Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 серпня 2014 року звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь грошових коштів (аліментів) на утримання малолітнього сина [PERSON]. 26 серпня 2014 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про оспорювання свого батьківство щодо вказаної малолітньої дитини та виключення відомостей про своє батьківство із актового запису про народження дитини. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] свій позов підтримала та пояснила, що з відповідачем [PERSON] з 2010 року перебуває у шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. В даний час через погіршення сімейних стосунків відповідач проживає окремо, дитині ніякої допомоги не надає, тому просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання вказаної малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця. Відповідач [PERSON] (він же позивач за зустрічним позовом) заявлені [PERSON] вимоги про стягнення аліментів не визнав, вказавши що він не є біологічним батьком малолітньої дитини позивача. У зв'язку з цим свій зустрічний позов просив задовольнити, виключивши відомості про своє батьківство з актового запису про народження малолітнього [PERSON]. Зустрічні вимоги [PERSON] позивач [PERSON] не визнали, вважаючи їх надуманими, а тому у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані ними письмові докази, суд вважає необхідним у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити, а первісний позов [PERSON] задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 31 липня 2010 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції Одеської області за №50 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 31 липня 2010 року відділом ДРАЦС Кодимського РУЮ). [INFO] у сторін народився син - [PERSON], батьком якого в актовому записі про народження №168 від 06 серпня 2013 року вказано відповідача [PERSON], а матір»ю- позивача [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 06 серпня 2013 року відділом ДРАЦС Кодимського РУЮ). Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, згідно ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Невизнаючи заявлених [PERSON] позовних вимог про стягнення аліментів та обґрунтовуючи свій зустрічний позов, [PERSON] в судовому засіданні стверджував, що не є біологічним батьком вказаної малолітньої дитини, відтак, останню утримувати не зобов'язаний. Відповідно до ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначив, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (ст.126, 127 СК). Предметом доказування у таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено (абз.3, 5 п.11). У зв'язку з цим, ухвалою суду від 13 жовтня 2014 року за клопотанням відповідача [PERSON] у справі була призначена судова генетична експертиза (експертиза ДНК) з метою встановлення кровного споріднення між відповідачем та малолітнім [PERSON]. Проведення експертизи було доручено судовим експертам Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи (м.Одеса, пров.Валіховський, 4), які 27 жовтня 2014 року отримали копію ухвали суду про призначення експертизи. Адміністрацією вказаної експертної установи сторони двічі (27 листопада 2014 року та 26 грудня 2014 року) викликались для відібрання зразків для проведення експертного дослідження, однак до експерта відповідач [PERSON] не прибув, у зв'язку з цим 19 січня 2015 року справа повернулась до суду без виконання призначеної експертизи. Відтак, відповідач [PERSON] всупереч покладеного на нього ст.ст.10,11 та 60 ЦПК України обов'язку не довів своїх вимог щодо відсутності кровного споріднення з малолітнім [PERSON], а тому у задоволенні поданого ним зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] постійної роботи та заробітку не має, отримує мінливим дохід, а тому аліменти мають бути визначені у твердій грошовій сумі. При цьому, суд, з огляду на майнове становище відповідача, вважає необхідним заявлений позивачем розмір аліментів дещо зменшити. Окрім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати, до яких згідно ст.79 ЦПК України відноситься судовий збір. Згідно з ч.2 ст.88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. На підставі викладеного,

Outcome: partial