Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач - [PERSON] (88000, [ADDRESS]) звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] (86781, [ADDRESS]) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що 11 червня 2005 року між [PERSON] та відповідачем - [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Іловайської міської ради, про що зроблено відповідний запис № 40 у книзі реєстрації шлюбів Іловайської міської ради. За час шлюбу у подружжя народилася одна дитина - [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з [PERSON] у них не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними та відсутність бажання надалі проживати подружнім життям. Також позивач звертає увагу суду на те, що вона з донькою є внутрішньо переміщеними особами, з тимчасово окупованої території та тривалий час проживає за адресою [ADDRESS], тому фактично шлюбні відносини між ними припинилися вже давно. Позивач [PERSON] зазначає, що вони з позивачем тривалий час не проживають разом та шлюбні відносини фактично припинені, тому вважає, що заходи примирення подружжя вважає недоречними. На підставі вищенаведеного позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем. 30.03.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження за вищевказаним позовом та призначено підготовче судове засідання у справі. 25.07.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак, подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій просить суд позов задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду його було повідомлено належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило. Судове засідання у справі було призначене на 24.09.2018 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, повно всебічно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11 червня 2005 року між [PERSON] та відповідачем - [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Іловайської міської ради, про що зроблено відповідний запис № 40 у книзі реєстрації шлюбів Іловайської міської ради. За час шлюбу у подружжя народилася одна дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними та відсутністю бажання надалі проживати подружнім життям. Крім того, як вбачається з довідки № 22.08.2016 року № 210600249 про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи [PERSON] та її дочка [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами, з тимчасово окупованої території та тривалий час проживають за адресою [ADDRESS], тому фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися вже давно. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, сторони разом не проживають, тобто даний шлюб існує тільки формально. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved