Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якого за довіреністю діє [PERSON], звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у сумі 496 650 грн., 14899,50 грн., що складають 3% річних від простроченої суми станом на 1 листопада 2016 рокута судові витрати: витрати на правову допомогу та суму сплаченого судового збору. Позивач вказує, що 12 травня 2015 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого він надав, а [PERSON] отримала позику в сумі 496 650 грн. без нарахування процентів та зобовязувалася повернути борг до 1 листопада 2015 року. В строк, зазначений у договорі, відповідач борг не повернула та добровільно повертати не бажає. Посилаючись на те, що грошове зобов'язання відповідачем не виконується, на підставі ст.625 ЦК України просить стягнути з відповідача 3 % річних від простроченої суми станом на 1 листопада 2016 року, що становлять 14899,50 грн. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача - адвокат [PERSON] подала письмову заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов позивача підтримує, просить задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідач [PERSON] ніколи не позичала у позивача грошей, факту передачі коштів не було, договір підписала на домагання та погрози матері позивача [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові документи, оцінивши докази, надані сторонами, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається зі змісту Договору позики грошей, що укладений 20 травня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу [PERSON] за Р № 872, [PERSON] надав, а [PERSON] отримала у позику гроші в сумі 496 650 грн., що за домовленістю між сторонами є еквівалентом суми 21500 євро. Передачу грошей здійснено до підписання даного договору. Факт підписання договору позичальником буде свідчити про отримання ним усієї вказаної у договорі грошової суми та про відсутність будь-яких претензій, які б стосувалися цього питання (п. 1 Договору). Пунктом 2 Договору передбачено, що договір позики є безпроцентним, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 1 листопада 2015 року. Виконання зобовязання за договором має здійснюватись готівкою у межах міста Борщева, шляхом вручення грошей особисто позикодавцеві, якщо інше не буде додатково визначено письмовим розпорядженням позикодавця, яке має бути нотаріально засвідчено; факт одержання повернутої позики підтверджується власноручною розпискою позикодавця (або особи, яка уповноважена на це позикодавцем з дотриманням умов підпункту «в» пункту 2 цього договору), складеною у письмовій формі. Без цієї розписки борг вважається таким, що не повернутий. Отже, між позивачем [PERSON]. та відповідачем [PERSON] склалися договірні правовідносини зі взаємними правами та обовязками. Відповідно до вимог ст.1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У відповідності до ст.1049 Цивільного Кодексу, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, невиконання зобовязання є порушенням зобовязання. Всупереч зазначеним нормам закону відповідач не виконала зобовязання за договором позики, не повернула позику до зазначеної у договорі дати, а саме, не пізніше 01 листопада 2015 року, чим порушила виконання нею зобовязань. З огляду на вищенаведене суд вважає, що право позивача порушене, а тому підлягає захисту. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки борг позивачу не повернуто, тому є всі підстави для захисту права позивача на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, як відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3% / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Сумою боргу за договором позики є уся неповернута сума позики - 496\~650 грн. За формулою 3% річних від простроченої суми боргу складають: 496650 грн. / 365 днів х 365 днів за період з 02 листопада 2015 року по 01 листопада 2016 року = 14899,50 грн. Судові витрати по справі: сплачена позивачем сума судового збору та сума витрат на правову допомогу, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі ст.ст.11,15,16,509,526,610,625,1046,1047,1049,1050 ЦК України,

Outcome: approved