Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «Прайм Альянс», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов О.О., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначила, що 09.04.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов О.О. вчинив виконавчий напис, відповідно до якого з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 2009586306 від 24.10.2014 р., за період з 29.01.2019 р. до 31.01.2020 р. в сумі 123\~460,12 грн. Документи на час вчинення виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором. Вважає, що спірний виконавчий напис порушує права позивача, оскільки вчинений нотаріусом без належної правової підстави, без дотримання визначених законом умов, зокрема поза межами строку його виконання. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 833, вчинений 09.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ««ФК «Прайм Альянс» заборгованості у розмірі 123\~460,12 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2020 року по справі відкрите загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання по справі. 18.08.2020 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому зазначає, що 24.10.2014 р. між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2009586306, у зв`язку з невиконанням умов якого утворилася кредитна заборгованість. 13.06.2016 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016 р., в подальшому 29.01.2019 р. між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу № 29/01/19-2, відповідно до якого останні набули прав нового кредитора. 01.03.2019 р. позивачу направлено повідомлення про відступлення прав вимоги. 01.03.2019 р. ТОВ «ФК «Прайм Альянс» надіслало [PERSON] вимогу про наявну заборгованість і про необхідність її погашення, тобто момент з якого виникло право вимоги примусового стягнення обчислюється з дня направлення вимоги. Посилання на невідповідність виконавчого напису ЗУ «Про нотаріат» не є правовою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На боржника покладено обов`язок доведення, що сума боргу зазначена у виконавчому написі є іншою. Позивач не надала доказів оплати, а тому відсутні підстави вважати, що заборгованість є іншою ніж та, яка зазначені у виконавчому листі. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд відмовити у задоволенні позову. 25.08.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі нечинної норми права, що є безумовною підставою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідач не надав ліцензії на здійснення факторингових операцій. Жодних повідомлень про будь-який перехід права вимоги за кредитним довго ром позивач так і не отримала, що практично унеможливило належне його виконання. З урахуванням надісланої ПАТ «ОТП Банк» вимоги про погашення заборгованості, право примусового стягнення боргу в нотаріальному порядку припинилося у будь-якого кредитора 15.05.2018 р. , тож висновок відповідача про те, що право примусового стягнення заборгованості виникло у нього у день направлення вимоги про погашення кредиту (01.03.2019) є хибним. Спірний виконавчий напис вичинений нотаріусом без належної правової підстави, поза межами строку його вчинення, а тому вважає вимоги позивача законними та такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою суду від 15.10.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляду справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позовної заяви. Третя особа приватний нотаріус Кравцов\~О.О. належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, пояснень не надав. Третя особа приватний виконавець Проценко Д.Ю. належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, пояснень не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3\~ст. 223 ЦПК України\~справу розглянуто у їх відсутність. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 24.10.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2009586306, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит у розмірі 88\~687,28 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних. 13.06.2016 р. ПАТ «ОТП Банк» за договором факторингу № 13/06/16 передало ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, на підставі договору факторингу № 29/01/19-2 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» передало ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 09.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. було вчинено виконавчий напис № 833, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованості в розмірі 123\~460,12 грн. 25.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20%. Необхідно зазначити, що заборгованість за кредитним договором в оскаржуваному виконавчому написі просять стягнути за період з 29.01.2019 року по 31.01.2020 року, а кредит надано на строк по 24.10.2019 р. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~(постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12) Тобто, нарахування\~заборгованості по відсотках в розмірі 32\~718,13 грн.\~за період з 29.01.2019 року по 31.01.2020 року після спливу визначеного договором строку кредитування є неправомірним. Водночас, з огляду на розмір процентної ставки, який встановлений в договорі, - 0,01 % річних, нарахування 32\~718,13 грн. процентів за період з 29.01.2019 р. по 31.01.2020 року є неможливим. Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі Постанова). Проте вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постанову Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною. Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від\~\~ 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З наведеного вбачається, що відповідачем, всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за Кредитним договором, а нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договорів на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за Кредитним договором, та стягнув спірну заборгованість. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, враховуючи те, що заборгованість боржника не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису 09.04.2020 року з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved