Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.05.2016 року звернулась до суду з заявою, що була уточнена, в якій зазначила, що 30.08.2014 року в авіакатастрофі повітряного судна АН-12 ПАТ «Авіакомпанія «Україна Аероальянс» в районі аеропорту Алжиру трагічно загинув її син [PERSON], який був застрахований в АТ СК «Бусін» як член екіпажу повітряного судна, сума страхового відшкодування складала 100000грн. Копію свідоцтва про його смерть ПАТ «Авіакомпанія «Україна Аероальянс» надіслала їй в середині січня 2015 року, оригінал свідоцтва про смерть помилково було надіслано колишній дружині [PERSON]. 3.04.2016 року вона звернулась до відповідача з заявою про виплату їй страхового відшкодування. 6.05.2016 року вона отримала відмову, при цьому відповідач послався на ухвалу апеляційного суду, в якій зазначено, що юридичні факти щодо визначення спадкоємців не встановлюються. Натомість ухвалою апеляційного суду Львівської області визначено два спадкоємця першої черги, та спадкоємцю [PERSON] сплачено 2.04.2015 року страхове відшкодування у розмірі 50000 грн., у виплаті їй законній частки безпідставно відмовлено. Вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Просить визнати неправомірними дії відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «БУСІН» та Голови Правління ПАТ СК «БУСІН» [PERSON] та стягнути на свою користь з відповідача страхове відшкодування в сумі 50000грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3000грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив викладені у позовній заяві обставини, додав, що спадкоємцями майна загиблого в авіакатастрофі [PERSON], є його мати, позивачка по справі, та його син, [PERSON], який вже отримав свою частку. Нотаріус відмовляє надати матері свідоцтво на спадщину по закону, оскільки існує спір з приводу нерухомого майна квартири. Просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі та письмові заперечення , згідно до яких відмова у виплаті страхового відшкодування обумовлена ненаданням позивачкою копії свідоцтва про спадщину. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно зі ст.9 Закону Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно зі ст.979 ЦК України За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. З довідки [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Бусін» від 16.09. 2014 року вбачається, що [PERSON], який загинув 30 серпня 2014 року , був застрахований в АТ «СК «Бусін» як член екіпажу і авіаційного персоналу повітряного судна Ан-12, реєстраційний номер UR-DWF. Згідно з умовами Договору обовязкового страхування , укладеного між АТ 2СК «Бусін» і ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс», №27-14/ЕК від 2.07.2014 року страхове відшкодування загальним розміром 100000грн. має бути сплачено спадкоємцям загиблого. Згідно із ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Сторонами не оскаржується той факт, що позивачка є матірю загиблого [PERSON], та що спадкоємцем майна померлого є і його син [PERSON]. З копії платіжного доручення №431 від 2 квітня 2015 року вбачається, що відповідач сплатив спадкоємцю [PERSON] ? частку страхового відшкодування, а саме 50000грн. за актом №1541 від 1.04.2015 року, наказ №1349 від 1.04.2015р.. Тобто відповідач, визнав наявність двох спадкоємців загиблого [PERSON], але ж здійснив оплату тільки одному спадкоємцю. При цьому суд звертає увагу, що оплата була здійснена за актом та за наказом. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року також встановлено, що спадкоємцями майна загиблого першої черги є мати [PERSON] та син [PERSON], які прийняли спадщину. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 4 квітня 2016 року позивачка звернулась з письмовою вимогою сплатити їй страхове відшкодування у розмірі ? частки, а саме 50000 грн., на що отримала відмову відповідача з посиланням на відсутність свідоцтва про право на спадщину. Суд вважає, що відповідач безпідставно відмовив позивачці у виплаті страхового відшкодування, оскільки відсутність в неї свідоцтва про спадщину не виключає її з переліку спадкоємців та не позбавляє її права на страхове відшкодування. Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача про визнання дій відповідачів [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «БУСІН» та Голови Правління ПАТ СК «БУСІН» [PERSON] неправомірними не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.16 ЦК такий спосіб захисту як визнання дій неправомірними в цивільному судочинстві відсутній. Таким чином, суд стягує з [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «БУСІН» на користь позивачки [PERSON] 50000грн. Відносно витрат, понесених позивачем за надану правову допомогу по справі суд виходить з того, що оплата за правову допомогу проводиться на підставі Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та згідно до ст.1 Закону граничний розмір компенсації витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної плати за годину її роботи. З матеріалів справи вбачається, що позивачу надавалась правова допомога поза межами судового засідання та витрачено 25 годин. Тому заявлена позивачем сума у розмірі 3000грн. підлягає стягненню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст..88 ЦПК України.

Outcome: approved