Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач 14.08.2018 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру стягуваних аліментів. Свій позов обґрунтовувала тим, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2008 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; рішенням цього ж суду від 12.06.2012 р. розмір аліментів був зменшений до 350 грн. щомісячно. Розмір аліментів, що їх відповідач сплачує згідно рішення суду, є меншим від мінімального розміру аліментів, який встановлений у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не може забезпечити гармонійний розвиток дитини. Просила збільшити розмір аліментів у твердій грошовій сумі з 350 грн. до 2000 грн. щомісячно на дитину до її повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила розглянути справу в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач не з'явився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що у шлюбі сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2008 р. з відповідача стягнуто аліменти у користь позивача на утримання дитини у розмірі 400 грн. щомісячно. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12.06.2012 р. розмір аліментів був зменшений до 350 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При вирішенні спору суд враховує наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері; батько як платник аліментів ухиляється від їх сплати, оголошений у розшук згідно ухвали Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04.02.2015 р., що стало підставою для зупинення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Тисменицького районного суду Івано-Франківської області № 0915/1095/12 від 13.08.2012 р. (а.с.6); 2) стан здоров'я відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який, як вказує позивач, працює за межами України, розмір його доходу невідомий; 3) інших дітей відповідач не має. При вирішенні спору суд також застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення з відповідача щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 1800 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому слід припинити стягнення за виконавчим листом Тисменицького районного суду Івано-Франківської області № 0915/1095/12 від 13.08.2012 р., відкликавши вказаний виконавчий лист з Городенківського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області після погашення заборгованості. На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 182, 184, ч.1 ст.192 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: partial