Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.07.2018 року звернувся у суд із позовом до відповідача Орівської сільської ради Сколівського району Львівської області, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 1,02 га без контурного визначення зовнішніх меж земельної ділянки на місцевості, яка призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства та розташована на території с. Орів Орівської сільської ради Сколівського району Львівської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті прадіда [PERSON], який помер 02.01.2008 року у с. Орів Сколівського району Львівської області. Судові витрати у справі позивач залишає за собою. Ухвалою судді від 05.07.2018 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою підготовчого судового засідання у справі від 15.08.2018 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Розгляд справи по суті відбувся 25.09.2018 року, без участі сторін. Позов обґрунтовано тим, що прадіду позивача за життя було видано Сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) площею 1,02 га серії ЛВ № 1604, зареєстрований у Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю під порядковим номером 352, котра знаходиться на території с. Орів Орівської сільської ради Сколівського району Львівської області. 02.01.2008 року прадід позивача помер, за життя склав заповіт, котрим усі свої майнові права заповів позивачу як своєму правнукові. Позивач у встановленому порядку прийняв спадщину, про що 11.12.2017 року отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Проте, зазначеним свідоцтвом охоплено лише право на житловий будинок по вул. Т. Шевченка, 81 у с. Зимівки Сколівського району Львівської області, а право на вищевказану земельну частку (пай) таким свідоцтвом про право на спадщину за заповітом не охоплене, так як спадкодавцем був втрачений оригінал правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). З цього приводу приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу [PERSON] 15.06.2018 року позивачу розяснено про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай). Інших спадкоємців, які б претендували на обовязкову частку у спадковій масі і таких, які прийняли спадщину та не відмовилися від неї у встановленому порядку, немає. Таким чином, на даний час позивач є єдиними спадкоємцями прав та обовязків, котрі залишились після смерті прадіда, у тому числі і права на земельну частку (пай), однак оформити таке право за собою позивач не може у звязку із втратою правовстановлюючого документа. З огляду на вказане, отримавши відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, повязаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), позивач був змушений звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не зявився, хоча був належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання у справі, що стверджується розпискою про вручення судової повістки від 15.08.2018 року. Разом з тим, позивач брав участь у підготовчому провадженні, під час котрого позов підтримав повністю, а його належно уповноважена представник адвокат [PERSON] подала суду клопотання вх. № 4489 від 24.09.2018 року, в якому позов також підтримала, просила такий задовольнити з наведених у ньому підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. У звязку із встановленням обставин, визначених ст. 280 ЦПК України, судом у письмовій формі постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи. Оскільки у судове засідання не зявилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання у справі 20.09.2018 року без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, 02.01.2008 року у с. Орів Сколівського району Львівської області у віці 103 років помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 112508, виданого 02.01.2008 року Орівською сільською радою Сколівського району Львівської області. Спадщина відкрилася у день смерті спадкодавця [PERSON], у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. \~ \~ \~ \~За життя спадкодавець [PERSON] за місцем свого проживання склав заповіт, котрий був у встановленому порядку 17.11.1994 року посвідчений уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування, реєстровий № 170, такий заповіт до дня смерті [PERSON] ним не змінювався та не скасовувався. Відтак, спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] повинно відбуватись за заповітом. Спадкоємцем прав та обовязків за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON], який у встановленому порядку прийняв спадщину, є позивач. Так, на виконання вимог ст. ст. 1258 та 1261 ЦК України позивач 11.12.2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті прадіда, посвідчене приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] (спадкова справа № 55/2017) та зареєстрованого у реєстрі за № 795. Зазначеним свідоцтвом про право на спадщину заповітом визначено право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок, розташований у с. Орів Сколівського району Львівської області по вул. Т. Шевченка, 81, на підставі відповідного правовстановлюючого документа (в оригіналі). Незважаючи на охоплення заповітом усіх прав та обовязків, котрі належали спадкодавцю [PERSON] і не припинилися у звязку із його смертю, право останнього на спірну земельну частку (пай) вищевказаним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом не визначено. Детально перевіряючи інші права та обовязки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на земельну частку (пай) площею 1,02 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства та розташована на території с. Орів Орівської сільської ради Сколівського району Львівської області, котра є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. Прадіду позивача належала земельна частка (пай) площею 1,02 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, розташована на території с. Орів Орівської сільської ради Сколівського району Львівської області, що підтверджувалося Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 1604, зареєстрованим у Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю під порядковим номером 352. Такий правовстановлюючий документ спадкодавцем [PERSON] був втрачений, про що зроблено оголошення у місцевих засобах масової інформації. Таким чином, на переконання суду, до прав та обовязків спадкодавця [PERSON], які не припинилися у звязку із його смертю, належало, з-поміж іншого, право на земельну частку (пай) площею 1,02 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства та розташована на території с. Орів Орівської сільської ради Сколівського району Львівської області, незважаючи на втрату спадкодавцем оригіналу правовстановлюючого документа на таку земельну частку (пай). Як вбачається з письмової відповіді, наданої позивачу приватним нотаріусом Сколівського державного нотаріального округу Львівської області [PERSON] 15.06.2018 року за вих. № 135/02-14, відмова у вчиненні нотаріальної дії вмотивована відсутністю у позивача як спадкоємця за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] оригіналу правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). У свою чергу, довідкою Відділу у Сколівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 27.11.2017 року за вих. № 0-13-0.320-1505/116-17 стверджується, що спадкодавець [PERSON] дійсно значиться у списках власників Сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку, пай) площею 1,02 га під порядковим номером 352, серія Сертифікату ЛВ, номер Сертифікату 1604, котра знаходиться на території с. Орів Орівської сільської ради Сколівського району Львівської області. Як уже йщлося вище, оригінал вищевказаного Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку, пай) спадкодавцем [PERSON] був втрачений. Згідно відповіді Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) від 03.04.2018 року за вих. № П-859/0-0.13-2074/6-18, втрачені Сертифікати анулюються у встановленому порядку, а право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено у судовому порядку, що відповідає положенням ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення у натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». В силу ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення у натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За таких встановлених судом обставини справи, обґрунтованими є твердження позивача про належність спадкодавцеві [PERSON] права на земельну частку (пай), котре не припинилося у звязку із його смертю, як і наявність у позивача права на таку земельну частку (пай) у порядку спадкування після смерті останнього, котре підлягає захисту судом у порядку, визначеному чинним законодавством. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме за позивачем слід визнати право на земельну частку (пай) площею 1,02 га без контурного визначення зовнішніх меж земельної ділянки на місцевості, яка призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства та розташована на території с. Орів Орівської сільської ради Сколівського району Львівської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті прадіда [PERSON], який помер 02.01.2008 року у с. Орів Сколівського району Львівської області. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved