Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач 27.08.2019 р. звернувся до суду з позовом про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй та її чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі свідоцтва про право власності належить квартира [ADDRESS] .Після смерті чоловіка позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини . [INFO] помер син позивача [PERSON] , а другий син фактично відмовився від спадкування після смерті батька, оскільки до нотаріуса із відповідною заявою не звертався. 29.07.2019 року позивач звернулася до державного реєстратора про видачу витягу з державного реєстру прав власності. Проте, витягу вона не отримала через відсутність зареєстрованого права власності у реєстрі. 31.07.2019 року позивач звернулася до державного реєстратора ВЦА м.Авдіївка Донецької області із заявою про реєстрацію прав власності на квартиру. Однак 02.08.2019 року позивачу було відмовлено у реєстрації права власності у зв`язку з тим, що держреєстр речових прав на нерухоме майно не має відповідної реєстрації прав власності на зазначене майно. Позивач вважає, що порушено її право вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. На підставі ст.ст. 319, 328 ЦК України просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30.08.2019 року відкрито провадження по справі, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 02.10.2019 року визнано явку позивача обов`язковою з метою роз`яснення учасникам судового процесу, зокрема позивачу, їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням слухати справу без її участі. Представник відповідача громади м.Авдіївка в особі Військово цивільної адміністрації в м.Авдіївка Донецької області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи без його участі і прийняти рішення на розсуд суду. Відповідно положень\~ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.12.1993 року ЖКВ Авдіївського коксохімзаводу, належить квартира [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Авдіївським міським відділом державної реєстрації юстиції у Донецькій області, актовий запис №574. Згідно з інформацією, наданою приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Василенко В.А. від 30.07.2019 року №441/02-14, встановлено, що в провадженні приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу знаходиться спадкова справа №139/2019, заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем, яка прийняла спадщину є [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає. Згідно\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Відповідно до частини 1 статті 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦПК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач зазначала, що 31.07.2019 року вона звернулася до державного реєстратора ВЦА м.Авдіївка Донецької області із заявою про реєстрацію прав власності на квартиру. Однак 02.08.2019 року їй було відмовлено у реєстрації права власності у зв`язку з тим, що держреєстр речових прав на нерухоме майно не має відповідної реєстрації прав власності на зазначене майно. З урахуванням цих норм, суд повинен установити чи було порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси заявника, i залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні, в залежності від наявності для цього відповідних підстав, встановлених законом або договором. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Предметом позову у даній справі є вимога позивача до відповідача про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна з підстав відсутності реєстрації у державному реєстрі речових прав та відмовою проведення державної реєстрації прав. Відповідно до\~статті 392 Цивільного кодексу України\~особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто, учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги, а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. За таких обставин, позивачем не доведено того, що відповідач ставить під сумнів наявність права власності позивача на спірне нерухоме майно, як і не доведено порушення, невизнання та/або оспорення його прав власника будь-якими іншими особами, що підтверджується дублікатом свідоцтва про права власності на житло, виданого 12.06.2019 року Управлінням з розвитку міського господарства військово цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області 12.06.2019 року. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст.ст.\~76,77\~ЦПК України докази та оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що позивач не довів існування підстав та обставин, необхідних для задоволення позову про визнання права власності, оскільки по-перше, відповідач не ставить під сумнів наявність права власності позивача на спірне нерухоме майно, а сам позов не містить жодної вимоги саме до відповідача, а по-друге, позивач не доводить неможливість реалізації ним своїх прав, зокрема, наявності будь-яких перешкод та/або обмежень відповідачем. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed