Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] в серпні 2014р. звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження про приватизацію житлового приміщення, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, виданих Подільською районною у м. Києві державною адміністрацією 24.03.2009 р. , скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру, зобов»язати Реєстраційну службу ГУ юстиції у м.Києві внести запис про скасування державної реєстрації прав на квартиру, а також визнати за ним право на приватизацію квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що квартира [ADDRESS] була приватизована відповідачами [PERSON], [PERSON] без згоди позивача та участі в приватизації житла. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що передача квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов»язковим визначенням уповноваженого власника квартири. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, наведених в позовній заяві та зазначив, що приватизація квартири є незаконною, оскільки на момент подання заяви про приватизацію позивач проживав та був зареєстрований в квартирі, але приватизація відбулась без врахування прав позивача, оскільки він в той час перебував місцях позбавлення волі. Крім того, рішенням Апеляційного суду м.Києва поновлено права позивача. Даним рішенняс скасовано рішення суду першої інстанції про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, приватизація має відбутись з урахуванням трьох осіб, включаючи його самого. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялися належно, що підтверджується матеріалами справи, та вважається повідомленими у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Тому суд вважає можливим слухати справу за їх відсутності. Представники Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Мороз Д.С. та представник Подільського РВ ГУ ДМС України в м. Києві Лагоцька В.Ф. в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти позову, просили ухвалити рішення у відповідності до чинного законодавства України. Представник Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна Яловенко-Трущенкова В.В. в судове засідання не з»явилась, просила у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що згідно даних реєстрових книг Бюро, станом на 31.12.2012р., реєстрація права власності на [ADDRESS] була проведена за [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.03.2009р., виданого відділом приватизації житла управління з питань майна Подільського р-ну на квартиру [ADDRESS], наказ № [NUMBER]. Згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор Бюро не уповноважений здійснювати перевірку правильності правовстановлюючих документів, а тому не порушував прав та законних інтересів позивача та реєстрацію права власності проведено у відповідності до вимог законодавства. Представники інших третіх осіб в судове засідання не з»явились, повідомлялись належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) із розрахунку санітарної норми 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 кв.м. на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 8 цього Закону передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Слід зазначити, що згідно ордеру № Г 288489, виданого 17.12.1976р. виконкомом Печерської ради депутатів трудящих у м.Києві, трьохкімнатна квартира [ADDRESS] надавалась [PERSON] на сім»ю в складі п»ти осіб: йому, дружині - [PERSON], сину [PERSON], чину [PERSON], сину [PERSON] ( а.с. 14). Згідно витягу з розпорядження № 463 від 27.05.1993р. Шевченківської райдержадміністрації у м.Києві особовий рахунок на квартиру переведений на ім»я [PERSON], та зазначено, що буде мешкати вона та два сини. ( а.с.15) Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.03.2003р. [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі цього рішення відповідачі ( мати та брат позивача) оформили приватизацію, звернулись з відповідними заявами 12.12.2008р. до органу приватизації, зазначили склад сім»ї з двох осіб, отримали свідоцтво про право власності на житло від 24.03.2009року, видане відділом приватизації житла управління з питань майна Подільської у м.Києві райдержадміністрації, з якого вбачається, спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях ( а.с.60), яке в подальшому зареєстрували в КМБТІ. Дане свідоцтво про право власності на житло видане на підставі розпорядження Подільської районної у м.Києві державної адміністрації за №363 від 24.03.2009р. ( а.с.10). В подальшому рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.06.2014р. поновлено строки на апеляційне оскарження позивачу, та рішення Подільського районного суду м.Києва було скасовано, увалено нове рішення, яким у задоволенні позову про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відмовлено. ( а.с. 123-125) Таким чином, на момент приватизації квартири існувало рішення Подільського районного суду від 26.03.2003р., на підставі якого відповідачі приватизували квартиру без врахування позивача. Між тим, рішенням Апеляційного суду м.Києва в 2014році фактично поновлено права позивача. Він знов зареєструвався в цій квартирі з 01.07.2014року, що підтверджується довідкою форми №3, виданої КП «Синьоозерне» Подільського району м.Києва ( а.с.10). Згідно ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії , виданий органом державної влади, органом влади АР Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, суд приходить до висновку, що позивач позбавлений був можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, оскільки приватизація відбулась без його відома та згоди, а тому права позивача мають бути поновлені шляхом задоволення позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved