Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до Придніпровського районного суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що він та [PERSON] перебувають в законному шлюбі, який зареєстрований 11 жовтня 1956 року у Жовтневому ЗАГСі м. Міас, Челябінської області, Російської Федерації, про що складено актовий запис № 320. Від вказаного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей. Сім`я сторін не склалася та наразі існує формально і ось чому. На протязі шлюбу через різні погляди на життя сім`я розпалася назавжди та безповоротно по причині несумісності характерів сторін. Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 11 жовтня 1956 року у Жовтневому ЗАГСі м. Міас, Челябінської області, Російської Федерації, про що складено актовий запис № 320. 11 вересня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Позивач [PERSON] в позовній заяві зазначив, що просить суд розглядати позов без його участі. Також, в матеріалах справи є копія нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , в якій він просить розірвати шлюб без його присутності та без права примирення. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій зазначила, що просить суд розглянути справу без її участі. Вказала, що позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Також, зазначила, що з позивачем вони не проживають як подружжя з вересня 2019 року та після розірвання шлюбу просить їй залишити прізвище теперішнє - [PERSON] . Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Встановлено, що 11 жовтня 1956 року, згідно свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] ), сторони зареєстрували шлюб у Жовтневому ЗАГСі м. Міас, Челябінської області, Російської Федерації, про що складено актовий запис № 320. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. При прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON] , яка повністю погодився із заявленими позовними вимогами та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийнято судом та за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Пенсійного посвідчення № [NUMBER] , позивач [PERSON] є інвалідом 1 групи. А тому, при подачі позовної заяви позивач був звільнений від сплати судового збору. На підставі ст.. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягагає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved