Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач 19 серпня 2016 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки, в обґрунтування якої зазначив, що 18.12.2006 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 59/в, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 11500,00 доларів США зі сплатою 14,0 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення грошових зобовязань за кредитним договором [PERSON] за договором іпотеки від 18.12.2006 року передала у іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зобовязання за вказаним кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 10.08.2016 року в розмірі 337661,00 грн. У звязку з чим позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 59/в від 18.12.2006 року в сумі 337661,00 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом його продажу ПАТ «ВіЕйБі Банк». Представник позивача [PERSON] в судовому позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.03.2013 було стягнуто з [PERSON] суму заборгованості за даним кредитним зобовязанням у валюті гривня, а тому вимоги щодо нарахування заборгованості у валюті долари США є безпідставними. Також вказав, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» 31 жовтня 2012 року було направлено [PERSON] вимогу про виконання основного зобовязання за кредитним договором, а тому з цього часу слід відраховувати трирічний строк позовної давності за зверненням до суду із даним позовом. Просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 18 грудня 2006 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № 59/в, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 11500,00 доларів США для ремонту квартири на строк по 16-00 годину 17 грудня 2016 року, зі сплатою 14,0 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Пунктом 1.3. вищезазначеного Договору визначено, що забезпеченням виконання зобовязань Позичальника щодо повернень Кредиту, сплати процентів за користування Кредитом, комісій, неустойки (штраф, пеня), відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, а також витрат Кредитодавця виступає застава квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], житловою площею 19,7 кв.м. (а.с. 5-9,16). 20 червня 2008 року між сторонами було укладено Додатковий договір до Кредитного договору № 59/в від 18 грудня 2006 року, згідно якого ними було узгоджено, зокрема, що неустойка (штраф/пеня) підлягає сплаті в національній валюті України відповідно до офіційного курсу встановленого НБУ на день сплати Позичальником такої неустойки. (а.с. 17). 31 жовтня 2012 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» було направлено на адресу [PERSON] повідомлення-вимогу про дострокове виконання зобовязання за кредитним договором № 59/в від 18 грудня 2006 року в розмірі 72648,43 грн. (а.с. 71-72). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 № 63 було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року. (а.с. 25). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 № 213 було продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] на 2 роки по 19 березня 2018 року включно. (а.с. 26). Також 18 грудня 2006 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено іпотечний договір з метою забезпечення Кредитного договору № 59/в від 11 грудня 2006 року укладеного між сторонами, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за № 680 (далі Договір Іпотеки). Згідно до умов вказаного Договору Іпотеки предметом іпотеки визначено однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 1.2 Договору Іпотеки визначено, що цим договором забезпечується зобовязання Позичальника у розмірах, зазначених у Кредитному договорі, що складається із суми Кредиту, процентів за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, комісії, відшкодування збитків, витрат по зваренню стягнення на предмет іпотек, а саме що не перевищуватиме суму 11500 доларів США, процентної ставки 14,0% річних. За умовами п. 1.5. Іпотечного Договору сторонами договору було узгоджено оціночну вартість предмета іпотеки в розмірі 15397 доларів США. Пунктом 7.1. Іпотечного Договору встановлено, що у випаду невиконання або неналежного виконання Позичальником Зобовязання по Кредитному договору в цілому або в тій чи іншій його частині та/або невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем обовязків, встановлених цим договором, в цілому або в тій чи іншій його частині, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на Предмет іпотеки. За умовами п. 7.4. звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі, зокрема, продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленого статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору. Положенням п. 9.3. Договору Іпотеки встановлено, що договір діє до повного виконання Позичальником зобовязання за кредитним договором. (а.с. 10-15). Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін. Згідно ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. ст.\~6,\~627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦПК України, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України). Згідно ст.1050 ЦК України, якщо договором позики встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Так, із аналізу умов кредитного договору № 59/в від 18.12.2006 та додаткової угоди до нього вбачається, що валютою кредиту є долари США, проценти за користування кредитом також нараховуються у доларах США, неустойка ж нараховуються та сплачується у національній валюті, дані положення зобовязання не суперечать змісту ст. 524 ЦК України. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2013 року, яке набрало законної сили 13.05.2013, було задоволено позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 72648,43 грн. Даним рішенням було встановлено, що станом на 30 листопада 2012 року заборгованість [PERSON] перед позивачем по кредиту становить 7341,68 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти по курсу НБУ 7,993 грн., становить 58682,05 грн., по відсоткам 1031,44 долари США, що в еквіваленті до національної валюти по курсу НБУ 7,993 грн., становить 8244,30 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 5722,08 грн. (а.с. 24). Згідно до інформації із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 27.01.2017, на примусовому виконанні Жовтневого ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавчий лист від 20.04.2016 № 2/212/1061/13 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в розмірі 73374,91 грн. (а.с. 92). З урахуванням вищевикладеного та на підставі наданого ПАТ «ВіЕйБі Банк» розрахунку вбачається, що [PERSON] станом на 10.08.2016 року має заборгованість перед відповідачем за тілом кредиту в розмірі 7223,12 доларів США, за відсотками 3747,26 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) становить 65395,22 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] свої зобов`язання перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за вищевказаним кредитним договором не виконала, своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками згідно умов Договору - не повернула, чим порушила ст. 526 ЦК України та умови Договору кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави), що передбачено ст. 572 ЦК України. Ч. 1 ст. 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно п.2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем зобовязань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязань боржником, а в разі невиконання вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки, в даному випадку за рішенням суду. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекою держатель в праві задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до розяснень, викладених у п. 41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Враховуючи порушення відповідачем умов кредитного договору щодо належного виконання грошового зобов'язання, визначену сторонами вартість предмета іпотеки в розмірі 15397,00 доларів США, яка є не в значній мірі перевищує розмір заборгованості за кредитним договором №59/в, враховуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає, що позовні ПАТ «ВіЕйБі Банк» вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Водночас відповідно до\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі\~статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно зі\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку. Оскільки спірна квартира, яка є предметом іпотеки, виступає як забезпечення зобовязань [PERSON] за споживчим кредитом, наданим їй 18.12.2006 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» як кредитною установою резидентом України в іноземній валюті- доларах США, на підставі кредитного договору №59/в, а суду не надані докази про те, що у власності відповідача знаходиться інше нерухоме житлове майно і вона не використовує його як місце постійного проживання, загальна площа спірної квартири не перевищує 140 кв.м., а тому рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії цього\~Закону. Так судом не приймаються доводи представника відповідача про застосування строку позовної давності виходячи з наступного. Згідно із розяснень викладених у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Юридичним наслідком належного виконання зобовязання відповідно до ст. 598, 599 ЦК України є припинення зобовязання. Таким чином з моменту виконання боржником зобовязань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обовязків сторін, що складають зміст конкретного зобовязального правовідношення. Відповідно до частини першої ст. 559, ч. 1 ст. 593 ЦК України з припиненням основного зобовязання, забезпеченого заставою або порукою, припиняється порука і право застави. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-243 цс14 від 04 лютого 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Як було встановлено у судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, факту належного виконання кредитного зобовязання [PERSON] перед позивачем не відбулось. Строк дії кредитного договору спливає 17 грудня 2016 року, в той час як даний позов поданий до суду 18 серпня 2016 року. Оскільки основне зобовязання із виплати кредиту [PERSON] не припинилось на час звернення до суду, тому строк дії іпотеки також не було припинено, що свідчить про безпідставність заявлення вимог про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі\~ст.88 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та рішення ухвалено на його користь, вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь позивача, сплачений судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved