Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.09.09.2014 року звернувся до суду до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що його мати - [PERSON] - за життя отримала у власність земельні ділянки площею 3,00 га ріллі та 0,37 га - пасовища, які розташовані на території Чернецької сільської ради, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 390992 від 29.05.2006 року. За життя [PERSON] склала заповіт, яким зробила розпорядження, яким заповіла все своє майно позивачу та його брату - відповідачу по справі [PERSON] в рівних долях. [INFO] [PERSON] померла. В установлений законом строк позивач, як спадкоємець за заповітом, подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині відсутності правовстановлюючого документу, а саме - Державного акту на право власності на земельну ділянку, який було втрачено матір'ю позивача, а новий не було виготовлено з невідомих причин. Про втрату Державного акту було поміщено оголошення в районній газеті «Трибуна хлібороба». Позивач не має можливості отримати новий Державний акт взамін втраченого, так як діючим законодавством така процедура не передбачена. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 3,00 га ріллі та 0,37 га кормових угідь на території Чернецької сільської ради після смерті матері - [PERSON], що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 390992 від 29.05.2006 року. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позов [PERSON] підтримав і просив задовольнити, поскільки позивач не може в повній мірі реалізувати свої спадкові права після смерті матері, так як втрачено Державний акт на право власності на земельну ділянку, і нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов до нього визнав і не заперечував проти його задоволення, від належної йому за заповітом частини земельної ділянки він відмовляється на користь свого рідного брата. Представники третіх осіб на стороні відповідача - відділу Держземагенства в Талалаївському районі Чепік Є.Ю. та Талалаївської РДА Циганенко Н.Б. - в судовому засіданні позов [PERSON] визнали і не заперечували проти його задоволення,так як є всі правові підстави для визнання за позивачем, як спадкоємцем, права власності на земельну ділянку, яке належало за життя його матері та було оформлене належним чином. Представник третьої особи - Чернецької сільської ради - в судове засідання не зявився, хоча були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторного) серії [NUMBER] від 16.12.2011 року (а.с. 8). Згідно копії заповіту від 18.09.2006 року [PERSON] на випадок своєї смерті все майно, належне їй, заповіла [PERSON] і [PERSON] в рівних частках кожному (а.с. 7). Згідно копії довідки про народження № 52 від 28.08.1961 року [PERSON] народився [INFO] і в графі «Мати» зазначено - [PERSON] (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу від 12.06.1990 року серії [NUMBER] [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] і їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 10). У районній газеті «Трибуна хлібороба» за 26 липня 2014 року було поміщено оголошення про те, що втрачений Державний акт на землю серії ЯГ № 390992 виданий 29 травня 2006 року на ім'я [PERSON] вважати недійним (а.с. 17-18). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа і спадкоємцями є [PERSON] і [PERSON] згідно витягу із спадкового реєстру та повідомлення Талалаївської ДНК від 12.09.2014 року (а.с.18-20). Згідно довідки відділу Держземагенства в Талалаївському районі від 15.09.2014 року вартість земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 390992 року, яка належала [PERSON], станом на 22 серпня 2011 року становила: рілля - 32979,90 грн., кормові угіддя - 706, 91 грн. (а.с.22). З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим право установчим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, а право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає також і ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, за життя спадкодавець [PERSON], мати позивача [PERSON], набула права власності на земельну ділянку загальною площею 3,37 га на території Чернецької сільської ради Талалаївського району, яке підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку, що був втрачений. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Поскільки спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку, і дане право залишається неуспадкованим спадкоємцем за заповітом [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування - ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Інший спадкоємець за заповітом - відповідач [PERSON] - скористався своїм правом на відмову від прийняття спадщини, що відповідає положенням спадкового законодавства, зокрема, ст. 1273 ЦК України, тому за позивачем необхідно визнати право власності на всю земельну ділянку, яка належала за життя його матері. Поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набула право власності на земельну ділянку, яке залишилось не успадкованим, та враховуючи визнання позову відповідачем та третіми особами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Суд також вважає за необхідне на підставі ч.2 ст. 80 ЦПК України та ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача недоплачену суму судового збору відповідно до ціни позову, а саме - грошової оцінки земельної ділянки на день смерті спадкодавця, яка була встановлена в ході судового розгляду згідно довідки відділу Держземагенства в Талалаївському районі - на загальну суму 33686 грн. 81 коп. Саме з цієї суми позивач повинен був сплатити суму судового збору при подачі позову до суду згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» один відсоток ціни позову - 336 грн. 87 коп., а ним сплачено - 243 грн. 60 коп., тому підлягає стягненню з позивача недоплачена сума судового збору - 93 грн. 27 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved