Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач 22.04.2019 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивовано тим, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який з перших днів життя знаходиться на лікуванні у різних дитячах лікарнях. Батьки не забрали дитину з пологового будинку. У дитини наявний діагноз: великий дефект міжшлункової перегородки з високою легеневою гіпертензією НК ІІ А ст. Шлюб між батьками дитини розірвано 21.07.2016 року. Ні мати, ні батько не цікавляться життям та здоров`ям сина, не беруть участь у його лікуванні, що негативно впливає на стан його здоров`я, адже він потребує оперативного втручання в інституті Амосова в м.Київ, не відвідують в лікарні. Тому позивач просить суд позбавити відповідачів батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] та передати його органу опіки та піклування Воловецькій РДА для подальшого влаштування. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності позов підтримує, наполягає на його задоволенні з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про слухання справи за його відсутності, позов визнав. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи - Воловецького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про неї - ст.9 Конвенції. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.12.2016 року [PERSON] народився [INFO] , матір`ю є [PERSON] , батьком- [PERSON] (а.с.6). Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області в справі №300/552/16-ц від 21.07.2016 року, що набрало законної сили 02.08.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8). Згідно з ст.143 Сімейного кодексу України мати, батько дитини, які перебувають у шлюбі, зобов`язані забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я. Мати, яка не перебуває у шлюбі, зобов`язана забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я. Батько, який не перебуває у шлюбі з матір`ю дитини, батьківство якого визначено у свідоцтві про народження дитини або визнано за рішенням суду, зобов`язаний за повідомленням служби у справах дітей, що здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, забрати дитину для утримання та виховання з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я, якщо цього не зробила мати дитини. У разі якщо батько не перебуває у шлюбі, він набуває статусу одинокого батька. Дитина може бути залишена батьками у пологовому будинку або в іншому закладі охорони здоров`я, якщо вона має істотні вади фізичного і (або) психічного розвитку, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Якщо батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я, забрати дитину мають право її баба, дід, інші родичі з дозволу органу опіки та піклування. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З повідомлення Обласної дитячої лікарні Закарпатської обласної державної адміністрації №546/01-03 від 05.03.2019 року вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , з першої доби життя знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні недоношених новонароджених. 23.05.2017 року переведений в педіатричне відділення ОДЛ. Дитина народилася передчасно з масою тіла 1550 г. У матері хлопчика алкогольна залежність. Дитині рекомендовано оперативне втручання в інституті Амосова. Діагноз фахівців: великий дефект міжшлункової перегородки з високою легеневою гіпертензією.НК ІІ А ст. За період перебування та лікування дитини в педіатричному відділенні ОДЛ, мати відвідала дитину один раз (а.с.5). Згідно рішення Воловецького районного суду Закарпатської області в справі №300/821/14-ц від 04.09.2014 року, що набрало законної сили, [PERSON] а [PERSON] позбавлені батьківських прав щодо інших своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Орган опіки та піклування Воловецької РДА вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , про що надано відповідний висновок №784/02-33 від 19.04.2019 року (а.с.16). Згідно з п.1, п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не забрали дитину ні з пологового будинку, ні з закладу охорони здоров`я, де він перебуває на лікуванні, без поважної причини, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, не піклуються про його фізичний та моральний добробут, не спілкуються з дитиною, не надають коштів на його лікування та утримання, тому позбавлення їх батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини. Враховуючи вищенаведене, позов є обгрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. На підставі ст.141 КПК України з відповідачів на користь держави слід солідарно стягнути судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved