Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач 19.05.2014 р. звернувся з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність, у якому просив: 1) у рахунок погашення заборгованості у розмірі 221059,40 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1766927,79 грн., за договором про надання споживчого кредиту № 11190958000 від 01.08.2007 р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], звернути стягнення на належний відповідачу предмет іпотеки, а саме домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 266,4 кв.м житловою площею 86,3 кв.м, шляхом передачі іпотекодержателю - ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане нерухоме майно; 2) визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки - домоволодіння [ADDRESS]; 3) припинити право власності іпотекодавця - відповідача [PERSON] на вказане домоволодіння, у тому числі право володіння, користування та розпорядження; 4) виселити з житлового будинку відповідача та всіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою; 5) витребувати від відповідача та передати ПАТ «Дельта Банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на спірне домоволодіння. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] договору про надання споживчого кредиту № 11190958000 від 01.08.2007 р. та додаткових угод до цього договору від 30.01.2009 р. (для ідентифікації договору застосовується також реєстраційний номер договору в системі обліку банку № 11190958001) відповідач отримав кредит у розмірі 135000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5% річних з кінцевим терміном погашення 29.07.2032 р. Виконання позичальником зобов'язань за цим кредитним договором забезпечено іпотекою відповідно до укладеного між банком та іпотекодавцем [PERSON] нотаріально посвідченого договору іпотеки від 01.08.2007 р. за реєстровим № Д-842, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно - домоволодіння [ADDRESS]. 08.12.2011 р. між правонаступником банку - ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем - ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі за вказаними кредитним договором та договором іпотеки, відповідно до якого позивач як новий кредитор отримав право вимоги за цими договорами. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором заборгованість за цим договором станом на 26.06.2013 р. складає 221059,40 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1766927,79 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 133392,86 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 1066209,13 грн., сума заборгованості за відсотками - 87666,54 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 700718,65 грн. У рахунок виконання основного зобов'язання позивач вправі звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в договорі іпотеки, у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку». Представник позивача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити, стягнувши з відповідача судові витрати. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у поданому суду запереченні посилався на те, що відповідач бажає здійснити мирне врегулювання спору, для цього вчинив достатньо дій, однак, банк не хоче йти назустріч. Тому просив відмовити у задоволенні позову та розглянути справу у відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] договору про надання споживчого кредиту № 11190958000 від 01.08.2007 р. та додаткових угод до цього договору від 30.01.2009 р. (для ідентифікації договору застосовується також реєстраційний номер договору в системі обліку банку № 11190958001) відповідач отримав кредит у розмірі 135000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5% річних з кінцевим терміном погашення 29.07.2032 р. (а.с.13-23). Виконання позичальником зобов'язань за цим кредитним договором забезпечено іпотекою відповідно до укладеного між банком та іпотекодавцем [PERSON] нотаріально посвідченого договору іпотеки від 01.08.2007 р., зареєстрованого в реєстрі під № Д-842, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно - домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 266,4 кв.м житловою площею 86,3 кв.м (а.с.24-27). 08.12.2011 р. між правонаступником банку - ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем - ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі за вказаними кредитним договором та договором іпотеки, відповідно до якого позивач як новий кредитор згідно вимог ст.514 ЦК України отримав право вимоги за цими договорами (а.с.48-52). У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором заборгованість за цим договором станом на 26.06.2013 р. складає 221059,40 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1766927,79 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 133392,86 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 1066209,13 грн., сума заборгованості за відсотками - 87666,54 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 700718,65 грн. (а.с.32). У відповідності з вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.589 ЦК України, ст.33 Закону України «Про іпотеку» позивач як новий іпотекодержатель набув права звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки відповідач неналежно виконує зобов'язання за кредитним договором, забезпеченим іпотекою. За рахунок предмету іпотеки позивач має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Згідно вимог ст.ст. 590, 591 ЦК України звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) здійснюється за рішенням суду, реалізація предмету застави (іпотеки), на який звернено стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності з вимогами ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.37 цього Закону. Згідно ч.1 ст.37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України у п.39 постанови від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено іпотечним договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч.2 ст.16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Аналогічною є правова позиція Верховного Суду України. З огляду на викладене, з урахуванням того, що в іпотечному договорі міститься відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання за ним права власності на предмет іпотеки та припинення права власності відповідача на предмет іпотеки. Обґрунтованою суд вважає також п'яту вимогу у частині зобов'язання відповідача передати ПАТ «Дельта Банк» технічний паспорт та правовстановлюючий документ (або його дублікат) на спірне домоволодіння. Щодо заявленої позивачем четвертої вимоги про виселення з домоволодіння відповідача та всіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою, суд вважає, що вказана вимога не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що у спірному домоволодінні [ADDRESS] ніхто не зареєстрований і ніхто не проживає, присадибною земельною ділянкою користується відповідач, що підтверджується інформацією Клузівської сільської ради, наданою на виконання ухвали суду (а.с.155). Тому вимогу про виселення з домоволодіння осіб, які там проживають, слід вважати безпідставною. Щодо посилання сторони відповідача на можливість мирного врегулювання даного спору, суд зазначає, що під час розгляду справи сторонам було надано достатньо часу для такого врегулювання, однак, воно не відбулось. З відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 3654 грн. сплаченого судового збору пропорційно до задоволених вимог. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 530, 589, 590, 591, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial