Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 09 березня 2017 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, на період навчання, починаючи з 09 березня 2017 року, але не довше як до досягнення дочкою двадцятитрьохрічного віку, а також додаткових витрат у звязку з навчанням [PERSON] у розмірі 16\~981 грн., які були понесені в період коли дочка була неповнолітньою Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 07 серпня 2002 року. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні (прізвище дочки після досягнення 16 років нею було змінено з «Батьківська» на «Курганевич»). З 01 вересня 2014 року дочка навчається на денній платній формі навчання на основі базової середньої освіти Приватного вищого навчального закладу «Медичний коледж» І-ІІІ рівня акредитації за спеціальністю «сестринська справа», термін навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року, стипендія їй не нараховується. Дочка потребує матеріальної допомоги на час навчання, зокрема, на оплату проїзду до місця навчання, харчування, придбання підручників, одягу та для інших потреб. При цьому, дочка є дитиною-інвалідом, та в неї постійно виникають проблеми зі здоровям, у звязку з чим позивач несе витрати також на її лікування. Відповідач матеріально не допомагає дочці після досягнення нею повноліття, хоча має таку можливість, оскільки отримує пенсію та є особою працездатного віку. Додаткові витрати у звязку з її навчанням у вищевказаному вищому навчальному закладі (оплата за навчання) позивач понесла ще до досягнення дочкою повноліття, оплативши вартість навчання протягом 2014 2016 років у розмірі 33\~962 грн. Тому половину цих витрат повинен нести відповідач. З цих підстав просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив проти стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, оскільки він отримує незначний дохід лише пенсію в розмірі 3000 гривень на місяць., та в нього є на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу. Стосовно позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на дочку у звязку з її навчанням заперечив з тих підстав, що ці витрати не зумовлені особливими обставинами, та на даний час дочка є повнолітньою, тому їх стягнення відповідно до вимог ст. 185 СК України є безпідставним. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 051036, виданим 18 лютого 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області (актовий запис № 274). Як убачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ИД № 035848 від 25 грудня 2002 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, 07 серпня 2002 року шлюб між сторонами розірвано, про що складено актовий запис № 497. 15 листопада 2015 року [PERSON] змінила прізвище на «Курганевич», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії І-ИД № 011874 від 15 листопада 2016 року, виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (актовий запис № 148). Згідно з довідкою № 316, виданою 18 січня 2017 року Приватним вищим навчальним закладом «Медичний коледж», [PERSON] є студенткою ІІІ курсу на основі базової загальної середньої освіти Приватного вищого навчального закладу «Медичний коледж» І-ІІ рівня акредитації платної денної форми навчання за спеціальністю «Сестринська справа», термін навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року. Стипендія їй не нараховувалася. Відповідно до договору № 02453 від 15 серпня 2014 року, укладеного між Приватним вищим навчальним закладом «Медичний коледж» (виконавець) та [PERSON] (замовник), виконавець бере на себе зобовязання за рахунок коштів замовника здійснити навчання студентки [PERSON] за програмою молодшого спеціаліста: 5. 12010102 «Сестринська справа» на основі базової загальної середньої освіти, термін навчання 4 роки, яка зараховується до коледжу на контрактній основі на місце без державного фінансування. Згідно з п. 4.2 вказаного договору загальна вартість освітньої послуги за 1 рік навчання складає 11\~900 гривень, 5\~950 гривень - за один семестр. Пунктом 4.1 договору передбачено, що розмір плати за навчання встановлюється коледжем у грошовій одиниці і є незмінним протягом календарного року. Визначення розміру оплати за надання освітньої послуги, указаної в договорі, проводиться щорічно станом на 1 січня лише відповідно до офіційно визначеного індексу інфляції за попередній календарний рік. Відповідно до довідки № 64 від 01 лютого 2017 року, виданої Приватним вищим навчальним закладом «Медичний коледж», розмір оплати за навчання [PERSON] за період з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2016 року складає 33\~962 грн., фактично оплачено за вказаний період 33 975 грн. Кошти в сумі 33\~975 грн. були сплачені [PERSON], що підтверджується банківськими квитанціями: АТ «[PERSON] [PERSON]» № 35483 від 14 липня 2014 року на суму 5950 грн. (призначення платежу за навчання 1-й семестр 2014 року), АТ «[PERSON] [PERSON]» № 24 від 30 грудня 2014 року на суму 5950 грн. (призначення платежу за навчання 2-й семестр), АТ «[PERSON] [PERSON]» № 17 від 11 лютого 2015 року на суму 595 грн. (призначення платежу доплата за навчання 2-й семестр), АТ «[PERSON] [PERSON]» № N12YK42340 від 22 вересня 2015 року на суму 6550 грн. (призначення платежу за навчання [PERSON] 2-й курс, 1-й семестр), АТ «Ощадбанк» № 55 від 10 лютого 2016 року на суму 6550 грн. (призначення платежу 2 курс, 2 семестр), АТ «Ощадбанк» № 120 від 09 березня 2016 року на суму 980 грн. (призначення платежу доплата 2 курс, 2 семестр), АТ «Ощадбанк» № 17.1 від 12 жовтня 2016 року на суму 7400 грн. Як убачається з виписок з медичної карти [PERSON], вона хворіє, за період з 2013 року по 2016 рік часто знаходилася на лікуванні, в тому числі стаціонарному. Згідно з медичним висновком № 260 Тернопільської обласної дитячої клінічної лікарні від 22 листопада 2016 року та копії пенсійного посвідчення серії ААІ № 878529 від 14 грудня 2016 року, [PERSON] була дитиною-інвалідом. З копії посвідчення серії ААГ № 059751 від 21 лютого 2017 року вбачається, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства. Зі слів позивача, [PERSON] отримує соціальну допомогу по інвалідності в розмірі близько 1200 гривень на місяць. Зазначені обставини представник відповідач у судовому засіданні не оспорював. Згідно з довідкою № 167 від 05 лютого 2018 року, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України, [PERSON] перебуває на обліку Головного управління ПФУ в Тернопільській області і отримує пенсію за вислугу років, сума пенсії за період з 01 січня 2015 року по 28 лютого 2018 року становить 111\~924, 34 грн., розмір пенсії за останні 5 місяців становить 3720,93 грн. У відповідача є ще двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 128810 від 02 квітня 2003 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області (актовий запис № 580) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 142364 від [INFO], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області (актовий запис № 2003). Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Це положення\~стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати. Вказаний правовий висновок викладено в Постанові Верховного суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. У цій справі Верховний Суд України вказав, що витрати, пов'язані з навчанням неповнолітньої дитини, можуть бути віднесені до додаткових витрат на дитину, що передбачені ст. 185 СК України. Судом встановлено, що за період з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2016 року, тобто до досягнення дитиною повноліття, позивачкою [PERSON] понесено витрати на оплату навчання дочки [PERSON] у Приватному вищому навчальному закладі «Медичний коледж» в розмірі 33\~962 гривень, що підтверджується відповідною довідкою від 01 лютого 2017 року, та банківськими квитанціями про оплату вказаної суми частинами в період з липня 2014 року по жовтень 2016 року. За таких обставин суд приходить до переконання, що оплата за навчання у вищому навчальному закладі на основі базової загальної середньої освіти викликана особливими обставинами, а саме - необхідністю розвитку здібностей дитини та отримання нею освіти, та є додатковими витратами на дитину, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача половини коштів, витрачених на оплату навчання, ґрунтуються на положеннях ст. 185 СК України, при тому, що ч. 3 вказаної статті передбачає можливість їх покриття після фактичного понесення. Також, суд враховує, що, незважаючи на те, що позов про стягнення додаткових витрат на дитину предявлено після досягнення дочкою сторін повноліття, проте вказані витрати виникли та понесені у період до досягнення нею повноліття, тому в даному випадку підлягають застосуванню норми ст. 185 СК України. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню з відповідача як додаткові витрати, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку [INFO], однак отримує лише пенсію в розмірі 3720,93 гривень на місяць, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, тому, з огляду на зазначені обставини, приходить до переконання, що матеріальне становище відповідача не дозволяє йому сплатити половину вартості навчання дочки в період її неповноліття. Враховуючи вказані обставини, які мають істотне значення у визначенні розміру участі відповідача у додаткових витратах на дитину, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 8490,50 гривень додаткових витрат на дитину, що становить четвертину від документально підтверджених і фактично понесених позивачем витрат на оплату навчання, оскільки саме такий розмір, на думку суду, максимально відповідатиме інтересам обох сторін. При вирішенні позову в частині стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, суд враховує такі обставини: Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У п. 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15 травня 2006 року Пленум Верховного суду України розяснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом установлено, що [PERSON] продовжує навчання на денній формі навчання у Приватному вищому навчальному закладі «Медичний коледж», у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, зокрема на придбання підручників, оплату проїзду до місця навчання, харчування, придбання сезонного одягу та взуття тощо, з моменту досягнення дочкою повноліття відповідач не надає коштів на її утримання, позивач самостійно несе всі витрати на утримання та навчання дочки. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дочку, оскільки вона потребує матеріальної допомоги у звязку з продовженням навчання, а відповідач може таку матеріальну допомогу надавати. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до вимог ст. ст. 182, 200 СК України враховує майновий стан відповідача, який отримує пенсію в розмірі 3720,93 гривень на місяць, разом з тим є особою працездатного віку, те, що на його утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, а також стан його здоровя, з приводу якого ним докази не подавались, і жодних відомостей про стан його здоровя, який би перешкоджав надавати матеріальну допомогу дочці, не встановлено, стан здоровя [PERSON], яка є інвалідом ІІ групи з дитинства, часто хворіє, отримує соціальну допомогу по інвалідності в розмірі близько 1200 гривень на місяць. З урахуванням зазначених обставин суд приходить до переконання, що позов [PERSON] в цій частині також підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення в її користь аліментів із відповідача [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, оскільки саме такий розмір аліментів буде відповідати потребам дочки та фінансовим можливостям батька, і такий розмір не заперечувався відповідачем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання. Окрім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позов у частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину задоволено частково, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 320 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а також за позовні вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] слід стягнути 640 гривень судового збору в дохід держави. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 182, 185, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial