Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] «Приватбанк» (далі за текстом - [PERSON]) звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 23 вересня 2011 року між Банком та відповідачем укладено договір № б/н, згідно умов якого [PERSON] був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 13000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач в період дії кредитного договору не дотримувалася його умов, внаслідок чого станом на 29 лютого 2016 року в неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 42513 грн. 51 коп., з яких: 20721 грн. 45 коп. заборгованість за кредитом, 18591 грн. 42 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 700 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 2000 грн. 64 коп. штраф (процентна складова). Посилаючись на неналежне виконання кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 42513 грн. 51 коп., а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378 грн. Представник позивача [PERSON], належним чином повідомлений, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Враховуючи умови, встановлені ч.1\~ст.224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. За змістом ч.1 ст.\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] встановлено, що 23 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (прізвище після укладання шлюбу [PERSON]) укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір. За п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той саме строк. На підставі п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач надав свою згоду щодо зміни кредитного ліміту за рішенням Банка та погодився з тим, що [PERSON] має право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 Правил до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операцій по картрахункам. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Згідно п. 21.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., враховуючи прострочені зобовязання, передбачені п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1..12.8.1 Умов та правил, клієнт оплачує банку пеню, яка розраховується як базова процентна ставка за договором/30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) +50 грн. (одноразово). Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Умовами та правилами надання банківських послуг», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого позивачем відповідно до умов кредитного договору станом на 29 лютого 2016 року нарахована заборгованість на загальну суму 42513 грн. 51 коп., з яких: 20721 грн. 45 коп. заборгованість за кредитом, 18591 грн. 42 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 700 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 2000 грн. 64 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу. Згідно з ч.1\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У відповідності до\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 629 ЦК України\~закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, що передбачено \~ст. 611 ЦК України. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Таким чином, за змістом статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, одночасне застосування штрафу та пені за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена Верховним [PERSON] України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003 цс 15. Натомість, умовами вище зазначеного кредитного договору передбачена пеня як вид цивільно-правової відповідальності за виникнення прострочених зобовязань за даним договором, а також сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором. Тобто, в даному випадку має місце одночасне застосування штрафу та пені за одне й те саме правопорушення строків виконання грошових зобовязань, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України, та є підставою для відмови в позові в частині стягнення з відповідача штрафів в розмірі 2500 грн. 64 коп. В іншій частині суд знаходить позовні вимоги банка щодо стягнення з відповідача 20721 грн. 45 коп. заборгованості за кредитом, 18591 грн. 42 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 700 грн. заборгованості за пенею та комісією, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial