Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 11.03.2014 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить змінити формулювання причин звільнення його з роботи з відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» із «звільнити 12 лютого 2014 року згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором» на «звільнити 20 січня 2014 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін». Скасувати наказ від 31.01.2014 року про винесення йому догани та позбавлення премії за січень 2014 року. Скасувати наказ про позбавлення його премії на 20 % за грудень 2013 рок. Зобовязати відкрите акціонерне товариство «Турбоатом» виплатити йому 20 % за грудень 2013 року, премію за січень 2014 року та провести повний розрахунок по заробітній платі. Стягнути на його користь з відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) грн. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше чим за один місяць. Судові витрати стягнути з відповідача. 23.06.2015 р. позивач [PERSON] уточнив свої позовні вимоги, в який просив суд змінити формулювання причин звільнення його з роботи з відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» із «звільнити 12 лютого 2014 року згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором» на «звільнити 12 лютого 2014 року на підставі ст. 38 КЗпП України». Скасувати наказ № 49 ов від 24.12.2013 р. про нарахування премії за підсумками роботи за грудень 2013 р. Скасувати наказ № 35 ОВ від 31.01.2014 р. про дисциплінарне стягнення та позбавлення премії за положенням за січень 2014 року. Зобовязати відкрите акціонерне товариство «Турбоатом» виплатити йому 20 % премії за грудень 2013 року, що становлять суму 300 грн. 72 коп., премію за січень 2014 року, яка складає суму 1360 грн. 57 коп. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше чим за один місяць. Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» на його користь моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) грн. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначає, що з 01 квітня 2009 року перебував у трудових відносинах з відкритим акціонерним товариством «Турбоатом». 12.02.2014 року за наказом № 09/47-К від 12.02.2014 року заст. генерального директора відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» [PERSON] з ним був розірваний трудовий договір за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором (п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). На момент звільнення позивач обіймав посаду начальника сектору СКБ «ТА» (02). Позбавлення на 20 відсотків премії за грудень 2013 року, позбавлення премії за січень 2014 року, винесення догани та формулювання причин та дати звільнення вважає незаконним, накази такими, що підлягають скасуванню, а формулювання причин звільнення вважає таким, що має бути зміненим, оскільки дійсною причиною звільнення є не систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором, а конфлікт з керівництвом заводу та у колективі з приводу виконання позивачем вимог п. 2.1.2. його посадової інструкції, внаслідок чого адміністратором СКБ «ТА» був припинений доступ до мережі Інтернет з метою припинення онлайн торгівлі з китайських Інтернет аукціонів, яку в робочий час здійснювали його підлеглі. Також причиною звільнення позивач вважає особисту неприязнь його безпосереднього керівника [PERSON], якій сприяла доповідна записка на імя головного конструктора, якою позивач попередив виникнення пожежі при проведенні вібраційних динамічних випробуваннях робочих лопаток 11-го ступеня СД (т. К-540-23,5 для Екибастузської ГРЕС) в малій камері вібростенду, де існувала висока ймовірність її виникнення внаслідок досягнення масляними парами температури близької до температури спалаху масла. Після проведеною керівництвом заводу наради, були застосовані ряд заходів, які надали можливість провести іспити до кінця, уникнувши небезпеки виникнення пожежі. Однак безпосереднє керівництво відділу позивача вважало його вчинок зрадою, внаслідок чого з тих пір і виникло упереджене відношення і особиста неприязнь до нього. Як зазначив позивач після цих подій йому було запропоновано написати: або заяву на звільнення за власним бажання, або заяву на переведення на посаду інженера конструктора 2 категорії; або звільнення у звязку зі скороченням посади начальника сектора вібрації; або створення кваліфікаційної комісії з метою визнання позивача таким, що не відповідає посаді, яку обіймає, із занесенням до трудової книжки. Оскільки із запропонованими варіантами позивач не погодився, впродовж грудня 2013 року, січня та лютого 2014 року службові особи ВАТ «Турбоатом» ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] І.) припустились вимагання сплати коштів, направлених заводом за його навчання в аспірантурі в обмін на підписання заяви про звільнення за згодою сторін, погрожуючи в разі відмови звільнити «за статтею». Сплатити кошти позивач відмовився, вважаючи, що правові підстави їх повернення відсутні. 31 грудня 2013 року позивач звернувся із заявою до генерального директора з проханням прийняти участь та розібратися в даній ситуації, а також розглянути питання його звільнення за згодою сторін, оскільки не маючи особистого наміру звільнятися, не в змозі більше витримувати заходи психологічного впливу, погодився з бажанням його безпосереднього керівництва припинити з ним трудові відносини. Разом з даною заявою ним також була подана заява про звільнення за згодою сторін з 20 січня 2014 року. Однак, 20 січня 2014 року наказ про звільнення за згодою сторін та трудова книжка видані позивачу не були, остаточний розрахунок проведено не було. Щодня по 24 січня 2014 позивач вимагав видачі йому наказу про звільнення та проведення остаточного розрахунку. Оскільки КЗпП України не містить підстав звільнення працівника за бажанням власника, він подав заяву про звільнення за згодою сторін на виконання тієї угоди, що пропонувалась йому з 18 грудня 2013 року. Також позивач зазначив, що його письмову заяву від 24 січня 2014 про те, що трудовий догорів він вважав припиненим відповідно до заяви від 31.12.2013 року з 20 січня 2014 року, та видачу в звязку з чим йому наказу про звільнення і трудової книжки на руки в канцелярії та приймальні заводу приймати відмовились. Оскільки наказ не міг бути винесеним попереднім числом, він просив його винести негайно 24 січня 2014 року. Тому заяву від 24 січня 2014 року позивач направ поштою в суботу 25 січня 2014 року, наполягаючи на винесенні наказу у понеділок 27 січня 2014 року. 27 січня 2014 року наказ та трудову книжку позивач знову не отримав. Але посадові особи відповідача пообіцяли видати наказ і трудову книжку в обмін на заяву про звільнення за власним бажанням. Тобто примусили його написати нову заяву про звільнення за власним бажанням. 28 січня 2014 року позивач написав заяву про звільнення за власним бажанням, як його і примусили, але просив звільнити його саме з 28 січня 2014 року, зазначивши поважні причини у звязку з напруженою морально психологічною обстановкою та здійсненням на нього психологічного та моральних тисків (конфлікт в колективі). Також знову попросив видати йому наказ про звільнення та трудову книжку на руки. Як зазначив позивач дана заява знову прийнята в приймальні та канцелярії заводу не була, тому він направив її поштою. Проте наказу про звільнення за власним бажанням з 28.01.2014 року позивач не отримав, трудова книжка йому видана не була, тому 29 січня 2014 року через канцелярію він подав ще одну заяву про звільнення за власним бажанням без зазначення дати та причин звільнення, оскільки як пояснили позивачу у відділу кадрів та канцелярії, іншої форми заяви на заводі не існує, а тому інші заяви прийматися не будуть. Внаслідок постійного нервово-психічного напруження через зазначені події, позивач занедужав, а тому сподіваючись вже нарешті припинити всі відносини з відповідачем, не за власним бажанням вимушений був подати заяву «встановленої на заводі форми». З 30 січня 2014 року по 07 лютого 2014 року позивач перебував на лікуванні. 10 лютого 2014 року у понеділок (перший день) після лікування позивачу оголосили догану та позбавили премії, а 12 лютого 2014 року видали наказ про звільнення з підстав, передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором. Звернення до комісії по трудових спорах рішення відповідача не змінили, тому позивач вимушений був звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діє на підставі нотаріальної довіреності від 22.03.2014 р., посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за № 294, а також на підставі витягу з договору № 3 від 15.02.2014 р. про надання правової допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1646, виданого на підставі рішення Харківської обласної кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури від 14.01.2009 р. № 40, підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд задовольнити позов на тих підставах, які в ньому викладені. В судовому засіданні представник відповідача відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» [PERSON], яка діє від імені відповідача на підставі довіреності від 25.12.2014 р. № 27 13, вимоги позову не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову. Вона пояснила, що 01.04.2009 p. [PERSON] прийнятий на роботу до ВАТ «Турбоатом» на посаду інженера конструктора СКБ «ТА». При прийомі на роботу [PERSON] був ознайомлений з умовами праці, правилами внутрішнього трудового розпорядку, колективним договором, політикою підприємства в області якості, що підтверджується його підписом в наказі (розпорядженні) № 15 від 01.04.2009 р. Відповідно до п. 2.1. посадової інструкції начальник сектору [PERSON] зобовязаний планувати роботу сектору та контролювати виконання планів. Згідно п. 2.8. посадової інструкції начальник сектору [PERSON] зобовязаний давати відзиви та висновки по проектам, звітам проектам стандартів та іншим технічним матеріалам. 28.11.2013 р. на нараді робочої групи по розробці робочої лопатки останньої ступені низького тиску довжиною 1650 мм. для турбіни 1-1250-6,8/25 у складі ВВЕР-ТОІ, на підставі розпорядження головного конструктора РГК № 17 від 26.11.2013 р. заступником начальника КО 01 [PERSON] в письмовому вигляді були видані кожному співробітнику учаснику групи, в т. ч. і [PERSON] завдання та обсяги робіт по даній тематиці. На базі вказаних завдань був розроблений та погоджений головним конструктором підприємства (04.12.2013 р.) графік робіт по розробці робочої лопатки останньої ступені довжиною 1650 мм. для турбіни К-1250-6,8/25 у складі ВВЕР-ТОІ (далі Графік). 05.12.2013 року рафік був виданий співробітникам робочої групи в тому числі і [PERSON], що підтверджується актом від 05.12.2013 р. Відповідно до графіку, [PERSON] визначений відповідальним виконавцем за виконання: п. 1 етапу 1 «Обзор мировой практики проектирования рабочих лопаток последних ступеней с цельнофрезерованными полочными связями», строк виконання робіт з 26.11.2013 р. по 15.01.2014 p.; п. 6 етапу 1 «Разработка 3-D моделей лопаток с 1-й и 2-й полками с различными их расположением по высоте, для вибрационных расчетов методом МКЭ». Строк виконання робіт з 26.11.2013 р. по 31.12.2013 p. В порушення п. 2.1. Посадової інструкції, Позивачем не було проведено планування роботи підпорядкованого йому сектору з виконання п. 6 етапу 1 графіку «Разработка 3-D моделей лопаток с 1-й и 2-й полками с различными их расположением по высоте, для вибрационных расчетов методом МКЭ», чим було поставлено під зрив виконання інших робіт за рафіком. На виконання ч. 1 ст. 149 Кодексу законів про працю в Україні, 23.12.2013 р. начальник КО 01 [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням надати письмові пояснення причин не планування робіт по п. 6 етапу 1 графіку, але позивач надати пояснення та написати пояснювальну записку відмовився, що підтверджується складеним та підписаним актом від 23.12.2013 р. У звязку з чим, 23.12.2013 р. начальником КО 01 [PERSON] на імя головного конструктора парових і газових турбін [PERSON] було направлено рапорт про невиконання позивачем у грудні 2013 року своїх посадових обовязків, що ставило під сумнів виконання п. 6 етапу 1 графіку. На підставі рішення госпрозрахункової комісії було видано наказ № 49 ов від 24.12.2013 р. «Про нарахування премії за результатами роботи за рудень 2013 р.», яким [PERSON], згідно п. 3, за незадовільну роботу по плануванню робіт і контролю за їх виконанням, зменшено премію згідно з положенням про преміювання на 20 %. В подальшому [PERSON] знову, в порушення п. 2.1. посадової інструкції, відмовився проводити планування роботи по виконанню виданого керівництвом плану підпорядкованого йому сектору. Наказом від 31.01.2014 p. № 35 ОВ за невиконання в січні 2014 року виробничих завдань і обовязків, згідно посадової інструкції, що призвело до зриву строків, згідно графіку виконання робіт по розробці робочої лопатки останньої ступені довжиною 1650 мм. для турбіни К-1250-6,8/25 у складі ВВЄР-ТОІ, [PERSON] було винесено догану та позбавлено премії за січень 2014 року, згідно з положенням про преміювання, з дотриманням вимог ст. ст. 148, 149 КЗпП України. 10.02.2014 р. позивач з наказом № 35 ОВ від 31.01.2014 р. ознайомився, розписатись в наказі про ознайомлення та отримати його копію відмовився, що підтверджується складеними 10.02.2014 р. актом. У звязку з тим, що [PERSON] систематично не виконував посадові обовязки, в. о. головного конструктора парових і газових турбін [PERSON] було прийнято рішення звернутися 11.02.2014 р. до заступника генерального директора з управління персоналом, режиму і правовій роботі [PERSON] з питанням про застосування дисциплінарного стягнення до позивача звільнення його з посади. Наказом від 12.02.2014 p. № 47 К позивача звільнено з 12.02.2014 р. за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором. Так, згідно з актом від 15.01.2014 p., розірвання трудового договору з [PERSON] за угодою сторін суперечить інтересам ВАТ «Турбоатом», оскільки ускладнить судовий порядок стягнення перерахованих підприємством коштів за навчання позивача у сумі 26940,00 грн., які згідно з договором № 66-02-25/211 від 14.10.2009 р. укладеним між ВАТ «Турбоатом», [PERSON] та Національним технічним університетом «ХПІ» були перераховані ВАТ «Турбоатом» за навчання позивача на рахунок Національного технічного університету «ХПІ». Заява Позивача про звільнення від 28.01.2014 р. за ст. 38 КЗпП України з 28.01.2014 р. надійшла до ВАТ «Турбоатом» 30.01.2014 р. Згідно з випискою з табеля обліку робочого часу за січень 2014 року [PERSON] відпрацював на ВАТ «Турбоатом» 28, 29 січня по 8 годин. З 30.01.2014 р. по 04.02.2014 р. позивач перебував на лікарняному. Відповідно до п. 2 ст. 38 КЗпП України, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник не вправі звільнити його за поданою раніше заявою. А тому звільнення [PERSON] з ВАТ «Турбоатом» за ст. 38 КЗпП України з 28.01.2014 р. є неможливим і таким, що суперечить вимогам діючого законодавства України. Оскільки звільнення [PERSON] з ВАТ «Турбоатом» було здійснено в порядку передбаченому чинним законодавством України (порушення прав позивача у сфері трудових відносин не було), то задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди є безпідставним. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Наказом (розпорядженням) ВАТ «Турбоатом» № 15 від 01.04.2009 р. [PERSON] був прийнятий на роботу з 01.04.2009 р. на посаду інженера конструктора. [PERSON] на адресу генерального директора ВАТ «Турбоатом» надіслав заяву від 31.12.2013 р., в якій він пояснює ситуацію, що утворилася, вважав необхідним пояснили його дії, які були ним вжиті відповідно посадової інструкції та подію, що відбулися, а також заява від 21.12.2013 р. про звільнення його з роботи з 20.01.2014 р. за п. 1 ст. 36 КЗпПУ, що підтверджується описом цінного листа від 31.12.2013 р., квитанцією 6120401543500 від 31.12.2013 р. Факт отримання даного цінного листа, підтверджується поштовим повідомленням 61204015435000, лист адресатом отриманий 02.01.2014 р. [PERSON] на адресу генерального директора ВАТ «Турбоатом» надіслав доповідну від 13.01.2014 р., в якій він просить розібратися в ситуації, що скалася та прийняти відповідні заходи для усунення, зняти з нього відповідальність за дії його підлеглих, що підтверджується описом цінного листа від 14.01.2014 р., квитанцією 6120401543381 від 31.12.2013 р. Факт отримання даного цінного листа, підтверджується поштовим повідомленням 6120401543381, лист адресатом отриманий 17.01.2014 р. [PERSON] на адресу генерального директора ВАТ «Турбоатом» надіслав доповідну від 20.01.2014 р., в якій він зазначає, що неприязні стосунки з його керівництвом виникли у звязку з тим, що він написав доповідну 26.02.2013 р., в якій зазначив, що існує висока небезпека виникнення пожежі в малій камері вібростенду, внаслідок загоряння масляних пар, тому він вважав неможливим проведення подальших експериментів з опитним ротором, що підтверджується описом цінного листа від 21.01.2014 р., квитанцією 6120401543136 від 21.01.2014 р. Факт отримання даного цінного листа, підтверджується поштовим повідомленням 6120401543136, лист адресатом отриманий 23.01.2014 р. [PERSON] на адресу генерального директора ВАТ «Турбоатом» надіслав заяву від 24.01.2014 р., в якій він просив видати наказ про припинення трудових відносин, а також надати йому трудову книжку, що підтверджується описом цінного листа від 25.01.2014 р., квитанцією 6120401543209 від 25.01.2014 р. Факт отримання даного цінного листа, підтверджується поштовим повідомленням 6120401543209, лист адресатом отриманий 28.01.2014 р. [PERSON] на адресу генерального директора ВАТ «Турбоатом» надіслав заяву від 28.01.2014 р., в якій він просив звільнити його за ст. 38 КЗпПУ у звязку з напруженою морально психологічною обстановкою в колективі, що підтверджується описом цінного листа від 28.01.2014 р., квитанцією 6120401543217 від 28.01.2014 р. Факт отримання даного цінного листа, підтверджується поштовим повідомленням 6120401543217, лист адресатом отриманий 30.01.2014 р. [PERSON] на адресу генерального директора ВАТ «Турбоатом» надіслав заяву від 10.02.2014 р., в якій він просить визнати накладення на нього дисциплінарного стягнення незаконним, скасувати накази про накладення на нього дисциплінарного стягнення, що підтверджується описом цінного листа від 11.02.2014 р., квитанцією 6103711504759 від 11.02.2014 р. Факт отримання даного цінного листа, підтверджується поштовим повідомленням 6103711504759, лист адресатом отриманий 12.02.2014 р. В наказі (розпорядженні) № 09/47 К від 12.02.2014 р. ВАТ «Турбоатом» зазначається, що [PERSON] звільнений 12.02.2014 р. за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладений на нього трудовим договором. В цьому наказі внизу зазначено, що від підпису відмовився, про що складений акт від 12.02.2014 р. [PERSON] на адресу генерального директора ВАТ «Турбоатом» надіслав заяву від 12.02.2014 р., в якій він просить визнати незаконним наказ про його звільнення на підставі ст. 40 ч. 3 КЗпП України, визнати його такого, що звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується описом цінного листа від 12.02.2014 р., квитанцією 6120401838284 від 12.02.2014 р. Факт отримання даного цінного листа, підтверджується поштовим повідомленням 6120401838284, лист адресатом отриманий 17.02.2014 р. Рішенням № 1 комісії по трудовим спорам ВАТ «Турбоатом» від 18.02.2014 р. відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] Визнати наказ № 35 ОВ від 31.01.2014 р. про накладення дисциплінарного стягнення у формі догани та позбавлення премії за положенням за січень 2014 роки таким, що не підлягає скасуванню. Визнати позбавлення премії за положенням за грудень 2013 року в розмірі 20 % обґрунтованим. Рішенням № 2 комісії з трудових спорів ВАТ «Турбоатом» від 18.02.2014 р. вирішено не розглядати по суті заяву [PERSON] Відповідно до записів трудової книжки [PERSON] (АА № 538498 від 18.02.2007 р.), запис № 3 від 01.04.2009 р. прийнятий інженером конструктором СКБ «Турбоатом», наказ № 15 від 01.04.2009 р. Запис № 4 від 01.09.2010 р. переведений там же інженером конструктором 3 категорії, наказ № 322 від 01.09.2010 р.; Запис № 5 від 01.04.2011 р. переведений там же інженером конструктором 2 категорії, наказ № 94 від 01.04.2011 р.; Запис № 6 від 02.04.2012 р. переведений там же начальником сектору, наказ № 181 від 02.04.2012 р.; Запис № 7 від 12.02.2014 р. звільнений за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором, п. 3 ст. 40 КЗпП України, наказ № 09/47 К від 12.02.2014 р. Відповідно до п. п. 2.1., 2.6., 2.8., 2.9. п. 2 посадової інструкції начальника сектору вібраційних розрахунків, досліджень та вимірювань КО 01 СКБ «ТА» відкритого акціонерного товариства «Турбоатом», начальник сектора зобовязаний: планувати роботу сектора та контролювати виконання планів; розробляти та приймати участь в підготовці технічних програм по дослідницьким роботам, контролювати їхнє виконання; давати відзиви та висновки по проектам, звітам, проектам стандартів та іншим технічним матеріалам, контролювати виконання робіт іншими організаціями та підприємствами по договорам з підприємством; організовувати технічне навчання в секторі. Дана посадова інструкція затверджена головним конструктором парових та газових турбін [PERSON] 19.04.2012 р., [PERSON] був з нею ознайомлений, але дату ознайомлення посадова інструкція не містить. 04.12.2013 р. головним конструктором парових та газових турбін [PERSON] затверджений графік робіт по розробці робочої лопатки останньої ступені розміром 1650 мм. для турбіни К 1250 6,8/25 в стаді ВВЕР ТОІ. В подальшому в цьому графіку [PERSON] зроблені виправлення в частині строку закінчення робіт, п. 1 етапу 1 продовжений до 07.02.2014 р., п. 6 етапу 1 продовжений до 05.02.2014 р. При цьому не можливо зясувати, коли саме були зроблені ці виправлення, оскільки графік робіт не містить дати внесення виправлень в нього. На [PERSON] було покладено виконання наступних робіт: огляд мирової практики проектування робочих лопаток останньої ступені з цільнофрезерованими полочними звязками, початок робіт 26.11.2013 р., кінець роботи 15.01.2014 р.; розробка 3 D моделей лопаток з 1-й та 2-мя полками з різними їхніми розташуваннями на висоті, для вібраційних розрахунків методом МКЕ, початок робіт 26.11.2013 р., кінець роботи 31.12.2013 р. 05.12.2013 р. складений акт співробітниками КО 01 [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON] на нараді 28.11.2013 р. отримав цей графік робіт. 23.12.2013 р. був складений акт [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON] відмовився надати пояснення та написати пояснювальну записку у звязку з не плануванням ним роботи за п. 6 етапу 1. Начальником КО 01 [PERSON] складений рапорт 23.12.2013 р., в якому зазначається, що в грудні 2013 р. [PERSON] не виконана робота п. 6 етапу 1 «розробка 3 D моделей лопаток з 1-й та 2-мя полками з різними їхніми розташуваннями на висоті, для вібраційних розрахунків методом МКЕ», у звязку з чим він просить розглянути питання про винесення стягнення [PERSON] П. 3 наказу від 24.12.2013 р. № 49 ов відкритого акціонерного товариства «Турбоатом», за незадовільну роботу по плануванню робіт та контролю їхнього виконання зменшити премію за положенням на 20 % начальнику сектора КО 01 [PERSON] Суд вважає даний наказ таким, що не обґрунтований та підлягає скасуванню, оскільки підставою для винесення цього наказу від 24.12.2013 р. слугувало написання рапорту начальником КО 01 [PERSON] 23.12.2013 р. При цьому слід зазначити, що підставою для винесення наказу про зменшення премії є не виконання роботи п. 6 етапу 1 «розробка 3 D моделей лопаток з 1-й та 2-мя полками з різними їхніми розташуваннями на висоті, для вібраційних розрахунків методом МКЕ». Як вбачається з графіку робіт, п. 6 етапу 1 [PERSON] повинен був зробити до 31.12.2013 р., рапорт же складений за 8 днів до закінчення строку виконання робіт, наказ про зменшення премії винесений за 7 днів до закінчення виконання робіт, тобто передчасно, оскільки за 8 днів [PERSON] міг закінчити виконання робіт, покладених на нього графіком, тобто адміністрація підприємства, ще до закінчення строку виконання роботи по п. 6 етапу 1, визнала факт того, що [PERSON] не виконав цю роботу, що є неприпустимим в розумінні ч. 1 ст. 254 ЦК України. Тому суд приходить до висновку, про незаконність винесеного наказу відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» від 24.12.2013 р. № 49 ов про зменшення премії [PERSON] на 20 %, тому п. 3 цього наказу підлягає скасуванню. 27.12.2013 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] складений акт про те, що [PERSON] відмовився від ознайомлення з наказом № 49 ов від 24.12.2013 р. 02.01.2014 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] складений акт про те, що 02.01.2014 р. [PERSON] на робочій нараді доведено [PERSON], що у звязку з невиконанням роботи п. 6 етапу 1 графіку робіт, строк закінчення робіт по п. 6 етапу 1 з 31.12.2013 р. перенесений на 05.02.2014 р. 13.01.2014 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] складений акт про те, що [PERSON] виданий план робіт сектора на січень 2014 р. 16.01.2014 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] складений акт про те, що [PERSON] доведено до відома, що у звязку з невиконанням п. 1 етапу 1, строк закінчення робіт перенесений на 07.02.2014 р. 22.01.2014 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] складений акт про те, що в їхній присутності [PERSON] дав вказівку [PERSON] надати звіт про виконання робіт за січень 2014 р. 10.02.2014 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] складений акт про те, що [PERSON] виданий план звіт на лютий 2014 р. 11.02.2014 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] складений акт про те, що при перевірці виконання робіт «Огляд мирової практики проектування робочих лопаток останніх ступенів з цільнофрезерованими полочними бандажами» [PERSON] відмовився надати звіт виконаних робіт та написати пояснення за фатом не виконаних робіт. 15.01.2014 р. був складений акт щодо звільнення [PERSON] за п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі поданої ним заяви, за цим актом визнано не доцільним звільнення [PERSON] за угодою сторін, оскільки це суперечить інтересам відкритого акціонерного товариства «Турбоатом». Начальником [PERSON] 16.01.2014 р. поданий рапорт, в якому він зазначає, що з 16.12.2013 р. по 16.01.2014 р. [PERSON] не виконує ніяких робіт особисто та не займається роботами сектора. Станом на 16.01.2014 р. [PERSON] не виконав п. 6 етапу 1, при цьому ці роботи можливо виконати лише на компютері [PERSON] Такий стан справ ставить під зрив виконання інших робіт по графіку, тому він просить розглянути питання про оголошення [PERSON] стягнення. 22.01.2014 р. [PERSON] написана доповідна записка головному конструктору парових та газових турбін [PERSON], в якій зазначається, що [PERSON] відмовився від написання індивідуальних планів працівникам, без письмової вказівки на це йому начальником відділу, [PERSON] ніяких робіт не виконує, на робочому місці більшу частину часу відсутній. 22.01.2014 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] складений акт про те, що [PERSON] відмовився написати пояснення щодо невиконання робіт. Наказом відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» від 31.01.2014 р. № 35 ОВ за не виконання в січні 2014 р. виробничих завдань та обовязків відповідно до посадової інструкції, що призвело до зриву строків відповідно графіку виконання робіт по розробці робочої лопатки останньої ступені розміром 1650 мм. турбіни К 1250 6,8/25 в складі ВВЕР ТОІ, начальнику сектора КО 01 СКБ «Турбоатом» [PERSON] (таб. № 00446) оголошена догана та позбавлено премії за положенням за січень 2014 р. Підстави: Службова записка головного конструктора парових та газових турбін [PERSON] від 22.01.2014 р.; доповідна записка від 22.01.2014 р. та рапорт від 16.01.2014 р. начальника КО 01 СКБ «Турбоатом» [PERSON]; акт про відмову дачі пояснення від 22.01.2014 р. 10.02.2014 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] складений акт про те, що [PERSON] було доведено до відома зміст наказів № 7 ОВ від 29.01.2014 р., № 35 ОВ від 31.01.2014 р., № 39 ОВ від 31.01.2014 р., від ознайомлення з цими наказами [PERSON] відмовився. 11.02.2014 р. [PERSON] складений рапорт, в якому зазначається, що [PERSON] особисто в черговий раз не виконаний план робіт з графіку робіт по розробці робочої лопатки, при перевірці ним 11.02.2014 р. виконання даної роботи з особового плану робіт на лютий [PERSON] не наданий звіт на вказану тему. Просив розглянути питання про оголошення [PERSON] за невиконання виробничих завдань у лютому 2014 р. та прийняти відповідні заходи. В. о. головного конструктора парових та газових турбін [PERSON] 11.02.2014 р. № 02/09 294 написав доповідну записку, в якій зазначає, що просить розглянути питання про оголошення стягнення [PERSON] за невиконання виробничих завдань у лютому 2014 р. та прийняти відповідні заходи. Заступником генерального директора по управлінню персоналом, режиму та правової роботи [PERSON] направлено подання за № 24 108 від 11.02.2014 р., в якому він просив цеховий комітет профспілку СКБ «ТА» дати дозвіл на звільнення [PERSON] за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне не виконання без поважний причин обовязків, покладених на нього трудових договором з 12.02.2014 р. Відповідно до виписки з протоколу № 35 від 11.02.2014 р. засідання цехового комітету профспілки СКБ «ТА», надана згода адміністрації відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» на звільнення начальника сектора КО 01 СКБ «ТА» [PERSON] за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Наказом відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» від 12.02.2014 р. № 47 К за згодою цехового комітету профспілки СКБ «ТА», протокол № 35 від 11.02.2014 р., начальника сектору КО 01 СКБ «Турбоатом» [PERSON] (таб. № 00446) звільнити з 12.02.2014 р. за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне не виконання без поважних причин обовязків, покладений на нього трудовим договором. Підстава: службова записка в. о. головного конструктора парових та газових турбін [PERSON] від 11.02.2014 р. № 02/09 294; рапорт начальника КО 01 СКБ «Турбоатом» [PERSON] від 11.02.2014 р.; акт про відмову дати пояснення [PERSON] від 11.02.2014 р.; виписку з протоколу № 35 від 11.02.2014 р. засідання цехового комітету профспілки СКБ «ТА». 12.02.2014 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] складений акт про те, що [PERSON] було запропоновано ознайомитися з наказом про звільнення, але від ознайомлення та підпису він відмовився. До матеріалів справи додана заява позивача від 31 грудня 2013 року на імя генерального директора ВАТ «Турбоатом». Зі змісту зазначеної заяви вбачається, що позивач повідомив генерального директора про те, що 12 грудня 2013 року його співробітниці використовували мережу інтернет в шкоду виконуваній роботі. На прохання позивача, начальником інформаційних технологій, цим підлеглим був закритий доступ до мережі інтернет. Припинення доступу до мережі інтернет спровокувало конфлікт у колективі. 18 грудня 2013 року адміністратор заводу повідомив у присутності співробітниць, позивача, начальника відділу його безпосереднього керівника та його зама про те, що 95 % відвідуваних підлеглими співробітницями позивача сторінок мережі інтернет є китайські інтернет аукціони, що свідчить про те, що вони здійснювали онлайн торгівлю з китайських аукціонів в робочий час, що зі слів адміністратора є грубим порушенням трудового розпорядку та може призвести до втечі інформації, що є комерційною таємницею чи конфіденційною інформацією. До матеріалів справи додана доповідна записка позивача № 01-2602 від 26.02.2013 року, із змісту якої вбачається, що при проведенні вібраційних динамічних випробуваннях робочих лопаток 11-го ступеня СД (т. К-540-23,5 для Екибастузської ГРЕС) в малій камері вібростенду існувала висока ймовірність виникнення пожежі, внаслідок досягнення масляними парами температури близької до температури спалаху масла. Як зазначає позивач, саме це призвело до конфлікту в колективі, і після цього йому неодноразово пропонували звільнитися, але він не мав наміру звільнятися, мав намір продовжувати працювати на підприємстві, тому йому зробили нестерпні умови праці, для того щоб він звільнився самостійно. З матеріалів справи вбачається, що наказом відкритого акціонерного товариства «Турбоатом» від 31.01.2014 р. № 35 ОВ за не виконання в січні 2014 р. виробничих завдань та обовязків відповідно до посадової інструкції, що призвело до зриву строків відповідно графіку виконання робіт по розробці робочої лопатки останньої ступені розміром 1650 мм. турбіни К 1250 6,8/25 в складі ВВЕР ТОІ, начальнику сектора КО 01 СКБ «Турбоатом» [PERSON] (таб. № 00446) оголошена догана та позбавлено премії за положенням за січень 2014 р. При цьому суд зазначає, що строк виконання роботи по розробці робочої лопатки останньої ступені розміром 1650 мм. турбіни К 1250 6,8/25 в складі ВВЕР ТОІ, зазначений в графіку робіт 05.02.2015 р., тобто догана була винесена за пять днів до закінчення строку виконання робіт, вважати що діями [PERSON] вчинений зрив строків виконання робіт не можливо, оскільки до закінчення строків залишалося пять днів. Тому суд вважає накладене дисциплінарне стягнення передчасним та таким що суперечить ч. 1 ст. 254 ЦК України та нормам трудового законодавства. З 30.01.2014 р. по 08.02.2014 р. [PERSON] перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серія АГА № 307848. Стати до роботи [PERSON] повинен був 08.02.2014 р., але 08.02.2014 р. був вихідним днем, суботою, тому 10.02.2014 р. він приступив до роботи. Заступником генерального директора по управлінню персоналом, режиму та правової роботи [PERSON] направлено подання за № 24 108 від 11.02.2014 р., в якому він просив цеховий комітет профспілці СКБ «ТА» дати дозвіл на звільнення [PERSON] за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне не виконання без поважний причин обовязків, покладених на нього трудових договором з 12.02.2014 р. Тобто звільнення [PERSON] за систематичне невиконання трудових обовязків було зроблено на другий день після його виходу з лікарняного за не виконання п. 1 етапу 1 графіку робіт. За змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. Між [PERSON] та керівництвом ВАТ «Турбоатом» склалися напруженні стосунки, тому для уникнення подальшого цькування, він 31.12.2013 р. подав заяву про звільнення за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Дана заява позивача була проігнорована, він не отримав відповіді на свою заяву, тому продовжував працювати. [PERSON] надсилав всі заяви поштою, оскільки в нього не приймали заяви в канцелярії ВАТ «Турбоатом», а керівництво ВАТ «Турбоатом» не направляло ніякої письмової відповіді позивачу на його звернення, що є грубим порушенням ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР. Натомість адміністрація ВАТ «Турбоатом» складала акти про те, що [PERSON] в усній формі довели до відома відповідний наказ, а [PERSON] в свою чергу відмовився від отримання цього наказу під розпис. На кожне звернення [PERSON], керівництво ВАТ «Турбоатом» складало акт, або про відмову [PERSON] отримати наказ під розпис, або про усне доведення прийнятого рішення адміністрацією ВАТ «Турбоатом» [PERSON] При цьому жодного разу, з 02.01.2014 р. адміністрація ВАТ «Турбоатом» не направляла [PERSON] поштою ніяких відповідей на його звернення. Враховуючи той факт, що акт складали працівники ВАТ «Турбоатом», які є залежними від адміністрації ВАТ «Турбоатом», жодного разу не направили позивачу відповідь на його звернення поштою, тому суд вважає доведеним факт того, що в колективі виникла напружена морально психологічна обстановка, тому не маючи наміру звільнятися, позивач вимушений був писати заяви про звільнення з початку за згодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України), а потім за власним бажанням. 28.01.2014 р. [PERSON] подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням у звязку з напруженою морально психологічною обстановкою в колективі, дану заяву в нього не прийняли в канцелярії підприємства, тому він змушений був її направити поштою. ВАТ «Турбоатом» не вправі самостійно змінювати визначену працівником причину звільнення з роботи. Ігноруючи звернення позивача про його звільнення, позивачу винесли догану, а потім звільнили за систематичне невиконання трудових обовязків. За правилом п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. За п. 23 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Таким чином, підставою звільнення може бути лише безпосереднє невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором чи правилами внутрішнього розпорядку, за наявності застосованого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, який не втратив юридичної сили, а не фактична сукупність виявлених порушень. Оскільки притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення строку виконання роботи по розробці робочої лопатки останньої ступені розміром 1650 мм. турбіни К 1250 6,8/25 в складі ВВЕР ТОІ, до спливу строку виконання цієї роботи, судом визнано передчасним та таким, що не ґрунтується на нормах діючого законодавства, оскільки до закінчення строків залишалося пять днів, тому посилання відповідача на виявлені в ході перевірки порушення як на систематичне невиконання позивачем трудових обовязків, не можуть бути прийняті до уваги судом. За наведених обставин формулювання звільнення позивача як за систематичне невиконання керівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором є таким, що не відповідає нормам трудового права. Догана позивачу була накладена передчасно, за пять днів до закінчення строку виконання робіт, тому відсутнє поняття «систематичне невиконання без поважним причин обовязків, покладений на нього трудовим договором». За ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих завязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом зазначеного положення Закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки обєкту яких завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі. Суд, установивши порушення трудових прав позивача та наявність підстав для покладення на роботодавця відповідальності за завдану працівникові моральну шкоду, повинен застосовувати відповідальність, що передбачена ст. 237-1 КЗпП. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у звязку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК). Компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. КЗпП не містить будь яких обмежень чи винятків щодо компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди в обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі 6-23цс12). В даному випадку при визначенні розміру компенсації на відшкодування заподіяної позивачу незаконним звільненням моральної шкоди, яка виразилась у моральних переживаннях, повязаних із позбавленням роботи, необхідністю прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, суд ураховує, що незаконне звільнення [PERSON] відбулося за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що є компрометуючою обставиною та перешкоджає подальшому працевлаштуванню. Матеріальне становище позивача унаслідок незаконного звільнення погіршилося, що змусило докладати додаткових зусиль для організації свого життя і відстоювання своїх прав у суді. За наведених обставин суд вважає за можливе визначити компенсацію на відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн., а не 3000,00 грн., як зазначає позивач. Указаний розмір на переконання суду буде відповідати характеру та обсягу моральних переживань позивача, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті та вимогам розумності і справедливості. Інші вимоги позивач не підлягають задоволенню. За правилом ст. 88 ЦПК, оскільки позивач є особою, звільненою від сплати судового збору, з ВАТ «Турбоатом» у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі п. 23 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст. ст. 38, 40, 151, 237 1 КЗпП України, ст. 254 ЦК України,

Outcome: partial