Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.03.14 року звернувся до суду з позовною заявою (а.с.2-3), яку згодом уточнив (а.с. 48-51) і у останній редакції позовної заяви (а.с. 83-85) просив визнати за ним право власності на технічні засоби - кран РДК 20/5 - 1 шт. - 150000 грн., кран ВС 25/5 - 1 шт. - 6000 грн., лебідка 20т - 2 шт. - по 30000 грн., молот ковальський - 1 шт. - 15000 грн., буро заправний верстат - 1 шт. - 10000 грн, компресор НВ-10 - 1 шт. - 15000 грн., компресор 75 кВт - 1 шт. - 30000 грн., всього - 256000 грн., просив витребувати вказані речі від відповідачів та зобов'язати відповідачів повернути йому технічні засоби. Позов обґрунтовано тим, що він придбав технічні засоби та відновлював списані на металобрухт агрегати, так він придбав екскаватор, кран РДК-25, інші деталі. 03.01.13 року він передав вказане майно на зберігання до філії «ВП «Київський кар'єр» ПАТ ГВКК «Біличі» про що складено договір та акт прийому-передачі. Він звертався з пропозицією повернути належне йому майно, однак йому повернуто лише дерево оброблювальний верстат та екскаватор АТЕК, щодо останнього майна отримав відмову, оскільки ним не надано правовстановлюючих документів на зазначене майно. В судовому засіданні 15.01.2015 року відмовився від позовних вимог в частині визнання права власності та витребування крану ВС 25/5, вартість 6000 грн., в іншій частині позов просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ ГВКК «БІЛИЧІ» надав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, проти позову заперечень не мають (а.с.102). Представником відповідача - філії «Виробничий підрозділ Київський кар'єр» ПАТ ГВКК «БІЛИЧІ» надано заперечення проти позову згідно яких просили в позові відмовити, оскільки позивач пред'явив позов про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, у той же час позивачем не надано доказів, які підтверджують його право власності на зазначене майно. Крім того, наданий договір зберігання в порушення додатку № 1 до довіреності № 10 керівника філії не погоджено керівництвом ПАТ ГВКК «БІЛИЧІ». Тому просив в позові відмовити (а.с. 61-62). У судовому засіданні позивач [PERSON], його представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві, зазначивши, що вимоги керівника філії про надання документів щодо права власності незаконні, оскільки не передбачено надання вказаних документів нормами що регулюють договір зберігання. У судовому засіданні представник відповідача - філії «Виробничий підрозділ Київський кар'єр» ПАТ ГВКК «БІЛИЧІ» Горюнов Д.В. проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, вказаних у запереченнях проти позову. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.01.2013 року позивач передав, а відповідач філія «Виробничий підрозділ Київський кар'єр» ПАТ ГВКК «БІЛИЧІ» прийняв на відповідальне зберігання наступне майно: кран РДК 20/5 - 1 шт., кран КС 25/5 - 1 шт., лебідка 30т - 2 шт., молот ковальський - 1 шт., буро заправний верстат - 1 шт., фуговочний станок - 1 шт., екскаватор АТЕК - 1 шт., компресор НВ-10 - 1 шт., компресор 75 кВт - 1 шт. Дана обставина підтверджується договором зберігання від 03.01.13 року та актом прийому-передачі (а.с.5-7). Крім того про факт знаходження даних речей на території філії визнав директор філії при досудовому розслідуванні, яке здійснювалось за заявою позивача [PERSON], про що зазначено в постанові про закритті кримінального провадження (а.с. 27-28). 19.02.2014 року позивач звернувся до відповідача - філії «Виробничий підрозділ Київський кар'єр» ПАТ ГВКК «БІЛИЧІ» з заявою про повернення належного йому майна, передбаченого договором зберігання від 03.01.13 року, однак кран РДК 20/5 - 1 шт., лебідка 30т - 2 шт., молот ковальський - 1 шт., буро заправний верстат - 1 шт., компресор НВ-10 - 1 шт., компресор 75 кВт - 1 шт. йому не повернуті з мотивів відсутності правовстановлюючих документів на це майно. Згідно ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 387. ЦУ України визначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У п. 23 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння. Проте позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження свого права власності на спірне майно. Так, довіреність від 13.03.2006 року (а.с.8), свідоцтво про реєстрацію права власності (а.с.9) є неналежними доказами на підтвердження права власності на спірне майно, оскільки позовну вимогу про визнання права власності та витребування екскаватора-навантажувача р.н. 12189ТК позивач не пред'являв. Договір купівлі-продажу крану РДК - 25 від 01.10.06 року, протокол проведення аукціону, акти прийму-передачі (а.с.10-15) є неналежним доказом, оскільки згідно даного договору позивач придбав у гр.. [PERSON] кран РДК-25, а згідно договору зберігання та акту приймання - передачі дана річ на зберігання не передавалась (а.с.5-7). Надані на огляд позивачем паспорт лебідки електричної спеціальної тягової, крану мостового, крану РДК-25, копії лицьових листів яких долучено до позову (а.с. 21-24) не є доказами придбання позивачем вказаних речей, оскільки як пояснив позивач дані паспорти він виготовив на власне замовлення після їх придбання. Тому позовні вимоги про визнання права власності на спірне майно задоволенню не підлягають. Згідно п. 21 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. Між [PERSON] та відповідачем - філією «Виробничий підрозділ Київський кар'єр» ПАТ ГВКК «БІЛИЧІ» 03.01.2013 року укладено договір зберігання. Згідно п. 4.1 положення про філію «Виробничий підрозділ Київський кар'єр» Публічного акціонерного товариства «Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат «БІЛИЧІ» (а.с.200-205). філія не є юридичною особою, вона має відокремлений баланс, який входить до зведеного балансу ПАТ «ГВКК «БІЛИЧІ», є платником податку, має власний рахунок в установах банку, круглу печатку, штампи з своїм найменуванням і з своїм ідентифікаційним кодом. Тому філія «Виробничий підрозділ Київський кар'єр» ПАТ ГВКК «БІЛИЧІ» не може бути відповідачем у суді, а належним відповідачем є ПАТ ГВКК «БІЛИЧІ» Оскільки між [PERSON] та філією «Виробничий підрозділ Київський кар'єр» ПАТ ГВКК «БІЛИЧІ» укладено договір зберігання, між сторонами виникли правовідносини щодо зберігання майна і спір між сторонами [PERSON] та ПАТ ГВКК «БІЛИЧІ» підлягає вирішенню згідно норм глави 66 ЦК України. Згідно ст.. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно ст.. 949 ЦК України, зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Згідно ст.. 953 ЦК України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився. В судовому засіданні встановлено, що 03.01.2013 року позивач передав, а філія «Виробничий підрозділ Київський кар'єр» ПАТ ГВКК «БІЛИЧІ» прийняв на відповідальне зберігання наступне майно: кран РДК 20/5 - 1 шт., кран КС 25/5 - 1 шт., лебідка 30т - 2 шт., молот ковальський - 1 шт., буро заправний верстат - 1 шт., фуговочний станок - 1 шт., екскаватор АТЕК - 1 шт., компресор НВ-10 - 1 шт., компресор 75 кВт - 1 шт. Дана обставина підтверджується договором зберігання від 03.01.13 року та актом прийому-передачі (а.с.5-7). Крім того про факт знаходження даних речей на території філії визнав директор філії при досудовому розслідуванні, яке здійснювалось за заявою позивача [PERSON], про що зазначено в постанові про закритті кримінального провадження (а.с. 27-28), та про наявність на території майна що не належить підприємству зазначив свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні 27.11.14 року (а.с. 154-157). Також частина майна отриманого за даним договором - повернута позивачу. І представнику філії «Виробничий підрозділ Київський кар'єр» ПАТ ГВКК «БІЛИЧІ» Ломану Є.А. роз'яснювалось право надання доказів на підтвердження відсутності вказаного майна на балансі підприємства (а.с.63-65), однак такі відомості суду надані не були. Отже представником відповідача ПАТ ГВКК «БІЛИЧІ» доказів на спростування даної обставини, та надання доказів щодо відсутності на балансі підприємства зазначеного майна не надано. 19.02.2014 року позивач звернувся до відповідача - філії «Виробничий підрозділ Київський кар'єр» ПАТ ГВКК «БІЛИЧІ» з заявою про повернення належного йому майна, передбаченого договором зберігання від 03.01.13 року, однак кран РДК 20/5 - 1 шт., лебідка 30т - 2 шт., молот ковальський - 1 шт., буро заправний верстат - 1 шт., компресор НВ-10 - 1 шт., компресор 75 кВт - 1 шт. йому не повернуті з мотивів відсутності правовстановлюючих документів на це майно. Хоча позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист права власності на підставі ст.. 387 ЦК України, у той же час обґрунтовував позовні вимоги укладенням договору зберігання від 03.01.13 року, тому суд вважає, що його позовні вимоги в частині витребування майна - крану РДК 20/5, лебідка 30т - 2 шт., молот ковальський - 1 шт., буро заправний верстат - 1 шт., компресор НВ-10 - 1 шт., компресор 75 кВт - 1 шт. підлягають задоволенню на підставі ст.. 936, 953 ЦК України, оскільки дані норми зобов'язують зберігача повернути майно на вимогу поклажодавця. Доказів вартості спірного майна позивач не надав, проте це не є перешкодою для зобов'язання відповідача повернути спірне майно позивачеві. З відповідача слід стягнути понесені судові витрати - судовий збір 2500 грн., оскільки від позовних вимог щодо крану ВС 25/5, вартістю 6000 грн. позивач відмовився.

Outcome: partial