Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.02.2017 року звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], мотивуючи вимоги тим, що відповідач ухиляється від належного виконання батьківських обов'язків відносно дитини, вихованням та утриманням якої не займається. З серпня 2015 року по теперішній час відповідач не цікавиться дитиною і не намагається встановити батьківські стосунки. Спілкуватися з дитиною та участь в житті сина він не приймає. На підставі викладеного просить позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивача [PERSON] не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився та причин своєї неявки суду не повідомив, відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд ухвалив проведення заочного розгляду даної справи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Великоновосілківської селищної ради Донецької області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 20.01.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки № 1437015198 від 14.09.2015 року, [PERSON] взята на облік в сел. Велика Новосілка Великоновосілковського району Донецької області разом із малолітнім сином [PERSON], [INFO], як особа що переміщена з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до рішення Великоновосілковського районного суду Донецької області від 19.04.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало чинності 30.04.2016 року. Згідно довідки, виданої Дошкільним навчальним закладом № 1 (Ясла-садок) комбінованого типу смт. Велика Новосілка від 02.02.2017 року, [PERSON], [INFO] відвідує вищевказаний дошкільний навчальний заклад. За час перебування дитини у садку батько за ним не приходив, батьківських зборів не відвідував, успіхами сина не цікавився. Відповідно характеристики № 02/477 від 01.02.2017 року, виданої УСЗН Великоновосілковської районної державної адміністрації, [PERSON] працює в управлінні на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку, головного бухгалтера з 28.12.2016 року. В повсякденному житті дисциплінована, доброзичлива, відповідальна, витримана та користується повагою в колективі. Згідно довідки № 2-28-0680 від 01.02.2017 року, виданої виконкомом Великоновосілковської селищної ради Донецької області, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом із своїм сином [PERSON], [INFO]. Рішенням виконкому Великоновосілковської селищної ради Донецької області № 259 від 28.12.2016 року затверджено висновок Органу опіки та піклування Великоновосілковської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з вищевказаного висновку, [PERSON], [INFO], ніяким чином не опікується своїм малолітнім сином [PERSON], [INFO], не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не контролює його підготовку до самостійного життя. Всі ці факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком та свідомого нехтування ним своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд вважає, що позов про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що відповідач протягом тривалого часу дитину не відвідує, не займається її вихованням та не цікавиться її життям, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. На підставі викладеного,

Outcome: approved