Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач 24.02.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Їй на праві власності належить житловий будинок № 11 по пров. Упорний у м. Нікополі Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 14.04.2014 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, реєстровий номер № 169. 10.10.2013 року між нею та відповідачем був укладений договір найму зазначеного житлового будинку на період з 10.10.2013 року по 10.10.2014 року. Згідно з п.5.1. договору найму, відповідач зобовязався сплачувати за використання житлового будинку та майна 200 грн. та комунальні послуги за місяць. Згідно п. 5.2. плата вноситься передоплатою за наступний місяць в готівковій формі до 01 числа кожного місяця за який проводиться розрахунок. Згідно з п. 5.3. витрати по оплаті за комунальні послуги лягають на наймача. Оплата за користування електроенергією, водою, газом здійснюється згідно показань лічильників обліку, а оплата за вивіз сміття згідно тарифів, встановлених для даного будинку. По закінченню кожного місця найму будинку, наймодавець знімає показання лічильників обліку і нарає розрахунок загальної суми оплати за комунальні послуги за минулий місяць. У свою чергу наймач передає наймодавцю розрахункову суму до оплати за комунальні послуги для здійснення останнім вартості послуг в касі банку. Відповідач зарекомендував себе спочатку з позитивної сторони, проживав у будинку з сімєю, утримував будинок, обробляв город. По закінченню терміну найма будинку, відповідач повідомив, що бажає залишитися проживати у її будинку, обіцяв у подальшому купити будинок. Вона віддала абонентні книжки для сплати комунальних послуг відповідачу, так як він обіцяв сплачувати послуги самостійно щомісяця, в подальшому завіряв що оплату проводить регулярно, боргів не має. До будинку вона навідувалася рідко, маючи зв'язок з відповідачем по телефону. Однак останні декілька місяців відповідач не виходив на зв'язок, тому вона вирішила відвідати будинок. 17.01.2016 року вона приїхала до будинку та побачила, що вхідні двері відчинені, а з будинку зникли газовий котел, газова колонка, газова плита, чотири батареї, телевізор, лічильник електричний та лічильник водяний. Зі слів сусідів, відповідач виїхав із сім?єю з будинку в кінці 2015 року, не попередивши її про звільнення житла та не здавши належним чином майно. Згодом їй стало відомо, що відповідач за весь час проживання не сплачував за спожиті комунальні послуги, у звязку з чим утворилася заборгованість : за спожитий природний газ 23 168,99 грн., за послуги водопостачання технічної води - 1 572,32 грн., за послуги вивозу ТБВ 158,38 грн., за послуги водопостачання 676,53 грн., всього 25 553,19 грн. Борги за спожиті комунальні послуги вона сплатила самостійно, позичаючи гроші у борг, оскільки є пенсіонером та має невелику пенсію. Позивач вважає, що неправомірними діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях, повязаних з тим, що їй довелося погашати велику заборгованість, ходити по різним інстанціям, маючи хронічні захворювання. Розмір завданої моральної шкоди оцінила у 25 000 грн. 00 коп. Тому, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 25 553,19 грн., моральну шкоду у розмірі 25 000 грн. 00 коп., та судові витрати по справі. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.35). Відповідач у судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 10.08.2016 о 10.00, як не вручений у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с.34). Судова повістка у відповідності до ч.1 ст.77 ЦПК України, вважається доставленою. Суд на підставі\~ст. 224 ЦПК України\~розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги \~підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як установлено в судовому засіданні, позивачу на праві власності належить житловий будинок № 11 по провул. Упорний у м. Нікополі Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 14.04.2014 року , посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, реєстровий номер № 169. (а.с. 6-11). 10.10.2013 року між сторонами був укладений договір найму зазначеного житлового будинку на період 10.10.2013 року по 10.10.2014 року та підписаний акт прийому передачи житлового будинку у найм з описом майна (а.с. 12-14). Згідно з п.5.1. договору найму, відповідач зобовязався сплачувати за використання житлового будинку та майна 200 грн. та комунальні послуги за місяць. Згідно п. 5.2. плата вноситься передоплатою за наступний місяць в готівковій формі до 01 числа кожного місяця за який проводиться розрахунок. Згідно з п. 5.3. витрати по оплаті за комунальні послуги лягають на наймача. Оплата за користування електроенергією, водою, газом здійснюється згідно показань лічильників обліку, а оплата за вивіз сміття згідно тарифів, встановлених для даного будинку. По закінченню кожного місця найму будинку, наймодавець знімає показання лічильників обліку і нарає розрахунок загальної суми оплати за комунальні послуги за минулий місяць. У свою чергу наймач передає наймодавцю розрахункову суму до оплати за комунальні послуги для здійснення останнім вартості послуг в касі банку. Відповідач проживав у будинку з сімєю, утримував будинок, обробляв город. По закінченню терміну найма будинку, відповідач повідомив, що бажає залишитися проживати у будинку позивача, обіцяв у подальшому купити будинок. Він отримав від позивача абонентні книжки для сплати комунальних послуг, обіцяв сплачувати послуги самостійно. До будинку позивач навідувалася рідко, маючи зв'язок з відповідачем по телефону. Факт проживання відповідача у період з 10.10.2103 року по кінець грудня 2015 року підтверджується Актом квартального комітету № 4 від 07.02.2016 року (а.с. 26). Однак останні декілька місяців відповідач не виходив на зв'язок, тому позивач вирішила відвідати будинок. 17.01.2016 року вона приїхала до будинку та побачила, що вхідні двері відчинені, а з будинку зникли газовий котел, газова колонка, газова плита, чотири батареї, телевізор, лічильник електричний та лічильник водяний. (а.с. 16-17). Зі слів сусідів, відповідач виїхав із сім?єю з будинку в кінці 2015 року, не попередивши про звільнення житла т не здавши належним чином майно. Також відповідач не сплачував за спожиті комунальні послуги, у звязку з чим утворилася заборгованість : за спожитий природний газ 23168,99 грн., за послуги водопостачання технічної води - 1572,32 грн., за послуги вивозу ТБВ 158,38 грн., за послуги водопостачання 676,53 грн., всього 25553,19 грн., яку позивач сплатила самостійно (а.с. 18-23,36). Виходячи з викладеного, суд вважає доведеними вимоги позову частині стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті комунальні послуги у розмірі 25 553,19 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь завданої моральної шкоди в сумі 25 000 грн., суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позову з наступних підстав. Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31.03.1995 року №4, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом України та іншими законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відносини, які виникли між сторонами є договірними, главою 58 Цивільного кодексу України, яка регулює дані правовідносини, не передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ці обставини також не обумовлені договором, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 25 000 грн. слід відмовити. Також суд вважає, що на підставі\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 555 грн. 77 коп. (а. с.1).\~\~

Outcome: partial