Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.06.2019 року звернулася у суд з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок (позначений у технічному паспорті літерою А-1), загальною площею 94,5 кв. м., житловою площею 37,3 кв. м., з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований у [ADDRESS] , на території Славської об`єднаної територіальної громади, у порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 18.06.2019 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою підготовчого засідання від 27.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Розгляд справи по суті відбувся 16.10.2019 року, без учасників справи. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , а 13.12.2018 року мати позивача [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина на спадкове майно за законом, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , та в якому спадкодавець проживала до дня смерті, однак за життя юридично не оформила свої спадкові права. На даний час позивач є єдиним спадкоємцем прав та обов`язків, котрі залишились після смерті матері, у тому числі і права на спірне домоволодіння у цілому, оскільки інші спадкоємці відмовились від належної частки у спадковому майні на користь позивача, однак оформити таке право на нього позивач не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно та реєстрації права власності на таке нерухоме майно за спадкодавцем. З огляду на вказане, отримавши відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач змушена звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явилися (не забезпечили явки уповноваженого представника). Позивачем подано суду заяву від 16.10.2019 року, вх. № 4699, в якій вона просить проводити судовий розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення у справі. Відповідачем у справі про причини неявки уповноваженого представника у засідання щодо розгляду справи по суті не повідомлено. Представник відповідача начальник юридичного відділу Славської селищної ради Сколівського району Львівської області Обухівський О.В. у поданому відзиві на позов [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову. Стверджує, що прийняття спадщини спадкоємцем, який звернувся з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами. Додані до матеріалів справи докази не підтверджують факту постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, чи постійного проживання позивача із спадкодавцем [PERSON] .. Зазначає, що позивачем не надано суду відповідних доказів, які би могли свідчити про належність спірного об`єкта нерухомості спадкодавцеві, у зв`язку з чим, позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом із заявлених у позові підстав задоволенню не підлягають. Крім того, підставою для відмови Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області у видачі позивачам свідоцтва про право стало посилання нотаріуса [PERSON] В.І. на ту обставину, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок [ADDRESS] до нотаріальної контори подаються документи згідно підпункту 4.22 пункту 4 глави 10 розділу ІІ, зі змінами, внесеними згідно Наказом Міністерства юстиції № 888/5 від 15.05.2013 року Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який на підставі наказу Міністерства юстиції № 235/5 від 27.01.2016 року, виключений. Усіма третіми особами у справі до органу нотаріату подано заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача. Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання у справі без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, [INFO] у с. Верхня Рожанка Сколівського району Львівської області у віці 55 років помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18.01.1999 року Нижньорожанківською сільською радою Сколівського району Львівської області, а [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.12.2018 року Славською селищною радою Сколівського району Львівської області. Спадщина відкрилася у день смерті спадкодавця [PERSON] у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала. Відтак, спадкування після її смерті повинно відбуватись за законом. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з\~ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Спадкоємцем прав та обов`язків за законом після смерті спадкодавця [PERSON] є позивач, як дочка спадкодавця. Сини спадкодавця треті особи у справі [PERSON] та [PERSON] , відмовилась від спадкового майна після смерті матері на користь сестри [PERSON] , про що свідчить подані ними у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області заяви про відмову від прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину № 297 від 20.05.2019 року та № 298 від 20.05.2019 року. Детально перевіряючи права та обов`язки, які належали зазначеному спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, розташоване у [ADDRESS] , котре є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. Зокрема, розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавців, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом з`ясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння відсутнє, реєстрація такого домоволодіння не здійснювалась в силу незнання спадкодавцями відповідних прав та обов`язків з вказаного приводу. Так, судом встановлено, що вказаний будинок, позначений літерою А-1, збудований у батьками позивача за час шлюбу у 1974 році. Загальна площа такого будинку становить 94,5 кв. м., з яких житлова площа 37,3 кв. м., решту допоміжна. У межах зазначеного домоволодіння протягом 1980-1985 років побудовані господарські споруди літня кухня (літера Е), три сараї (літери Б, В, Д), дві веранди (літери а, е), вбиральня (літера Г), сходи (літера а1, е1). Наведені вище обставини стверджуються технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 10.06.2019 року ФОП [PERSON] на замовлення позивача. Цим-же документом стверджується й те, що вказаний вище житловий будинок у цілому не являється самочинним будівництвом. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, у даному випадку, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року,\~та інших\~нормативно-правових\~актів.Якщо право власності на спірне домоволодіння, незважаючи на відсутність свідоцтва про право власності, підтверджувалося належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, як про це стверджує позивач, то орган місцевого самоврядування в особі Нижньорожанківської сільської ради Сколівського району Львівської області зобов`язаний був видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов`язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Судом також\~встановлено,\~що,\~незважаючи на\~викладене вище,\~спадкодавець [PERSON] \~своє право\~власності в\~органах БТІ\~не зареєстрував\~(не\~оформив). Разом з тим, вже згадана вище Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). \~ \~ \~ \~У матеріалах справи наявні довідка Нижньорожанківського старостинського округу Сколівського району Львівської області від 13.06.2019 року за вих. № 1269 та довідка Нижньорожанківського старостинського округу Сколівського району Львівської області від 13.06.2019 року за вих. № 1268, які підтверджують факт проживання спадкодавців до дня смерті у житловому будинку [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування, суд оцінює наявність належних доказів на підтвердження правомірності забудови земельної ділянки у сукупності з іншими доказами, зібраними у матеріалах справи, у тому числі матеріалами технічної інвентаризації, де відсутня відмітка про самочинне будівництво, а також довідок органу місцевого самоврядування із інформацією про правомірність забудови. Зазначені обставини повністю підтверджують право спадкодавця на спірне домоволодіння, яке не залежало від його реєстрації на момент здійснення. \~ \~ \~ \~Судом також встановлено, що позивач [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановленому порядку, зверталася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак одержала відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність усіх необхідних правовстановлюючих документів. Після вчинення вказаних дій позивач звернулася до суду. \~ \~ \~ \~Як уже\~йшлося вище,\~позивач вправі\~успадкувати усі\~права спадкодавця [PERSON] , оскільки інших спадкоємців після її смерті, які б у встановленому порядку прийняли спадщину і не відмовилися від неї, немає. На підставі вказаного вище, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на будинок садибного типу (позначений у технічному паспорті літерою А-1), загальною площею 94,5 кв. м., житловою площею 37,3 кв. м., з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований у [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~Судові витрати у справі слід залишити за позивачами.

Outcome: approved