Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 жовтня 2020 року звернувся до суду із позовом до свого брата [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] у м. Володимирі-Волинському Волинської області помер його батько [PERSON] . Після своєї смерті він заповіту не залишив, тому після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому на праві приватної власності майно, в тому числі на 1/2 частки квартири з господарськими будівлями і спорудами, яка знаходиться по [ADDRESS] . Він, як спадкоємець першої черги за законом, має право на спадкування частки майна, що належало його покійному батькові. Крім нього, до першої черги спадкоємців за законом належить і його рідний брат, [PERSON] , відповідач по справі. Вони мають право на спадкування майна в рівних долях, тобто кожен по 1/4 частці. У вересні 2011 року відповідач [PERSON] звернувся до Володимир-Волинського міського суду Волинської області із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, а саме на ј частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яку він успадкував після смерті батька [PERSON] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 жовтня 2011 року позов [PERSON] було задоволено та визнано за ним право власності на ј частку житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Отже, інша ј частка вказаного житлового будинку не успадкована. В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину, яка залишилась після смерті батька, однак у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку. За результатом його звернення до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у видачі йому свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. У зв`язку з цим просить суд визнати за ним, як спадкоємцем за законом, право власності на ј частки вказаного житлового будинку. Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року було відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, також подав до суду заяву, згідно якої позов визнав повністю, просив прийняти визнання позову та розгляд справи проводити у його відсутності. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних правта обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1268-1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. За поданими позивачем та відповідачами документами судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності від 01.06.1990 року, 1/2 частина будинку [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується те, що [PERSON] помер [INFO] . Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджується факт, що [PERSON] є сином тепер покійного[PERSON] , а отже його спадкоємцем першої черги за законом. Судом, з матеріалів справи та наданої для огляду в судове засідання Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою спадкової справи № 277/2008, заведеної після смерті [PERSON] , встановлені наступні обставини. Відповідно до заяв, наявних в матеріалах спадкової справи та поданих до нотаріуса, позивач [PERSON] прийняв спадщину за законом, нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21.10.2011 року позов [PERSON] було задоволено та визнано за ним право власності на ј частку житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Інших спадкоємців за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] немає. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема на ј частку житлового будинку [ADDRESS] , через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова від 15.02.2021 року. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця [PERSON] не залишилося оригіналу правовстановлюючого документа на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.328, 346, 1217-1218, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved