Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 серпня 2015 року звернувся до Київського районного суду міста [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Третя одеська державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності, в якому просить суд: розірвати договір довічного утримання, укладений 17 жовтня 2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2-832; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що з дня укладення договору і по цей час, майже два роки, відповідач жодного разу не виконала умови пункту 5 договору довічного утримання, тобто не забезпечувала його харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, медичним обслуговуванням, за весь час дії спірного договору не надавала позивачу матеріальної допомоги. У звязку з чим позивач вважає, що відповідачем порушені умови укладеного між ними договору довічного утримання, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, та просив суд розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, надали до суду заяву, в якій зазначили, що посилання позивача, що відповідач жодного разу не виконала умови п.5 договору довічного утримання не відповідає дійсності, оскільки з 05.09.2014 року по кінець листопада 2014 року позивач був під пильним наглядом [PERSON], яка з вересня 2014 року також допомагала позивачеві у перевезеннях до медичних установ та надавала медичну допомогу, однак просять суд позовні вимоги задовольнити, договір довічного утримання, укладений 17 жовтня 2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2-832, розірвати, розгляд справи провести за їх відсутності. Представник Третьої одеської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, державний нотаріус [PERSON] надала до суду заяву за вих.№5561/01-16, в якій просить суд розгляд справи провести за її відсутності, розгляд справи залишила на розсуд суду . Згідно з ч. 2\~ст. 158 ЦПК України,\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 17 жовтня 2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір довічного утримання, який було посвідчено державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2-832. За умовами вказаного договору: [PERSON] передав [PERSON] у власність квартиру під №23, що знаходиться в місті Одесі, по проспекту Маршала Жукова, в будинку №85, яка складається в цілому з одної житлової кімнати та підсобних приміщень, загальною площею 33,8 кв.м., в тому числі житловою площею 17,4 кв.м., яка належить, відчужувачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Одеси (справа №520/863/13-ц) від 06.04.2013 року та ухвали Київського районного суду м. Одеси (справа №520/863/13-ц) від 12.06.2013 року. Право власності на вищезазначене нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.08.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області [PERSON], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 135544351101, номер запису про право власності: 2154752. Ціна квартири, що відчужується встановлено у розмірі двісті шістдесят три тисячі дев'ятсот десять гривень. Згідно з п.5 договору довічного утримання від 17 жовтня 2013 року, [PERSON] зобов'язалась довічно повністю утримувати [PERSON], та забезпечувати його їжею, одягом, ліками, необхідною допомогою, зберігаючи, в його безкоштовному довічному користуванні, зазначену в цьому договорі квартиру. За взаємною згодою на нею покладаються такі обов'язки: виконувати дрібний ремонт квартири згідно з існуючим переліком робіт, що належать до дрібного ремонту квартир, затвердженим у порядку, встановленому чинним законодавством; забезпечувати проведення прибирання квартири не менше одного разу на тиждень; забезпечувати надання йому медичної допомоги у випадку захворювання відчужувача; сплачувати у встановлені строки вартість послуг з користування міським телефонним зв'язком; вартість матеріального забезпечення (їжа, одяг, необхідна допомога, ліки, оплата по комунальним послугам) встановлена сторонами в розмірі 800 (вісімсот) гривень на місяць з урахуванням інфляції та індексації. Згідно зі ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ч.1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Частиною першою статті 756 ЦК України встановлено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З урахуванням вищевказаного та визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку, що договір довічного утримання, укладений 17 жовтня 2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2-832, підлягає розірванню. Судом також встановлено, що позивач мешкає в квартирі [ADDRESS], яка була відчужена на підставі спірного договору довічного утримання, а набувач зареєструвала право власності на вказане майно на своє імя [PERSON], що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за №46368819, сформованої 27.10.2015 року. Враховуючи вищевикладене, у звязку з розірванням спірного договору довічного утримання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на спірну квартиру є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved