Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.08.2014 року звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому зазначив, що 26 липня 2000 року відповідачка [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину по заповіту на спадкове майно [PERSON], померлого [INFO], яке складається з цілого житлового будинку з прилеглими надвірними господарчіми та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 19 грудня 2000 року він купив у [PERSON] вказаний житловий будинок з прилеглими надвірними господарчими спорудами та будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку серії АВО №062793 від 19.12.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори Миколаївської області і зареєстрованого в реєстрі №2471, право власності на який Березанською філією ММБТІ зареєстровано за ним 19.12.2000 року та записано у реєстрову книгу №16 за реєстровим №112. З 2000 року він проживає у вказаному будинку і користується всією земельною ділянкою площею 0,2009 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та надана для обслуговування належного йому на праві власності житлового будинку, господарських будівель та споруд. Разом з тим, зареєструвати право власності на дану земельну ділянку він не має можливості, оскільки земельна ділянка належить на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ - МК №031592, виданого Новофедорівською сільською радою Березанського району Миколаївської області від 29.08.1997 року [PERSON], померлому [INFO], та після його смерті ніким успадкована не була. Посилаючись на наведені обставини та норми ст.30 Земельного Кодексу України 1992 року, відповідно до якої при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить в розмірах, передбачених ст.67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, і якщо інше не передбачено в договорі відчуження, будівлі і споруди, позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2009 гектарів (Державний акт на право приватної власності на землю серії 11 - МК №031592), яка передана для обслуговування жилого будинку, господарських будівель в [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, але направила до суду письмову заяву від 10.10.2014 року (а.с.47), у якій попросила розглядати справу за її відсутності та заявила про визнання нею позову. Представник третьої особи, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Новофедорівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи та дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З оглянутих та досліджених в судовому засіданні Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ - МК №031592, виданого Новофедорівською сільською радою Березанського району Миколаївської області від 29.08.1997 року (а.с.6), Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.06.2014 року (а.с.14), довідки Новофедорівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 05.12.2013р. (а.с.19), копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.10.1999 р. (а.с.17), вбачається, що право власності на спірну земельну ділянку площею 0,2009, надану для обслуговування житлового будинку і господарчих будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON], померлим [INFO]. Як вбачається з дослідженого судом Договору купівлі-продажу житлового будинку серії АВО №062793 від 19.12.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2471 (а.с.13) позивач [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з прилеглими надвірними господарчими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належав їй як спадкоємиці майна померлого [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 26.07.2000 року. Право власності на житловий будинок зареєстровано за позивачем 19.12.2000 року Березанською філією Миколаївського МБТІ. Належність позивачеві на праві власності житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], підтверджується також технічним паспортом на вказаний будинок від 22.07.2000 року (а.с.8-12), де власником даного будинку вказано [PERSON] та Витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №64903 від 18.01.2013 року (а.с.7). Відповідно до ст.30 Земельного Кодексу України (в ред. від 13.03.92р.), що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить в розмірах, передбачених ст.67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, і якщо інше не передбачено в договорі відчуження, будівлі і споруди. За правилами ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить і право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Ч.1. ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається з підстав, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Таким чином, суд вважає доведеним, що разом з переходом права власності на житловий будинок до позивача за цивільно-правовою угодою перейшло і право власності на земельну ділянку, надану для його обслуговування розміром 0,2009 га. Обставин, які б вказували, що на спірну земельну ділянку, окрім позивача, претендують інші особи, в суді не встановлено. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує будь-чиї права, свободи чи інтереси, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до викладеного, на підставі ст.ст.30, 67 Земельного кодексу України 1992 року, ст.328, 377 ЦК України,

Outcome: approved