Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON], 29 червня 2017 року, звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері [PERSON], померлої 13 липня 2016 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилалася на те, що 13 липня 2016 року померла мати [PERSON]. Після смерті залишилося спадкове майно: ? частина земельної ділянки загальною площею 1,94 га вартістю 53583,80 грн.,(0,97 га, вартістю 26791,90 грн.) надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №060202, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя [PERSON], яку матір»ю було успадковано після смерті своєї матері. Спадщину, що відкрилася вона прийняла як спадкоємець за законом першої черги, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою у строк, визначений ст.1269 ЦК України. Нотаріус відмовила у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ОД №060202. Цей правовстановлюючий документ втрачений. З приводу втрати державного акту вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Позитивного результату це не дало. Вказані причини і змусили її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на: ? частини земельної ділянки площею 1,94 га вартістю 53583,80 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №060202, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої 19 грудня 2011 року [PERSON], успадковану, померлою 13 липня 2016 року, [PERSON], який був утрачений. В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю. Згідно частини 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №461296, виданого 14 липня 2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 13 липня 2016 року, актовий запис №7238. Згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД №290162, виданого 09 грудня 1980 року Іллічівським райвідділом ЗАГС міста Одеси, матір»ю народженої 05 листопада 1980 року [PERSON] є [PERSON], актовий запис №1823. Згідно Інформації відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №31-1516 0. 1-417/2-17 від 22 березня 2017 року державний акт на право власності на землю серії ІІІ-ОД №060202 на земельну ділянку площею 1,94 га на території Грабівської сільської ради Кодимського району Одеської області вартістю 53583,80 грн. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва був успадкований [PERSON] і [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 серпня 2012 року [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] ? частину земельної ділянки площею 1,94 га. Згідно листа Державної нотаріальної контори Одеської області №1381/01-16 від 21 грудня 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Згідно публікації в газеті «Вісті Кодимщини» №11 від 18 березня 2017 року, втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку ІІІ-ОД №060202, площею 1,94 га виданий Кодимською РДА по Грабівській сільській для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вважати недійсним. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволеним в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом установлено наступне. [PERSON] була власником: ? частини земельної ділянки площею 1,94 га вартістю 53583,80 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №060202, виданого Кодимською райдержадміністрацією (Інформація відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №31-1516 0. 1-417/2-17 від 22 березня 2017 року та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06 серпня 2012 року ). 13 липня 2016 року [PERSON], померла, що вбачається з дослідженого в судовому зсіданні свідоцтва про смерть серії І-ЖД №461296 виданого 14 липня 2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Як убачається з дослідженого судом в судовому засіданні свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД №290162, виданого 09 грудня 1980 року Іллічівським райвідділом ЗАГС міста Одеси, матір»ю народженої 05 листопада 1980 року [PERSON] є [PERSON]. Отже, судом установлено, що спадкоємцем першої черги за законом є позивач [PERSON]. Інші спадкоємці за законом відсутні. Частиною першою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як особа, що звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини,\~позивач прийняла спадщину тим самим (частина 1 статті 1269 ЦК України). Звернувшись до нотаріуса з питанням про отримання свідоцтва про право на спадщину з законом, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю (лист державного нотаріуса №1381/01-16 від 21 грудня 2016 року). Відсутність оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року розяснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім цього, колегія суддів Верховного Суду України в постановах від 06 та 13 лютого 2012 року (справи №3-2гс12, №3-3гс12, №3-4гс12, №3-5гс12) вказала, що відповідно до ст.392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№11 від 18 березня 2017 року). Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. Отже, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно. З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], набувши тим самим право власності на спадкове майно - ? частину земельної ділянки площею 1,94 га вартістю 53583,80 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №060202, виданого Кодимською райдержадміністрацією на імя померлої 19 грудня 2011 року [PERSON], успадковану, померлою 13 липня 2016 року, [PERSON], який був утрачений. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1261 ч.1, 1268 ч.3, 1268 ч.5 ЦК України,

Outcome: approved