Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON]В звернулась до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням [ADDRESS] по бульвару Вечірньому в Саксаганському районі м. Кривого Рогу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником квартири № 3 будинку № 25 по, що розташований по бульвару Вечірньому в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, відповідно до договору дарування від 25.01.2017 року. У квартирі зареєстрована [PERSON], можливо колишня власниця квартири. На даний момент виникла необхідність визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Реєстрація відповідача заподіює позивачу, власнику, додаткові складнощі - а саме позбавляє можливості розпоряджатися своїм майном в повному обсязі. Тому позивач вимушене звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач [PERSON] до зали судового засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена, до зали судового засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи, [PERSON] до зали судового засідання також не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд прийняти рішення на розсуд суду. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до договору дарування квартири від 25 січня 2018 року [PERSON] прийняла від [PERSON] передане майно у особисту приватну власність безоплатно, а саме: квартиру, розташовану за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, бульвар Вечірній, будинок під номером 3, квартира під номером 25 (а.с.7-8) Відповідно до акту складеного мешканцями будинку № 3, по бульвару Вечірній, [PERSON], [INFO], не проживає за адресою [INFO]. (а.с.10) Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору дарування серія та номер 244, бланк ННА 265981, ННА 265982, виданого 25.01.2018 року належить квартира розташована № 25 в будинку № 3 по бульвару Вечірньому, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області (а.с.11). Згідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій\~\~розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з тим, положенням ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сім'ї власника (у тому числі колишнім членом сім'ї власника) права на користування житлом власника, а саме - відсутність члена сім'ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З висновку Верховного Суд України, зроблених у справі № 6-24089 св06 від 31.03.2007 року вбачається, що в разі виникнення спору між власником житла і членами його сімї суди повинні врахувати, що право члена сімї на користування житлом є сервітутним, у звязку із чим його припинення повинно відбуватися відповідно до вимог ст. ст.\~405,\~406 ЦК України. На переконання Верховного Суду України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника за наявності обставин, які мають істотне значення, або через відсутність без поважних причин члена сімї, понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо іншого не встановлено домовленістю між ними і власником житла. Таким чином, при вирішенні питання про втрату права користування житлом члена сім'ї власника житла з'ясуванню підлягає як термін його відсутності, так і поважність причин такої відсутності. Отже, суд на підставі наданих письмових доказів, з урахуванням положень ст. 316, 717 ЦК України приходить до висновку, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою: м. Кривий Ріг, бульвар Вечірній,3/25. Позивач, як власник вищезазначеної квартири, в звязку з наявністю в ній зареєстрованих осіб, які не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад один рік,а\~саме з\~2007\~року позбавлена можливості реалізувати своє право як власника майна. Судом встановлено, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі без поважних причин понад один рік (а.с. 32) та не сплачує за комунальні послуги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги [PERSON]. щодо визнання [PERSON] такою що втратив право користуватись квартирою № 25 у будинку № 3 по бульвару Вечірньому у м. Кривому Розі в Дніпропетровській області, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки єдиним способом захисту цивільного права - права на користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, є визнання останньої такою що втратила право користуватись житловим приміщення, яке належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплачений останньою під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved