Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.06.2014 року звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] в с. Ямне Великописарівського району Сумської області померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 2, 14 га, розташованої в межах Ямненської сільської ради. Він є спадкоємцем за заповітом, інші спадкоємці відсутні. Але протягом шести місяців він не звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але провів поховання померлої, розпорядився її майном. Прохає визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, а причину пропуску встановленого шестимісячного терміну визнати поважною. Крім того, він звернувся до державного нотаріуса для оформлення спадщини, але йому відмовлено, мотивуючи тим, що відсутній оригінал правоустановчого документу на спадкове майно, виготовити його дублікат на померлу особу неможливо. Також в актовому записі про смерть ім'я померлої вказано «[PERSON]», проте як у заповіті та Державному акті на право приватної власності на землю - вказано «[PERSON]». Прохає визнати за ним право власності на майно у судовому порядку та встановити факт про належність померлій Державного акту та заповіту. Спадщина до цього часу ніким не прийнята, відумерлою не визнавалася. Позивач у судове засідання надав письмову заяву про підтримання своїх позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без його участі /а.с.11/. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, що позовні вимоги визнає та прохає справу слухати без його участі /а.с.16 /. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] у віці 83 років в с. Ямне Великописарівського району Сумської області, що підтверджено актовим записом про її смерть /а.с.5/. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 2,14 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташованої в межах Ямненської сільської ради, що належить померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія РЗ № 723957, зареєстрованого за № 974 від 25.03.2002 року /виданого [PERSON]/, вартість земельної ділянки складає 17 515, 64 гривні /а.с.7,17/. Оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачено, про що мається відповідне оголошення у місцевій газеті /а. с. 7/. Позивач є спадкоємцем за заповітом, складеним померлою 29.12.1998 року, посвідченого Ямненською сільською радою Великописарівського району, на його користь, в якому ім'я померлої вказано [PERSON] /а.с.6/. Відповідно довідок сільської ради [PERSON], померла [INFO], була постійною мешканкою с. Ямне Великописарівського району, проживала сама, заповіт від її імені, посвідчений у виконкомі сільської ради за № 75 від 29.12.1998 року не змінювався та не відмінявся, її поховання провів [PERSON] /а.с.8/, [PERSON] та [PERSON] є одна і таж особа, була членом КСП і мала у власності земельну ділянку площею 2, 14 га /а.с.16/. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні доведений факт, що померла [INFO] [PERSON] була членом КСП, отримала земельний пай та Державний акт на право приватної власності на землю, її за життя доглядав та провів поховання позивач. А тому суд дійшов висновку, що Державний акт на право приватної власності на землю та заповіт від 29.12.1998 року на користь позивача, де вказане ім'я померлої [PERSON], належить саме померлій [PERSON]. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її, якщо протягом шести місяців він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві від часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкодавцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини справо на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, спадкоємець, який протягом 6-ти місяців не подавав заяву про прийняття спадщини вважається таким, що не прийняв її. Проте ч.3 ст. 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог та визначення позивачу додаткового строку для прийняття ним спадщини і визнання за ним права власності на майно у порядку спадкування, оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено, що позич є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], якій належить земельна ділянка. Оформити спадщину у державній нотаріальній конторі за відсутності підтвердження фактів, що мають юридичне значення, та оригіналу Державного акта неможливо, тому суд дійшов висновку про можливість визнання права власності у судовому порядку.

Outcome: approved