Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] [PERSON] Товариство Всеукраїнський [PERSON] (далі ПАТ Всеукраїнський [PERSON]) 18.08.2015 року звернувся до Березанського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що відповідно до договору банківського обслуговування №BLаЖГА00018012 від 12.03.2011 року, укладеного між відповідачем та позивачем, відповідач отримав кредит в сумі 10000,00 грн. строком до 12.03.2014 року зі сплатою 15,00 відсотків за користування кредитними коштами. Оскільки в порушення умов договору відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування, з 2013 року у нього виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка станом на 08.08.2015р. становить 38106,65 грн., з яких: 5270,95 грн. заборгованість за кредитом, 1573,14 грн. заборгованість по сплаті відсотків, 1670,11 грн. заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом, 29592,45 грн. штрафні санкції. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав клопотання про розгляд справи в його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 12.03.2011р. між позивачем та відповідачем відповідно до вимог ст.ст.1054,1055 ЦК України укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА00018012 згідно якого банком надано відповідачу кредит на поточні потреби в сумі 10000,00 грн. з відсотковою ставкою 15% річних та сплатою комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту, термін повернення кредиту 12.03.2014р.. Як зазначено в загальній частині договору, погашення кредиту здійснюється регулярними рівними щомісячними платежами, визначеними Графіком погашення заборгованості за кредитом (далі Графік), а саме: основного боргу і процентів (п.2.5.1) шляхом поповнення рахунку, вказаного в спеціальній частині договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку, або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлених у Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом (п.2.5.2) (а.с.5-14). Відповідно до вимог ст.ст.525,526,530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Згідно з вимогами ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.1050,1048,625 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обовязок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Ст.625 ЦК відносно розміру процентів є відсилочною, в залежності від розміру процентів встановлених договором або законом. Частиною 2 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Виходячи зі змісту ст.ст.546,548,549 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до закону або умов договору, зокрема неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобовязання. Правові наслідки порушення зобовязання у виді сплати неустойки передбачено і п.3 ч.1 ст.611 ЦК України. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ч.1 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Сплата пені та штрафу за порушення позичальником відповідачем [PERSON] зобовязань з погашення кредиту передбачена кредитним договором №BLаЖГА00018012 від 12.03.2011 року, норми якого є відсилочними до Графіку погашення заборгованості за кредитом та процентами. Свої договірні зобовязання за укладеним договором банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу обумовлену суму кредиту, що вбачається з детального розпису загальної вартості платежів (а.с.15-18). Разом з тим, відповідач [PERSON] Умови договору не виконав, кредит, відсотки та комісію позивачу не сплачував, в звязку з чим станом на 08.08.2015 року за відповідачем рахується заборгованість перед банком, в т.ч.: - 5270,95 грн. - заборгованість за кредитом, - 1573,14 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, - 1670,11 грн. - заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом. У звязку з цим, відповідно до п.4.3 Договору кредиту та п.9 Спеціальної частини Договору відповідачу нараховано пеню за порушення строків проведення платежів, передбачених договором у розмірі 0,50% (пеня розраховується за методом факт/360, який передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) за період з 13.03.2011 року по 08.08.2015 року в сумі 29592,45 грн.. Дані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором №BLаЖГА00018012 від 12.03.2011 року станом на 08.08.2015 року (а.с.3-4,68-69). Відповідно до ст.257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Згідно з п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Частиною 1 ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Оскільки позивачем не надано доказів збільшення строку позовної давності, вимоги позивача щодо нарахування пені в сумі 29592,45 грн. за порушення зобовязань, є безпідставними. Підлягає стягненню заборгованість з пені, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.258 ЦК України за останній рік перед зверненням позивача до суду в сумі 16922,82 грн. (29592,45 грн. (сума пені станом на 08.08.2015р.) 12669,63 грн. (сума пені станом на 12.08.2014р.)) (а.с.47-48). Оскільки відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а відповідачем така заява суду не надана, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 5270,95 грн., відсотків в сумі 1573,14 грн., комісії в сумі 1670,11 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Всього підлягає стягненню з відповідача 25437,02 грн.. Оскільки на час подачі позовної заяви позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь держави. Відповідно до п.п. п.1 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір, згідно якого розміри ставок судового збору із позовних заяв майнового характеру становлять 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (з 01.01.2014р. по 01.09.2015 р. його розмір становить в розмірі 243,60 грн. - 3654,00 грн.), підлягає стягненню з відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 254,37 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial