Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач 18.10.2013 року звернулася до суду з позовом до Черкаської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини будинковолодіння [ADDRESS]. Зазначене будинковолодіння належало йому в порядку спадкування за заповітом від 19 вересня 1985 року після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Право власності [PERSON] зазначеного будинку підтверджується технічним паспортом на жилой дом индивидуального жилищного фонда (Типовая форма № 2-ТИ ) за реєстраційним номером № 8235 від 09.10.1985р. Цю спадщину [PERSON] прийняв в порядку п.1 ч. І ст. 549 ЦК України 1963 року, оскільки на час її відкриття фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Він на момент смерті своєї матері та до 07 лютого 1997 року проживав в даному будинковолодінні без реєстрації, користувався усім майном, вів домашнє господарство, сплачував комунальні послуги та утримував будинок у належному стані. Оскільки на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) вважається, що її батько є таким, що прийняв спадщину. Прийнявши спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном) її батько, [PERSON], не оформив свої права в нотаріальному порядку та не отримав свідоцтво про право на спадщину зазначеного будниковолодіння. В цьому будинку вона була зареєстрована з 21.06.1972 р. та фактично проживала з цього періоду по теперішній час. На момент смерті свого батька та на протязі шести місяців вона нікуди не виїзжала та користувалася усім майном, вела домашнє господарство, сплачувала комунальні послуги та утримувала будинок у належному стані. Після смерті батька спадкоємцями першої черги за законом є : [PERSON] (дружина померлого, [INFO], що мешкає в [ADDRESS] ), [PERSON] (донька померлого, [INFO], що мешкає в [ADDRESS] ) та вона , [PERSON] (донька померлого ). На час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] не проживали із спадкодавцем. Її мати, [PERSON], на момент смерті свого чоловіка фактично не проживала в Україні та з кінця 1999 року по теперішній час перебуває в Італії на заробітках. Мати та сестра не вчинили будь-яких дій, які б свідчили про їхнє волевиявлення прийняти спадщину. Вони не зверталися до державної нотаріальної контори в порядку ч.2 ст.549 ЦК України із заявою для прийняття спадщини та не проживали разом зі спадкодавцем з моменту його смерті та на протязі 6 місяців після цього. Тому вважаються такими, що не прийняли спадщину. На день смерті [PERSON] проживав в [ADDRESS]. Разом з ним на день смерті проживала та була зареєстрована в цьому будинку вона - позивач. Таким чином, після смерті батька вона вважається такою, що прийняла спадщину в порядку ч. І ст.549 ЦК України 1963 р. 16 серпня 2013 року вона звернулася з заявою до Другої Черкаської Державної Нотаріальної Контори про видачу Свідоцтва про право на спадщину, однак отримала нотаріальну відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що належали померлому [PERSON]. Оскільки правовстановлюючий документ відсутній, оскільки померлий [PERSON], прийнявши спадщину, не отримав свідоцтво про право на спадщину. Просить суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача ЧМР в судовому засіданні позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити, оскільки не визначено коло спадкоємців. Треті особи в судове засідання не з'явилися, скерували до суду листи про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та не заперечували проти їх задоволення. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного: В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.10.2000 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді ? частини будинковолодіння [ADDRESS], яке належало йому в порядку спадкування за заповітом від 19 вересня 1985 року після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Дану спадщину [PERSON] прийняв в порядку п.1 ч. І ст. 549 ЦК України 1963 року, оскільки на час її відкриття фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Він на момент смерті своєї матері та до 07 лютого 1997 року проживав в даному будинковолодінні без реєстрації, користувався усім майном, вів домашнє господарство, сплачував комунальні послуги та утримував будинок у належному стані. Оскільки на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) вважається, що її батько є таким, що прийняв спадщину. В нотаріальному порядку свої права він не оформив та не отримав свідоцтво про право на спадщину зазначеного будинковолодіння. Як вказала в судовому засіданні представник позивачки, [PERSON] з 21.06.1972 р. була зареєстрована в будинку та фактично проживала та проживає в ньому по теперішній час. На момент смерті свого батька та на протязі шести місяців вона нікуди не виїзжала та користувалася усім майном, вела домашнє господарство, сплачувала комунальні послуги та утримувала будинок у належному стані. Після смерті батька спадкоємцями першої черги за законом є : дружина померлого [PERSON], донька померлого [PERSON] та донька померлого [PERSON]. Як вбачається з клопотань третіх осіб, на момент смерті [PERSON] фактично проживав в [PERSON] в будинку [ADDRESS]. Позивачка за ним доглядала та з моменту свого народження по сьогоднішній день постійно проживає в будинку. А тому наміру приймати спадщину вони не мають. 16 серпня 2013 року позивач звернулася з заявою до Другої Черкаської Державної Нотаріальної Контори про видачу Свідоцтва про право на спадщину, однак отримала нотаріальну відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що належали померлому [PERSON]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved