Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.02.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Він є спадкоємцем майна померлої за заповітом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині Градизька державна нотаріальна контора відмовила йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом померлої [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Бугаївської сільської ради Глобинського району, представники третіх осіб - Глобинської РДА, відділу Держземагенства у Глобинському районі, Глобинського РУЮ в особі реєстраційної служби, Градизької держнотконтори, треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Представник відповідача - Бугаївської сільської ради Глобинського району направив заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] померла [PERSON]. За життя - 12 квітня 2013 року, вона склала заповіт, посвідчений секретарем Бугаївської сільської ради Глобинського району Андрейченко М.А. за реєстровим № 7, згідно якого належний їй житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], заповіла [PERSON], [INFO]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно дослідженого судом повідомлення Градизької держнотоконтори № 149/01-16 від 11.02.2015 року, позивач, прийняв спадщину за заповітом в установлений строк, подавши до державної нотаріальної контори відповідну заяву. Градизька державна нотаріальна контора 27.01.2015 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця, який посвідчує її право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту за адресою: [ADDRESS] було побудовано: житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», ворота з хвірткою №1, огорожу №2 - в 1971 році, прибудову літ. «а», ганок літ. «аг» - в 1980 році, сарай літ. «В», колодязь питний літ. «К». Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно виписки з погосподарської книги та довідки Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області [PERSON] проживала в [ADDRESS] з 1934 року і до смерті - [INFO]. За нею на час смерті під [NUMBER], значилося належне на праві власності нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], на не приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Станом до 15.04.1991 року тип двору був колгоспний. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 30.01.2015 року № 26/02-04, житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», ганок літ. «аг», колодязь питний літ. «К», ворота з хвірткою №1, огорожа № 2, розташовані в [ADDRESS], збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що позивач має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем, та не порушує прав чи інтересів інших осіб, зокрема, спадкоємців, які мали спадкове право на інше нерухоме майно. Так, ІІІ особа у справі - [PERSON] успадкувала після [PERSON], відповідно до заповіту від 30.07.2013 року, посвідченого у виконкомі Бугаївської сільської ради, ? частки приватизованої земельної ділянки , ІІІ особа - [PERSON] - ? частку земельної ділянки (як обов»язкову частку у спадщині). Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved