Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.10.2020 звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить визнати за нею право особистої приватної власності на житловий будинок з прибудовою під літерою «А,а», загальною площею 55,7 м. кв, житловою площею 38,4 м. кв та господарські будівлі і споруди: сарай під літерою «Б», сарай під літерою «В», погріб під літерою «п/г», огорожу № 1-3 за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що вона відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.06.2010 є власником вказаного будинку, який придбаний за письмовою згодою відповідача, її чоловіка на той час, [PERSON] , якого можна вважати таким, що має право на Ѕ частину цього будинку, як майна, набутого ними у шлюбі. Відповідач не приймав участі у придбанні спірного домоволодіння, вона його придбала за особисті кошти, які були їй надані родичами, та за кошти, отримані з відчуження нею особистого нерухомого майна /квартири/. 16.12.2020 позивач подала уточнену позовну заяву, в якій доповнила свої позовні вимоги та просить, крім визнання за нею особистого права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , визнати право особистої приватної власності на земельні ділянки: для індивідуального житлового будівництва площею 0,043 га, кадастровий номер 5921281300:01:013:0001 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,189 га, кадастровий номер 5921281300:01:013:0002 за адресою: [ADDRESS] , з тих же підстав, що і на домоволодіння /а.с. 70-75/. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Титор Р.М. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та пояснили кожен окремо, що позивач 25 червня 2010 року, будучи у шлюбі з відповідачем, придбала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та дві земельні ділянки, на яких він розміщений, за адресою: [ADDRESS] за договорами купівлі-продажу, які зареєстровані на ім`я позивача. Проте, фактично цей будинок є спадковим, так як продавцем була її бабуся, [PERSON] , 1927 року народження, а позивачка була необізнаною, що в такому разі слід було укладати не договір купівлі-продажу, а договір дарування. Крім того, хоча відповідач і надавав свою письмову згоду на придбання позивачем нерухомого майна, вони фактично проживали на той час окремо, про що свідчить рішення Великописарівського районного суду від 19.11.2010, яким їх шлюб розірваний та встановлено, що сторони з весни 2010 року фактично разом не проживали. Хоч зараз відповідач і не претендує на Ѕ частину придбаного позивачем майна, але його частина в ньому розуміється. Тому позивач вважає, що в судовому порядку слід визнати за нею право особистої власності на придбане нерухоме майно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та пояснив, що він не приймав участі у придбанні позивачем житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] . На це майно він не претендує, після розірвання шлюбу з цивільним позовом до суду про визнання за ним права власності на Ѕ частину цього майна не звертався і звертатися не має наміру. Якщо позивач буде відчужувати це майно, то він беззастережно надасть свою згоду, якщо це буде потрібно. Зараз він у вказаному будинку не проживає та в ньому не зареєстрований. Вивчивши матеріали справи,заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши докази, давши їм оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони з 4 серпня 2001 року по 23 грудня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі / а.с. 43-44,98/, 2 жовтня 2012 року сторони знову зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Великописарівського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 26 / а.с. 13/. Відповідно до договору купівлі-продажу від 25.06.2010, реєстровий номер 809, посвідченому приватним нотаріусом Васильченко Н.В., [PERSON] купила житловий будинок з прибудовою, позначений на плані літерами А,а, загальною площею 55,7 кв.м, житловою площею 38,4 кв. м і господарські будівлі та споруди: сарай Б, сарай В, погріб п.г, огорожа - № 1-3, що розташований в [ADDRESS] , за згодою її чоловіка, яка посвідчена 25.06.2010 приватним нотаріусом Великописарівського районного нотаріального округу Сумської області Васильченко Н.В. за реєстром № 808, що вказано в п. 4.8 цього договору / а.с. 38-42/. Відповідно до договору купівлі-продажу від 25.06.2010, реєстровий номер 810, посвідченому приватним нотаріусом Васильченко Н.В., [PERSON] купила земельні ділянки: для індивідуального житлового будівництва площею 0,043 га, кадастровий номер 5921281300:01:013:0001 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,186 га, кадастровий номер 5921281300:01:013:0002, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , за згодою її чоловіка, яка посвідчена 25.06.2010 приватним нотаріусом Великописарівського районного нотаріального округу Сумської області Васильченко Н.В. за реєстром № 808, що вказано в п. 5.5 цього договору. З Витягу з Державного реєстру правочинів № 8695304 слідує, що вказаний договір купівлі-продажу від 25.06.2010, реєстровий номер 810, предметом якого є земельна ділянка кадастровий номер 5921281300:01:013:0001 та земельна ділянка сільськогосподарського призначення кадастровий номер 5921281300:01:013:0002, розміщені за адресою: [ADDRESS] , під номером 97 / а.с. 92-97/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази про те, що будинок [ADDRESS] належав бабусі позивачки, після смерті якої позивачка з родиною перейшли в нього жити. Яким чином він придбаний, йому не відомо. Свідок [PERSON] , мати відповідача, в судовому засіданні надала покази про те, що їй не відомо яким чином був придбаний позивачкою будинок [ADDRESS] , але ні вона, ні її син коштів на його придбання не надавали. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави /ч. 1 ст. 2 ЦПК України/. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право на судовий захист прав і свобод людини та громадянина дублюється в статті 8 загальної декларації прав людини, що кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними судами у випадках порушення її прав, наданих їй конституцією або законом. Таким чином, захисту підлягають тільки порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. В судовому засіданні встановлено, що позивачем придбано в період перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем за договорами купівлі-продажу від 25.06.2010 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та дві земельні ділянки, на яких він розміщений, за адресою: [ADDRESS] , за письмовою згодою відповідача як чоловіка. Проте, протягом десяти років відповідач ніяких дій щодо визнання за ним права власності на Ѕ частину вказаного нерухомого майна не вчинював. Крім того, в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та підтвердив, що це майно є власністю позивача. В зв`язку з цим у позивача відсутнє право для звернення до суду за захистом, оскільки її права як власника нерухомого майна відповідачем не порушуються та не оспорюються. Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, іншими учасниками справи та не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надала в судовому засіданні доказів того, що відповідачем порушено її право власності на нерухоме майно. В своїх поясненнях позивач та її представник тільки допускали той факт, що в майбутньому відповідач може претендувати на частку у спільному майні. Тому звернення позивача до суду за захистом є передчасним, в зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed