Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач 23.11.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1069 грн. щомісячно до досягнення донькою 23 років. В обґрунтування позову зазначила, що донька є студенткою природничо-географічного факультету Приватного вищого навчального закладу «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Демянчука» (далі - Університет), повністю знаходиться на її утриманні і для продовження і здобуття освіти потребує значних матеріальних витрат та допомоги. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з судовими повістками, про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка навчається на платній основі в Університеті. Строк навчання до 30.06.2018 року. З договору на підготовку бакалавра з вищою освітою в Університеті, укладеного 01.09.2014 року між позивачем та ректором Університету (далі - Договір), слідує, що розмір плати за навчання встановлюється згідно з затвердженими кошторисами і за навчальні роки 2014-2015 та 2015-2016 вона становить 12 200 грн. Університет є приватним вищим навчальним закладом, де стипендія не нараховується і не виплачується. Домовленості про утримання спільної дорослої доньки, яка продовжує навчання, сторони не досягли. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, спільна донька сторін [PERSON], яка на момент розгляду справи досягла повноліття, навчається в Університеті на платній основі, який розташований в іншому місті м. Рівне; проживає на період навчання за місцем розташування навчального закладу в гуртожитку також на платній основі; їй не виповнилось 23 роки та вона додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків, оскільки обов'язок по утриманню дорослих доньки чи сина не може бути покладений виключно на матір. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду надано не було. Відповідач є здоровою, працездатною особою 41 років; не надає добровільно позивачу матеріальну допомогу на утримання доньки; будучи належним чином повідомленим про дату слухання справи в судове засідання не прибув та не надав жодних заперечень проти позову, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою аліментів; будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй доньці [PERSON], на момент розгляду справи не існує, відтак він спроможний сплачувати аліменти на її утримання. На думку суду, позовні вимоги завищені. Позивачем не було надано доказів, які б свідчили про вартість проживання її дочки за місцем розташування Університету на суму, заявлену в позові, а саме 11 640 грн. З наданих копій квитанцій слідує, що за 2015 рік вона сплатила за проживання в гуртожитку 3900 грн. Крім того, з Договору вбачається, що плата за навчання встановлюється згідно з затвердженими кошторисами за кожен навчальний рік окремо і за навчальні 2014-2015 роки позивач сплатила 12 200 грн., що підтверджується квитанціями. Таким чином, враховуючи визначений розмір прожиткового мінімуму на одну особу (з 01.01.2016 року - 1 330 грн. Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»); вартість навчання за 2014-2015 роки; відсутність у доньки [PERSON] інших джерел фінансування, окрім матеріальної допомоги з боку батьків, які в свою чергу обоє працездатні і не позбавлені можливості працевлаштуватись та утримувати свою доньку; розмір середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за січень 2016 року вона становила 3 217 грн.),- суд приходить до висновку, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в сумі 700 грн. щомісячно. Це відповідатиме як інтересам доньки, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Позивачем не була доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному в позові розмірі. Закон рівною мірою покладає обов'язок щодо утримання повнолітніх доньки, сина, які навчаються, на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне утримання спільної доньки сторін. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача аліментів до досягнення донькою 23 років, то суд вважає, що в цій частині її позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки право повнолітніх сина, доньки на утримання діє протягом їх навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, вони втрачають право на утримання. З матеріалів справи вбачається, що термін закінчення навчання [PERSON] - 30.06.2018 року. Відтак, аліменти з відповідача слід стягувати до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 року. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial