Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.12.2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], Комунальне підприємство «Красноармійський центр єдиного замовника», про захист права власності та усунення перешкод у користуванні житловою квартирою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що житлова квартира [ADDRESS] належить їй (1/2 частка) на праві власності на підставі договору дарування житлової квартири, посвідченого Красноармійською державною нотаріальною конторою від 10.06.2011 року, реєстр №1-218. 1/2 частка вищевказаної квартири належить [PERSON]. У вищевказаній квартирі проживає без реєстрації її батько, [PERSON]. Також у квартирі зі сторони [PERSON] мещкають без договору найму житлової квартири квартиранти у кількості 4-х чоловік, а саме, [PERSON], [PERSON], Грущник (згідно акту обстеження квартири від 07.02.2011 року). Дуже великий період квартиранти перешкоджають користуватися її батькові підсобними приміщеннями, а саме кухнею та туалетом, ванною кімнатою. А її батько є інвалідом 1 групи по захворюванню туберкульоз легенів. Коли вони з батьком звертаються до квартирантів, а також до власника другої частини квартири із тим, що батько має право користуватися допоміжними приміщеннями, вони вчиняють сварки. Вони неодноразово зверталися до представників комунальних служб, проводилися акти обстежень. Також вони зверталися до органів міліції із заявами. Але ж це не призвело до ніяких результатів. Вона вимушена була звернутися до ДП «Донецький Донстройнііпроект» із заявою про можливість розділення квартири, у результаті чого їй був наданий акт від 30 травня 2014 року, згідно з яким зроблений висновок про можливість розділу квартири, але відповідач не надає своєї згоди на це. З цієї причини вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав, в позовній заяві просила постановити рішення, яким захистити її право власності на квартиру [ADDRESS], зобов'язати відповідача [PERSON] не створювати їй перешкод в користуванні квартирою та зобов'язати відповідача [PERSON] дати згоду на розподіл квартири. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, пояснила, що відповідач та квартиранти, яким він здає квартиру, перешкоджає її батьку [PERSON] користуватися спірною квартирою, хоча підтвердила, що у нього є ключі від вхідних дверей та від дверей його кімнати, туалет та ванна кімната не замикаються, але батько не може користуватися ванною, оскільки в ній набрана вода, що підтверджується фотознімками, також її батько не має доступу на кухню, газовою плитою він не може користуватися, оскільки не пройшов інструктаж внаслідок віку та хвороби. Особисто їй ніхто не перешкоджає користуватися квартирою, але санітарні умови в кімнаті, де проживає її батько, не відповідають нормам, так як їй постійно погрожують і вона не має можливості прибирати там. Рішення суду про розподіл квартири в натурі немає, але є висновок ДП «Донецький Донстройнііпроект», відповідь з Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації про можливість встановлення на кухні двох 2-х конфорочних газових плит, а також вона надала власноручно зроблену схему щодо можливості розподілу квартири в натурі. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали в повному обсязі, заперечували проти їх задоволення, пояснили, що особисто позивачці ніхто не заперечує користуватися квартирою, у неї є ключі від вхідних дверей та дверей кімнати, при цьому ні ванна кімната, ні туалет не замкнені. Квартиранти замикають лише кухню, оскільки батько позивачки [PERSON] внаслідок віку та хворобливого стану не може користуватися газовою плитою, чим ставить під загрозу мешканців будинку. Крім того, батько позивачки не має можливості сам за собою доглядати, в його кімнаті антисанітарні умови, що підтверджується актом санстанції, а позивачка не прибирає за ним, навіть не приносила воду, колу в місті на протязі кількох місяців було відсутнє централізоване водопостачання. Представник третьої особи КП «КЦЕЗ» [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважає їх не обґрунтованими, розподіл квартири в натурі не узгоджений з балансоутримувачем, яким є КП «КЦЕЗ», оскільки відсутні висновки щодо можливості перепланування під час розподілу квартири системи холодного водопостачання, системи центрального опалення, зливової каналізації та переносу поверхової електрощитової для облаштування других вхідних дверей на сходовій площадці. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є власником ? частини житлової квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування житлової квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої красноармійською державної нотаріальної контори 10.06.2011 року, реєстр №1-218 (а.с. 19). Інша 1\\2 частина зазначеної квартири належить відповідачу [PERSON] (а.с. 35). Позивач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. В зазначеній квартирі проживає без реєстрації її батько [PERSON], 1937 року народження, який є інвалідом першої групи за захворюванням туберкульоз легенів (а.с. 4-6). Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. При цьому суд виходить з того, що відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила постановити рішення, яким захистити її право власності на квартиру [ADDRESS], зобов'язати відповідача [PERSON] не створювати їй перешкод в користуванні квартирою та зобов'язати відповідача [PERSON] дати згоду на розподіл квартири. Відповідно до ст. 213 ЦПУ України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні . Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивачкою [PERSON] не надано доказів того, що відповідач створює їй перешкоди у здійсненні нею права користування квартирою, оскільки в судовому засіданні встановлено, що у неї є ключі від вхідних дверей, є доступ до туалету та ванної кімнати, що підтверджується наданими самою позивачкою фотознімками цих приміщень (а.с. 38-43), також у неї особисто є доступ до кухні. Відповідач підтвердив, що не заперечує проти користування кухнею самою позивачкою [PERSON], а щодо її батька [PERSON], то позивачка [PERSON] особисто підтвердила, що він не може внаслідок віку та хворобливого стану користуватися газовою плитою, тому не пройшов інструктаж в Красноармійському управлінні по газопостачанню та газифікації. Дійсно 26.07.2013 року позивач [PERSON] зверталась до Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області з приводу того, що [PERSON] не пускає її батька в кухню, туалет, ванну та коридор, та з приводу того, що вона та батько повинні по черзі мити підлогу (а.с. 49), але згідно рапорту працівника міліції було встановлено, що за вищевказаною адресою проживає не [PERSON], а [PERSON] (а.с. 53), а у діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального та адміністративного правопорушення (а.с. 54). Суд не приймає до уваги акт обстеження від 07.02.2011 року, згідно якому квартиранти не надають [PERSON] доступу до туалету та кухні, оскільки зазначений акт більш ніж чотирьохрічної давнини (а.с. 26), також суд не приймає до уваги акт на а.с. 27, оскільки на ньому взагалі відсутня дата складання, крім того згідно зазначеному акту встановлено, що 01.06.01 р. в присутності комісії кухня працівниками ЖЕО була вскрита, с квартиронаймачем [PERSON] проведена бесіда з правил проживання в житлових приміщеннях. Згідно акту обстеження від 15.12.2014 року (а.с. 37) зі слів сусідки з кВ. 72 [PERSON] [PERSON] не надають доступ на кухню та ванну, але цей акт не підтверджує створення перешкод самій позивацчі [PERSON] Також судом встановлено, що в кімнаті, де проживає батько позивачки [PERSON], антисанітарний стан, що підтверджується, як фотознімками, наданими самою позивачкою, так і актом обстеження квартири від 10.04.2014 року (а.с. 100). Але в судовому засіданні позивач [PERSON], яка є власником 1\\2 частини квартири та дочкою [PERSON], не дала чіткої відповіді на те, чому вона не може утримувати кімнату, де проживає її батько в належних санітарних умовах. Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача дати згоду на розподіл квартири, то в цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки відсутнє рішення суду про розподіл спірної квартири, згідно ухвали Красноармійського міськрайонного суду від 03 грудня 2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про захист права власності, розподіл квартири в натурі залишено без розгляду (а.с. 76), а документи надані позивачем щодо можливості розподілу квартири в натурі, а саме, висновок ДП «Донецький Донстройнііпроект» (а.с. 10-16), відповідь з Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації про можливість встановлення на кухні двох 2-хконфорочних газових плит (а.с. 88), а також власноручно зроблені позивачкою схеми щодо можливості розподілу квартири в натурі (а.с. 91-95), не є належним доказом того, що квартира розділена в натурі, а відповідач нібито не дає згоду на її розподіл. Згідно ст. 383 ч. 2 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Але в зазначеному випадку судом встановлено, що позивач являється власником 1\\2 частини квартири, а не єдиного цілого, крім того, використовуючи належну їй 1\\2 частину квартири для проживання свого батька та не підтримуючі там елементарних санітарно-гігеєнічних норм, вона тим самим сама порушує права іншого співвласника квартири. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed