Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.08.2020 року звернулась в суд з позовом до ПрАТ «СКМЗ» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 3032,14 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення суду. Позов мотивує наступним. З 30.12.2014 року по 16.12.2019 року вона працювала у відповідача машиністом крана. Наказом № 142 від 16.12.2019 року її було звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію. При звільненні, їй було видана трудова книжка. Однак при цьому їй відповідачем не виплачена зарплата за грудень 2019 року в сумі 3032,14 грн. Остаточний розрахунок до теперішнього часу з нею не проведений, що і стало підставою для звернення в суд з надим позовом. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Надав суду письмові пояснення, згідно яких позов в частині стягнення заборгованості по зарплаті в сумі 2932,14 грн. визнає; в частині стягнення середнього заробітку зазначає, що середньоденна заробітна плата позивача складала 212,20 грн., також на підприємстві введений неповний робочий тиждень на весь період карантину. Суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України\~та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Представник позивача проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Дослідив та всебічно проаналізував обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. На підставі наказу № 50 від 30.12.2014 р. [PERSON] була прийнята до ПрАТ «СКМЗ» інженером конструктором. Наказом № 116 від 16.12.2019р. її було звільнено на підставі ст.38 КЗпП за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Положеннями\~ст.43 Конституції України\~гарантоване право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 94 КЗпПУ\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За положеннями\~ст. 2 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно із ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 5\~ст. 97 КЗпП\~передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Як закріплено\~ст. 24 Закону України «Про оплату праці», а також\~ст. 115 КЗпП України, - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1\~ст.116 КЗпП України\~виплата всіх сум належних працівнику від підприємства сум провадиться в день звільнення, а в разі відсутності працівника в день звільнення - не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 116 цього Кодексу\~встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно довідки ПрАТ «СКМЗ» про заборгованість по заробітній платі № 21 від 20.01.2020 року, позивачу не виплачена заробітна плата за грудень 2019р. в сумі 3032,14 грн., яку вона просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. При цьому, суд враховує, що позивачу у лютому 2020р. було виплачено 100 грн. в рахунок погашення заборгованості по зарплаті, що підтверджується платіжним дорученням № 352 від 18.02.2020р. Таким чином, сума заборгованості перед позивачем, яка підлягає до стягнення з відповідача складає 2932,14 грн., а не 3032,14 грн. як заявлено у позові. Наявність та розмір заборгованості по зарплаті сторонами не оспорюється. В частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного. Положеннями ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~передбачений прямий обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП України. Отже, не проведення розрахунку з працівником у зазначені строки в свою чергу є підставою для відповідальності, передбаченої\~ст.117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 32\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, згідно з п. 21\~Постанови Пленуму ВСУ N 13 від 24.12.1999 року\~при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100\~(з наступними змінами і доповненнями), далі - Порядок. Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. Згідно з п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Розрахунковим періодом для обчислення середньої заробітної плати позивача буде період з 17.12.2019 року (наступний день після звільнення) - по 01.10.2020 року. (день винесення рішення). Згідно довідок від 20.01.2020 року та від 03.09.2020р., середньоденна заробітна плата позивача [PERSON] становить 263,60 грн. Згідно письмових пояснень представника відповідача - після утримання податків та зборів середньоденна зарплата складає - 212,20 грн. Суд вважає, що розрахунок середнього заробітку необхідно проводити саме із суми середньоденної заробітної плати 263,60 грн. (без утримання податків та зборів.). Вказану позицію суд обґрунтовує наступним. Згідно з абз.5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Постанови Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Окрім того, у постанові у справі № 359/10023/16-ц\~ від 18.07.2018 року, Верховний Суд виклав правову позицію щодо утримання прибуткового податку із визначених судом сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника. Відповідно до вказаної позиції - системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.\~\~ Таким чином, сума середньоденної заробітної плати позивача для розрахунку середнього заробітку складає 263,60 грн. При розрахунку кількості робочих днів за період з 17.12.2019 року по 01.10.2020 року, суд виходить з наступного. В зв`язку з введенням на території України карантинних норм, на ПрАТ «СКМЗ» запроваджено особливий режим роботи. До початку введення карантину, тобто до 12.03.2020 року кількість робочих днів у березні 6, у квітні 0, на травень 2020 року наказом № 49 від 02.03.2020 року додаткові неоплачувані дні встановлені на 04.05.2020р. 08.05.2020р., а також з 12.05.2020р. по 15.05.2020р. Відповідно до наказу № 59А від 18.03.2020 року та постанови № 2 від 18.03.2020 року на період часу з 18.05.2020 року по 18.07.2020 року встановлено робочий тиждень з двома робочими днями. Відповідно до наказу № 134 від 30.06.2020р. на весь період дії карантину також встановлений неповний робочий тиждень по 16 робочих часів на тиждень, тобто 2 робочих дні. Так, за період з 17.12.2019р. по 31.12.2019р. 10 робочих днів, у січні 2020 року 13 робочих днів, у лютому 2020 року 20 робочих днів, у березні 2020 року 6 робочих днів, у квітні 2020 року 0 робочих днів, у травні 2020 року 6 робочих днів, у червні 2020 року 8 робочих днів, у липні 2020 року 10 робочих днів, у серпні 2020 року 8 робочих днів, у вересні 8 робочих днів. Згідно вказаного розрахунку, за період з 17.12.2019 року по 01.10.2020р. - 89 робочі дні. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні розраховується наступним чином = 263,60 грн. (середньоденна заробітна плата) * 89 днів (затримки розрахунку при звільненні) = 23\~460,40 грн. Згідно проведеного судом розрахунку позивачу підлягає виплаті середній заробіток за період з 17.12.2019 року по 01.10.2020 року в сумі 23\~460,40 грн. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (ч.6\~ст.141 ЦПК України) Оскільки \~позивач була звільнена від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача в доход держави в загальному розмірі 1\~681,60 грн. (840,80 грн. за позовними вимогами про стягнення заборгованості по зарплаті + 840,80 грн. за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved