Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач 22.08.18 р. подала до суду вказаний вище позов. Зазначає прохання про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін дочки [PERSON], 17.08.16 р. н., у розмірі по 1\~600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.02.16 р. сторони уклали шлюб. За час шлюбу у сторін народилась вказана вище спільна дитина. З 2017 р. сторони стали проживати окремо та не підтримують подружніх стосунків. Спільна неповнолітня дитина сторін проживає з нею і перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно коштів на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін не надає, а їй самостійно утруднено утримувати дитину і її доходи не забезпечують належного утримання дитини, яка має захворювання та потребує особливого догляду, вартісного лікування. Відповідач є працездатним, стан його здоров»я задовільний, але не працює, має несталий доход, інших утриманців не має, а тому, вважає, що він може сплачувати аліменти у вказаному вище розмірі. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача на її користь судові витрати у справі, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу (підготовлення та оформлення позовної заяви) в розмірі 800 грн.. За ухвалою суду від 27.08.18 р. відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~За станом на 04.10.18 р. відповідач відзиву на позову заяву до суду не подав. \~ \~ \~ \~ Позивач у судовому засіданні позов підтримала повністю, суду пояснила, що відповідач має несталий доход, розмір якого їй не відомий, доказів про розмір такого доходу вона не має. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, суду пояснив, що дитина сторін, дійсно, проживає з позивачем та він має несталий доход та об»єктивно має можливість надавати аліменти у тому розмірі, про який просить позивач. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого 25.02.16 р., сторони уклали шлюб тоді ж. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії I - ЕГ № 242166, виданого виконкомом Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області, сторони мають вказану вище спільну неповнолітню дитину. Відповідно до копії будинкової книги щодо мешканців кв. № 5 буд. № 17 у смт. Голобах Ковельського району Волинської області, спільна неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги, що сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України, які підлягають до врахування судом, крім тієї, що вони мають на своєму утриманні вказану вище неповнолітню дитину, народжену у шлюбі. Так, позивачем не надано суду доказів наявності у відповідача доходу, майна (автомобіля, житла). У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, судом встановлено, що у сторін на даний час є вищезазначена спільна неповнолітня дитина, яка проживає спільно з позивачем. Домовленості між собою по питанню утримання своєї спільної неповнолітньої дитини сторони не досягли. Доказів про розмір доходу відповідача, доказів про наявність достатнього заробітку (доходу) у відповідача, що дало б суду підстави для стягнення розміру аліментів у розмірі мінімального рекомендованого, позивач суду не надала. Але з врахуванням заяви відповідача, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаної вище дитини сторін у твердій грошовій сумі у розмірі, про який просить позивач, з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавчо. Так, з 01.07.18 р. прожитковий мінімум на дитину віком до 6 складає 1\~559 грн., а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто, не менше 779 грн. 50 коп. на дитину щомісячно. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», та судові витрати, понесені позивачем, однак, не у повному обсязі, оскільки відповідачем було вжито заходів до визнання позову попередньо шляхом подання відповідної заяви суду про повне визнання позову, позовна заява позивача містить копії додатків, що не завірені у встановленому законом порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved