Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач 19 серпня 2015 року звернувся в Краматорський міський суд Донецької області з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту. Він посилався на те, що відповідач згідно кредитного договору №0523/08/19-ZNv від 09 липня 2008 року, укладеному між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (надалі ПАТ банк «Форум»), отримав кредит в сумі 149 000,00 доларів США. Згідно з пунктом 2.3 кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту щомісячно, починаючи з місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами. Повернення позичальником коштів здійснюється на відкритий йому позичковий рахунок. Сплату процентів за користування кредитними коштами відповідач зобовязався проводити щомісячно згідно з п.2.7 Кредитного договору. Несплата позичальником процентів в терміни, встановлені п.2.7 кредитного договору є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, процентів за їх користування та сплати неустойки (п.2.5 кредитного договору). Позичальник зобовязався у разі несвоєчасного повного чи часткового неповернення кредитних коштів та несплати процентів, сплатити на вимогу Банку штрафні санкції, передбачені розділом 4 Кредитного договору. Банк свої зобовязання за договором виконав: відкрив необхідні рахунки обліку на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності здійснив видачу кредитних коштів. В звязку з порушення позичальником умов кредитного договору, банк предявив вимогу про усунення порушення умов договору, однак ніяких коштів та пропозицій по погашенню заборгованості від відповідача не отримав. Станом на 29 липня 2015 року загальна заборгованість позичальника по кредитному договору №0523/08/19-ZNv від 09 липня 2008 року становить 73300,50 доларів США , що еквівалентно 1 620 513,13 грн., та 5000 грн. штраф за порушення п. 3.3.7 , п.4.4 кредитного договору. Вказана заборгованість складається з: 16 073,63 доларів США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 45914,00 доларів США - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 9182,30 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 650,87 доларів США - поточна заборгованість за нарахованими процентами; 1479,70 доларів США - сума пені; 5000 грн .- штраф за порушення п.3.3.7 кредитного договору. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором 0523/08/19-ZNv від 09 липня 2008 року у розмірі 73 300,50 доларів США та 5000 грн. штрафу. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 09 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк Форум» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що судом першої інстанції було порушено вимоги статей 185, 212, 213 ЦПК України, а також ст. 613 ЦК України. Суд зробив неправильний висновок про те, що з вини банку відповідач втратив можливість погашати борг через відмову КБ «Приватбанк» провести сплату коштів на погашення кредитної заборгованості відповідача, та проведення АТО. При розгляді справи, відповідачем взагалі не було надано суду першої інстанції доказів відмови ПАТ «Банк Форум» у прийнятті від відповідача виконання зобовязання за кредитним договором. В засідання апеляційного суду представник банку не прибув. Просив розглядати справу у його відсутність, про що в матеріалах справи міститься його заява. Апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в засіданні апеляційного суду просила апеляційну скаргу банку відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено і це не оспорюється сторонами, що 09 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (на даний час ПАТ «Банк Форум») та [PERSON] укладено кредитний договір № 0523/08/19-ZNv, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби в сумі 149 000 доларів США строком до 06.07.2018 року, зі сплатою процентів в розмірі 13,5% річних. Відповідно до п.2.3 договору, позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 1242,00 доларів США на відкритий йому позичковий рахунок №22032501002507 у Краматорському відділенні Донецької філії АКБ «Форум», МФО 394631. Відповідно до п.7.5,7.6 Договору, усі зміни та доповнення до цього Договору, окрім випадків, передбачених п.5.1,5.2,5.3 вносяться шляхом письмового укладання Додаткових угод, які стають невідємною частиною цього Договору. Усі повідомлення Сторін цього Договору здійснюються в письмовій формі шляхом направлення листів, телеграм чи факс-повідомлень з подальшим направленням оригіналів таких повідомлень рекомендованим листом. Повідомлення є обовязковим і здійсненим належним чином при направленні його рекомендованим листом за адресами Сторін, вказаними у цьому Договорі (а.с.5-8,11). 11 жовтня 2010 року між сторонами укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №0523/08/19-ZNv від 09 липня 2008 року, відповідно до якого пункт 2.3 кредитного договору викладено в наступній редакції: «2.3. Позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 1242, 00 доларів США на відкритий йому рахунок для погашення кредиту та процентів №29091501137770 в відділенні 31505 ПАТ «Банк Форум», код банку 322948 щомісячно, не раніше 1-го та не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. (а.с.9-10). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №0523/08/19-ZNv від 09.07.2008 року, загальна заборгованість станом на 29.07.2015 року становить 73300,50 доларів США, з яких: 16 073,63 доларів США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 45 914,00 доларів США - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 9 182,30 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 650,87 доларів США поточна заборгованість за нарахованими процентами; 1479,70 доларів США - сума пені; 5000 грн. штраф за порушення п.3.3.7 кредитного договору. (а.с.3-4) З розрахунку заборгованості за кредитним договору №0523/08/19-ZNv від 09 липня 2008 року вбачається, що [PERSON] з моменту укладення кредитного договору до березня 2014 року включно належним чином виконував кредитні зобовязання, останній платіж відповідачем здійснено 23.06.2014 року (а.с.12-15). Звертаючись в суд з позовом про стягнення вказаної заборгованості, банк посилався на те, що відповідач не виконує взяті на себе кредитні зобовязання. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача посилався на те, що вже з липня 2014 року у відповідача не було можливості внести черговий платіж за кредитним договором по причині закриття позивачем розрахункового рахунку, на який відповідно до умов договору повинно здійснюватися перерахування грошових коштів у звязку з ліквідаційною процедурою. Відповідач не відмовлявся від взятих на себе кредитних зобовязань, позивач самостійно лишив його можливості виконувати умови договору. Неодноразово відповідач звертався письмово та усно до позивача з пропозицією офіційно шляхом підписання додаткової угоди, як це передбачено умовами кредитного договору, встановити нові реквізити рахунку для оплати кредиту та новий графік погашення заборгованості без нарахування неустойки, бо порушень умов кредитного договору з боку відповідача не було. Вважав, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю на підставі ст.613 ЦК України через те, що в даному випадку має місце прострочення кредитора. Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того , що має місце прострочення кредитора. Тому вина боржника у невиконанні ним зобовязання відсутня, що унеможливлює нарахування неустойки, а виконання зобовязання відстрочується на час прострочення. З вказаними висновками суду першої інстанції погодитися не можливо. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Розглядаючи справу, суд встановив, що постановою Правління Національного Банку України від 13 червня 2014 року №355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» виконавчою дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 16 червня 2014 року №49 «Про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію. (а.с.59). Крім того, суд встановив, що у період з квітня 2014 року по 5 липня 2014 року місто Краматорськ був зайнятий незаконними збройними формуваннями. А потім місто було звільнено і з того часу до теперішнього часу перебуває під юрисдикцією державної влади України. Як видно з розрахунку заборгованості за кредитним договором №0523/08/19-ZNv від 09 липня 2008 року, відповідач у період з 19 березня 2014 року по 24 липня 2014 року не виконував свої зобовязання за вказаним кредитним договором. А 25 червня 2014 року ним було внесено на відповідні розрахункові рахунки для погашення кредиту суми 730.70, 697.82, 721.08 доларів США. А загалом 2149.6 доларів США.(а.с.3-4). З вказаного часу,тобто з 26 червня 2014 року відповідач не виконував своїх зобовязань за кредитним договором. Доводи відповідача про те, що він не міг з вини банку проводити розрахунки за кредитним договором не відповідають матеріалам справи і нічим не підтверджені. Тому висновки суду першої інстанції з цього приводу ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам статті 60 ЦПК України. Як видно з розрахунку заборгованості, що на аркуші справи 3-4 відповідач вносив грошові кошти на рахунки банку після винесення Національним Банком України Постанови від 13 червня 2014 року № 355 та Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 6 червня 2014 року № 49. Про наявність для цього перешкод він не посилався. Відомості про те, що протягом 2014-2015 років відповідач намагався виконати свої зобовязання за кредитним договором і не мав такої можливості з вини Банку в матеріалах справи відсутні і відповідач їх суду ні першої інстанції, ні апеляційної інстанції не надав. В матеріалах справи міститься переписка [PERSON] та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» з питань необхідності виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором, а також переписка [PERSON] з Національним Банком України, та Приватбанком, яка мала місце після звернення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» з листом до відповідача про необхідність виплати кредиту. (а.с.54-57,59,60, 62-64, 102,103, 111-112). Вказаний факт мав місце у червні 2015 року. Але і це листування не підтверджує доводи відповідача про те, що протягом 2014 -2015 року він намагався сплатити кредит, та здійснити це не зміг через відсутність відомостей про номери розрахункових рахунків і номерів МФО банку. На аркуші справи 104 містяться копії рекомендованих повідомлень про вручення ПАТ [PERSON] поштового відправлення від [PERSON], які вручені банку 12 та 13 листопада 2014 року. Проте, якого змісту були ці відправлення, коли вони були направлені банку невідомо. Посилання відповідача на лист, що міститься на аркуші справи 103 не може бути прийнято судом через те, що відомостей про вручення його банку в матеріалах справи не встановлено. Крім того, судом встановлено, що 13 липня 2015 року [PERSON] отримав від банку банківські реквізити для подальшої сплати заборгованості за кредитним договором. Одночасно він отримав від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних та юридичних осіб вимогу про усунення порушень і дострокове виконання грошових зобовязань за кредитним договором. Але, ні до часу розгляду справи судом першої інстанції і навіть часу розгляду справи апеляційним судом він не прийняв будь яких мір для виконання своїх зобовязань по поверненню кредиту. За таких умов у суду першої інстанції були підстави зробити висновок про те, що [PERSON] ухиляється від виконання грошових зобовязань за кредитним договором. Розглядаючи справу, суд першої інстанції зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, ухвалив рішення на підставі недоведених обставин, що мають значення для справи, які суд вважав доведеними, неправильно застосував норми матеріального права, і неправильно вирішив спір. Відповідно до частини 1 статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Тому рішення суду першої інстанції як незаконне підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦКА України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач свої грошові зобовязання за кредитним договором добровільно не виконує, банк відповідно до статті 1050 ЦК України правомірно вимагає дострокового повернення кредиту. Згідно розрахунку банку заборгованість по кредитному договору складає 71820,80 доларів США, розмір якої відповідач в суді не оспорював. Відповідно до офіційного курсу Національного Банку України сто доларів США дорівнює на час розгляду справи 24.8443 грн. Тому 71 820,80 доларів США дорівнює 1 784 337.50 грн. Саме вказану суму і необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до статті 88 ЦПК України та статті 4 Закону України «Про судовий збір» на користь держави з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 6090 грн. В задоволені позовних вимог банку до відповідача про стягнення штрафних санкцій необхідно відмовити. Звертаючись в суд з позовом про стягнення з відповідача пені в сумі 1479.70 доларів США, та штрафу в сумі 5000 грн. позивач посилався на те, що відповідач порушив свої зобовязання, передбачені кредитним договором щодо строків і повноти повернення кредиту і процентів за користування кредитом, страхування предмету застави. Дійсно, відповідно до пункту 4.1 кредитного договору №0523/08/19-ZNv від 09 липня 2008 року за несвоєчасне повне або часткове повернення кредитних коштів , та за несвоєчасну повну або часткову сплату процентів позичальник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 0.2 відсотка за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповернутого кредиту або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. Відповідно до пункту 4.4 кредитного договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених пунктом 3.3 кредитного договору (крім пункту 3.3.2) позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000 грн. Проте, статтею 2 Закону України від 2 вересня 2014 року №1669 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості iз зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Мiнiстрiв України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Мiнiстрiв України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязань скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості iз зобовязань за кредитними договорами i договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р місто Краматорськ знаходиться в переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція . До сьогоднішнього часу вказана операція не завершена. Штрафні санкції щодо відповідача банком нараховані під час дії мораторію на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями. Тому у задоволені вказаної частини позовних вимог банку необхідно відмовити.

Outcome: partial