Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.11.2018 року звернулася у суд з позовною заявою, в якій, з урахуванням поданої 15.01.2019 року заяви про зміну предмету позову, просить змінити спосіб стягненн аліментів, що стягується у твердій грошовій сумі, та стягувати у подальшому з відповідача [PERSON] у її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO] у частці від заробітку у розмірі ј частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 23.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 04.12.2018 року, після отримання судом інформації про місце проживання (перебування) відповідача, який не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із визначенням дати судового засідання. Ухвалою суду від 15.01.2019 року прийнято заяву позивача про зміну предмету позову. Розгляд справи по суті відбувся 25.01.2019 року, без учасників справи. Позов обґрунтовано тим, що між сторонами у справі розірвано шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу по сьогоднішній день проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Позивач стверджує, що одержує від відповідача на сина аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн., що підтверджується виконавчим листом, виданим 02.06.2009 року Сколівським районним судом Львівської області у справі № 2-518/2009. Витрати на утримання сина на даний час збільшились. Зазначає, що її доходів не вистачає, щоб прожити самій та утримувати неповнолітню дитину. Відтак, позивач просить на підставі ст. ст. 181-184, 192 СК України, позов задовольнити. Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з'явилася, однак подала попередньо суду клопотаня вх. № 135 від 15.01.2019 року, у котрому позов підтримала, просила такий задовольнити з наведених у ньому підстав та підстав, наведених у заяві про зміну предмету позову, а розгляд справи по суті просила проводити без її участі, за начвними у справі письмовими доказами. Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з'явилися, однак подав попередньо суду заяву вх. № 349 від 25.01.2019 року, у котрій проти поданого позову з урахуванням заяви про зміну його предмету не заперечував, а розгляд справи по суті просив проводити без його участі, за начвними у справі письмовими доказами. Оскільки у судове засідання не з'явилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання у справі 25.01.2019 року без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], відповідно до якого батьком дитини зазначений відповідач, а матір'ю, - позивач. На утримання сина [PERSON], [INFO], на користь позивача з відповідача за рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 02.06.2009 року у справі № 2-518/2009 рік, стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі - по 350 грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2009 року і до досягнення дитиною повноліття, про що 02.06.2009 року видано виконавчий лист. Вказана обставина підтверджується копією виконавчого листа № 2-518/2009, виданого 02.06.2009 року. Виходячи з дослідження копії виконавчого листа Сколівського районного суду від 02.06.2009 року судом встановлено, що аліменти на утримання дитини з відповідача стягуються у твердій грошовій сумі у розмірі по 350 грн. щомісячно. Вказаний розмір аліментів є меншим мінімального розміру аліментів, який визначений у ч. 2 ст. 182 СК України, та не може у повній мірі забезпечити гармонійного розвитку дитини, тому суд вважає, що право сина сторін на належне утримання з боку батька порушене та підлягає судовому захисту. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов'язку утримувати дітей, зокрема, щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч. 2 ст. 179 СК України). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183 СК України. Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» (станом на дату звернення до суду із даним позовом) прожитковий мінімум для дитини вікoм від 6 до 18 років з 01 грудня 2018 року становить 2027 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відтак, суд, проаналізувавши та оцінивши кожний аргумент, наведений учасниками справи у заявах по суті, а також представлені сторонами докази, констатує той факт, що позивачем надано належні, достовірні, достатні та допустимі докази на підтвердження факту порушення прав дитини на належне утримання та її прав як одержувача аліментів з боку відповідача. Отже, судом встановлено, що розмір сплачуваних відповідачем аліментів не достатньо та у неповній мірі забезпечує матеріальне становище дитини для її гармонійного розвитку, оскільки є меншим мінімального розміру аліментів, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 182 СК України. Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів, позивач посилається на те, що на даний час змінилося законодавство у частині мінімального розміру аліментів, який суттєво зріс, дитина перебуває на утриманні матері, однак її доходів не достатньо для утримання дитини, тоді як відповідач сплачує аліменти в розмірі, що є меншим соціальної гарантії, встановленої сімейним законодавством для дитини. З наведених вище підстав та виходячи із аналізу доказів та вимог законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] як у частині зміни способу стягнення аліментів, так і у частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі ј частини із усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, слід змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються за рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 02.06.2009 року у твердій грошовій сумі з [PERSON] на користь [PERSON] (після розлучення - [PERSON].) на утримання дитини [PERSON], [INFO], визначивши їх у частці від доходу у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Як вбачається з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відтак, аліменти за даним рішенням суду підлягають сплаті з дня набрання ним законної сили, а не починаючи з дня подання до суду позовної заяви, як про це просить позивач при пред'явленні позову, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду із зазначеним позовом позивачем не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір у сумі 704,80 грн. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial