Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] \~05.06.2018\~року звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою в\~якій,\~враховуючи заяву\~про уточнення\~позовних вимог,\~просив визнати\~недійсним Державний\~акт на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~ІV-ПЛ\~№ 043910,\~виданий 07\~квітня 1999\~року Бабенку\~ Олександру\~Васильовичу Новосанжарською\~селищною радою\~народних депутатів\~Полтавської області,\~що знаходиться\~за адресою: пров. Дубініна, 7, в смт Нові Санжари, Полтавської області та рішення від 30 січня 1998 Новосанжарської селищної ради народних депутатів Полтавської області 14 сесії 22 скликання про передачу земельної ділянки для приватизації у приватну власність [PERSON] , в розмірі 764 м. кв. що знаходилась за адресою: [ADDRESS] . А також визнати за ним право власності на 3/8 частки земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позову зазначив, що 25 серпня 1963 року, між його батьками [PERSON] і [PERSON] був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження, зроблений запис за № 26. Свідоцтво про одруження втрачено, однак даний факт підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, серії ЕКО № 216959. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 10 квітня 1968 року [PERSON] , перебуваючи в шлюбі із [PERSON] отримав земельну ділянку державного фонду, розміром 700 кв. [ADDRESS] на підставі договору про надання в безстрокове користування даної земельної ділянки, посвідченого Новосанжарською ДНК, Полтавської області. Також, [PERSON] , перебуваючи в шлюбі із [PERSON] спільно побудували на земельній ділянці державного фонду, розміром 700 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] житловий будинок літ. «А-1», навіс «а1» в 1973 році, житловою площею 32,1 кв.м, та господарські будівлі, а саме: погріб літ, «а2» в 1984 році, літню кухню літ. «Б» в 1975 році, сараї літ. «Б1» в 1975 році, сарай «б» в 1985 році, підвал літ. «Б2» в 1975 році, огорожу № 1 в 1980 році, ворота огорожі № 2 в 1980 році, вбиральню «В» та водопровод № 3, що є спільною сумісною власністю подружжя. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , від 08.10.2013 року. Після померлого [PERSON] , залишилось спадкове майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається із: житлового будинку літ. «А-1», навісу «а1» побудованого в 1973 році, житловою площею 32,1 кв.м, на земельній ділянці державного фонду розміром 700 кв.м, та господарських будівель, а саме: погріб літ, «а2» побудований в 1984 році, літня кухня літ. «Б» побудована в 1975 році, сарай літ. «Б1» побудований в 1975 році, сарай «б» побудований в 1985 році, підвал літ. «Б2» побудований в 1975 році, огорожа № 1 побудована в 1980 році, частина воріт, огорожа № 2 зроблена в 1980 році, вбиральня «В», водопровід № 3. Дані об`єкти були побудовані в шлюбі та є спільною сумісною власністю дружини та чоловіка і є рівними, а тому Ѕ частина вище зазначеного майна належала дружині померлого [PERSON] . 26.11.1996 року Державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Дашівською Валентиною Михайлівною було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ААВ № 652011 власниками яких є [PERSON] та [PERSON] з часткою по 1/2 частині кожному. Державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Дашівською Валентиною Михайлівною при видачі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААВ № 652011 не було прийнято до уваги, що домоволодіння по [ADDRESS] було збудовано у 1973 році, тобто в шлюбі з [PERSON] та її померлим чоловіком 08 січня 1996 року [PERSON] та є спільно майном подружжя, а це означає, що дане домоволодіння належало подружжю [PERSON] та [PERSON] порівну, а саме: по 1/2 частині кожному. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом на належну йому Ѕ частину майна, були його дружина [PERSON] та діти: [PERSON] та [PERSON] , спадкування якого повинно було здійснено в рівних долях, але він, [PERSON] , не звернувся в установлений законом строк до нотаріальної контори стосовно прийняття спадщини, тому [PERSON] , повинна була мати у власності 1/2 частину як частку спільно нажитого майна подружжя та 1/4 частина спадкового майна за законом після смерті [PERSON] , що знаходиться по [ADDRESS] , таким чином на час смерті його матері у її власності повинно бути 3/4 частини вище зазначеного спадкового майна, а брату [PERSON] повинно було належати ј частини спадкового майна після смерті його батька [PERSON] , тобто станом на 08.01.1996 року. 27.01.1997 року в бюро технічної інвентаризації Полтавської області за [PERSON] зареєстровано право власності на Ѕ частину спадкового майна після померлого батька [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Станом на 27.01.1997 року землекористувачем земельної ділянки в розмірі 764 м.кв. що знаходилась за адресою: [ADDRESS] була його мати [PERSON] , яка там постійно проживала та користувалась даною земельною ділянкою. 30 січня 1998 року Новосанжарською селищною радою народних депутатів Полтавської області 14 сесія 22 скликання винесла рішення про передачу земельної ділянки для приватизації у приватну власність його брату [PERSON] , в розмірі 764 м.кв. що знаходилась за адресою: [ADDRESS] всупереч закону тому, що він був власником лише 1/2 частки будинку та прибудинкових споруд. 07 квітня 1999 року Новосанжарською селищною радою народних депутатів Полтавської області [PERSON] було видано Державний акт 1У-ПЛ № 043910 на право приватної власності на земельну ділянку в розмірі 764 м.кв. що знаходилась за адресою: [ADDRESS] всупереч закону тому, що він був власником лише 1/2 частки будинку та прибудинкових споруд, а 1/2 частка будинку та прибудинкових споруд, належала його матері [PERSON] . Відповідно до ст. 120 ч. 4 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі, споруди. Виходячи з цього [PERSON] не мав права приватизувати повністю земельну ділянку в розмірі 764 м.кв., а тільки мав право на приватизацію Ѕ частини земельної ділянки тобто 382 м.кв. а приватизував земельну ділянку в розмірі 764 м.кв. незаконно. [INFO] померла його мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.10.2012 року. Після померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 477/2012 від 14.11.2012 року. Спадкоємцями згідно з поданих заяв про прийняття спадщини є він, [PERSON] , та його брат [PERSON] . У липні 2017 року він звернувся до суду із позовом про визнання недійсним свідоцтва право на спадщину за законом серії ААВ № 652011 власниками якого є [PERSON] та [PERSON] з часткою по 1/2 кожному домоволодіння та прибудинкових споруд по [ADDRESS] . 03 жовтня 2017 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області вище зазначене Свідоцтво право на спадщину за законом видане 26.11.1996 р. Державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Дашівською В.М. було визнано частково недійсним та було визнано за ним [PERSON] право власності на 3/8 частин спадкового майна після смерті [PERSON] , що знаходиться за адресою [ADDRESS] та право власності було зареєстровано. [INFO] помер його брат [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] про що зроблено відповідний актовий запис № 87. Після його\~смерті,\~його дружина\~ [PERSON] \~подала до\~приватного нотаріуса\~Новосанжарського районного\~нотаріального округу\~Полтавської області\~Семиволоса О.В., заяву про прийняття спадщини, але оформити Свідоцтво про право на спадщину не встигла, так як [INFO] вона померла. Після смерті [PERSON] , її спадкоємицею є її дочка [PERSON] , відповідачка у справі, яка подала заяву про прийняття спадщини після померлої матері до приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Семиволоса О.В., яку вона подала вчасно. Але нотаріус відмовив їй у видачі Свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно і тоді вона звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Він же був залучений до участі у справі в якості третьої особи, та тоді йому стало відоме про видане 30 січня 1998 року Новосанжарською селищною радою народних депутатів Полтавської області рішення про передачу земельної ділянки для приватизації у приватну власність його брату [PERSON] , в розмірі 764 м.кв. що знаходилась за адресою: [ADDRESS] та виданий державний акт IV-ПЛ № 043910 на право приватної власності на земельну ділянку в розмірі 764 м.кв. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2018 року справу № 542/755/18 передано на розгляд судді Стрельченко Т.Г. (том 1 а.с. 30). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (том 1 а.с. 33). Ухвалою суду від 04 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (том 1 а.с. 59-60). Ухвалою суду від 04 червня 2019 року задоволено заяву [PERSON] про відвід головуючого по справі [PERSON] (том 1 а.с. 107-108). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2019 року справу № 542/755/18 передано на розгляд судді Афанасьєвій Ю.О. (том 1 а.с. 109). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 червня 2019 року прийнято справу до провадження та розгляд справи розпочати повторно в порядку загального позовного провадження з підготовчого засідання (том 1 а.с. 110-111). Ухвалою суду від 23 вересня 2019 року були витребувані письмові докази (том 1 а.с. 137-138). Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (том 1 а.с. 160). Ухвалою суду від 05 лютого 2020 року було визнано явку представника відповідача Новосанжарської селищної ради Полтавської області обовязковою (том 1 а.с. 210). Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року були витребувані письмові докази (том 2 а.с. 66-67). Ухвалою суду від 15 грудня 2020 року був поновлений судовий розгляд (том 2 а.с. 88). Ухвалою суду від 17 грудня 2020 року були витребувані письмові докази (том 2 а.с. 90-91). Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року було визнано явку відповідача [PERSON] обов`язковою та витребовані матеріали цивільної справи №542/1510/15-ц. (том 1 а.с. 210). В судове засідання позивач не з`явився, до суду надавав заяви про розгляд справи в його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити (том 2 а.с. 62, 170). Представник позивача, адвокат Плішкін Ю.С., в судовому засідання підтримував заявлені вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові. В подальшом надав заяву про розгляд справи в його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити (том 2 а.с.170). В судовому засіданні представник відповідача Новосанжарської селищної ради Кондратюк Т.П. заперечувала проти задоволення позовних вимог, надавши заперечення на уточнений позов (т.2 а.с. 51), в яких зазначено про те, що [PERSON] , відповідно до Рішення виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради від 15.04.1999 року, вже передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 2112 м.кв. в [ADDRESS] , тому вважають, враховуючи вимоги п.4 ст.116 ЗК України, що відсутні підстави для визнання за ним право власності на 3/8 частини земельної ділянки, площею 764 м.кв, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (том 2 а.с. 98, 115,124, 147, 154,160). Представник тертьої особи Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Надавав заяву про розгляд справи в його відсутність (том 2 а.с. 61, 126, 150,157). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши пояснення у вступному слові представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з таким. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.11.1965 (том 2 а.с.85). При цьому, згідно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбів із зазначенням відомостей про другого з подружжя (том 1 а.с. 27) [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 25.08.1963 року. [PERSON] згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області від 08 жовтня 2013 року, помер [INFO] (а.с. 12). Спадщину після\~смерті [PERSON] \~прийняли його\~дружина [PERSON] \~(мати\~позивача)\~та [PERSON] \~(брат\~позивача),\~про що\~свідчить свідоцтво\~про право\~на спадщину\~за законом\~серії ААВ\~№ 652011\~від 26\~листопада 1996\~року,\~ за\~яким спадкоємцями\~майна [PERSON] ,\~померлого [INFO] ,\~є в\~рівних частинах\~кожний по\~Ѕ частині:\~дружина [PERSON] ,\~син [PERSON] ,\~що мешкають\~в [ADDRESS] .\~Спадкове майно\~складається з\~житлового будинку\~з господарськими\~будовами,\~що знаходиться\~в [ADDRESS] ,\~на земельній\~ділянці державного\~фонду розміром\~700\~кв.м.\~і складається\~в цілому:\~з житлового\~будинку саманного,\~обкладеного цеглою,\~житловою площею\~32,1\~кв.м.\~літ «А-1»,\~навіс «а1»,\~погреб «а2»,\~літня кухня\~«Б»,\~сарай «б»,\~сарай «Б1»,\~підвал «Б2»,\~вбиральня «В»,\~огорожа №\~1,2,\~водопроводу №\~3,\~що належали\~померлому [PERSON] \~на підставі\~договору про\~надання в\~безстрокове користування\~земельної ділянки, посвідченого Новосанжарською державною нотаріальною конторою, Полтавської області 10 квітня 1968 року за реєстром № 264 (а.с. 26). [PERSON] згідно\~зі свідоцтівом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області від 19 жовтня 2012 року, померла [INFO] (а.с. 11). Після померлої [PERSON] заведена спадкова справа № 477/2012 від 14.11.2012 року. Спадкоємцями згідно поданих заяв про прийняття спадщини є позивач [PERSON] та його брат [PERSON] (т.2 а.с. 109). [PERSON] згідно зі свідоцтівом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області від 27 серпня 2013 року, помер [INFO] (а.с. 10). На запит суду завідувачем Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманець М.В. надано лист № 177/01-16 від 13.02.2020 року та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59411754, згідно яких заведена спадкова справа № 382/2013 від 10.10.2013 року після померлого [INFO] [PERSON] , подана заява від [PERSON] (том 1 а.с. 236). Яка, згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (т.1 а.с.8) була дружиною [PERSON] та її дошлюбне прізвище було [PERSON] . [PERSON] згідно зі свідоцтівом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області від 29 вересня 2014 року, померла [INFO] (том 1 а.с. 9). Після її смерті відкрита спадкова справа № 1/2015 від 15 січня 2015 року, з заявою про відкриття спадщини звернулася її дочка [PERSON] , [INFO] , та на її ім`я видане свідоцтво про право на спадщину (том 1 а.с. 196). При цьому відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Новосанжарським рай-відділом реєстрації актів громадського стану Полтавської області від 19 вересня 1997 року ( т.1 а.с. 13) [PERSON] народилась [INFO] та її матір`ю є [PERSON] , яка після одруження змінила прізвище на [PERSON] . А згідно з свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області від 05 грудня 2013 року, [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] , актовий запис № 6 (т.1 а.с. 14). При цьому, відповідач [PERSON] в судовому порядку визнавала право вланості на спадкове майно в порядку спадкування після смерті своєї матері [PERSON] , зокрема й щодо спірної земельної ділянки. Так, рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.05.2016 року, залишеним без змін Апеляційним судом Полтавської області (Ухвала від 28.09.2016 року) та Верховним Судом (Постанова від 14.11.2018 року) (том 2 а.с.127-129, 133-136), 137- 142), зокрема, встановлений факт, яким визнано, що померла [INFO] [PERSON] при житті набула право власності на земельну ділянку площею 764 кв.м в межах згідно з планом, що розташована на території [ADDRESS] і призначена для обслуговування житлового будинку, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 043910, виданого Новосанжарською селищною радою Новосанжарського району\~Полтавської області\~07.04.1999\~року,\~як спадкоємиця\~за законом\~після померлого\~ [INFO] чоловіка\~ [PERSON] . Встановлений факт, яким визнано, що померлий [INFO] [PERSON] при житті набув право власності на 3/4 частини житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 43,5 кв.м, загальною площею 79,0 кв.м, та господарських будівель, а саме: погреба літ. «а2», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «Б1», «б», підвалу літ. «Б2», огорожі № 1, воріт огорожі № 2, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Встановлений факт, яким визнано, що померла [INFO] [PERSON] при житті набула право власності на 3/4 частини житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 43,5 кв.м, загальною площею 79,0 кв.м, та господарських будівель, а саме: погреба літ. «а2», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «Б1», «б», підвалу літ. «Б2», огорожі № 1, воріт огорожі № 2, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , як спадкоємиця за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] . А також за [PERSON] було визнано право власності на земельну ділянку площею 764 кв.м в межах згідно з планом, що розташована на території [ADDRESS] і призначена для обслуговування житлового будинку, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 043910, виданого Новосанжарською селищною радою Новосанжарського району Полтавської області 07.04.1999 року, як за спадкоємицею за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частини житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 43,5 кв.м, загальною площею 79,0 кв.м, та господарських будівель, а саме: погреба літ. «а2», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «Б1», «б», підвалу літ. «Б2», огорожі № 1, воріт огорожі № 2, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємицею за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] . В свою чергу позивач [PERSON] також звертався до суду для вирішення спору про визнання права власності на частину будинку. Так, рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 03.10.2017 року, з врахуванням ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 22.02.2018 року про виправлення описки (том 1 а.с. 20-23, 24) було визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії ААВ №652011, видане 26.11.1996 року Державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області Дашівською Валентиню Михайлівною після померлого [PERSON] на будинок та прибудинкові споруди що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Та визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця [PERSON] , а саме: на 3/8 частки, яка складається з житлового будинку під літ. А-1, погріба під літ. а2, літньої кухні під літ.Б, сараю під літ. Б1, сараю під. літ.б, підвала під літ. Б2, ворота огорожі №2, огорожі №1, що розташований по [ADDRESS] . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер 766131053234 від 18.04.2018 року вбачається, що у власності [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності в розмірі 3/8 частки перебуває житловий будинок А-1 з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 79 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м., що розташована в [ADDRESS] (а.с. 28). Таким чином, на спірній земельній ділянці по\~\~\~\~ [ADDRESS] , розташований житловий будинок, власниками якого на даний час на підставі рішень судів є позивач [PERSON] , якому належить 3/8 частини та відповідачка [PERSON] , якій належить ѕ частини будинку. А право власності на земельну ділянку визнано за відповідачкою [PERSON] , як спадкоємицею за законом після померлої матері [PERSON] , яка її отримала у спадщину після померлого чоловіка [PERSON] . Звертаючись з даним позовом, позивач [PERSON] оскаржував підстави набуття спірної земельної ділянки спадкодавцем [PERSON] , посилаючись на те, що він одноособово приватизував дану земельну ділянку по\~\~ [ADDRESS] , на якій розташований житловий будинок, в процесі чого не було враховано, що він не був одноосібним власником домоволодіння, а крім нього співвласником була й [PERSON] , мати позивача [PERSON] та [PERSON] . За змістом статей\~15\~і\~16 ЦК України\~кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений\~\~статтею 16 ЦК Укаїни. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження\~\~№ 14 - 144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (№ 12-304гс18). Заявлені же вимоги про про визнання рішення Новосанжарської селищної ради народних депутатів Полтавської області від 30 січня 1998 року, Державного акту на право приватної власності на землю недійсними та визнання права власності не є ефективним способом захисту та не дозволить ефективно захистити та відновити права позивача щодо визнання за ним права власності на 3/8 частки земельної ділянки, виходячи з такого. Так, [PERSON] набув земельну ділянку площею 764 кв.м. з них 764 кв.м. для обслуговування житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] на підставі рішення Новосанжарської селищної Ради народних депутатів Полтавської області 14 сесії 22 скликання від 30 січня 1998 року (а.с. 7). На підставі вище вказаного рішення Новосанжарської селищної Ради народних депутатів Полтавської області [PERSON] [INFO] , серії [NUMBER] видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 764 м.кв., що розташована на території [ADDRESS] , для обслуговування жилого будинку. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 682 (а.с. 6). Саме вказані рішення Новосанжарської селищної ради народних депутатів Полтавської області та Державний акт про право приватної власності просить визнати недійсними позивач. Однак,\~судом встановлно,\~що спірна\~земельна ділянка\~за судовим\~рішенням (рішення\~Новосанжарського районного\~суду Полтавської\~області від\~23.05.2016\~року,\~залишеним без\~змін Апеляційним\~судом Полтавської\~області (Ухвала\~від 28.09.2016\~року)\~ та\~Верховним Судом\~(Постанова\~від 14.11.2018\~року) перейшла у власність відповідчки [PERSON] , про що позивачем не було зазначено в позові. Так, за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 764 кв.м в межах згідно з планом, що розташована на території [ADDRESS] і призначена для обслуговування житлового будинку, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 043910, виданого Новосанжарською селищною радою Новосанжарського району Полтавської області 07.04.1999 року, як за спадкоємицею за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] . Крім того вказаним судовом рішенням встановлений факт, яким визнано, що померла [INFO] [PERSON] при житті набула право власності на земельну ділянку площею 764 кв.м в межах згідно з планом, що розташована на території [ADDRESS] і призначена для обслуговування житлового будинку, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 043910, виданого Новосанжарською селищною радою Новосанжарського району Полтавської області 07.04.1999 року, як спадкоємиця за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] . Вказане судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання. Виходячи з наведеного, визнання недійсними рішення Новосанжарської селищної ради народних депутатів Полтавської області від 30 січня 1998 року та Державного акту на право приватної власності на землю, що складені на ім`я [PERSON] , не матимуть правового значення та не подягнуть автоматичного визнання права власності на спірну частину земельної ділянки за позивачем, оскільки власником всієї земельної ділянки є відповідачка [PERSON] на підставі рішення суду. При цьому, під час розгляду справи в касаційному порядку за касаційною скаргою [PERSON] на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.05.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 28.09.2016 року, Верховним Судом в Постанові від 14.11.2018 року зазначено, що доводи третьої особи [PERSON] (позивача по даній справі) щодо безпідставності визнання за [PERSON] права власності на всю земельну ділянку за вказаною адресою не є обґрунтованими. Позивач ( [PERSON] ) є спадкоємцем цієї земельної ділянки, що правильно встановлено судами і цій обставині дано правову оцінку. Позивач ( [PERSON] ) є власником 3/4 частини будинку, а 1/4 якого не успадкована на час розгляду справи. Враховуючи наведене, у разі вирішення спору про визнання права власності на частину будинку, скаржник ( [PERSON] ) буде мати законне право на визнання за ним права власності на земельну ділянку, у розмірі, пропорційному його частці відповідно до вимог\~статті 120 ЗК України\~та\~статті 377 ЦК України. Разом з тим, позивач [PERSON] набувши на підставі рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03.10.2017 року право власності на 3/8 частки житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , таке питання не порушував. Таким чином, з врахуванням заявлених [PERSON] позовних вимог, на підставі досліджених доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed