Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Коцурак Тетяни Юріївни звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб зареєстровано 08.01.2019 в виконкомі Котюжинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області, актовий запис №01. В шлюбі у них народилось дві дочки: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей, а також на утримання дружини до досягнення молодшою дочкою трьох років не надає. За вказаних підстав представник позивача звертається до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В підготовче засідання представник позивача [PERSON] -адвокат Коцурак Т.В. не з`явилась, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у підготовче засідання також не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб зареєстровано 08.01.2019 в виконкомі Котюжинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області, актовий запис №01, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого виконкомом Котюжинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області 08.01.2019. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 06.03.2019 виконкомом Дружненської сільської ради Калинівського району Вінницької області [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 22.02.2021 Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем та усі обов`язки по вихованню та утриманню дітей вона несе сама. Факт проживання дітей з матір`ю та перебування на її утриманні підтверджується довідкою №244 від 04.11.2021 Дружненського старостинського округу Калинівської міської ради та актом обстеження факту проживання без реєстрації громадянки [PERSON] від 03.11.2021. Відповідач ухиляється від утримання дітей та позивача [PERSON] до досягнення молодшою дочкою трьох років, матеріальної допомоги добровільно не надає. Статтею 48 Конституції України передбачено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду, але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частини другої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому частиною шостою статті 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною другою статті 80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду заяви про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 908,00 грн судових витрат по сплаті судового збору та на користь позивача документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved