Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 01 листопада 2017 року померла її баба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого входить будинковолодіння № 52 по вул.Центральна, що в с.Урожайне Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим зазначила, що на спадщину після смерті баби претендує як спадкоємець за заповітом, оскільки ще за життя така зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого усе своє майно заповіла їй. \~ \~ \~ \~Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння та через розбіжності у прізвищі та по батькові матері спадкодавця [PERSON], свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с.Урожайне по вул.Центральна, 52 Борщівського району, як за спадкоємцем за заповітом після смерті баби [PERSON]. \~ \~ \~ \~В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] селищної ради староста села Урожайне Борщівського району Тернопільської області [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, при цьому зазначила що позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 10 жовтня 1995 року в с.Урожайне Борщівського району Тернопільської області померла [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 241259, повторно виданого 11 липня 2018 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Після смерті [PERSON], її дочка [PERSON] прийняла спадщину, оскільки проживала разом з нею на день його смерті, однак спадкових прав на себе не оформила. Наведене підтверджується довідкою №753 від 14.11.2018 року, виданою виконкомом [PERSON] [PERSON] селищної ради. 01 листопада 2017 року в с.Урожайне Борщівського району Тернопільської області померла [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 231597, виданого 01 листопада 2017 року [PERSON] [PERSON] селищною радою Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, встановлено, що за життя померла [PERSON] зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла позивачу [PERSON]. Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 02 серпня 2017 року, посвідченого секретарем Мельнице Подільської селищної ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 797. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого входить будинковолодіння в с.Урожайне по вул.Центральна, 52 Борщівського району та яку позивач прийняла, оскільки проживала разом з померлою на день її смерті, крім того подала до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини, на підставі якої до майна померлої було заведено спадкову справу №154/2017 та видано позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. А у липня 2018 року звернулася із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння в с.Урожайне по вул.Центральна, 52 Борщівського району Тернопільської області, ? частина якого належала спадкодавцеві особисто, а ? частина померлій матері спадкодавця [PERSON], яка прийняла спадщину у встановлений законом строк, але не оформила своїх спадкових прав, однак їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння та через виявлені розбіжності у прізвищі та по батькові матері спадкодавця [PERSON]. Наведене вбачається з листа приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу [PERSON] №397/02-14 від 31.07.2018 року, та матеріалів спадкової справи №154/2017, відкритої до майна померлої [PERSON]. \~ \~ \~ \~Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння №52 по вул. Центральна, 52 в с.Урожайне Борщівського району, відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) померлі [PERSON] та [PERSON] були його членами, що стверджено копіями по господарських книг Урожайнівської сільської ради за 1991 1995 рр. на ім»я [PERSON] \~ \~ \~ \~Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, померлі [PERSON] та [PERSON] на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/2 частину будинковолодіння, розташованого по вул.Центральна, 52 в с.Урожайне Борщівського району Тернопільської області. Однак, у визначеному законом порядку, померлі за життя, не оформили своє право власності на належну їм частину будинковолодіння. Окрім того встановлено, що після смерті [PERSON] її дочка [PERSON], яка прийняла спадщину, фактично набула право власності на ціле спірне будинковолодіння. Що ж стосується розбіжностей у прізвищі та по батькові матері спадкодавця [PERSON], то в судовому засіданні встановлено те, що [PERSON], яка померла 01.11.2017 року, до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована в [INFO] і разом з нею постійно проживала та була зареєстрована її дочка [PERSON]. [PERSON], [PERSON] на території села Урожайне не проживали, не зареєстровані і не проживають, а проживала і була зареєстрована [INFO] лише [PERSON], [INFO], яка померла 10.05.1995 року. Наведене підтверджується довідками [PERSON] [PERSON] селищної ради №№753, 751 від 14.11.2018 року. Згідно архівного витягу з рішення 9 сесії 23 скликання Урожайнівської сільської ради №72 від 10.12.1999 року, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 85 га, з них 0, 25 га для ведення житлового будівництва та 0, 60 га для ведення особистого підсобного господарства. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлої, не заявляли. Зазначене випливає з листа приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу [PERSON] №397/02-14 від 31.07.2018 року, та матеріалів спадкової справи №154/2017, відкритої до майна померлої [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 18 липня 2016 року, виготовленого СПД ФОП [PERSON] на імя [PERSON], інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 52 по вул. Центральна в с.Урожайне Борщівського району становить 125536 грн. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі. На підставі ст.ст.328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved