Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач 15 лютого 2021 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є дідусем [PERSON] , [INFO] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є його батьками. 22 травня 2013 року на підставі рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області № 480/1207/13-ц, шлюб між сином позивача [PERSON] та [PERSON] , був розірваний. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] , а у подальшому одружилася та змінила своє прізвище на [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] разом з своїм сином [PERSON] [INFO] не проживала. У відповідності до розпорядження Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області від 18 березня 2016 року, місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , було визначено біля батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Однак після того, як [PERSON] , [INFO] почав проживати у будинку позивача, що розташований по [ADDRESS] , відповідачі повністю перестали цікавитись життям дитини та на даний час вихованням онука займаються позивач та його дружина [PERSON] . На даний час [PERSON] [INFO] проживає разом зі позивачем та знаходиться тільки на його утриманні. Відповідач [PERSON] хоча і зареєстрований у будинку позивача, однак фактично він в ньому не проживає. На даний час він проживає у м. Миколаєві. Відповідачі на даний час не надають ніякої матеріальної допомоги, взагалі не приймають участі у вихованні їхньої дитини та її розвитку. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив позбавити відповідачів батьківських прав стосовно їх сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. До початку розгляду справи по суті позивач подав заяву про залишення його позову без розгляду у частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення аліментів, вказану заяву було задоволено ухвалою суду від 16.01.2021року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позбавити відповідачів батьківських прав стосовно їх сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але від її представника адвоката Бараненка Д.В. надійшла заява у якій він просив справу розглядати без його участі та вказав, що його довіритель визнає позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч.11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило. Від представника третьої особи - виконавчого комітету Дільничної сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, як органу опіки та піклування надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Крім того органом опіки та піклування надано висновок, щодо доцільності позбавлення відповідачі батьківських прав стосовно їх сина [PERSON] , [INFO] . Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами, суд встановив, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 11.04.2011 року перебували у шлюбі, який було розірвано за рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області №480/1207/13-ц від 22 травня 2013 року, що підтверджується копією вищевказаного рішення суду. Від вищевказаного шлюбу [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.05.2012 року виданим Надбузькою сільською радою Миколаївського району Миколаївської області 14.04.2012 року. Малолітній [PERSON] [INFO] проживає із позивачем і перебуває на його повному утриманні, що підтверджується: довідкою Дільничної сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №112 від 03.06.2020 року, розпорядженням Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області №70-р від 18 березня 2016 року, актом оцінки потреб сімї та висновком органу опіки та піклування щодо оцінки потреб сімї від 13.05.2020 року, характеристикою [PERSON] [INFO] із Дільничного ДНЗ від 18.05.2020 року, характеристикою [PERSON] [INFO] із Дільничної ЗОШ І-ІІІ ст., характеристикою [PERSON] наданою сільською радою. Як видно з досліджених судом доказів, а саме: висновку органу опіки та піклування щодо оцінки потреб сімї від 13.05.2020 року, характеристик [PERSON] [INFO] із Дільничного ДНЗ від 18.05.2020 року та із Дільничної ЗОШ І-ІІІ ст. вихованням малолітнього [PERSON] [INFO] за весь час його навчання у ДНЗ та школі займалися його дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] , батьки його навчанням не цікавилися. Вищевказані обставини підтверджуються також висновком органу опіки та піклування Дільничної сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 08.09.2020 року. Із вказаного висновку також вбачається, що з 2016 року, тобто з того часу як [PERSON] , [INFO] почав проживати у будинку діда [PERSON] , що розташований по [ADDRESS] , відповідачі повністю перестали цікавитись життям дитини. На даний час вихованням та утримання хлопчика займається дідусь з бабусею. Оскільки [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймають участі у вихованні дитини, не цікавляться долею сина, його життям, станом здоров`я, виконавчий комітет Дільничної сільської ради, як орган опіки та піклування прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для позбавлення [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст.155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Розглянувши всі зібрані матеріали, що стосуються поставленого питання про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх сина [PERSON] , суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , свідомо, без будь-яких поважних причин ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя свого сина [PERSON] , не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, в наслідок чого останній був позбавлений батьківської уваги і піклування, порушено його права на належне батьківське виховання, спілкування, життя і розвиток в сім`ї, внаслідок чого відповідачами завдано шкоди правам та інтересам дитини, які захищаються Декларацією прав дитини, Конвенцією про права та чинним законодавством України, зокрема ст.ст.150, 152-153, 155 СК України. Зважаючи на вищевикладене, виражаючи турботу про долю дитини,

Outcome: approved