Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач 24.12.2013 року звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що відповідно до укладеного договору № 44435СК/02-2011 від 28.01.2011 року ПАТ «Універсальний комерційний банк «Камбіо» надав [PERSON] кредит у розмірі 17164,85 грн. терміном з 28.01.2011 року по 28.01.2012 року зі сплатою відсотків. У забезпечення виданого відповідачу кредиту був укладений договір добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту № 003128кр від 28.01.2011 року. Відповідно до умов цього договору позивач здійснює страхування ризику неповернення кредиту банку. Відповідач не виконав своїх зобов'язань перед банком, який надав йому кредит, що виразилось у частковому неповерненні суми кредиту і відсотків за користування кредитом у встановлений кредитним договором термін. Відповідно до п.2 договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту №003128кр від 28.01.2011 року, відповідальність позивача по страховому випадку виникає у разі, якщо банк не отримав обумовлені кредитним договором суми двох будь яких послідовних платежів протягом 3 днів після настання строку сплати другого платежу, передбаченого кредитним договором. Після закінчення терміну повернення кредиту боржник не виконав своїх зобов'язань перед банком, що надав йому кредит, тому, відповідно до умов кредитного договору, утворилась заборгованість в сумі 8601,49 грн. Відповідно до п. 3.4 договору страхування №003128кр від 28.01.2011 року, ст. 993 ЦК України і ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, у межах фактичних затрат переходять право вимоги, яке страхувальник має стосовно особи, відповідальної за завдані збитки. 24.02.2012 року позивач погасив заборгованість боржника перед банком у повному обсязі, в сумі 8601,49 гривень, та змушений був звернутися в суд з дійсним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 8601,49 та 3 % річних за користування коштами станом на 24.10.2013 року в сумі 412,87 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 229,40 грн. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просив задовольнити позов, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про день, час та місце слухання справи належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, або у разі, коли відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводиться. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі як підтверджений матеріалами справи. Згідно п.1, 4 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно зі ст.ст. 992, 993 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вимоги позивача підтверджуються матеріалами справи - копією кредитного договору, копією договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту та розрахунком заборгованості.

Outcome: approved