Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.02.2019 року звернулася до суду з вказаним вище позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 27.01.2016 року вона з відповідачкою [PERSON] уклала договір позики, згідно якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 25300 гривень, які обіцяла повернути в строк до 27.09.2016 року, про що вона власноручно написала розписку, однак вчасно борг не віддала. У зв`язку з чим порушено її права. Просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 25 300,00 гривень, а також у відповідності до вимог ст.625 ЦК України за неналежне виконання грошового зобов`язання інфляційні та 3% річних, що становлять від суми боргу 25300,00 грн. 3% річних з 27.09.2016 року по 04.02.2019 року, що складають (25300,00 х 3% х 859 днів : 365:100 = 1786,25 грн. ). Також інфляційні, нараховані відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 ( зі змінами і доповненнями, внесеними постановами від 17.05.2006р. № 690, від 11.07.2007р. № 913, від 12.03.2008р. № 170, від 13.06.2012р. № 526 та від 29.01.2014р. № 36) за період з вересня 2016 року по лютий 2019 року в розмірі: 8627,30 гривень, згідно наданого розрахунку, та витрати пов`язані зі сплатою судового збору 768,40 гривень. Позивач та її представник адвокат Курієць І.В. в судовому засідані заявлені вимоги підтримали з підстав викладених у позові та наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача адвокат Зайцев М.П. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує, з тих підстав, що його довіритель [PERSON] грошові кошти за розпискою, готівкою від [PERSON] не отримувала. Вислухавши пояснення сторін, представників, дослідивши письмові докази слід прийти до наступних висновків. Виниклі правовідносини є цивільними та регулюються нормами цивільного права. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 27.01.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики коштів (розписка), відповідно до якої [PERSON] зобов`язалась виплатити [PERSON] суму в розмірі 25300,00 гривень, які взяла в борг на вісім місяців (а.с.4). [PERSON] до цього часу борг за вищевказаною розпискою не повернула. Зобов`язання виникають з підстав, установлених\~статтею 11 цього Кодексу. Так, у частині п`ятій\~статті 11 ЦК України\~визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно зі\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1.2 ст.1047 договір позики укладається у письмовій формі якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути пред`явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або кількості речей. Частиина 1 ст.1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві борг у строк та в порядку, що визначені договором. Згідно вимог ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до вимог ст.625 ЦК, тобто компенсувати знецінення від інфляції та 3% річних. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Разом з тим, відповідно до вимог ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані та якщо договір позики був укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків, за виключенням, коли договір був укладений під впливом обману та інше. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13. Тлумачення статей 1046 та 1047\~ЦК України\~свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Такий же висновок зроблений і Верховним Судом України у постанові від 18.01.2017 року в справі № 6-2789цс16. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна з сторін повинна довести суду,ті обставини, на які вона посилається. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за розпискою від 27.01.2016 року у розмірі 25 300,00 гривень, 3% річних 1786,25 гривень за період з 27.09.2016 року по 04.02.2019 року, суму інфляції 8627,30 гривень за період з вересня 2016 року по лютий 2019 року, адже доказів, що позику не брала, не надала. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved