Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 листопада 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, та з врахуванням збільшення позовних вимог, просив суд визнати за ним право власності на 2/3 частини земельної ділянки розміром 0,10 га, розташованої на території Варвинської селищної ради, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель кадастровий номер № 7421155100:01:005:0657, в порядку спадкування, після смерті [PERSON], померлої 17.05.2009 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 травня 2005 року помер його батько [PERSON]. Спадковим майном після його смерті була зокрема земельна ділянка розміром 0,10 га розташована на території Варвинської селищної ради, яку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, належної йому на підставі державного акту на право власності на землю. Після смерті батька спадщину прийняла його дружина [PERSON]. Державним нотаріусом [PERSON] 12.03.2008 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. 17.05.2009 року померла мати - [PERSON]. Після смерті матері спадщину прийняв позивач та його сестра. Після подання заяви про видачу свідоцтва на право на спадщину отримав нотаріальну відмову, у звязку з тим, що мати, після отримання свідоцтва про право на спадщину не зареєструвала своє право. 29.11.2017 року відповідачем [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, в якій вона просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину земельної ділянки розміром 0,10 га, розташованої на території Варвинської селищної ради, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель кадастровий номер № 7421155100:01:005:0657, в порядку спадкування, після смерті [PERSON], померлої 17.05.2009 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 травня 2005 року помер її батько [PERSON]. Спадковим майном після його смерті була зокрема земельна ділянка розміром 0,10 га розташована на території Варвинської селищної ради, яку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, належної йому на підставі державного акту на право власності на землю. Будинок, що було збудовано на вказаній земельній ділянці на праві власності належав її батькові, матері та її брату. Після смерті батька спадщину прийняла його дружина [PERSON]. 17.05.2009 року померла мати - [PERSON]. Після смерті матері спадщину прийняла вона та її брат. Після подання заяви про видачу свідоцтва на право на спадщину отримала нотаріальну відмову, у звязку з тим, що мати, після отримання свідоцтва про право на спадщину не зареєструвала своє право. Вважала, що право власності на будинок має відповідати праву власності у частках на земельну ділянку, зважаючи на що заявила позовні вимоги саме у такому розмірі. 29 листопада 2017 року ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області вищевказані позовні заяви обєднано в одне провадження. В судове засідання [PERSON] не зявився, подав до суду заяву, в якій збільшені позовні вимоги підтримав, зустрічний позов визнав та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій збільшені позовні вимоги визнала в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу за її відсутності. Судом встановлено, що будинок №4 по вул. Нафтовиків в смт.Варва належав на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Варвинською селищною радою Чернігівської області 24 липня 1997 року, зареєстроване в Прилуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації під номером 2065 в книзі 4, в рівних частках [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. На підставі рішення виконкому Варвинської селищної Ради від 16 вересня 1997 року №293 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га на території смт.Варва для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що підтверджується відповідною копією державного акту на право приватної власності на землю серії ЧНВ 000224 (а.с. 24). 15 травня 2005 року [PERSON] помер (а.с. 19). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої зокрема входила згадувана земельна ділянка та 1/3 частина вказаного будинку. Варвинською РДНК було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] №216/2005 (а.с. 53-67) за заявою [PERSON] (а.с. 54) дружини померлого (а.с. 59-60). 24 лютого 2006 року державним нотаріусом [PERSON]М [PERSON], як спадкоємцю після смерті [PERSON], було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на 1/3 частину житлового будинку, розташованого в смт.Варва по вул.\~Нафтовиків номер 4 Чернігівської області (а.с. 64) 12 березня 2008 року державним нотаріусом [PERSON]М [PERSON], як спадкоємцю після смерті [PERSON], було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на земельну ділянку розміром 0,10 га, на території Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧНВ №000224. У відповідності до копії витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 13), земельна ділянка кадастровий номер 7421155100:01:005:0657 зареєстрована на [PERSON]. 17 травня 2009 року [PERSON] померла (а.с. 18). Після її смерті було відкрито спадкову справу Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою (а.с.69-85), за заявою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 71-72), які є дітьми спадкодавиці. 15 лютого 2010 року державним нотаріусом [PERSON] [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], на 2/3 частини житлового будинку з належною частино господарсько-побутових будівель, що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., Варвинський р-н., смт.Варва, вул.\~Нафтовиків, будинок 4 (а.с. 78). Таким чином, на час розгляду справи у власності [PERSON] перебуває у власності 2/3 частини та у власності [PERSON] 1/3 частина будинку №4 по вул.\~Нафтовиків в смт.Варва. [PERSON] та [PERSON] звернулись до Прилуцької міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку, однак, нотаріус відмовив сторонам у вчиненні нотаріальних дій, через відсутність інформації щодо вказаної земельної ділянки у відповідному реєстрі. За змістом ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України, про що зазначено у ч.ч. 1,2 ст. 1223 згадуваного Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ст.ст. 1269, 1270 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в т. ч., шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 30 ЗК України в редакції від 22.06.1993 року, тобто на момент виникнення у [PERSON] права власності на частину будинку, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Статтею 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною 1 ст. 1278 Цивільного кодексу України встановлено рівність часток в спадщині кожного із спадкоємців, окрім випадків, коли спадкодавець, склавши заповіт, сам не розподілив спадщину між ними. Однак, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на її поділ, в зручних для себе частках, який відбувається виключно за їх взаємною згодою. Згідно ст. 1267 Цивільного кодексу України спадкоємці, за угодою між собою можуть змінити розмір частки у спадщині кожного з них. Аналізуючи наведені правові норми, правовідносини та обставини справи суд доходить висновку про обґрунтованість обох з позовів. Так, обґрунтованими є твердження сторін, що вони є спадкоємцями за законом померлої [PERSON], які прийняли спадщину. Крім сторін інших осіб, які прийняття спадщини судом не встановлено. Сторони подали заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримали нотаріальну відмову про неможливість оформлення спадкових прав у звязку з відсутністю документів, які б підтверджували перехід до спадкодавця права власності на земельну ділянку. Належність спадкодавцю права на відповідну земельну ділянку підтверджується наявними у справі доказами, та підлягає включенню до спадкової маси та відповідного спадкування ним. Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги наявність у сторін права вирішення спору щодо визнання права власності на земельну ділянку у судовому порядку, відповідну відмову державного нотаріусу у вчиненні нотаріальної дії, право сторін на зміну розміру часток при спадкуванні, їх диспозитивне право заявлення позовних вимог та їх визнання. Отже, позовні вимоги сторін підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved