Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Байгуш О.Ю., звернувся до суду із позовом до ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ», в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову (а.с. 186-187), зазначив, що 11 березня 2019 року він на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ННК 862647 отримав у спадок земельну ділянку площею 6,6300 га, кадастровий номер 1422484400:12:000:0013, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Софіївської (колишньої Новоартемівської) сільської ради Краматорського (колишнього Костянтинівського) району Донецької області, що належала [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 013069, виданого 10 квітня 2003 року Костянтинівською райдержадміністрацією, на підставі розпорядження голови Костянтинівської райдержадміністрації від 04 квітня 2003 року № 152 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1813. За життя [PERSON] 11 березня 2010 року між ним та ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» було укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 6,63 га, кадастровий номер 1422484400:12:000:0013, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02 липня 2016 року за номером 30618963. Відповідно до п.38 даного договору від 11 березня 2010 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря, не є підставою для змін умов або розірвання договору. Відповідно до п.8 вищевказаного договору визначено, що його укладено на 10 років. Відповідно до п. 41 договору, він набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації. Державна реєстрація зазначеного договору оренди землі у відповідності до законодавства, чинного на час його укладення, проведена Костянтинівським відділом Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» 11 березня 2010 року, про що свідчить відповідний запис за № 041015700110, а тому строк даного договору оренди спливає 11 березня 2020 року. У зв`язку із наміром самостійно господарювати на належній земельній ділянці 22 травня 2019 року [PERSON] направив на адресу орендаря лист-повідомлення з додатками та проханням повернути після спливу строку оренди відповідну земельну ділянку. Листом від 12 червня 2019 року № 730 ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» направило на адресу позивача проект додаткової угоди до Договору оренди земельної длілянки з проханням її підписати, а також надати реквізити для виплати орендної плати. Крім того, у зазначеному листі було вказано, що відповідно до умов Договору оренди землі від 11 березня 2010 року та додаткових угод до нього термін дії договору складає 25 років, тобто договір оренди діє до 11 березня 2035 року. Позивач впевнений, що [PERSON] за своє життя ніяких додаткових угод до вищезазначеного договору оренди землі не укладав, тому вдруге звернувся з відповідним листом 22 червня 2019 року до ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» з проханням надіслати на його адресу завірені належним чином копії додаткових угод до Договору оренди землі від 11 березня 2010 року та здійснити виплату орендної плати за використання земельної ділянки з додачею реквізитів для її перерахування. Позивачем отримано лист відповідача від 02 серпня 2019 року за № 1168 з проектом додаткової угоди до договору оренди землі від 11 березня 2010 року та пропозицією його підписати. Зі змісту даного листа вбачається, що договір оренди землі від 11 березня 2010 року, укладений між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та [PERSON] діє до 11 березня 2035 року. У зв`язку з тим, що ним не було отримано копію додаткової угоди до договору оренди землі від 11 березня 2010 року, позивач втретє 10 жовтня 2019 року направив на адресу відповідача з проханням надати таку копію, здійснити виплату орендної плати за використання земельної ділянки та утриматися від вчинення дій, які б перешкоджали йому відразу після спливу строку дії договору використовувати дану земельну ділянку самостійно. У відповідь позивачем отримано листа від ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ», датованого 22 жовтня 2019 року, змісту, аналогічного листу від 02 серпня 2019 року. Відповіді на направлене вчетверте звернення до відповідача від 04 березня 2020 року дотепер позивачем не отримано, зобов`язання зі сплати орендної плати за договором оренди землі відповідачем не виконані. Вважає, що відповідачем порушуються його законні права, як орендаря, які потребують судового захисту. З урахуванням викладеного, просив суд: - витребувати у ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» на користь [PERSON] належну йому земельну ділянку площею 6,63 га за кадастровим номером 1422484400:12:000:0013, розташовану на території Софіївської (колишньої Новоартемівської) сільської ради Краматорського (колишнього Костянтинівського) району Донецької області, та зобов`язати ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» повернути її [PERSON] у стані, придатному для її використання за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - припинити державну реєстрацію права оренди від 02 липня 2016 року за № 30618963 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки площею 6,63 га, за кадастровим номером 1422484400:12:000:0013, яке виникло на підставі додаткової угоди від 01 квітня 2016 року до договору оренди землі від 11 березня 2010 року, зареєстрованого за № 041015700110 від 11 березня 2010 року, спадкоємцем якої є [PERSON] , укладену за життя між покійним [PERSON] та ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ»; - вирішити питання про судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] , підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про зміну предмету позову від 17 листопада 2020 року. Представники відповідача\~ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ»\~-\~Гнатенко Ю.Є.,\~Демченко І.С. позов [PERSON] \~не визнали,\~вказуючи,\~що орендар\~ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ»\~в повному\~обсязі виконує\~покладені на\~нього договором\~оренди землі\~та додатковою\~угодою від\~01\~квітня 2016\~року обов`язки,\~зокрема,\~ [PERSON] \~звертався на\~адресу орендаря\~з заявою\~про виплату\~орендної плати\~за станом\~здоров`я,\~яка була\~виплачена,\~і це\~відбулося після\~укладення додаткової\~угоди.\~За життя\~від [PERSON] \~жодних заперечень\~на адресу\~орендаря не\~надходило.\~Вважали,\~що позивачем\~обрано неналежний\~спосіб захисту. Просили відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. З`ясувавши позицію представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 11 березня 2010 року між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та [PERSON] було укладено договір оренди землі, відповідно до п.п. 1, 2, 8 якого останній передав відповідачу по справі в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належну йому на праві власності на підставі державного акту серія ДН № 013069 земельну ділянку площею 6,63 га кадастровий номер 1422484400:12:000:0013 строком на 10 років (а.с. 12-13, 65-68). Зазначений договір оренди землі 11 березня 2010 року був зареєстрований за № 041015700110 у Костянтинівському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах (а.с. 13 зворот). 11 березня 2010 між [PERSON] та ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» було підписано акт приймання передачі земельної ділянки кадастровий номер 1422484400:12:000:0013 відповідно до умов укладеного договору оренди (а.с. 14, 69). Як вбачається з матеріалів справи, 01 квітня 2016 року між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 11 березня 2010 року, зареєстрованого за № 041015700110, відповідно до якої сторони дійшли згоди продовжити термін дії вказаного договору на 15 років та змінити розмір орендної плати, встановивши її у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (рілля) - 10629 грн 95 коп на рік (а.с. 40, 93). Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с. 15, 55-57), 02 липня 2016 року зареєстроване право оренди ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» відносно земельної ділянки площею 6,63 га кадастровий номер 1422484400:12:000:0013, номер запису про право 30618963 (а.с. 15). Як вбачається з заяви [PERSON] (а.с. 41), 04 вересня 2018 року останній звертався до орендаря ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» з приводу видачі орендної плати за 2018-2019 р.р. у зв`язку з тяжким станом здоров`я, яка була виплачена відповідно до платіжних доручень № 21658, 21657 від 18 вересня 2018 року (а.с. 42-43). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11 березня 2019 року державним нотаріусом Другої Костянтинівської ДНК Панасенко О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 142 (а.с. 10), спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його онук [PERSON] (а.с. 76, 109-110). Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з земельної ділянки розміром 6,6300 гектарів (рілля), кадастровий номер 1422484400:12:000:0013, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоаретемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 013069 від 10 квітня 2003 року. Наведене також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 березня 2019 року (а.с. 11). Листами від 22 травня 2019 року, 22 червня 2019 року, 10 жовтня 2019 року, 04 березня 2020 року [PERSON] просив ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» після спливу строку оренди - 11 березня 2020 року повернути йому земельну ділянку площею 6,63 га кадастровий номер 1422484400:12:000:0013, а також здійснити вплату орендної плати, надати копію додаткових угод до договору оренди землі від 11 березня 2010 року (а.с. 16, 19, 22, 25). Листами від 12 червня 2019 року № 730, 02 серпня 2019 року № 1168, 22 жовтня 2019 року № 1568 ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» повідомило [PERSON] про те, що строк дії договору оренди землі від 11 березня 2010 року складає 25 років згідно укладеної додаткової угоди, тобто до 11 березня 2035 року. У разі зміни власника земельної ділянки до нового власника переходять права та обов`язки орендодавця, а договір оренди земельної ділянки не припиняє своєї дії. З метою упорядкування договірних відносин орендар направив на адресу [PERSON] проект додаткової угоди з проханням його підписати (а.с. 18, 21, 24). Стороною позивача факт підписання померлим [PERSON] додаткової угоди від 01 квітня 2016 року до договору оренди землі від 11 березня 2010 року, зареєстрованого за № 041015700110, заперечується. Відповідно до висновку експерта № 20898/20899/20-32 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 23 жовтня 2020 року підпис від імені [PERSON] у розділі «Підписи сторін» у графі «орендодавець» у рядку « [PERSON] » Додаткової угоди від 01 квітня 2016 року до Договору оренди землі від 11 березня 2010 року, зареєстрованого за № 041015700110 від 11 березня 2010 року, виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 168-173). Відповідно до п.1) ч.2 ст.11 ЦПК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами 1, 4\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Частиною третьою\~статті 203 ЦК України\~передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої\~статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій\~статті 215 ЦК України, так і у\~статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. \~У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. \~Стаття 207 ЦК України\~встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. \~Частиною ж другою цієї статті\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). \~Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. \~Згідно із частиною першою\~статті 627 ЦК України\~і відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.\~Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди\~(частина перша\~статті 638 ЦК України). \~За частиною першою\~статті 14 Закону України «Про оренду землі»\~(тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірних договорах) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за\~статтею 18 цього Закону\~договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до частини першої\~статті 15 Закону України «Про оренду землі»\~істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);\~\~строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права\~\~оренди\~\~земельної ділянки. \~Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей\~4-6,\~11,\~17,\~19\~цього\~Закону\~є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). \~У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. З досліджених судом доказів, а саме з висновку експерта № 20898/20899/20-32 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 23 жовтня 2020 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] у додатковій угоді від 01 квітня 2016 року до договору оренди землі від 11 березня 2010 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 168-173). Отже, орендодавець [PERSON] додаткову угоду від 01 квітня 2016 року до договору оренди землі від 11 березня 2010 року не підписував та відповідно умов цієї додаткової угоди щодо продовження терміну дії договору оренди землі на 15 років та зміни розміру орендної плати не погоджував, зважаючи на що суд приходить до висновку про те, додаткова угода від 01 квітня 2016 року до договору оренди землі від 11 березня 2010 року є неукладеною, що узгоджується із правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року в справі №145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) вказала, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Таким чином, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивачка як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема, шляхом пред`явлення вимоги про повернення земельної ділянки (негаторний позов). Як вбачається з п.8 договору оренди землі від 11 березня 2010 року, цей договір було укладено сторонами на 10 років до 11 березня 2020 року. Відповідно до п.35 договору оренди землі від 11 березня 2010 року дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно ч.1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі»\~ договір оренди\~землі припиняється,\~зокрема,\~в разі закінчення строку, на який його було укладено. Отже, станом на теперішній час строк дії договору оренди землі від 11 березня 2010 року сплив, його дія припинилась. Пунктом 20 договору оренди землі від 11 березня 2010 року передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він отримав її в оренду. Відповідно до ч.1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі»\~ у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. З пояснень представників сторін в судовому засіданні та досліджених письмових доказів, зокрема, листів ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» 12 червня 2019 року № 730, 02 серпня 2019 року № 1168, 22 жовтня 2019 року № 1568 (а.с. 18, 21, 24), суд доходить висновку про те, що належна позивачу [PERSON] земельна ділянка в теперішній час фактично використовується відповідачем по справі, який заперечує проти її повернення власнику, посилаючись на безпідставність його вимог. На переконання суду, зазначене вище, за умови припинення строку дії договору оренди землі від 11 березня 2010 року та висновку суду про те, що додаткова угода від 01 квітня 2016 року є неукладеною свідчить про відсутність правових підстав для використання ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» земельної ділянки кадастровий номер 1422484400:12:000:0013 та порушення права власності [PERSON] , яке підлягає судовому захисту. Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] витребування у ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» земельної ділянки площею 6,63 га кадастровий номер 1422484400:12:000:0013, розташованої на території Софіївської (колишня назва Новоартемівської) сільської ради Краматорського (колишнього Костянтинівського) району Донецької області та зобов`язання відповідача передати зазначену земельну ділянку [PERSON] в стані придатному для її використання за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Разом із тим, державна реєстрація права оренди на підставі неукладеного правочину (додаткової угоди) не відповідає вимогам закону, порушує права та інтереси позивача, як власника земельної ділянки. Оскільки суд дійшов висновку про те, що додаткова угода від 01 квітня 2016 року до договору оренди землі від 11 березня 2010 року є неукладеною, позовні вимоги про припення державної реєстрації права оренди від 02 липня 2016 року за № 30618963 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке виникло на підставі додаткової угоди від 01 квітня 2016 року до договору оренди землі від 11 березня 2010 року, зареєстрованого за № 041015700110 від 11 березня 2010 року, укладеного за життя між покійним [PERSON] та ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» щодо земельної ділянки площею 6,63 га, за кадастровим номером 1422484400:12:000:0013, спадкоємцем якої є [PERSON] , підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані. Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору у загальному розмірі 3196 грн 50 коп (1681,60 грн. + 1514,90 грн.) (а.с. 7, 155) та витрат на проведення судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 6537 грн 60 коп (а.с. 163) слід покласти на відповідача ПрАТ «АПК «ІНВЕСТ». На підставі викладеного та

Outcome: approved