Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 березня 2019 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 06 березня 2019 року було відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 27 березня 2019 року та 20 травня 2019 року позивачем уточнено позовні вимоги. У кінцевій редакції позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя склав на її користь заповіт, за яким заповів усе належне йому на день смерті майно позивачу. За життя [PERSON] належало 1/4 частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власником решти зазначеного житлового будинку є відповідач [PERSON] В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] , однак у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку. За результатом її звернення до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у видачі їй свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. У зв`язку з цим просить суд визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом, право власності на вказану частку житлового будинку, що складається із кімнати площею 13,7 м2, кухні площею 4,9 м2, коридору площею 3,4 м2. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, також подав до суду заяву (відзив), згідно якої позов визнав повністю, просив прийняти визнання позову та розгляд справи проводити у його відсутності. Частиною 4 статті 206\~ЦПК України\~передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного суд вважає за можливе провести розгляд справи у за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1268-1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. За поданими позивачем документами судом встановлені наступні фактичні обставини справи. У відповідності до реєстраційного посвідчення Луцького міжміського бюро технічної інвентаризації [PERSON] на праві власності належало 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить запис № 1220 від 31 серпня 1972 року у реєстровій книзі. Як вбачається із довідки Управління містобудування і архітектури виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради № 148 від 18 листопада 2009 року змінено назву вулиці та адресний номер вказаного будинку на [ADDRESS] технічного паспорта на вказаний житловий будинок від 12 квітня 2005 року стверджується, що власником іншої 1/2 частини його був відповідач [PERSON] 02 квітня 2009 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області, за яким все майно, що буде належати на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, в тому числі все належне йому рухоме і нерухоме майно, заповів позивачу [PERSON] На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 грудня 2009 року визначено, що 1/2 згаданого житлового будинку [PERSON] придбав перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , у зв`язку з чим суд визначив дану частину будинку їх спільною сумісною власністю. За доводами позивача у позовній заяві відповідач [PERSON] успадкував 1/4 частку житлового будинку по смерті [PERSON] , а отже став власником 3/4 його частки. Інша 1/4 частки залишилась у власності [PERSON] . [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджено копією його свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Копією сторінок паспорта позивача [PERSON] серії [NUMBER] стверджується, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а отже проживала із померлим [PERSON] на день його смерті, а відтак вважається такою, що прийняла спадщину. За матеріалами спадкової справи № 227/2018 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , позивач [PERSON] подала до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори 22 червня 2018 року заяву про видачу свідоцтва на спадщину. У відповідності до постанови державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори від 22 червня 2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/4 житлового будинку за заповітом після померлого [PERSON] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на вказане нерухоме майно. Частиною 1 ст.\~328\~ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця [PERSON] не залишилося оригіналу правовстановлюючого документа на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.328, 346, 1216-1218, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved