Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 березня 2019 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У будинку крім нього зареєстрована, зокрема, відповідач [PERSON] , яка є його колишньою дружиною. З 2017 року відповідач у належному йому будинку не проживає та особистих речей немає. Місцезнаходження відповідача на даний час невідоме, за ухвалою суду вона перебуває у розшуку. Реєстрація відповідача створює перешкоди у належному йому праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг. Позивач просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явилась. Судові виклики повернулись із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, згідно положень ч.11 ст.128 ЦПК України, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування частини домоволодіння, посвідченого 28 серпня 2004 року приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області, зареєстровано у реєстрі за №996. З 16.06.2015 року відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в цьому житловому будинку. Відповідач є колишньою дружиною позивача. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2017 року, справа №505/2555/17, шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26.12.2017 року, справа №505/1923/17, [PERSON] було об`явлено у розшук. Згідно сповіщення Подільського ВП ГУНП в Одеській області №46/6961 від 23.08.2018 року, місцезнаходження [PERSON] , яка об`явлена у розшук за ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26.12.2017 року, не встановлено. Вказані обставини підтверджують факт непроживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов`язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру її фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно вона втратила право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинила користування вказаним будинком та переселилась на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391\~ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону і втрачають право на користування ним у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так як судом встановлено, що відповідачка в спірному жилому приміщенні відсутня більше року без поважних на те причин, спільним побутом з позивачем не пов`язана, домовленості між нею та позивачем, як власником житла, щодо порядку використання жилого будинку відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved