Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.11.2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору та стягнення коштів та просив суд постановити рішення, яким просить з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, розірвати договір № 7/12 поставки монтажу аудіо-відео управління укладений між [PERSON] та [PERSON] 28 грудня 2012 р., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму авансового внеску в розмірі 825755,04 грн. та сплачений судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.12.2012 р. між сторонами укладений договір №7/12 поставки і монтажу систем аудіо-відео управління, відповідно до умов вказаного договору п.1 підрядник розробляє проект, поставляє, монтує та налаштовує обладнання за адресою : [ADDRESS] . З 31.10.201 р. по 28.11.2013 р. позивачем безпосередньо за адресою здійснення монтажу систем було сплачено відповідачу 29700 доларів США. 24.06.2016 р. між сторонами будо укладено додаток №1 до договору №7/12 від 28.12.2012 р., звірка по оплаті відповідно до якого встановлено, що замовником сплачено наступні авансові платежі, а саме 31.10.2013 р. - 9700 доларів США та 28.11.2013 р. - 20000 доларів США. Відповідно до курсу НБУ станом на 30.11.2016 р. 29700 доларів США становить 762102 грн. Однак, з часу укладання даного договору та передачі вказаних коштів відповідачем не вчинено жодних дій щодо виконання умов вказаного договору. Посилаючись на ст.ст.526, 651, 901,1212 ЦК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2017 року позовні вимоги було задоволено в повному обсязі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.06.2020 року скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2017 року та призначено справу в загальному порядку. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду 07.09.2020 року відзиві, а саме на те, що відповідач жодних договорів з [PERSON] не підписував та грошових коштів від даної особи не отримував. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідача та його представника, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Під час судового розгляду справи встановлено, що 28 грудня 2012 р. між сторонами укладений договір №7/12 поставки і монтажу систем аудіо-відео управління, відповідно до умов вказаного договору п.1 підрядник розробляє проект, поставляє, монтує та налаштовує обладнання за адресою: [ADDRESS] . З 31.10.201 р. по 28.11.2013 р. позивачем безпосередньо за адресою здійснення монтажу систем було сплачено відповідачу 29700 доларів США. 24.06.2016 р. між сторонами будо укладено додаток №1 до договору №7/12 від 28.12.2012 р., звірка по оплаті відповідно до якого встановлено, що замовником сплачено наступні авансові платежі, а саме 31.10.2013 р. - 9700 доларів США та 28.11.2013 р. - 20000 доларів США. Відповідно до курсу НБУ станом на 30.11.2016 р. 29700 доларів США становить 762102 грн. Але у визначений договором строк відповідач не приступив і замовлений позивачем твір протягом 30 днів з дня підписання договору не передав. Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. За змістом ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи, що відповідач своєчасно не виконав покладені на нього обов`язки за договором і відмовляється в подальшому виконувати їх, у зв`язку з чим позивачу завдана шкода в зв`язку з неможливістю одержання замовлених послуг та використання їх для власних потреб, суд дійшов висновку, що відмова від виконання відповідачем покладених на нього обов`язків, є істотним порушенням договору і наслідком цього має бути розірвання договору. Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Як вбачається з матеріалів справи, а саме листа приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина А.А. що на підставі виконавчого листа виданого Святошинським районним судом м. Києва від 02.09.2019 року у справі № 759/16494/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто кошти в розмір 557685,55 грн. та суму судового збору в розмірі 6980,00 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд приходить до висновку, що позивачем доведено ті обставини на які він посилалась як на підставу своїх позовних вимог. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, щодо розірвання договору та зобов`язання відповідача повернути позивачеві отримані за вказаним договором кошти в розмірі 204384,90 грн. із розрахунку (29700 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 30.11.2016 р. становить 762102,00 грн. - 557685,55 грн. сума стягнутих грошових коштів по виконавчому провадженню). В частині стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору необхідно відмовити, оскільки вказаний судовий збір вже стягнуто з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial