Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач 29 серпня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просив стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3200 гривень на місяць. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є пенсіонером, інвалідом 1-ї групи, непрацездатною хворою людиною, прикутою до інвалідного візка, яка потребує додаткового піклування та медичного забезпечення. Єдиним джерелом його доху є пенсія по інвалідності. Так, розмір його пенсії за період часу з березня 2017 року по серпень 2017 року становить 8960,72 гривень. Разом з ним проживає його дружина - [PERSON], яка також є пенсіонеркою, отримує пенсію за віком, розмір її пенсії за період з березня 2017 року по серпень 2017 року становить 9739,58 гривень. З огляду на свої численні захворювання він потребує багато ліків, постійний догляд та медичне забезпечення. Отримуваної його пенсії та дружини не вистачає на щомісячні витрати на оплату комунальних послуг, купування ліків та лікування. Позивач має єдину доньку - [PERSON], яка ніяк матеріально не допомагає, не дивлячись на його важку хворобу і складне матеріальне становище. Всі його прохання, спрямовані до доньки щодо надання йому матеріальної допомоги для придбання ліків залишилися поза її уваги. Як відомо позивачу, відповідач працює, має стабільний дохід, а також здійснює підприємницьку діяльність, та має нерухомість. Жодних доказів щодо розміру доходів і матеріального стану відповідача у позивача немає. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві, надані докази, та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду повідомлялася належним чином. Через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові заперечення, з яких вбачається, що відповідач позовні вимоги про стягнення з неї аліментів на утримання батька в твердій грошовій сумі в розмірі 3200 грн. в місяць визнання частково, та просить стягнути з неї аліменти на утримання батька в розмірі 200 грн. щомісяця, в решті позову - відмовити (а.с.а.с. 43-45). В обґрунтування поданих заперечень відповідач посилається на те, що вимоги позивача не підтверджені належними доказами. Вона разом зі своїм чоловіком, матір'ю похилого віку та чотирьохрічним сином, [INFO], зареєстровані та проживають в [ADDRESS] в однокімнатній квартирі, жилою площею 19,9 кв.м. Її мати [PERSON], [INFO], проживає разом з ними, є людиною похилого віку і також поганим станом здоров'я, втрачає зір, потребує негайної операції. В зв'язку з народженням дитини, вона припинила підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця і відповідно до довідки податкової служби ніякого доходу немає. Вони з чоловіком також сплачують за квартиру і комунальні платежі. Крім того, вказала, що вона 06 липня 2009 року подарувала йому житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 46,9 кв.м. з господарським прибудовами, і вартість цього нерухомого майна станом на 2009 рік складала 27 892 грн., площа земельної ділянки під будинком і господарськими прибудовами - 1638 кв.м. Також, в цей день, 06.07.2009 року нею була подарована батькові земельна ділянка при будинку, площею 0,1500 га. Вартість 4 467 грн. Позивач на протязі декількох років здає в оренду цей будинок і земельну ділянку, з цього отримує щомісячний стабільний дохід. Таким чином, відповідач вважає, що забезпечила батька постійним прибутком. Крім того, відповідачем подано заяву про часткове визнання позову та розгляд справи у її відсутність (а.с. 46). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові заперечення відповідача, врахувавши їх доводи та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є донькою позивача [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області (а.с. 22). та даними Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, згідно яких [PERSON] змінила прізвище спочатку на «[PERSON]», потім на «[PERSON]» (а.с.а.с. 23, 24). Відповідно до виписки із акта огляду МСЕК №014625 від 31.08.2009 року позивачу, [PERSON], присвоєно першу групу інвалідності з ураженням опорно-рухового апарату (загальне захворювання) - довічно (а.с. 12). Позивач є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням [NUMBER], виданим 24.11.2009 року (а.с. 13), та непрацездатною хворою людиною, що підтверджується виписками з історії хвороби (а.с.а.с. 7-11). Згідно повідомлення Пенсійного фонду України пенсія позивача по інвалідності внаслідок загального захворювання І групи за період з березня 2017 року по серпень 2017 року становить - 8960,72 грн. (а.с. 14). Разом з позивачем проживає його дружина - [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 16). Згідно повідомлення Пенсійного фонду України пенсія [PERSON] за віком за період з березня 2017 року по серпень 2017 року становить 9739,58 грн. (а.с. 15). Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на ст.ст. 202, 205 СК України та на те, що відповідач як єдина донька, повинна піклуватися про нього та утримувати. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Відповідно до ст. 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. При вирішенні спору суд бере до уваги те, що сам факт непрацездатності позивачів не зумовлює у відповідача обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно даних довідки № 13888 від 16.11.2017 року про реєстрацію місця проживання особи встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та має такий склад сім'ї: [PERSON], [PERSON] (син, [INFO]), [PERSON] (а.с. 52). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], є пенсіонеркою та має хворобливий стан (а.с.а.с. 54, 55, 56). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується договором дарування житлового будинку від 06 липня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2525 (а.с. 59-61), та подарувала земельну ділянку площею 0,1500 га, розташовану на території [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки: будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, що підтверджується договором дарування земельної ділянки від 06.07.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2527 (а.с.а.с. 62-64). Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Позивачем, на підтвердження своїх позовних вимог, та відповідачем на підтвердження своїх заперечень, не надано належних та достовірних доказів, які б підтверджували розмір отримуваних доходів станом на день розгляду справи. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1 000 грн. щомісяця. Вказаний розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частиковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, в дохід держави в розмірі 640 грн. 00 коп., так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону. У відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: partial