Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 травня 2016 року звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі по 1200 грн. щомісяця на кожну дитину. В позові вказала, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] має трьох неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає окремо, допомоги дітям не надає. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнав частково та пояснив, що дійсно є батьком вказаних неповнолітніх дітей, яких зобовязаний утримувати. Однак, через відсутність постійної роботи може сплачувати позивачеві аліменти у розмірі 500 грн. щомісяця на утримання всіх дітей. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає можливим позов задовольнити частково. Відповідно до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обовязок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що крім їх пояснень, підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії 1-ЖД №261741, виданим 11 квітня 2011 року Слобідською селищною радою Кодимського району Одеської області, серії 1-ЖД №010101, виданим 22 червня 2005 року Слобідською селищною радою Кодимського району Одеської області, та серії 1-АМ №085066, виданим 13 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області. В даний час сторони проживають окремо, не спілкуються, діти перебувають на утриманні позивача. Отже, відповідач [PERSON] законодавчо зобовязаний утримувати своїх малолітніх дітей до їх повноліття, проте свій обовязок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, вказано, що держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обовязку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість стягнення коштів на їх утримання в судовому порядку. Так, згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не має постійного місця роботи та регулярного заробітку, працює по найму в галузі будівництва без оформлення трудових відносин, у звязку з цим суд вважає необхідним визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) грн. на місяць на кожну дитину. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, в якій зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial