Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Цибульник О.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Рубіжанський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про звільнення від сплати аліментів і заборгованості зі сплати аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він з 01.11.2003 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . У вказаному шлюбі у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . 01 листопада 2005 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. 07 вересня 2005 року, Рубіжанським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого документа № 2-4380 від 29.07.2005 року, виданим Ленінським районним судом м. Луганська про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. За вказаним виконавчим провадженням, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 06.04.2017 року заборгованість відсутня. З квітня 2017 року по грудень 2019 року заборгованість зі сплати аліментів становить 27022,81 грн. 04 лютого 2019 року Рубіжанським міським судом Луганської області було видано судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 16.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з вищевикладеним, та враховуючи те, що дитина проживає разом з ним та перебуває на його повному матеріальному забезпеченні з 2014 року, просить звільнити його від сплати аліментів на утримання дитини, відкликати виконавчий лист №2-4380 від 29.07.2005 року та звільнити його від сплати заборгованості по аліментам. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Цибульник О.С. в судове засідання не з`явились, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку, що підтверджується судовим викликом, розміщеним безпосередньо на офіційній сайті Сватівського районного суду Луганської області веб-порталу судової влади України. Про причини неявки відповідач суду не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надавала. Однак 27.04.2020 року від відповідача на електрону адресу суду надійшла заява, в якій вона просить погасити аліментну заборгованість позивача [PERSON] та не претендує на аліменти за період проживання дитини з батьком.(а.с.62) Представник третьої особи - Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. В зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 06 березня 2020 року, ухвалою Сватівського районного суду Луганської області було задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] на підставі виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Луганська № 2-4380 від 29.07.2005 року. Вивчивши письмові докази, матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов до наступних висновків: Судом встановлено, що [INFO] , у позивача та відповідача народилась дитина - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с.11) Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано.(а.с.12) Як вбачається з інформаційного листа № 3924 від 29.01.2020 року, виданого Рубіжанським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), 07 вересня 2005 року, Рубіжанським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого документа № 2-4380 від 29.07.2005 року, виданим Ленінським районним судом м. Луганська про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. (а.с.15) Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 06.04.2017 року заборгованість у [PERSON] зі сплати аліментів - відсутня. З квітня 2017 року по грудень 2019 року заборгованість зі сплати аліментів становить 27022,81 грн. (а.с.16) Як вбачається з довідки про склад сім`ї №37528 від 27.08.2019 року, виданої Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області, довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області №16855 від 27.08.2019 року, довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області №16856 від 27.08.2019 року [PERSON] , [INFO] з 03.01.2019 року зареєстрований та проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с.13, 14) Відповідно до довідки №31 від 14.01.2020 року, виданої Рубіжанською обласною санаторною школою, [PERSON] , [INFO] дійсно навчався в КЗ «Рубіжанська обласна загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» в період з 24 листопада 2014 року по 06 червня 2017 року (5-7 класи). (а.с.21) Як вбачається з довідки №489 від 27.08.2019 року, виданої Рубіжанською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №10 Рубіжанської міської ради Луганської області, [PERSON] , [INFO] з 01.09.2018 року по 14.06.2019 року навчався у вказаному закладі. (а.с.22) Крім того, відповідно до довідки ВП «Рубіжанського політехнічного коледжу ім. О.Є. Порай-Кошиці Луганського національного університету ім. Тараса Шевченка» [PERSON] є студентом 1-го курсу денної форми навчання 1 рівня акредитації та навчається у вказаному закладі з 01.09.2019 року по 31.01.2023 рік. (а.с.23) Згідно судового наказу Рубіжанського міського суду Луганської області від 04.02.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнено аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 16.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.17) Відповідно до довідки-розрахунку, виданої Луганським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заборгованість по сплаті аліментів з [PERSON] перед [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини складає 15557,54 грн. (а.с.19) 27 квітня 2020 року на електрону адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про приєднання документів до матеріалів справи. Вивчивши заяву відповідача та додані до неї документи, суд не приймає їх до уваги, як докази по справі, оскільки відповідно до вимог ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Відповідач вимоги ст. 95 ЦПК України проігнорувала та належним чином не засвідчила копії документів, які надіслала, не зазначила про наявність у неї або іншої особи оригіналу письмового доказу, не підтвердила відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у неї, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст.181, ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Судом встановлено, що дитина припинила проживати з матір`ю і почала проживати з батьком та перебуває на його утриманні. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дитини. Щодо вимоги позивача про звільненні від сплати заборгованості по аліментам суд зазначає наступне: Згідно з ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмірі неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проаналізувавши докази, суд вважає, оскільки дитина постійно проживає разом з батьком, мати не витрачає кошти на її утримання, не заперечує проти задоволення позову, а тому слід звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам, оскільки виникли обставини, що мають істотне значення. Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, а позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір на дві вимоги не майнового характеру та за заяву про забезпечення позову у розмірі 2102,00 грн. (за вимогу про звільнення від сплати аліментів у розмірі - 840,80 грн., за вимогу про звільнення від сплати заборгованості по аліментам у розмірі - 840,80 грн., за заяву про забезпечення позову у розмірі - 420,40 грн.), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір на користь позивача [PERSON] . На підставі ст.ст. 180-183, 192 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved