Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.06.2017 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якому просила змінити (збільшити) розмір стягуваних з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі з 650 гривень до 1\~000 гривень, які стягувати на її користь на утримання дитини сина [PERSON], [INFO], щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивувала, тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO],в твердій грошовій сумі в розмірі 650 гривень до досягнення дитиною повноліття. Відповідач працює не офіційно, його дохід носить мінливий нерегулярний характер. Аліментів в тому розмірі, який сплачує відповідач, не достатньо для утримання дитини. Позивач посилається на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання» від 17.05.2017 року №4928, яким внесено зміни до ч.3 ст. 184 СК України в частини збільшення мінімального розміру аліментів на утримання дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надіслала на адресу суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити, а справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, що набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість. Частиною 1 ст. 9 Конституції України установлено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У ст. 6 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей закріплено обовязок судового органу здійснювати все можливе для забезпечення прав дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; У цьому звязку суд зазначає те, що СК України не містить норми, яка б визначала як підставу для збільшення розміру уже призначених рішенням суду аліментів - зміни в сімейному законодавстві. Разом з тим, враховуючи те, що збільшення розміру матеріального забезпечення (аліментів) поза будь яким розумним сумнівом, буде сприяти якнайвищому інтересу дитини на належний рівень життя, враховуючи визнання відповідачем позову (а як наслідок визнання відповідачем можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, а ніж встановлено рішенням суду раніше), суд

Outcome: approved