Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON].04.2015 року звернувся до Приморського районного суду з позовною заявою до [PERSON]. про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивував тим, що з 20 квітня 2007 року сторони перебувають у шлюбі, однак спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Останнім часом сторони проживають окремо, подружні стосунки та ведення спільного господарства фактично припинені з 2013 року. Суперечок про поділ майна та місце проживання дитини не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам На даний момент їх шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливі. У судове засідання 19.08.2015 року не з'явився позивач [PERSON], але від нього надійшла заява, відповідно до якої позивач просив справу розглядати без його участі та задовольнити позовні вимоги. У судове засідання відповідачка [PERSON] також не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову, просила залишити шлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.04.2007 року у Третьому відділі реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси (актовий запис № 127). Свідоцтво про шлюб [NUMBER]. (а.с.4). З свідоцтва вбачається, що дошлюбне прізвище відповідачки «[PERSON]». Шлюб у сторін перший. Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 25 грудня 2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси (а.с. 6), який проживає разом з відповідачкою. Фактичні шлюбні відносини припинені з 01.01.2013 року, однією сім'єю сторони не проживають, спільне домогосподарство не ведеться. Дитина після розірвання шлюбу залишається на вихованні у матері. На час розгляду справи майнові вимоги, будь кого з сторін, суду не пред'явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе На час розгляду справи майнові вимоги будь-кого з сторін суду не пред'явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між ними неможливе. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги повністю, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та сім'я розпалась остаточно, тому є підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved