overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач 13.06.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 03.07.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось з причини відсутності порозуміння між ними, різних поглядів на сімейні відносини та обовязки щодо ведення спільного господарства, виховання дитини, що призводило до постійних суперечок та скандалів. З травня 2015 року вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Вона разом з дитиною вимушена була піти з дому і на даний час проживає у своїх батьків. Сімя фактично розпалася, збереження сімї вважає неможливим. Майнового спору немає. За домовленістю між ними дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Шевгеніна». Позивач у судовому засіданні викладені в позові обставини та вимоги позову підтримала. Суду пояснила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з травня 2015 року і після цього не поновлювалися. Спільне господарство з цього часу ними не ведеться, вона з дитиною проживають окремо. Майнового спору немає. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з нею. Просить залишити їй прізвище «Шевгеніна». Відповідач у судовому засіданні викладені в позові обставини та вимоги позову визнав. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені з травня 2015 року. Дитина проживає і залишиться проживати з позивачем. Послався на те, що між ним та позивачем виникають непорозуміння з приводу побачень з дитиною, але спору щодо місця проживання дитини з позивачем не виникає. Майнового спору немає. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 03.07.2010 року зареєстрували шлюб (а.с.6). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Шлюбно-сімейні відносини сторонами припинені з травня 2015 року. Причиною цього стали непорозуміння один одного, різні погляди на сімейні відносини та обовязки щодо ведення спільного господарства, виховання дитини, постійні суперечки та скандали з цього приводу. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Дитина проживає з позивачем (а.с.8). Наміру поновлювати шлюбні відносини у сторін немає, примирення не можливе. Майнового спору не виникає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що за таких обставин зберегти сімю неможливо, а тому шлюб необхідно розірвати. Малолітня дитина залишиться проживати з позивачем. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений останньою при зверненні до суду з даним позовом (а.с.3).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач, 13.06.2017 року, звернувся в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в позовній заяві зазначив, що вони зареєстрували шлюб з відповідачкою 20.10.2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шишацького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 25, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. В позовній заяві позивач просив суд розірвати їх шлюб з відповідачкою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що сімейні та подружні стосунки у них не склалися через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та розбіжності в характерах, спільне проживання стало не можливим, що привело до фактичного розірвання шлюбних відносин, їх сім'я фактично розпалася і не може бути збережена. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив суд задовольнити його позовні вимоги. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала, на примирення не погодилася. Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, згідно ст. 110 СК України, кожний з подружжя має право подати до суду позов про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сімейне та подружнє життя між сторонами не склалось, вони припинили подружні стосунки, їх шлюб набув формального характеру і суперечить інтересам сторін, а тому цей шлюб слід розірвати, на примирення сторони не погодилися. На підставі ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач 13.06.2017 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 07.07.2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утримання. З квітня 2017 року сумісне життя з відповідачем припинене, вони проживають окремо. Ще за час їх сумісного з відповідачем проживання та до теперішнього часу відповідач, маючи заробітну плату близько 5000,00 грн., не в повному обсязі підтримує її та їх дитину, що і було однією з причин їх розлучення. На даний час відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, однак нерегулярно та в обсязі, недостатньому для належного утримання їх дитини. Відповідач працює інженером-електриком на птахофабриці у Нікопольському районі, отримує заробітну плату близько 5000,00 грн. на місяць. Інших дітей відповідач не має. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.13). Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує (а.с.15). Вказав, що аліменти більше нікому не сплачує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183,191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 07.07.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Дитина проживає з позивачем, перебуває на її утриманні (а.с.14). Доходів позивача не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте згідно поданої до суду заяви не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі, визначеному позивачем (а.с.15). По іншим виконавчим листам стягнення з відповідача не проводяться. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач 13.06.2018 р. звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що відповідач є її колишнім зятем, який зареєстрований у належному їй на праві приватної власності будинковолодінні [ADDRESS]. З 2016 р. відповідач не проживає у будинку позивача, з часу розірвання шлюбу із дочкою позивача місце його перебування невідоме. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному їй будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, утруднює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Просила визнати відповідача таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач не з'явився ні в підготовче, ні в судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши вступне слово позивача, показання свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. Встановлено, що відповідач, який є колишнім зятем позивача - власника будинковолодіння [ADDRESS], не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року. При цьому відповідач не знявся з реєстрації місця проживання, що порушує права і інтереси позивача як власника житла. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.2000 р. з відповідним записом Івано-Франківського ОБТІ про реєстрацію права власності від 28.01.2000 р. за реєстровим № 75 (а.с.4-5), довідками виконкому Підлузької сільської ради (а.с.6-7), копією рішення Тисменицького районного суду від 17.02.2014 р. про розірвання шлюбу між дочкою позивача та відповідачем (а.с.9-10), довідкою про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.19). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Тому відповідача слід визнати таким, який втратив право на користування вказаним житлом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач 13.06.2018 року звернувся до Приморського районного суду міста [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають у шлюбі з 19 грудня 2008 року, шлюб зареєстрований Приморським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про складено відповідний актовий запис № 1035 від 19.12.2008 року та видано свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 326565. Від шлюбу сторони мають дитину: - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 171099, видане Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Позивач у позовній заяві просить суд шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них відсутнє бажання бути разом, спільного господарства не ведуть. Позивач вказує, що примирення між ними неможливе, майнових спорів та спору щодо місця проживання дитини немає, оскільки щодо участі у вихованні дитини між сторонами досягнуто домовленості. Ухвалою Приморського районного суду міста [PERSON] від 18.06.2018 року позов залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 19.07.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 11.10.2018 року. Підготовче засідання 11 жовтня 2018 року не відбулося у звязку із знаходженням судді у відрядженні, наступне засідання призначене на 21 листопада 2018 року. У підготовче засідання 21 листопада 2018 року сторони не зявилися, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Подали до суду заяви в яких просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідач вказала, що визнає позовні вимоги у повному обсязі, а позивач підтримав позовні вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у звязку з тим, що позивач підтримує позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, а відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого позивача та належним чином повідомленого відповідача, на підставі наявних у суду матеріалів та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач 13.06.2018 року звернулась до суду з зазначеним позовом (а.с.2,3), посилаючись на наступні обставини. Вона 26.07.2006 року уклала шлюб з відповідачем, від якого мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Ведення спільного господарства та сумісне проживання ними припинено. Причиною цього стали протилежні погляди на сімейне життя, неприязнь один до одного. Почуття любові, поваги, взаєморозуміння між ними втрачено. Відповідач має кілька непогашених кредитних зобов'язань, про які вона як дружина не знала, зі сторони банківських установ на неї здійснюється тиск щодо повернення заборгованості за кредитами. Тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Вважає, що фактично їх сім'я припинила своє існування, примирення між ними не можливе. Спору про поділ спільного набутого майна та щодо місця проживання дитини немає, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матір'ю. На підставі наведеного, позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 04.07.2018 року вказану цивільну справу було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.16). На позовних вимогах наполягає. Вказала, що шлюбні відносини припинені з 04.04.2018 року. Майновий спір відсутній, дитина залишиться проживати разом з нею. Просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.17). Зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, шлюбні відносини припинені з 01.04.2018 року, майнового спору немає, дитина залишається проживати з матір'ю. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 26.07.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені за посиланням позивача - 04.04.2018 року, за посиланням відповідача - 01.04.2018 року. Причиною цього стали відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги, різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. Почуття любові між ними втрачено. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя немає. Примирення між сторонами неможливе. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Позивач 13.06.2019 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики у сумі 18135 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що він 03.01.2015 р. позичив відповідачу 18135 грн., які останній зобов`язався повернути до 23.04.2015 р., що підтверджується письмовою розпискою. У зазначений строк і до цього часу відповідач не повернув боргу. Тому просив стягнути з відповідача 18135 грн. боргу, 768,40 грн. судового збору та 2000 грн. витрат на правову допомогу. Позивач у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 03.01.2015 р. між сторонами укладено договір позики, згідно якого відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] 18135 грн., які зобов`язався повернути до 23.04.2015 р., що підтверджується оригіналом письмової розписки відповідача (а.с.5). У зазначений строк і до цього часу відповідач не повернув позивачу борг. Згідно вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову. З відповідача слід стягнути на користь позивача 18135 грн. боргу, та 768,40 грн. витрат по сплаті судового збору (а.с.1). Заявлені позивачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. не підлягають стягненню з відповідача з огляду на відсутність належного документального підтвердження (відповідного платіжного документу) сплати позивачем таких витрат. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач 13.07.2016 р. звернувся до суду з позовом в якому вказав, що він перебуває у шлюбі з відповідачем. Подружжя має двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинилися з травня 2015 року. Спільне життя з відповідачем не склалось. Подальше життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе. Просить суд розірвати їх шлюб. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позов та розглядати справу у його відсутність. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з»явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши інші докази, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 02.03.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, сторони перебувають з 02.03.2002 року у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 182. Подружжя має двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER], виданого 28.05.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька, та [NUMBER], виданого 25.06.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Суд, на підставі ст. 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, те, що шлюбні відносини припинилися з травня 2015 року, вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. грн. покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач 13.07.2020 року звернувся в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1994 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного подружнього життя у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем у нього не склалося, причиною цього стали відсутність взаєморозуміння та поваги, різниця характерів та поглядів на сімейне життя, відсутність довіри. З відповідачем вони спільно не проживають з 1996 року та не підтримують подружніх відносин вже тривалий час, стали байдужими один до одного, за цей час він зрозумів, що їх шлюб існує формально. У 1998 році позивач створив іншу сім`ю, в якій у нього народилася дочка. Вважає, що їх шлюб існує формально, перебування у такому суперечить його інтересам, а тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, яка належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, не подала відзив на позов. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, суд в порядку ст.ст. 247, 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи ставлення сторін до заявленого позову, проаналізувавши обставини та матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Таке рішення обґрунтовується встановленими судом обставинами, а саме: сторони 12.02.1994 року зареєстрували шлюб у Личаківському відділі реєстрації реєстрації актів громадянського стану м. Львова, актовий запис № 34, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане повторно 27.05.1999 року. Від шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON] , 1994 року народження. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони тривалий час спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Позивач створив іншу сім`ю, та наполягає на розірванні шлюбу. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Також з відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 840,80 грн. понесених ним судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved