Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.12.2015р. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Запорізької області її особистою приватною власністю. В суді представник позивача на заявлених позовних вимогах наполягала. В суд сторони не прибули: позивач надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає; відповідач викликався через засоби масової інформації, його виклик було опубліковано в газетах «Запорізька правда» та «Урядовий кур`єр» (а.с. 24,25), про причини його неявки суду не відомо. Тому суд розглядає справу без участі сторін, за правилами заочного провадження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 1991р. позивач перебувала в зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Спільне життя в них не склалося, з 1993р. вони стали проживати окремо. Шлюб було розірвано в 2009р. В 2001р. позивач придбала за власні кошти в розмірі 6600 грн. житловий будинок в [ADDRESS] При зверненні до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу, їй було роз`яснено, що необхідно надати письмову згоду відповідача на продаж будинку. Тому вона змушена була звернутись до суду. Вивчивши докази по справі суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. За свідоцтвом про шлюб, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 31.12.1991р. (а.с. 8). Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 28.12.2009р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9), що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу, після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с. 10). Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.09.2001р., який було посвідчено приватним нотаріусом Кузьменко В.П., [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.07.2010р. [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] (а.с. 6). Свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в суді підтвердили, що з моменту купівлі будинку [PERSON] проживає одна і її чоловік ніколи там не з'являвся. Відповідно до ч.6 ст.57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка, майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Вказана позиція також знайшла своє відображення і в п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» яким передбачено, що не належить до спільної сумісної власності подружжя майно набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи наведене, та те, що житловий будинок був придбаний за кошти, які належали позивачу, а також те, що сторони на час придбання житлового будинку не проживали разом понад семи років, їх шлюб було розірвано в 2009р., суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача. Вимог про відшкодування судових витрат не заявлено, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved