Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач 25.03.2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення суми боргу. В обґрунтування уточнених позовних вимог посилався на те, що 27.10.2011 року між ним та відповідачем було укладено договір позики коштів, в цей же день позивач передав відповідачу 3 000,00 доларів США та 15 000,00 грн., а відповідач зобов'язалася повернути кошти до 31.12.2011 року, що підтверджується розпискою. 17.01.2012р. відповідач повернула 15 000,00 грн. та 1 100,00 доларів США, а залишок 1 900,00 доларів США зобов'язалась повернути до 20.02.2012р. Однак відповідач до цього часу борг не повернула. Таким чином, відповідно до курсу валют, встановлених Національним банком України, курс долару США станом на 14.04.2014р. складає 1297,7090 гривні за 100 доларів США, виходячи з цього борг відповідача перед позивачем станом на 14.04.2014р. складає - 24 656,47, а сума боргу з урахуванням 3 % річних становить 26 243,27 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу з урахуванням 3% річних станом на 14.04.2014р. в розмірі 26 243,27 грн. та судові витрати. У своїй заяві представник позивача - [PERSON] просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином в порядку. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 27.10.2011р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики коштів, в цей же день позивач передав відповідачу 3 000,00 доларів США та 15 000,00 грн., а відповідач зобов'язалася повернути кошти до 31.12.2011 року, що підтверджується розпискою. 17.01.2012р. відповідач повернула 15 000,00 грн. та 1 100,00 доларів США, а залишок 1 900,00 доларів США зобов'язалась повернути до 20.02.2012р. (а.с.7) Однак відповідач до цього часу залишок боргу не повернула. Таким чином, відповідно до курсу валют, встановлених Національним банком України, курс долару США станом на 14.04.2014р. складає 1297,7090 гривні за 100 доларів США, виходячи з цього борг відповідача перед позивачем станом на 14.04.2014р. складає - 24 656,47, а сума боргу з урахуванням 3 % річних становить 26 243,27 грн. (а.с.24). Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. У відповідності з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача залишок суми боргу станом на 14.04.2014р. у сумі 1 900,00 доларів США, що відповідно до курсу валют, встановлених Національним банком України станом на 14.04.2014р. (за 1 долар США 1297,7090 гривні) складає: 1 900,00 доларів США х 12,977090 грн.(за 1 долар США) = 24 656,47 за договором позики, а з урахуванням 3 % річних у розмірі 26 243,27 грн.: 24 656,47 грн. + 1 586,80 грн. (24 656,47 х (3%/365) х 783 (кількість прострочених днів) = 1 586,80 грн.) = 26 243,27 грн. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та повністю доведені, а, отже, підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 262,44 грн. (а.с.1, 20), тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved