Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 жовтня 2020 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона з 15 жовтня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбних відносин подружжя мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя не склалось відсутнє взаєморозуміння, подружні відносини припинені. Просить суд розірвати шлюб між ними та з відповідача стягнути понесені нею судові витрати. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29 жовтня 2020 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито та призначено судове засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12 січня 2021 року надано сторонам термін для примирення строком на три місяці та провадження по справі зупинено до закінчення строку для примирення. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12 квітня 2021 року поновлено провадження у справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явивсь, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази та законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями (далі -СК України) «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Судом встановлено, що 15 жовтня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 79, згідно свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] , виданого 15 жовтня 2010 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 14 лютого 2018 року. Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Родина фактично розпалася і її відновлення неможливо при обставинах зазначених позивачем, їх шлюбний союз розпався, після надання строку на примирення сторони не примирились. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви № № 29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Суд, на підставі ст. 112 СК України, з`ясувавши дійсні причини позову, те, що шлюбні відносини припинені, про що свідчить позовна заява позивача, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Приймаючи до уваги, що після надання строку на примирення сторони не примирились, суд вважає причини, що спонукають позивача на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно частини 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved