Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON], 28.02.2017 року, звернувся в Шишацький районний суд з позовом до відповідачки [PERSON] з зазначеними позовними вимогами, в позовній заяві вказав, що з 2000 року він проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачкою [PERSON]. В 2002 році, для спільного проживання та за спільні кошти вони з відповідачкою придбали двокімнатну квартиру в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області по вулиці Жовтнева, 3 квартира, 1, в якій проживали до 2004 року. В 2004 році вони з відповідачкою вказану квартиру продали і в замін її для спільного проживання та за спільні кошти придбали у [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS], а так як на той час у них з відповідачкою були добрі сімейні стосунки, він погодився, щоб правовстановлюючі документи були оформлені на відповідачку. В даній квартирі вони спільними зусиллями та за спільні кошти зробили капітальний ремонт, зареєструвалися і проживають до цього часу. На протязі останніх двох років вони з відповідачкою сімейних відносин не підтримують продовжуючи проживати в одній квартирі, а відповідачка, вважаючи себе єдиним повноправним власником квартири, намагається висилити його з квартири. В серпні 2016 року позивач отримав від відповідачки попередження про виселення і тому звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просив суд встановити юридичний факт про те, що він [PERSON], [INFO], станом на 14 вересня 2004 року проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачкою [PERSON], [INFO], та просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] без виділення в натурі. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги і просили суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві позивача. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовних вимог позивача не визнали, надали ряд заперечень на позов та просили суд відмовити в позові за пропуском строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача виходячи з наступних фактів та правовідносини, що їх супроводжують. Судом встановлено, що сторони з 2000 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. В 2002 році, для спільного проживання та за спільні кошти вони придбали двокімнатну квартиру в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області по вулиці Жовтнева, 3 квартира, 1, в якій проживали до 2004 року. В 2004 році вони вказану квартиру продали і в замін її для спільного проживання та за спільні кошти придбали у [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS], правовстановлюючі документи на яку були оформлені на відповідачку. Допитана в судовому засіданні як свідок приватний нотаріус Шишацького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] суду пояснила, що 14 вересня 2004 року за реєстром № 1695 нею був посвідчений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем., вищевказана квартира була набута у спільну сумісну власність з [PERSON], з яким покупець [PERSON] на час укладення договору перебувала у фактичних шлюбних відносинах, про що вона повідомила їй, а [PERSON] написав заяву, що він дає згоду на придбання [PERSON] вказаної квартири, яка буде знаходитися у їх спільній сумісній власності. 04 жовтня 2004 року за реєстром № 1880 вона також посвідчила договір іпотеки, укладений між [PERSON], як іпотекодавцем , та ПриватБанком, як іпотекодержателем, який було укладено за згодою співвласника [PERSON], при цьому сам договір іпотеки був надрукований не нею особисто, а був принесений [PERSON] надрукованим з ПриватБанку. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що вона після смерті батьків успадкувала квартиру [ADDRESS] і оголосила її у продаж. Покупців приходило до неї багато, серед них була і [PERSON] з якою вона домовилася про продаж квартири. Договір купівлі продажу квартири оформлявся у приватного нотаріуса [PERSON] 14.09.2004 року, гроші за квартиру віддавала [PERSON] і не однією сумою, про те що вона проживала з [PERSON] вона особисто знала як односельчанка, чи перебували вони в шлюбі чи ні їй про це не було відомо. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знаходиться в дружніх стосунках з позивачем та відповідачко, спочатку вони жили дружно, а потім їх стосунки погіршилися після того як [PERSON] пішла працювати в кафе. На ремонт спірної квартири [PERSON] позичала в неї грошові кошти і вона допомагала робити ремонт в квартирі, в ремонті також брав участь і позивач [PERSON], чи перебували вони в шлюбі та про обставини купівлі квартири їй нічого не відомо. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що з 2002 року вона стала проживати по сусідству з [PERSON] та [PERSON] і знаходилися в дружніх стосунках. Згодом їх стосунки погіршилися і [PERSON] сказала їй, що буде шукати собі житло так як з [PERSON] життя не складається. В квартиру по вулиці Новаторів вона перебиралася сама, речі частково перевозили возиком разом з нею, останній раз вона була у їх квартирі років пять тому і бачила, що кожний з них проживає в окремій кімнаті. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її сином і до весни 2016 року він проживав однією сімєю з [PERSON], прожили вони разом 18 років, за цей час купили дві квартири, їх стосунки погіршилися після того як [PERSON] захворів. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідачка [PERSON] є її кумою так як христила її старшу дитину, проживали вони з позивачем [PERSON] приблизно з 2000 року, спочатку по вулиці Жовтневій в с. Яреськи Шишацького району, а потім по вулиці Новаторів в с. Яреськи Шишацького району. Зі слів [PERSON] квартиру [ADDRESS] вона придбала сама особисто за свої кошти, які брала в кредит та сплачувала кошти за кредит зі своєї зарплати, сама сплачувала комунальні послуги та утримувала квартиру. Договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] був укладений між [PERSON] та [PERSON] 14 вересня 2004 року і посвідчений приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] 14.09.2004 року за реєстром № 1695 ( а.с. 15,62), при цьому позивач [PERSON] дав згоду на придбання [PERSON], з якою перебував у фактичних шлюбних відносинах, квартири у спільну сумісну власність ( а.с.63). 04.10.2004 року між [PERSON] і ПриватБанком було укладено договір іпотеки згідно якого квартира [ADDRESS] була передана в іпотеку банку до повного погашення [PERSON] кредиту, згода на це була надана позивачем [PERSON], який проживав разом з [PERSON] однією сімєю, а [PERSON] в своїй заяві повідомила банк, що вона не проживає однією сімєю з будь-якою особою крім [PERSON], який надав згоду на надання банку майна згідно вказаного договору ( а.с. 64-66). Відповідно до ст. 74 СК України, якщо чоловік та жінка проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, або у будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Таким чином, проаналізувавши показання сторін та свідків як зі сторони позивача так і зі сторони відповідачки, проаналізувавши письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу станом на 14.09.2004 року та про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], при цьому суд не може прийняти до уваги твердження відповідачки про те, що вона придбала квартиру тільки у свою особисту власність та що позивач пропустив трирічний строк для звернення до суду за захистом своїх прав, так як ці твердження спростовуються письмовими доказами по справі, які були надані приватним нотаріусом [PERSON] та попередженням про виселення позивача від 17.08.2016 року, яке було надіслано відповідачкою [PERSON]. позивачу [PERSON] ( а.с. 19) Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). Судові витрати по справі суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved