Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач 16.11.2015 р. звернувся в суд з позовом до відповідачів про звільнення майна з-під арешту. Після уточнення позову 09.02.2016 р. просив зняти арешти, накладені ВДВС Тисменицького РУЮ, з транспортного засобу автомобіля Mercedes-Benz моделі 210 D, 2000 року випуску, тип ТЗ легковий седан-В, номер кузова/шасі WDB2100161В115102, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]-Б.Б. і знаходиться у заставі ПАТ КБ «ПриватБанк». Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON]-Б.Б. кредитного договору № IFU0AE00003432 від 19.11.2007 р. останній отримав кредит у розмірі 26774,94 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля на строк до 16.11.2012 р. Забезпеченням виконання зобовязань за даним договором стала застава належного відповідачу транспортного засобу автомобіля Mercedes-Benz моделі 210 D, 2000 року випуску, тип ТЗ легковий седан-В, номер кузова/шасі WDB2100161В115102, реєстраційний номер [NUMBER] згідно нотаріально посвідченого договору застави транспортного засобу від 19.11.2007 р. Приватне обтяження застава рухомого майна із забороною відчуження заставленого автомобіля зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Після цього постановами державних виконавців ВДВС Тисменицького РУЮ накладались арешти на рухоме майно боржника [PERSON]-Б.Б. та оголошувались заборони на його відчуження. Зазначені арешти зареєстровані у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. У відповідності з вимогами Закону України «Про заставу» кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.10.2015 р., яке набрало законної сили, у рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 28494,56 доларів США, звернуто стягнення на предмет застави спірний автомобіль шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Згідно вимог ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Представник позивача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, уточнений позов підтримав і просив його задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача ВДВС Тисменицького РУЮ повторно у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду відповідач повідомлявся належним чином, не повідомив суду про причини неявки. Відповідач [PERSON]-Б.Б. повторно не зявився у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та за адресою фактичного місця проживання, не повідомив суду про причини неявки, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON]-Б.Б. кредитного договору № IFU0AE00003432 від 19.11.2007 р. останній отримав кредит у розмірі 26774,94 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля на строк до 16.11.2012 р. (а.с.5-9). Забезпеченням виконання зобовязань за даним договором стала застава належного відповідачу транспортного засобу автомобіля Mercedes-Benz моделі 210 D, 2000 року випуску, тип ТЗ легковий седан-В, номер кузова/шасі WDB2100161В115102, реєстраційний номер [NUMBER], згідно нотаріально посвідченого договору застави транспортного засобу від 19.11.2007 р. (а.с.10-13). На виконання вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяжувачем ПАТ КБ «ПриватБанк» 14.06.2013 р. зареєстроване приватне обтяження застава рухомого майна із забороною відчуження заставленого автомобіля (а.с.17-18). Після цього на заставлений автомобіль накладений арешт ВДВС Тисменицького РУЮ згідно постанови державного виконавця, на підставі якої внесено відповідний запис про публічне обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 17.09.2014 (а.с.18-19). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.10.2015 р., яке набрало законної сили, у рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 28494,56 доларів США, звернуто стягнення на предмет застави спірний автомобіль шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем (а.с.21-26). У відповідності з вимогами ст.572 ЦК України, ст.1 Закону України «Про заставу» кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації; обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно вимог ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, відповідно до вимог ч.4 вказаної статті заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст.572 ЦК України, ст.1 Закону України «Про заставу», ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.54 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved