Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] заявила позов до [PERSON] про встановлення факту житлового будинку об'єктом спільної сумісної власності та визначення частки майна. В ході судового розгляду позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, а саме про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Позивач зазначає, що [INFO] в с. Михайлівка Ямпільського району Вінницької області помер її батько [PERSON]. Після смерті батька вона як єдина донька і спадкоємиця першої черги за законом, прийняла спадщину на частку майна батька - одну третю частку квартири [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 2.0175 га., що розташована на території Северинівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Вказала, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.10.1993 шлюб між її батьком [PERSON] та її матір'ю [PERSON] розірвано, її мати [PERSON] померла [INFO]. Позивач посилається на те, що за життя її батько, не зважаючи про перебування у шлюбі із її матір'ю [PERSON], фактично з 1987 проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу із [PERSON], яка померла [INFO]. Зазначила, що її батько проживаючи разом із [PERSON] однією сім'єю до дня її смерті мали спільний бюджет, вели спільне господарство та побут, мали усталені взаємні права та обов'язки, притаманні подружжю. Проживаючи більше 25 років однією сім'єю її батько [PERSON] разом із [PERSON] за свої спільні кошти та вкладаючи спільні трудові зусилля, побудували разом житловий будинок із надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] однак, юридичну реєстрацію спільно побудованого будинку здійснили лише на ім'я [PERSON] Позивач вважає, що вона, як спадкоємиця [PERSON] має право на успадкування належної йому за життя однієї другої частки вказаного житлового будинку. Вважаючи свої права невизнаними позивач просить суд винести рішення, яким встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO] у період з листопада 1993 до дня смерті [PERSON] - [INFO], встановити факт, що житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] є об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], а також визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на житловий будинок із надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] становила одну другу частки. Позивач [PERSON] позов підтримала. Вказала, що житловий будинок по [ADDRESS] побудував її батько [PERSON] Вказала, що вона є єдиною спадкоємицею. Її батько протягом 25 років проживав із [PERSON], вели спільне господарство. Позивач зазначила, що вона має право на одну другу частину житлового будинку по [ADDRESS] що належала її батькові. Просила позов задовольнити. Представник позивача адвокат Вітвіцький О.Ю., який діє на підставі ордеру серії ВН №007123 від 22.10.2015 та договору про надання правової допомоги №104 від 12.10.2015 позовні вимоги підтримав. Зазначив, що житловий будинок по [ADDRESS] [PERSON] будував разом із [PERSON] за спільні кошти, свідоцтво про право особистої власності було видане в 1996 на ім'я [PERSON] Початок забудови будинку 14 квітня 1993 року. Шлюб [PERSON] із [PERSON] розірвав 29.10.1993 на підставі судового рішення. Фактично [PERSON] та [PERSON] проживали з 1987 ще в період його шлюбу із [PERSON] Поки будувався вказаний будинок [PERSON] та [PERSON] проживали в квартирі, а потім вони жили весь час у будинку по [ADDRESS] Представник позивача пояснив, що [PERSON] приймав участь у будівництві будинку, виписував техніку, привозив будівельні матеріали, наймав людей та особисто будував будинок, а тому цей будинок належить йому та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Приблизно за шість місяців до смерті переїхав в с. Михайлівка Ямпільського району Вінницької області до своєї сестри, так як потребував догляду. [PERSON] теж в цей час хворіла і потребувала догляду, тому вони не могли доглядати один одного, однак, [PERSON] продовжував підтримувати стосунки із [PERSON] до дня її смерті. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 12.08.2013, заявлені позовні вимоги не визнала. Вказала, що 24.10.1992 було весілля у сина [PERSON] та батька відповідача - [PERSON]. На цьому весіллі [PERSON] не було, ніхто взагалі про нього не знав. У 1992 вже будинок вже був побудований, були вікна, двері, дах і [PERSON] водила її показати будинок. [INFO] народився [PERSON], однак, [PERSON] не було. На хрестинах [PERSON] 19.03.1995 [PERSON] вже був разом із [PERSON] Пояснила, що вказаний будинок будувався для сина [PERSON] - [PERSON]. Однак, [PERSON] пізніше оформила документи про право на будинок на себе, бо були суперечки у [PERSON] із його дружиною Жанною. Також пояснила, що [PERSON] самостійно здійснювала будівництво будинку. [PERSON] працювала керівником єдиного в районі магазину «Оптика», тому на той час у неї були на гроші. Також пояснила, що на час будівництва вона ходила до будинку та допомагала [PERSON] саджати городи, [PERSON] вона не бачила біля будинку. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Боднар О.В., який діє на підставі ордеру серії ЖТ №22950 від 02.12.2015 та договору №82 про надання правової допомоги від 22.09.2015 позовні вимоги не визнав. Поряснив, що в судовому засіданні не доведено того факту, що за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] будували будинок. Зазначив, що відповідно до ст. 41 Конституції України право власності [PERSON] не може бути порушене. Волевиявлення [PERSON] та [PERSON] за життя щодо поділу цього майна не було. [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] Також пояснив, що рішенням міськвиконкому від 29.05.1992 виділено сину [PERSON] - [PERSON] землю під будівництво. Будинок був збудований у 1993. Дозвіл на будівництво будинку надавався [PERSON] Забудова будинку розпочата в березні 1993, а [PERSON] в сім'ї [PERSON] побачили вперше у 1995. Також пояснив, що життя [PERSON] було бурхливе і він за життя проживав також із іншою жінкою в с.Михайлівка та був прописаний в по [ADDRESS] за місцем проживання своєї дружини [PERSON] в своїй одній третій частині квартири. Зазначив, що спільне проживання [PERSON] із [PERSON] не можна вважати сім'єю. Просив відмовити у задоволенні позову. Із показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що вони всі разом працювали із [PERSON] у Лісомеліоративній станції. Всі разом влітку 1993 почали будувати із фундамента будинок у [PERSON] Вказали, що [PERSON] виписував у Лісомеліоративній станції транспорт, пісок, камінь. Зазначили, що в 1993 [PERSON] жив із [PERSON] та разом починали будівництво будинку. Також пояснили, що вікна, двері, дах замовляв [PERSON] [PERSON] готувала їжу для робітників на будівництві, кожен день приїздила до будинку. [PERSON] разом із [PERSON] вели господарство, мали дві корови, кури, свині. У них був спільний бюджет, робили разом ремонт у будинку. Із показань вказаних свідків також встановлено, що вони у [PERSON] гроші за будівництво не брали, так як були його колегами. Їм відомо, що [PERSON] будував цей будинок для себе та [PERSON] Крім будинку, будували літню кухню, госпорадські споруди та мур. Закінчили будівництво будинку у 1994. [PERSON] жив разом із [PERSON] з 1993 по день її смерті. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що чоловік її подруги [PERSON] - [PERSON] жив із [PERSON] ще до розірвання шлюбу із [PERSON] Потім вони розлучилися. [PERSON] жив із [PERSON] у квартирі. Також їй відомо зі слів сусідів, що все будівництво будинку велося з допомогою [PERSON] Зазначила, що з 2003 року її город знаходиться біля вказаного спірного будинку. Вона приходила на свою земельну ділянку і бачила, що [PERSON] і [PERSON] вели господарство, тримали корови, свині, кури, робили ремонт у будинку, ставили пластикові вікна, міняли дах будинку. Вказала, що [PERSON] з [PERSON] жили як сім'я. Коли [PERSON] хворів, то був відправлений до його сестри або в лікарню. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що вона була подругою [PERSON] - дружини [PERSON] В 1989-1990 роках [PERSON] вже не проживав разом із [PERSON] У 1992 приїздила старша донька і приходила до [PERSON], щоб забрати його додому. Їй відомо те, що [PERSON] організовував будівництво будинку разом із [PERSON] Це відомо зі слів її чоловіка, який разом працював із [PERSON] Цей будинок [PERSON] і [PERSON] будували для себе і там проживали удвох. Перед смертю [PERSON] відправила [PERSON] в с. Михайлівку Ямпільського району Вінницької області до сестри, яка його доглядала. [PERSON] за життя із [PERSON] мали спільне господарство, продавали молоко. Також їй відомо те, що [PERSON] в 2005 жив із жінкою на ім'я [PERSON] в с.Михайлівка Ямпільського району Вінницької області, а потім повернувся до [PERSON] Також їй відомо, що [PERSON] приймав участь у будівництві будинку. Вказала, що ця обставина відома всім у м. Ямпіль Вінницької області. [PERSON], працюючи продавцем в магазині «Оптика», не могла сама будувати будинок, а [PERSON] мав можливість це зробити, так як працював в ЛМС. Із показань свідка [PERSON] встановлено, що вона була колегою [PERSON], з якою часто спілкувалася. В 1992-1993 [PERSON] та [PERSON] були офіційно розлучені, а ще раніше [PERSON] ходив до [PERSON] Вказав, що точно не знає з якого часу [PERSON] жив із [PERSON] однак їй відомо, що [PERSON] будував будинок разом з [PERSON] , брав техніку для будівництва будинку в ЛМС. [PERSON] та [PERSON] жили як сім'я і вели разом господарство. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів - копії свідоцтва про народження, виданого 10.02.1971 встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], в графі батько записаний - [PERSON], в графі мати - [PERSON] Із копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 30.07.1993 встановлено, що 30.07.1993 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON], тобто встановлено, що позивач є донькою [PERSON] Із копії свідоцтва про смерть, виданого 27.08.2013 встановлено, що [INFO] року в с. Михайлівка Ямпільського району Вінницької області помер [PERSON]. Із копії свідоцтва про смерть, виданого 05.02.2015 встановлено, що [INFO] в м. Ямпіль Вінницької області померла [PERSON]. Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2014 встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею майна [PERSON], спадщина складається із земельної ділянки, яка розташована на території Северинівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, площею 2.0175 га. Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.02.2014 встановлено, що власником вказаної земельної ділянки є [PERSON] Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2014 встановлено, що спадкоємицею майна [PERSON] є [PERSON], спадщина складається із однієї третьої частки квартири під номером [NUMBER], яка знаходиться в будинку [ADDRESS]. Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.02.2014 встановлено, що власником однієї третьої частки вказаної є [PERSON] Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 22.07.2015 встановлено, що [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, позов задоволено. Із копії ухвали апеляційного суду Вінницької області від 14.12.2015 встановлено, що рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 22.07.2015 скасовано, заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу залишено без розгляду. Із копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 26.09.1996 встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.10.1993 встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24 березня 1969 року розірвано, вказане рішення набуло законної сили. Із копії довідки, виданої Ямпільською державною нотаріальною конторою вих..№975/01-16 від 22.09.2015 встановлено, що [PERSON] дійсно прийняв спадщину після смерті своєї бабусі [PERSON], померлої [INFO], як спадкоємець першої черги за правом представлення, за його заявою заведено спадкову справу №319/2013, інших спадкоємців в справі не значиться, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Із копії повідомлення приватного нотаріуса Ямпільського районного нотаріального округу Вінницької області вих..№399/02-14 від 30.09.2015 встановлено, що 26.12.2013 за заявою [PERSON] заведено спадкову справу після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. 17.02.2014 [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно. Відносно померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась. Для успадкування належного майна [PERSON] потрібно надати підтверджуючі документи щодо проживання однією сім'єю не менше п'яти років до дня смерті спадкодавці з [PERSON], при умові, що у померлої [PERSON] відсутні спадкоємці попередніх черг. Із копії спадкової справи №122/2013 щодо майна померлого [INFO] [PERSON], встановлено, що 26.11.2013 [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO]., інші спадкоємці відсутні. Із копії спадкової справи №319/2013 щодо майна померлої [PERSON] встановлено, що 31.07.2013 [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті його бабусі [PERSON], яка померла [INFO], інші спадкоємці відсутні. Із копії інвентаризаційної справи №2700 домоволодіння по [ADDRESS] встановлено, що власником будинку по [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 26.09.1996. Із копії рішення №61 від 18.02.1993 виконавчого комітету Ямпільської міської ради Вінницької області встановлено, що рішення міськвиконкому від 29.03.1992 про виділення земельної ділянки [PERSON] відмінено та виділено під житлове будівництво земельну ділянку площею 1000 кв.м.по [ADDRESS] [PERSON] Із копії рішення №237 від 29.07.1996 виконавчого комітету Ямпільської міської ради Вінницької області встановлено, що вказаним виконкомом затверджено акт прийомки та визнано право власності на індивідуальний житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу права позивача на спадкування майна [PERSON], а саме - однієї другої частки вказаного житлового будинку, яку позивач вважає такою, що набута спадкодавцем за життя. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик інших свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України. Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає частково доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, виходячи із наступного. Відповідно до п. 1 Прикінцевих положень СК України, цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України. Згідно п. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Сімейний кодекс України розповсюджується на спірні правовідносини лише з 1 січня 2004 року, а до цієї дати ці правовідносини були врегульовані Кодексом про шлюб та сім'ю України. З урахуванням наведеного, при розв'язанні позовної вимоги про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу в період з листопада 1993 до 03.11.2013 суд керується нормами КпШС України в період його дії до 01.01.2004 та Сімейного Кодексу України з дня набрання ним чинності. Відповідно до ст.2 Кодексу про шлюб та сім'ю України цей Кодекс встановлює порядок і умови одруження, регулює особисті і майнові відносини, які виникають в сім*ї між подружжям, між батьками і дітьми, між іншими членами сім*ї, відносини, які виникають у зв*язку з усиновленням, опікою та піклуванням, прийняттям дітей на виховання, порядок і умови припинення шлюбу, порядорк реєстрації актів громадянського стану. Кодекс про шлюб та сім'ю України не пов'язував виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав у зв'язку із проживанням однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ст. 44 Кодексу про шлюб та сім'ю України шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Це означає, що навіть після розгляду справи у суді й винесення ним рішення про розірвання шлюбу законодавством передбачалася можливість для примирення подружжя та збереження юридичної сили для шлюбу. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.10.1993 (а.с.13) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Однак, відсутні докази, які свідчили про припинення цього шлюбу відповідно до вимог ст.44 КпШС України. В ході судового розгляду на запитання суду про момент реєстрації розлучення [PERSON] та [PERSON] позивач та її представник пояснень не надали, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України доказів щодо цієї обставини не подали та не заявили клопотання про їх витребування, хоча сторонам роз'яснено їх права, передбачені ст.27 ЦПК України. В ході судового розгляду із пояснень позивача та показань допитаних свідків встановлено, що [PERSON], перебуваючи у шлюбі із [PERSON], почав своє спільне проживання із [PERSON] Позивач вважає таке проживання сімейними відносинами між [PERSON] та [PERSON] із листопада 1993 року. Однак, доводи позивача не ґрунтуються на вимогах закону та досліджених доказах, оскільки Кодекс про шлюб та сім*ю України за час його чинності передбачав обов'язковою умовою припинення шлюбу - реєстрацію розлучення в органах РАЦС. Доказів про таку реєстрацію не надано, тому судове рішення від 29.10.1993 року не свідчить про припинення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Вказане дає підставу вважати, що на час дії КпШС України [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, тобто, вважалися сім'єю. Оскільки КпШС України не передбачав права особи на створення кількох сімей, тому проживання [PERSON] разом із [PERSON] в період шлюбу із [PERSON] та на час чинності КпШС України не є проживанням чоловіка та жінки однією сім'єю і правових наслідків не має. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Тобто, з моменту набрання чинності СК України на підставі судового рішення від 29.10.1993, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] вважається припиненим. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Із показань свідків, які не суперечать поясненням осіб, які беруть участь у справі встановлено, що в період з 01.01.2004 до дня смерті [PERSON] [PERSON] проживав із нею однією сім'єю, був пов'язаний спільним побутом, вели домашнє господарство, мали взаємні права і обов'язки подружжя, тобто, в розумінні ст.3 СК України ці особи складали сім'ю. Відсутні докази, що у вказаний період [PERSON] та [PERSON] припинили свої сімейні відносини. Окреме проживання вказаних осіб незадовго до смерті [PERSON] було зумовлене їх хворобами та необхідністю стороннього догляду за кожним із них, однак, вказана обставина не свідчить про припинення сімейних відносин між цими особами, що підтверджено поясненнями позивача. Будь-яких доказів в спростування цих обставин представниками відповідача не надано. Як і не надано жодного достовірного доказу про припинення сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] в 2005 році. Показання свідка [PERSON] про те, що [PERSON] деякий час проживав з іншою жінкою в с.Михайлівка також не дають переконливих та достатніх підстав вважати, що останній припинив свої сімейні стосунки із [PERSON] Свідок особисто не була очевидцем цієї події, вказана обставина їй стала відома від інших осіб, щодо яких відомості відсутні. Таким чином, вимога позивача про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без шлюбу підлягає задоволенню лише у частині періоду з 1 січня 2004 року до дня смерті [PERSON] - [INFO] року. З урахуванням наведеного, суд має підстави для часткового задоволення цієї частини позовних вимог. В задоволенні позовної вимоги в частині встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без шлюбу в період з листопада 1993 року по 01.01.2004 суд має підставу відмовити з вищенаведених мотивів. Вирішуючи спір в частині позовних вимог про встановлення факту, що житловий будинок [ADDRESS] є об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], а також визначення розміру однієї другої частки померлого [PERSON] у вказаному нерухомому майні, суд не має підстав для їх задоволення, виходячи із наступного. Із показань свідків та досліджених матеріалів інвентаризаційної справи встановлено, що спірний житловий будинок був побудований в 1993-1996 роках. Доводи представників відповідача про те, що будинок був збудований в 1992 році не підтверджені жодним доказом та спростовуються показаннями допитаних свідків, матеріалами інвентаризаційної справи. Зокрема, рішення №61 від 18.02.1993 виконавчого комітету Ямпільської міської ради Вінницької свідчить про виділення [PERSON] земельної ділянки під житлове будівництво лише в 1993 році. Будь-які докази про те, що будинок був побудований в 1992 році на підтвердження своїх доводів представники відповідача не надали та не заявили про їх витребування. А тому при розв'язанні вказаних позовних вимог суд керується нормами, які регулювали право власності та спільної сумісної власності, чинними на час створення цього нерухомого майна та набуття на нього права власності в період 1993-1996 років - ЦК УРСР (ред.1963 року) та ЗУ «Про власність». Відповідно до ст. 112 ЦК УРСР (ред.1963 року) - майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Із матеріалів інвентаризаційної справи встановлено, що право власності на вказане нерухоме майно набуте [PERSON] 26.09.1996. Докази про набуття [PERSON] прав спільної власності на вказане нерухоме майно відповідно ст.112 ЦК УРСР (ред..1963 року ) відсутні. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Як на підставу двох вказаних позовних вимог позивач посилається на факт участі її батька [PERSON] саме як члена сім'ї [PERSON] в будівництві вказаного будинку. Із показань свідків судом встановлено, що дійсно [PERSON] приймав участь у будівництві вказаного будинку. Однак, як встановлено судом - в період чинності КпШС України, що співпадає із періодом будівництва та набуття права власності [PERSON] на будинок, [PERSON] не був членом сім'ї [PERSON] Відсутні докази про об'єднання цих осіб для спільної діяльності по створенню вказаного нерухомого майна. В розумінні положень ст.17 ЗУ «Про власність» та КпШС України участь [PERSON] у будівництві цього житлового будинку не є придбанням цього нерухомого майна внаслідок спільної праці членів сім'ї, оскільки [PERSON] та [PERSON] членами однієї сім'ї не були. Відсутні докази того, що за життя [PERSON] оспорив право власності [PERSON] або заявив про свої права на вказане нерухоме майно. З урахуванням наведеного, суд має підстави відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог як таких, що не ґрунтуються на вимогах закону. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, оскільки позов задоволено частково, суд за правилами ст.88 ЦПК України має підстави присудити позивачу з відповідача понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог немайнового характеру про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу (додаткові позовні вимоги заявлено 21.01.2016 вх.№311 а.с.133-134), за ставкою судового збору, встановленою ч.2 п.1 п.п. 2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 521 гривню 20 копійок судових витрат. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.17 ЗУ «Про власність», ст.112 ЦК УРСР (ред.1963 року), ст.ст.2, 44 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст. ст.3, 114 ч.2 СК України.

Outcome: partial