Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.01.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому вказав, що 02.07.2013 року близько 15 години 00 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Камаз 53212», державний [NUMBER], що належить йому на праві власності, проїжджаючи по вул. Михайлівській в м. Селидове, при здійсненні маневру зі зміною напрямку руху, не впевнився в безпечності цього маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Subaru Forester», державний номер [NUMBER], що належить позивачу на праві власності, який був припаркований біля будинку № 83 по вул. Михайлівській в м. Селидове. Внаслідок винних дій відповідача йому було спричинено матеріальну шкоду, яка виявилася в пошкоджені автомобіля та вартості відновлюваних робіт, розмір якої складає 14 000 грн. 00 коп. Крім того, зазначив що йому спричинено моральну шкоду, яка виразилася в тому що, позивач зазнав моральних страждань в зв'язку з пошкодженням ввіреного йому автомобіля. Внаслідок протиправних дій відповідача він не міг вчасно зробити заплановані йому поїздки, він був вимушений користуватися автотранспортом через своїх знайомих або громадським транспортом, що завдає йому додаткових незручностей. Крім того, відповідач по теперішній час не прийняв ніяких заходів направлених на відшкодування йому матеріальної шкоди на ремонт автомобіля, що також в суттєвій мірі викликає у нього душевні страждання, порушився життєвий ритм. Просив суд стягнути з відповідача на його матеріальну шкоду в розмірі 14000 грн. 00 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. 00 грн. та сплачений ним судовий збір в розмірі 150 грн. 00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнили позовні вимоги, зазначили, що під час підрахунку розміру позовних вимог не були враховано подорожчання цін, витрати на купівлю краски та витратні матеріали, купівлю запасних частин та матеріалів. Таким чином, просили суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 17 711 грн. 50 коп., моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. та сплачений ним судовий збір в розмірі 150 грн. 00 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що його цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну під час керування автомобілем марки «Камаз 53212», державний [NUMBER] застраховано в ПрАТ «Український страховий дім» відповідно до полісу № АВ/9383450 таким чином страховик має відповідати перед позивачем за завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду. Крім того, відповідно до оцінки, яка надана самим позивачем, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 6 344 грн. 11 коп., в зв'язку з чим суму матеріальної шкоди, вважає значно завищеною та необґрунтованою. Також зазначив, що позивачем не надано доказів, які б підтвердили, що понесені витрати безпосередньо пов'язані з наслідками ДТП та спричинення йому моральної шкоди. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи ПрАТ «Український страховий дім» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином провести розгляд справи без його участі. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази та законодавство, що регулює спірні правовідносини суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Красноармійським МРЕВ Донецької області, власником автомобілю «Subaru Forester», державний номер [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до постанови Київського районного суду м. Донецька від 12.08.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлено, що 02.07.2013 року близько 15 години 00 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Камаз 53212», державний [NUMBER], проїжджаючи по вул. Михайлівській в м. Селидове, при здійсненні маневру зі зміною напрямку руху, не впевнився в безпечності цього маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Subaru Forester», державний номер [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження (а.с. 6). Відповідно до довідки № 1166 від 02.07.2013 року, виданої інспектором дізнання ВДАІ Селидівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Subaru Forester», державний номер [NUMBER] зазнав механічні пошкодження задньої, центральної та лівої частини, було розбите заднє скло, деформовано кришку багажника зліва, лопнув пластик обшивки ЛКП зліва (а.с. 5). Згідно рахунку на оплату № 682 від 17.12.2013 року, виданого ТОВ «Автоекспрес» вартість запчастин, краски, витратних матеріалів та відновлювальних робіт автомобілю «Subaru Forester», державний номер [NUMBER] в цілому склала 12 800 грн. 00 коп. (а.с. 7). Крім того, позивачем надано квиток на автобус маршрутом Донецьк-Ялта вартість проїзду 280 грн. 00 коп. та квитанцію за оплату дизельного палива для транзиту пошкодженого автомобіля на паркову вартістю 249 грн. 92 коп. (а.с. 8). Згідно звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Subaru Forester», державний номер [NUMBER] № 3629 від 31.07.2013 року його вартість складає 6 344 грн. 11 коп. (а.с. 56-61). Згідно рахунку № 18 від 27.11.2013 року вартість запчастин для ремонту автомобіля «Subaru Forester», складає 6850 грн. 00 коп. Відповідно до полісу № АВ/9383450 цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну під час керування автомобілем марки «Камаз 53212», державний [NUMBER] застраховано в ПрАТ «Український страховий дім» (а.с. 54). Частиною 1, 2 статті 22 ЦК України передбачено, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 своєї Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, зазначив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктом 13 Постанови передбачено, що враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача вартості відновлювального ремонту автомобіля марки ««Subaru Forester» та купівлю запчастин, державний номер [NUMBER] в розмірі 17 711 грн. 50 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки неправомірність дій відповідача та безпосередній причинний зв'язок між цими діями та наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02.07.2013 року, встановлені постановою Київського районного суду м. Донецька від 12.08.2013 року, механічні пошкодження, які зазнав автомобіль позивача підтверджуються відповідною довідкою працівників ДАІ та звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди спричиненої власнику транспортного засобу, рахунками вартості відновлюваного ремонту автомобіля та купівлю запчастин. Витрати пов'язані з транспортування пошкодженого транспортного засобу та понесені позивачем витрати на поїздки іншим транспортом, у зв'язку з пошкодженням власного також документально підтвердженні матеріалами справи. Відповідно до абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 своєї «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести у судовому засіданні ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на той факт, що відповідачем в судовому засіданні не наданого жодного належного та допустимого доказу щодо виконання статті 33 Закону № 1961-IV, суд вважає його доводи щодо зобов'язання ПрАТ «Український страховий дім» відшкодовувати матеріальну шкоду внаслідок ДТП не обгурнтованими. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи обставини, те що внаслідок протиправних дій відповідача позивач не міг вчасно зробити заплановані йому поїздки, він був вимушений користуватися автотранспортом через своїх знайомих або громадським транспортом, що завдає йому додаткових незручностей, що в суттєвій мірі викликає у позивача душевний дискомфорт та страждання, суд вважає, що [PERSON] завдано моральну шкоду. Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги конкретні обставини справи, характер та глибину пов'язаних з ушкодженням автомобіля моральних страждань, і понесених з зим незручностей, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль, та, виходячи із суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 гривень. У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 150 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Решту судового збору, а саме 93 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved