Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 грудня 2017 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свій позов мотивує тим, що 04 серпня 1998 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Нововолинським міським відділом ЗАГС Волинської області, актовий запис № 194. Спільне сімейне життя у них не склалося , а тому 08 лютого 2002 року шлюб між ними був розірваний. Від даного шлюбу у них 16 грудня 1999 року народився син [PERSON]. З моменту розірвання шлюбу син проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04.08.2000 року з відповідача в її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно\~починаючи з 03.08.2000 року і до досягнення дитиною повноліття . На даний час їхній син [PERSON], досяг\~повноліття і в даний час продовжує стаціонарно навчатися у Володимир-Волинському вищому професійному училищі з 01.09.2015 року . ЇЇ доходів не\~достатньо, щоб заплатити за навчання та в повному обсязі забезпечити належний матеріальний рівень повнолітньої дитини, тому потребує матеріальної допомоги на утримання сина, який продовжує навчатися . Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання сина, який продовжує навчатися між нею та відповідачем не досягнуто. Відповідач має доходи і має можливість та зобовязаний утримувати дитину, яка продовжує навчання , тобто виплачувати передбачений законодавством і визначений судом розмір грошової допомоги на утримання дитини на період навчання. Позивач до початку підготовчого судового засідання надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала - просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в твердій грошовій в розмірі 1000 грн. щомісячно на період навчання, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення сином 23 років . Також, просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач до початку підготовчого судового засідання надав заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає, згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в твердій грошовій в розмірі 1000 грн. щомісячно на період навчання. Згідно із частиною третьою\~статті 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою\~статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу - шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано 08 лютого 2002 року, про що Володимир-Волинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану зроблено відповідний запис № 10. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], серії І-ЕГ № 044599 від 08.01.2000 року батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки Володимир-Волинського Вищого Професійного Училища № 492 від 06 грудня 2017 року [PERSON] дійсно навчається у Володимир-Волинському ВПУ з 01.09.2015 року по 31 травня 2018 року по професії електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування ; водій автотранспортних засобів категорії « С » навчальний. Згідно довідки Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 1539 від 04.12.2017 року [PERSON] знаходиться на утриманні [PERSON]. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У правовій позиції Верховного Суду України у цивільній справі №6-1296/15цс від 24.02.2016 року, зазначено, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 185 СК України закріплено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, задовільний стан здоровя відповідача, беручи до уваги те, що відповідач визнав позовні вимоги позивача , щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в сумі 1000 гривень щомісячно, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved