Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач 28 вересня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті баби [PERSON], померлої 16 липня 2008 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 16 липня 2008 року після смерті баби [PERSON], відкрилася спадщина земельна ділянка площею 1,46 га, вартістю 49776,85 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на адміністративній території [PERSON] сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №084588, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області на імя померлої. На час відкриття спадщини спадкоємцем за заповітом був він. Спадщину прийняв, як особа, яка на час її відкриття постійно проживав зі спадкодавцем. Звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право спадщину, оскільки був відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Залишилась лише його ксерокопія. З приводу втрати державного акту на землю він публікував оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Це до позитивного результату не призвело. Відділ Держгеокадастру в Кодимському районі також повідомив йому, що видати дублікат державного акту на право власності на землю не є можливим. Зазначені причини і змусили звернутися за захистом свого права до суду. Просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 1,46 га, вартістю 49776,85 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовану на адміністративній території [PERSON] сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №084588, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області на імя померлої 16 липня 2008 року [PERSON], який був утрачений. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача ([PERSON] сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом, що вбачається з дослідженого в судовому засіданні Заповіту, складеного 22 січня 2008 року в с. Загнітків, Кодимського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі [PERSON] сільської ради за №34, згідно якого [PERSON], на випадок своєї смерті заповідала все своє майно [PERSON]. Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України позивач не відмовився від спадщини, що відкрилася після смерті 16 липня 2008 року [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №149117, видане 17 липня 2008 року [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області). Спадщина складається з: земельної ділянки площею 1,46 га, вартістю 49776,85 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території [PERSON] сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №084588, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області на імя померлої (Інформація відділу Держгеокадастру у Кодимському районі №29-1516-0. 1-1694/2-16 від 21 вересня 2016 року). Відповідно до частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як убачається з дослідженої в судовому засіданні довідки [PERSON] сільської ради №2032 від 12 вересня 2016 року, [PERSON], [INFO], станом на 16 липня 2008 року проживав разом зі своєю бабою [PERSON] в одному будинку. В цьому випадку Законом (ст.1268 ч.4 ЦК України) передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно частини пятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Звернення до суду за захистом свого права позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса у визначений законом строк (ст.1269 ч.1 ЦК України) із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, зясувалося, що відсутні документи на спадкове майно (оригінали державних актів на право власності на землю). Про втрату державних актів на право власності на землю позивачем опубліковане оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» №38 від 17 вересня 2016 року. Згідно Інформації відділу Держгеокадастру у Кодимському районі Одеської області №29-1516-0. 1-1694/2-16 від 21 вересня 2016 року, видати новий Державний акту на право власності на землю або дублікат цього документу не є можливим у зв»язку з тим, що оформлення правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку здійснюється у вигляді свідоцтва або витягу про право власності на нерухоме майно територіальними органами Міністерства юстиції України, які є органами державної реєстрації прав. З огляду на ці обставини, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (лист державного нотаріуса №925/02-14 від 27 вересня 2016 року). В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» розяснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Іншого способу позасудового захисту свого права у позивача не було. Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України). Отже, суд констатує, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] і тим самим набув право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 1,46 га, вартістю 49776,85 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовану на адміністративній території [PERSON] сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №084588, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області на імя померлої 16 липня 2008 року [PERSON], який був утрачений. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1235 ч.1,1268 ч.4, 1268 ч.5 ЦК України, ст.ст.10,60,130, 174, 213,215 ЦПК України, суд

Outcome: approved