overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач 19.12.2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просить розірвати спадковий договір від 14.03.2014 року, укладений між нею та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 223 (а.с.1,2). В обгрунтування вимог посилається на те, що відповідач жодної умови договору не виконував та не виконує. У відповідності до п.13 договору в такому випадку спадковий договір на вимогу віжчужувача може бути розірваний, що також передбачено ч.1 ст.1308 ЦК України. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає (а.с.19). Відповідач до суду подав заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутністю, з позовом ознайомлений, заперечень не має (а.с.20). Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, заперечень на позов не має (а.с.21,22). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що 14.03.2014 року між [PERSON] (за договором - відчужувач) та [PERSON] (за договором - набувач) був укладений спадковий договір (далі - Договір), який 14.03.2014 року посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Максименко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 222 (а.с.7-9,17,18). З цього Договору вбачається, що [PERSON] передає після смерті у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] (п.1. Договору). На [PERSON] п.7. Договору покладено виконувати зобов'язання такого характеру, як забезпечувати відчужувача, згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; сплачувати всі витрати, пов'язані з обслуговуванням квартири; проводити капітальний ремонт вказаної квартири; забезпечувати відчужувача щоденним колорійним харчуванням; та інше.. У зв'язку з посвідченням цього спадкового договору приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Максименко О.В. 14.03.2014 року було накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, зареєстровано в реєстрі за № 223 (10,17). Як зазначає [PERSON] у своєму позові, відповідач після підписання спадкового договору жодної його умови не виконував та не виконує, на її неодноразові звернення про оплату витрат за квартиру, принести їй продукти харчування та ліки відмовляв. Відповідач, згідно поданої ним до суду заяви (а.с.20), проти цього не заперчує. Доказів, які б спростовували обставини, викладені позивачем в позові в обгрунтування вимог, суду не представлено. Пунктом 13. Договору передбачено можливість розірвання судом спадкового договору на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем майна його розпоряджень. Згідно ч.1 ст.1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірваний судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн., сплачений нею при подачі позову (а.с.3).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивач 19.12.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с. 2-3), посилаючись на такі обставини. Він з 19.02.2000 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, причиною цього стали різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2014 року. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Майнового спору немає. Діти залишаться проживати з відповідачкою. Просить шлюб розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.20). Вказав, що шлюбні відносини припинені з вересня 2014 року. Майновий спір будуть вирішувати окремо. Діти залишаться проживати з відповідачкою. У матеріалах справи наявні заяви відповідача про розгляд справи за її відсутності (а.с.17,19). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказала, що шлюбні відносини остаточно припинені з жовтня 2015 року. Діти залишаться проживати з нею. У разі виникнення майнового спору будуть вирішувати його в судовому порядку. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Кириченко. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 19.02.2000 року зареєстрували шлюб, від якого мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4-6). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені за посиланнями позивача з вересня 2014 року, за посиланнями відповідача з жовтня 2015 року. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин стали різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Вимоги щодо майнового спору під час розгляду цієї справи не заявлялись. Згідно заяв сторін у разі виникнення майнового спору будуть вирішувати його в іншому судовому процесі. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з відповідачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач 19.12.2016 року звернувся до суду через свого представника з позовом про стягнення боргу. В обґрунтування вказує, що 06.09.2010 року [PERSON] надав у борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000,00 (десять тисяч) євро, що згідно із курсом НБУ станом на 06.09.2010 року становить 101494,00 (сто одна тисяча чотириста дев'яносто чотири) грн. 00 коп., 10000 (десять тисяч) доларів США, що згідно із курсом НБУ станом на 06.09.2010 року становить 79082,00 (сімдесят дев'ять тисяч вісімдесят дві) грн. 00 коп., 500 (п'ятсот) доларів США, що згідно із курсом НБУ станом на 06.09.2010 року становить 3954,10 (три тисячі дев'ятсот п'ятдесят чотири) гривні 10 копійок. На підтвердження отримання грошових коштів 06.09.2010 року у борг відповідач написав розписку, відповідно до якої позивач передав, а відповідач прийняв у власність та зобов'язався повернути вищезазначену суму грошових коштів до 30.09.2010 року. 25 вересня 2013 року відповідач на підтвердження боргових зобов'язань за Розпискою №1 написав Розписку №2, відповідно до якої зобов'язався повернути грошові кошти взяті у борг за Розпискою №1 до 1 листопада 2013 року, а саме 21500,00 (двадцять одну тисячу п'ятсот) доларів США, що згідно із курсом НБУ станом на 25 вересня 2013 року становить 171849,50 грн. (сто сімдесят одна тисяча вісімсот сорок дев'ять гривень 50 коп.) У порушення умов зобов'язання та вищевказаних норм ЦК України відповідач у визначений зобов'язанням строк до 1 листопада 2013 року борг не повернув та станом на 27 жовтня 2016 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 21500.00 (двадцяти одної тисячі п'ятсот) доларів США, що згідно із курсом НБУ станом на 27.10.2016 року становить 549999.41 грн. (п'ятсот сорок дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 41 коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач 19.12.2018 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у сумі 10 084 ,32 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2019 року по справі відкрите провадження. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, відзив на позов не надав, в звязку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № 600103372, відповідно до якого йому Концерном «МТМ» надавалися послуги з теплопостачання в квартирі [ADDRESS]. Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що відповідач [PERSON] згідно відкритого на його імя особового рахунку за період з 01 липня 2014 року по 01 липня 2017 року має заборгованість в сумі 10 084 ,32 гривень . Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу , якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг відповідачу , наявність заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач 19.12.2018 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у сумі 14 928 ,47 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2019 року по справі відкрите провадження. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, відзив на позов не надав, в звязку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № 22003979, відповідно до якого йому Концерном «МТМ» надавалися послуги з теплопостачання в квартирі [ADDRESS]. Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що відповідач [PERSON] згідно відкритого на його імя особового рахунку за період з 01 жовтня 2014 року по 31 серпня 2017 року має заборгованість в сумі 14 928,47 гривень . Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу , якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг відповідачу , наявність заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач 19.12.2018 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у сумі 25 646 ,85 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2019 року по справі відкрите провадження. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, відзив на позов не надав, в звязку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № 600381527, відповідно до якого їй Концерном «МТМ» надавалися послуги з теплопостачання в квартирі [ADDRESS]. Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що відповідач [PERSON] згідно відкритого на її імя особового рахунку за період з 01 вересня 2015 року по 31 серпня 2018 року має заборгованість в сумі 25 646 ,85 гривень . Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу , якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг відповідачу , наявність заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач 19.12.2018 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди. Підставою для позову вважає те, що в порядку ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» 27.02.2018 він звернувся до виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області із запитом на інформацію (вх.№9 від 27.02.2018). 03.03.2018 на його адресу надійшов лист за підписом секретаря Лукашівської сільської ради [PERSON], в якому фактично йшлося про те, що витребувана ним інформація уже надавалась суду, а тому йому відмовлено в її отриманні і роз'яснено порядок як він має право ознайомитись із її змістом та отримати його копію. Не погоджуючись з даною відмовою він був змушений звернутися до суду адміністративної юрисдикції, який своїм рішенням у справі № 823/1185/18 від 15.05.2018 визнав протиправною бездіяльність виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області щодо розгляду його запиту на інформацію від 27.02.2018 (вх.№9) та зобов'язав виконавчий комітет надати вмотивовану відповідь на вищезазначений запит. Отже, він не міг отримати відповідь на запитувану інформацію кілька місяців і отримав тільки після того, як звернувся до суду. Позивач стверджує, що відсутністю своєчасної відповіді на запитувану інформацію, відповідачем була нанесена йому моральна шкода, яка виразилась у стресі від тривалого очікування відповіді, в порушенні нормального ритму життя, переживанні за неможливість подання копії документа, щодо якого здійснено запит, за належністю, яку він оцінює з урахуванням розумності і справедливості, у п'ять тисяч гривень. У відповідності до ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач 19.12.2018 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди. Підставою для позову вважає те, що у зв'язку із розглядом цивільної справи № 702/131/18 виникла термінова необхідність в отриманні інформації для подання до суду у якості належних і допустимих доказів. Він відповідно до до Закону України «Про доступ до публічної інформації» (надала Закон № 2939-УІ), 10.03.2018 він звернувся із запитом на інформацію до виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Монастирищенського районного суду Черкаської області, який зареєстрований під вх.№ 22 від 12.03.2018. 17.03.2018 на його адресу надійшов лист з вих №84 від 14.03.2018 в якому йшлося про те, що оскільки його звернення виконано в рукописному вигляді, нерозбірливим почерком, розглянути його належним чином не є можливим. Виконавчий комітету Лукашівської сільської ради і його голова позбавили його можливості надати у повному обсязі відповідь на відзив редактора газети «Алекс» [PERSON] на його позовну заяву від 15.02.2018, а також подати суду письмові докази у підготовчому провадженні. На думку позивача, відсутністю своєчасної відповіді на запитувану інформацію відповідач наніс йому моральну шкоду, яка виразилась у стресі від неочікуваної відповіді, страху у зв'язку з неможливістю надати суду належні і допустимі докази, відповіді на відзив на позовну заяву, переживанні за те, що не зміг реалізувати свої права, передбачені Конституцією та законами України. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі за №823/1296/18 від 25.04.2018 визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Лукашівської сільської ради при розгляді його запиту від 10.03.2018 (вх.№22 від 12.03.2018) та зобов'язано надати відповідь на запитувану інформацію.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач 19.12.2018 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з відповідачем з 27.06.2003 року зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 727. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння та різних поглядів на шлюб та сім`ю. З травня 2018 року спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Вважає, що подальше збереження їх шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їх інтересам. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду клопотання в якому просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання в якому просить суд розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справ и, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.06.2003 року зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 727 ( а.с. 10 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11 - копія свідоцтва про народження). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Позивач 19 березня 2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв`язку з чим просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду через оголошення на сайті «Судова влада», в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини неявки. 26.06.2020 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.09.2013 року. Від даного шлюбу [INFO] у сторін [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] (а.с.5). Відповідач не надає допомоги на утримання доньки. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що відповідач по справі фактично не надає допомоги на утримання дитини, суд вважає за можливе стягнення аліментів в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення позивачем з даним позовом і до досягнення повноліття дитиною. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved