Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач 21.06.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Він є адвокатом, що підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 2725, виданого на підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 29.10.2012 року. На підставі звернення відповідача [PERSON] між ним-позивачем (за Договором Адвокат) та відповідачем (за Договором Підзахисний) 08.05.2013 року був укладений Договір про надання правової допомоги у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013040340003153 від 24.04.2013 року (далі - Договір). Згідно Розділу 1 Договору «Предмет Договору», Адвокат, під час досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013040340003153, бере на себе зобовязання використовувати засоби захисту передбачені Кримінально-процесуальним кодексом України та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів Підзахисного та зясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, помякшують чи виключають кримінальну відповідальність Підзахисного, а Підзахисний зобовязується сплатити Адвокату гонорар за надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до п.5.1 Договору, за надання правової допомоги Підзахисний зобовязується виплатити Адвокату гонорар у розмірі, який визначався додатковою угодою. Згідно домовленості між ним та відповідачем розмір гонорару за надання правової допомоги дорівнював сумі, яка є еквівалентною 1000,00 доларів США на день виплати. Відповідно до домовленості на розмір гонорару не могло впливати ні час, який витрачався на надання правової допомоги, ні кількість складених та поданих до суду процесуальних документів, а ні інші чинники. На виконання Договору та домовленості відповідачем була виплачена сума еквівалентна 500,00 доларів США. За домовленістю, друга частина гонорару у сумі еквівалентною 500,00 доларів США повинна була бути виплачена по припиненню надання правової допомоги. Згідно п.п.7.1.,7.2. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами. Цей Договір, якщо він достроково не буде припинений з ініціативи Підзахисного, діє протягом всього провадження у кримінальній справі доти, доки не будуть вичерпані всі засоби захисту, передбачені національним законодавством, а у справі не буде прийнято остаточне рішення. На виконання умов Договору, у період часу з 08.05.2013 року по 03.05.2016 року він, виходячи з принципу презумпції невинуватості відповідача, захищаючи його права та законні інтереси, спрямовував свої дії тільки на виправдання відповідача, про що було складено відповідний Акт виконаних робіт. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.04.2016 року, відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013040340003153 від 24.04.2013 року, закрито. 03.05.2016 року ухвала Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.04.2016 року набула чинності та відповідно Договір про надання правової допомоги припинився. Оскільки Договір про надання правової допомоги припинився 03.05.2016 року, то строк виплати гонорару у сумі еквівалентної 500,00 доларів США настав 03.05.2016 року. 17.05.2016 року на адресу відповідача було направлено поштового листа (рекомендоване) з Досудовою вимогою-претензією з вимогою виплатити домовлену суму гонорару у розмірі еквівалентному 500,00 доларів США та Актом виконаних робіт по наданню правової допомоги. 25.05.2016 року відповідачем було виплачено частину гонорару у сумі 5000,00 грн. Станом на 25.05.2016 року офіційний курс гривні до іноземної валюти, встановлений Національним банком України, складав 25 грн. 13 коп. за 1,00 долар США. Таким чином відповідачем було сплачено грошову суму еквівалентну 198,96 доларам США, що визначається із наступного розрахунку: 5000,00 грн. (сплачена сума) : 25,13 (курс 1 долару США до гривні) = 198,96 доларів США. Тому, розмір заборгованості відповідача перед ним за надання правової допомоги за Договором складає 301,04 доларів США (500,00 доларів США - 198,96 доларів США = 301,04 доларів США). 17.06.2016 року на його адресу повернувся поштовий лист, який було направлену відповідачу 17.05.2016 року з Досудовою вимогою-претензією та Актом виконаних робіт, за закінченням терміну зберігання. Станом на 21.06.2016 року відповідач свої зобовязання у повному обсязі не виконав, уникає зустрічі, перестав відповідати на телефонні виклики та не відповідає на направлені SMS-повідомлення. Станом на 21.06.2016 року офіційний курс гривні до іноземної валюти, встановлений Національним банком України, 24 грн. 90 коп. за 1,00 долар США. Таким чином, сума боргу, яку відповідач повинен сплатити відповідно до Договору та домовленості складає: 301,04 доларів США х 24,90 грн. = 7495,89 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошову суму за Договором про надання правової допомоги (у кримінальних справах) від 08.05.2013 року в розмірі 7495,89 грн. Також просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, сплачений при зверненні до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що на підставі звернення відповідача 08.05.2013 року між ним-позивачем та відповідачем був укладений Договір про надання правової допомоги (у кримінальних справах) від 08.05.2013 року щодо кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013040340003153 від 24.04.2013 року. Згідно їх з відповідачем усної домовленості розмір гонорару за надання правової допомоги дорівнював сумі, яка є еквівалентною 1000,00 доларів США на день виплати. 50 % від суми гонорару (500,00 доларів США) відповідач сплатив йому. Потім відповідач сплатив йому ще 5000,00 грн. У пункті 5.1. Договору сума гонорару вказана не була. Додаткова угода між ними також не укладалась. Домовленість щодо суми гонорару була усною. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі за безпідставністю. Суду пояснив, що дійсно позивач надавав йому правову допомогу згідно Договору про надання правової допомоги (у кримінальних справах) від 08.05.2013 року. Позивач сказав йому, що багато з нього не візьме, а тепер звідкись взялась сума 1000,00 доларів США. Його-відповідача жінка віддала позивачу 500,00 доларів США. Вказав, що позивач затягував розгляд кримінальної справи, а коли він-відповідач написав заяву про закриття кримінального провадження на підставі якої провадження було закрито, позивач був дуже здивований. Зазначив, що він віддав позивачу і другу грошову суму, однак не памятає в якому саме розмірі. В 2015 році він перебував у лікарні. Зазначив, що він з позивачем повністю розрахувався. Скільки позивач сказав, стільки він йому і заплатив і сказав, що більш йому нічого не винен. Позивач жодних розписок про отримання коштів йому не давав. На запитання позивача на якій підставі той віддав йому ще і 5000,00 грн. відповів, що позивач вимагав у нього 5000,00 грн., тому він вимушений був віддати ці кошти, щоб позивач залишив його у спокої та не звертався до суду. З огляду на вказані обставини, йому не зрозумілі вимоги позивача. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 08.05.2013 року між позивачем, [PERSON] (за Договором Адвокат) та відповідачем [PERSON] (за Договором Підзахисний) був укладений Договір про надання правової допомоги (у кримінальних справах) (далі - Договір) (а.с.5-8), згідно з умовами якого Адвокат, під час досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013040340003153, бере на себе зобовязання використовувати засоби захисту передбачені Кримінально-процесуальним кодексом України та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів Підзахисного та зясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, помякшують чи виключають кримінальну відповідальність Підзахисного, а Підзахисний зобовязується сплатити Адвокату гонорар за надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.04.2016 року [PERSON], [INFO] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, у звязку з чим кримінальне провадження № 12013040340003153, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.04.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч..1 ст. 286 КК України закрито (а.с.9). Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч.3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.5.1 Договору, за надання правової допомоги Підзахисний зобовязується виплатити Адвокату гонорар у розмірі ____ грн. та в строк _____ згідно додаткової угоди. Розмір гонорару та строк в п.5.1 Договору не зазначений. Як зясувалося в судовому засіданні, додаткова угода між сторонами не укладалася. Викладене підтвердилося в судовому засіданні поясненнями сторін. Відповідачем було сплачено позивачу за надання правової допомоги на підставі Договору 500,00 доларів США та додатково сплачено 5000,00 грн., що підтвердилось в судовому засіданні поясненнями сторін. Доказів на підтвердження встановленого розміру гонорару за спірним Договором суду представлено не було. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Посилання позивача на те, що обумовлена між сторонами спірного Договору сума гонорару складала 1000,00 доларів США, а тому у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у звязку з невиплатою повної суми гонорару за надання правової допомоги, що складає 7495,89 грн., - суд до уваги не приймає, оскільки позивачем всупереч вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1,2 ст.60 ЦПК України жодних доказів на підтвердження цього надано не було. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем документи в обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема: копія досудової вимоги-претензії від 17.05.2016 року (а.с.10), копія Акту виконаних робіт від 10.05.2016 року по наданню правової допомоги гр-ну [PERSON] у кримінальному провадженні № 12013040340003153 від 24.04.2013 року, яка підписана лише позивачем (а.с.12,13) та інші (а.с.14-копія поштового конверту, а.с.15 - копія рекомендованого повідомлення про направлення поштового відправлення, копії фіскальних чеків від 17.05.2016 року), - суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони не є доказом на підтвердження предмету позову. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити в повному обсязі за недоведеністю. Враховуючи те, що у позові [PERSON] відмовлено повністю, то відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: dismissed