, що підставою позову є помилка позивача що до правової природи правочину, зокрема те, що позивач мав на увазі, що підписує договір довічного утримання, а не договір дарування. Чому її колишній представник самовільно, не узгодивши с довірителем зміну підстав позову вказав в первинній позовної заяві від 20 грудня 2016 року, так і в позовної заяві зі змінами від 2 червня 2017 року інші підстави позову і факти яких не було, не розуміє, а тому і відмовилася від його послуг у зв'язку з неналежним виконанням повіреним своїх обов'язків. [PERSON] вважає, що Договір № 12-4/02 від 2 грудня 2016 року є Договором Доручення. У відповідності до ч. 1 ст. 1000 Цивільного кодексу України, надалі ЦК України, За договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Згідно з п. 2.2. Договору № 12-4/02: «Для досягнення цілей, вказаних у п. 1.1. цього договору, Виконавець має право: - Діяти від імені замовника в усіх без винятку державних органах, органах влади та місцевого самоврядування, державних та недержавних підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форми власності та галузевої належності, з усіх питань, пов'язаних з виконанням цього Договору; - Подавати від імені Замовника заяви, скарги, пропозиції, клопотання, а також позовні заяви, апеляційні скарги та інші процесуальні документи; - Представляти інтереси Замовника в судах всіх інстанцій, користуючись усіма без винятку правами, наданими Замовнику як позивачу, відповідачу, третій особі, зокрема з правом подання позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, необхідних скарг, заяв та клопотань до судів всіх інстанцій, укладення мирової угоди, повної або часткової відмови від позову, з правом подання заяв до правоохоронних органів, органів виконавчої служби; - Повністю, або частково передоручити виконання своїх зобов'язань за цим Договором іншим особам, в тому числі користуватися правовою допомогою з питань, що виникнуть в процесі надання послуг; - Своєчасно отримати від Замовника нотаріально посвідчену довіреність, що дає право на представництво інтересів Замовника з усіх питань, пов'язаних з виконанням умов цього Договору; - Отримати від Замовника всі необхідні документи та інформацію, за вказівкою Виконавця». Згідно з першим абзацом п. 2.4. Договору № 12-4/02: «Замовник зобов'язаний: - Видати Виконавцю протягом семі днів з моменту укладення цього Договору нотаріально посвідчену довіреність, якою Виконавцю надається право представляти Замовника в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», у державного та приватного нотаріуса. Державному земельному кадастрі, судах всіх інстанцій, в тому числі господарських та адміністративних судах, в органах державної влади та місцевого самоврядування та в інших державних та недержавних підприємствах, установах, організаціях, незалежно від підпорядкування, форми власності та галузевої належності, з правом отримання на ім'я Замовника правовстановлюючих документів на об'єкт нерухомого майна, вказаний у п. 1.1 цього Договору, а також з правом подання від імені Замовника необхідних заяв, скарг, клопотань, отримання рішень, довідок, відповідей, виписок, витягів, свідоцтв, висновків, актів, листів та інших документів і письмових відомостей з усіх питань, що так чи інакше стосуються виконання цього Договору;». З вищенаведеного вбачається, що права та обов'язки сторін по Договору № 12-4/02 притаманні договору доручення. У відповідності до ст. 1003 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненими. Згідно з п. 1.1. Договору № 12-4/02: «За цим Договором Виконавець приймає на себе зобов'язання надати Замовнику послуги, метою та змістом яких є виникнення у Замовника права власності на квартиру [ADDRESS] не пізніше 14 днів, сплатити Виконавцю грошові кошти у розмірі 50% (п'ятдесят відсотків) від ринкової вартості квартири, на час виникнення у Замовника права власності на вказане нерухоме майно». Таким чином зміст доручення, як того вимагає положення ст. 1003 ЦК України, не є конкретним, так як не вказано які саме юридичні дії належить вчинити повіреному, відповідачу по справі. У відповідності до ст. 1001 ЦК України, договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя. Згідно з п. 4.1. Договору № 12-4/02: «Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до його припинення у зв'язку з фактичним виконанням Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором, але не менше одного року з моменту підписання цього Договору». Згідно з п. 4.2. Договору № 12-4/02: «В разі, якщо за два місяці до закінчення строку дії цього Договору, жодна із сторін не виявила наміру його розірвати, тобто не направила письмове повідомлення про такий намір іншій стороні, Договір вважається продовженим на один рік». Таким чином п. 4.2. Договору № 12-4/02 передбачено, що будь яка із сторін по цьому Договору має право розірвати цей Договір в односторонньому порядку, направивши письмове повідомлення про такий намір іншій стороні за два місяці до закінчення строку дії цього Договору. Договір № 12-4/02 укладений 2 грудня 2016 року, тобто у будь який час, але за два місяці, тобто до 2 жовтня 2017 року кожна із сторін по договору має можливість розірвати цей договір. Вищевикладене узгоджується з положенням п. 1 ч. 1 ст. 1008 ЦК України, яка наголошує, що Договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: 1) відмови довірителя або повіреного від договору, а також з ч. 2 ст. 1008 ЦК України, яка вказує, що довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною. На виконання Договору № 12-4/02 у відповідності до п. 2.2. цього договору, для досягнення цілей, вказаних у п. 1.1. цього Договору, Виконавець має право - своєчасно отримати від Замовника нотаріально посвідчену довіреність, що дає право на представництво інтересів Замовника з усіх питань, пов'язаних з виконанням умов цього Договору. У відповідності до ч.1 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. У відповідності до ч.3 ст. 237 ЦК України, представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановленими актами цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямовані на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ч. 1 ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. У відповідності до ч. 1 ст. 245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі: скасування довіреності особою, яка її видала. У відповідності до ч. 1 ст. 249 ЦК України, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього прав є нікчемною. У відповідності до ч. 1 ст. 38 Цивільного процесуального кодексу України, надалі ЦПК України, сторона третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 42 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають буди посвідчені довіреністю фізичної особи. У відповідності до ч. 2 ст. 42 ЦПК України, довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в який довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання. Довіреність видана на ім'я [PERSON] та [PERSON] від 2 грудня 2016 року, на представництво, яка зареєстрована в реєстрі за № 5447 [PERSON] скасована 26 липня 2017 року. У відповідності до ст. 1002 ЦК України, повірений має право на плату за виконання свого обов'язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо в договорі доручення не визначено розміру плати повіреному або порядок її виплати, вона виплачується після виконання доручення відповідно до звичайних цін на такі послуги. Згідно з п. 3.1. Договору № 12-4/02: «Протягом чотирнадцяти днів з моменту виникнення у Замовника права власності на квартиру [ADDRESS], Замовник сплачує Виконавцю в готівковій формі грошову суму що складає 50% (п'ятдесят відсотків) від ринкової вартості квартири;». Право власності на вказану квартиру у Замовника не виникло, тому Замовник не вбачає, що існують правові підстави для виплати Виконавцю суми, що складає 50% (п'ятдесят відсотків) від ринкової вартості квартири. У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 1009 ЦК України, якщо договір доручення припинений до того, як доручення було повністю виконане повіреним, довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення, а якщо повіреному належить плата - також виплатити йому плату пропорційно виконаній ним роботі. Це положення не застосовується до виконання повіреним доручення після того, як він дізнався або міг довідатися про припинення договору доручення. Відмова довірителя від договору доручення не є підставою для відшкодування збитків, завданих повіреному припиненням договору, крім випадку припинення договору, за яким повірений діяв як комерційний представник. Згідно з абзацом другим п. 2.1. Договору № 12-4/02, Виконавець зобов'язаний : своєчасно та в повному обсязі інформувати Замовника про хід виконання послуг. Згідно з абзацом другим п. 2.3. Договору № 12-4/02, Замовник має право: отримувати від Виконавця достовірну інформацію про хід виконання його зобов'язань за цим Договором не рідше одного разу на місяць. У відповідності до ч. 1 ст. 106 ЦК України, повірений зобов'язаний повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення. З моменту укладання Договору № 12-4/02 виконавець жодного разу не інформував Замовника про хід виконання послуг, хоча довіритель вимагав цього від повіреного. Представник [PERSON] не правильно виклав факти як у первинній позовної заяві від 20 грудня 2016 року, так і в позовної заяві зі змінами від 2 червня 2017 року. Зокрема [PERSON] ніколи не обговорювала з своїм колишнім представником [PERSON] таку підставу позову як вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, як було вказано в первинному позові. Також, [PERSON] не розповідала колишньому представнику [PERSON] про те, що після посвідчення заповіту, відповідач прийшов до неї і пояснив, що їй необхідно приїхати до нотаріуса і підписати заповіт ще раз. Так як в його тексті начебто допущено технічну помилку, яку нотаріус виправила, передрукувала на новому бланку і тепер потрібен тільки підпис. Після цього позивач приїхала разом з відповідачем до нотаріуса [PERSON] і будучі впевнена, що підписує заповіт, підписала Договір. Насправді [PERSON] вважала, що підписує договір довічного утримання, а не заповіт, як це виклав у позовної заяві колишній представник [PERSON], [PERSON] [PERSON] самовільно у уточненої позовної заяві вказав то чого не було на самому разі, а тому [PERSON] відмовилася від його послуг і припинила вказаний Договір шляхом його розірвання і направленням на адресу [PERSON] відповідного повідомлення про розірвання договору. На даний час в Ленінському районному суді м. Харкова розглядається цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування квартири недійсним (справа № 642/8059/16-ц). Позовні заяви які подав колишній представник [PERSON], [PERSON] змінені, уточнені, та 17 серпня 2017 року подана інша позовна заява [PERSON] В цієї позовної заяві вказана зовсім інша помилка стосовно правової природи зовсім іншого правочину, ніж вказувалася [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. [PERSON] не надавала права [PERSON] пред'являти позов по вигаданим останнім підставам, тобто вчинення правочину дієздатною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, як не надавала згоди про помилку стосовно підписання заповіту. Таким чином, договір № 12-4/02 про надання послуг, який є договором доручення, припинений [PERSON] шляхом відмови довірителя від договору у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1008 ЦК України, договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору. У відповідності до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. У відповідності до ч. 1 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 3 ст. 615 ЦК України, внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або в повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. У відповідності до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У відповідності до ст. 653 ЦК України: у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. У відповідності до ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. [PERSON] 17 серпня 2017 року направила на адресу відповідача [PERSON] повідомлення про розірвання Договору № 12-4/02. Таким чином Договір № 12-4/02 слід вважати розірваним з моменту одержання відповідачем повідомлення про відмову від договору та його розірвання (за аналогією з офертою та акцептом при укладенні договору). Представник відповідача вважає, що Договір № 12-4/02 розірваний позивачем у зв'язку з істотним порушенням договору [PERSON], про що було викладене вище. Тобто [PERSON] значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору у зв'язку з самовільним і неузгодженим з Довірителем викладення повіреним інших підстав в позові про визнання договору дарування квартири недійсним. Представник відповідача пояснив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, договір № 12-4/02 не справедливим, а дії [PERSON] такими що порушують права [PERSON] і завдали би їй шкоди, також вказує, що [PERSON] зловживав своїми правами, не додержувався моральних засад суспільства. Вважає, що договір № 12-4/02 від 02 грудня 2016 року має бути визнаний судом розірваним [PERSON] в односторонньому порядку у зв'язку з істотним порушенням договору [PERSON] Просить визнати договір № 12-4/02 від 02 грудня 2016 року про надання послуг таким що розірваний [PERSON] у односторонньому порядку у зв'язку з відмовою від договору. Суд, вислухавши представників сторін, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та правовідносини. 2 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про надання послуг. Згідно п. 1.1. договору про надання послуг, виконавець зобов'язується надати замовнику послуги, метою та змістом яких є виникнення у замовника права власності на квартиру [ADDRESS]. Так в липні 2017 року [PERSON] було відкликано довіреність, видану на ім'я [PERSON] з правом представляти інтереси [PERSON] в суді, також [PERSON] подано до суду заяву про те, що вона розірвала укладений з [PERSON] договір про надання послуг. Неможливість повністю виконати договір про надання послуг від 02 грудня 2016 року виникла, на думку позивача, з вини [PERSON], то вона, [PERSON] повинна в повному обсязі здійснити оплату його послуг за вищевказаним договором. Позивач посилається на зміст п. 3.1. договору про надання послуг від 02 грудня 2016 року, згідно з яким вартість послуг позивача визначається в розмірі 1/2 частини вартості квартири [ADDRESS]. Також, позивач посилається на те, що у відповідності до звіту про оцінку майна - квартири [ADDRESS] її вартість становить 787800, 00 грн. Вважає, що вартість його послуг складає 787800,00 : 2 = 393900,00 грн. У судовому засіданні представником позивача до суду не надано жодного доказу на підтвердження будь-яких витрат на виконання вказаного договору. Суд вважає, що насправді був укладений не договір про надання послуг, а договір доручення, оскільки вказаний договір передбачає усі умови та вимоги, які пред'являються до договору доручення. Відповідно до вимог ст. 1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі відмови довірителя або повіреного від договору. Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною. Судом встановлено, що відповідач по справі в односторонньому порядку розірвав вказаний договір, про що повідомив і суд і [PERSON] Статтею 1009 ЦК України визначені наслідки припинення договору доручення, де вказано, що якщо договір доручення припинений до того, як доручення було повністю виконане повіреним, довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення, а якщо повіреному належить плата - також виплатити йому плату пропорційно виконаній ним роботі. Це положення не застосовується до виконання повіреним доручення після того, як він довідався або міг довідатися про припинення договору доручення. Із пояснено сторін по справі, досліджених доказів, суд встановив що договір доручення не виконаний повіреним взагалі. За таких обставин суд приходить до висновку, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial