Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач 21.10.2019 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Дім на Левітана» та просила: - визнати дії відповідача щодо звільнення позивача [PERSON] незаконними; - зобов`язати Обслуговуючий кооператив «Дім на Левітана» виплатити на користь [PERSON] заробітну плату за весь період вимушеного прогулу; - повернути трудову книжку із зазначенням нової дати наказу про звільнення. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивача було звільнено з посади з грубим порушенням норм трудового законодавства. По-перше позивача не було ознайомлено з наказом про звільнення. По-друге, позивачу не було повернуто трудову книжку. Позивач неодноразово зверталася до голови правління Кооперативу [PERSON] з проханням видати трудову книжку, втім [PERSON] трудова книга не була повернута. Такі дії стали підставою того, що позивач не мала змоги працевлаштуватися. Ухвалою суду від 23.10.2019 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 28.11.2019 року. До суду 21.11.2019 року надійшов відзив на позов ОК «Дім на Левітана», згідно якого просили відмовити у задоволення позову [PERSON] посилаючись на наступне. [PERSON] була звільнена за власним бажанням 31.07.2019 року та обіцяла прийти ознайомитися з наказом про звільнення та отримати свою трудову книжку, втім до 13.08.2019 року вона до кооперативу не приходила. У зв`язку з чим Кооперативом 13.08.2019 року рекомендованим листом позивачу було направлено повідомлення про необхідність отримання трудової книжки або надання дозволу на відсилання трудової книжки поштою. 27.08.2019 року до Кооперативу завітав інспектор ГУ Держапраці в Одеській області з метою проведення інспекційного відвідування за заявою [PERSON] За результатами інспекційного відвідування інспектором ГУ Держпраці в Одеській області складено припис про необхідність в строк до 13.09.2019 року виправити порушення ст. 47 КЗпП України в частині розрахунку за період несвоєчасної видачі трудової книжки та /або направлення повідомлення про необхідність отримання трудової книжки або надання дозволу на відправку трудової книжки поштою. На виконання даного припису Кооперативом здійснено нарахування заробітної плати [PERSON] за період з 01.08.2019 року по 13.08.2019 року у розмірі 1481,94 грн. Дані кошти утримано [PERSON] до вказання позивачем поточного рахунку для перерахування даних коштів. 17.09.2019 року Головним Управлінням Держпраці в Одеській області проведено повторне інспекційне відвідування Кооперативу та складено акт про виконання припису та зафіксовано відсутність порушень трудового законодавства. 20.09.2019 року на адресу Кооперативу надійшов лист [PERSON] , де вона просила зазначити в трудовій книжці нову дату звільнення, а саме 12.09.2019 року, коли вона отримала лист Кооперативу та здійснити нарахування заробітної плати до цього періоду. Оскільки у Кооперативу не було підстав для внесення додаткових записів до трудової книжки та перерахування середнього заробітку, Кооператив повторно направ лист про надання дозволу надіслати трудову книжку поштою та вказати реквізити для сплати нарахованих коштів. Таким чином, на даний час права та законні інтереси [PERSON] не порушені. У судовому засіданні 28.11.2019 року [PERSON] вказала, що відповідь на відзив надавати не буде, представник відповідача [PERSON] вказав, що в наступне засідання надасть довідку про середній заробіток позивача за два останні місяці перед звільненням. Розгляд справи було відкладено на 23.01.2020 року. У судовому засіданні 23.01.2020 року [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] 31.07.2019 року було звільнено з посади бухгалтера на підставі її заяви від 17.07.2019 року (а.с.8), про що свідчить наказ №19-К Обслуговуючого кооперативу «Дім на Левітана» від 30.07.2019 року (а.с.31). Інспектором праці Головного управління Держпраці в Одеській області Кудрєвим Володимиром Вікторовичем 09.08.2019 року складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи №ОД954/1579/АВ, згідно якого виявлено порушення ст. 47 КЗпП України та п.4.1, 4.2 Інструкції №58 допущені при звільнені [PERSON] , а саме трудова книжка в день звільнення видана не була та знаходиться у Адміністрації, поштові повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки надсилалось з порушенням строків, зокрема [PERSON] звільнена 31.07.2019 року, а повідомленні про отримання трудової книжки надіслано 13.08.2019 року (а.с.37-49). ОК «Дім на Левітана» 12.08.2019 року склав Повідомлення [PERSON] про необхідність отримання трудової книжки або надання письмової згоди для відсилання трудової книжки поштою, яке направлено було [PERSON] 13.08.2019 року (а.с.35-36). Інспектор праці Головного управління Держпраці в Одеській області Кудрєв В.В. 10.09.2019 року склав Припис про усунення виявлених порушень №ОД954/1579/АВ/П та надав Обслуговуючому кооперативу строк для усунення порушень викладених вище до 13.09.2019 року (а.с.50-51). ОК «Дім на Левітана» 12.09.2019 року повторно направив [PERSON] повідомлення про необхідність отримання трудової книжки та зазначення реквізитів для перерахунку коштів за період неотримання трудової книжки (а.с.52-53). З Довідки ОК «Дім на Левітана» від 12.09.2019 року вбачається, що [PERSON] з 01.08.2019 року по 13.08.2019 року (неотримання трудової книжки) нараховано заробітну плату та утримано дані кошти до вказання позивачем рахунку для переказу коштів (а.с.55). Листом №15-Я-1460/03-13-8346 від 13.09.2019 року Головне управління Держпраці в Одеській області було повідомлено [PERSON] про проведену перевірку та складення акту про порушення законодавства про працю (а.с.10-11). 16.09.2019 року [PERSON] направила відповідь на лист голові правління Обслуговуючого кооперативу «Дім на Левітана» Невзорову О.В., згідно якого вказала, що за адресою вказаною у листі немає кооперативу та його працівників, тому Кооператив вводить позивача та контролюючі органи в оману та уникає можливості видати [PERSON] трудову книжку. Просила видати новий наказ про день звільнення та внести запис до трудової книжки з днем звільнення 16.09.2019 року та перерахувати заробітну плату за період з 01.08.2019 року по 16.09.2019 року (а.с.21). Згідно Акту інспекційного відвідування юридичної особи інспектора праці [PERSON] . Головного управління Держпраці в Одеській області від 27.09.2019 року виявлених порушень ОК «Дім на Левітана» не зафіксовано (а.с.56-66). ОК «Дім на Левітана» листом №10/1 від 24.09.2019 року повідомило [PERSON] про відсутність підстав для перерахування заробітку та внесення нової дати звільнення до трудової книжки та просило надати згоду для відправки трудової книжки з вказаним записом та перерахувати нараховані кошти (а.с.23-24). Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Порядок ведення трудових книжок затверджено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58. Пунктом \~4.1\~та пункту\~4.2\~вказаної Інструкції\~№ 58\~ визначено,\~що Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Якщо письмової згоди на пересилання трудової книжки поштою роботодавець не отримав, то слід керуватися п. 6.2 Інструкції № 58, відповідно до яких трудові книжки та їх дублікати, що не були одержані працівниками при звільненні, зберігаються протягом двох років у відділі кадрів підприємства окремо від інших трудових книжок працівників, які перебувають на роботі. Після цього строку не затребувані трудові книжки (їх дублікати) зберігаються в архіві підприємства протягом 50 років, а по закінченні зазначеного строку їх можна знищити в установленому порядку. Відповідно до частини четвертої статті 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, для застосування цієї норми права необхідно наявність таких умов: затримки у видачі трудової книжки; вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки. Разом з тим, статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Видача трудової книжки дійсно була затримана, про що також зафіксовано в акті Головного управління Держпраці в Одеській області. Відтак, лист про необхідність отримання трудової книжки або надання дозволу на надсилання трудової книжки поштою була направлено [PERSON] 13.08.2019 року, про що зазначалося раніше. Посилання позивача на те, що Укрпошта не вказувала на наявність кореспонденції на її ім`я не підтверджується матеріалами справи, а за номером накладної на офіційному сайті Укрпошти відстежено відправлення та встановлено, що лист відповідача повернувся без отримання позивачем, втім неотримання [PERSON] поштової кореспонденції не є підставою для зазначення дати звільнення тією, коли вона отримала повторний лист відповідача. Таким чином, датою звільнення позивача слід вважати вірною 13.08.2019 року, а не 31.07.2019 року, оскільки в день звільнення [PERSON] не отримала трудову книжку, а повідомлення про отримання або надання дозволу на відправлення трудової книжки було надіслано ОК «Дім на Левітана» саме 13.08.2019 року. З таких дій сторін, вбачається що відповідач винний у затримці видачі трудової книжки за період з 01.08.2019 року по 13.08.2019 року. Вимушений прогул [PERSON] викликаний затримкою видачі трудової книжки, а саме неможливість її працевлаштування через затримку видачі трудової книжки та період, за який не видавалась трудова книжка перешкоджав офіційному працевлаштуванню. Таким чином, наявна сукупність фактів, що дає підстави стверджувати, що через вину [PERSON] «Дім на Левітана», у зв`язку з невчасною видачою трудової книжки та/або надсилання листа про отримання трудової книжки, [PERSON] за період з 01.08.2019 року по 13.08.2019 року зазнала вимушеного прогулу. Подальші дії [PERSON] щодо перерахування їй середнього заробітку та винесення нового наказу про звільнення були безпідставними. Також твердження про відсутність ОК «Дім на Левітана» за адресою вказаною в листі, не підтверджується матеріалами справи. [PERSON] як працівник достеменно знала за якою адресою звернутися з метою отримання своєї трудової книжки, втім такою можливістю не скористалася. З довідки №1 від 20.01.2020 року, підписаної виконавчим директором ОК «Дім на Левітана» встановлено [PERSON] вбачається, що сукупний розмірі заробітної плати за два попередні місяці перед звільнення, тобто червень та липень 2019 року становить 10\~926,71 грн. (а.с.77). Посилання позивача на отримання нею заробітної плати у розмірі 10\~000 грн. не підтверджуються матеріалами справи, надана роздруківка з оголошенням про пошук працівника на посаду, що займала позивач з оголошено заробітною платою у розмірі 10\~000 грн. не є доказом, що підтверджує такі твердження [PERSON] . У червні та липні 2019 року було 41 робочий день. Таким чином, середньоденна заробітна плата [PERSON] склала 266,50 грн. (10\~926,71 грн. : 41 робочих днів). За час вимушеного прогулу, тобто з 01.08.2019 року по 13.08.2019 року було 9 робочих днів. Тому, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу [PERSON] становить 2\~398,55 грн. (266,50 грн. х 9 робочих днів). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з тим, що трудова книжка [PERSON] досі не отримана, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про необхідність зобов`язання відповідача видати позивачу трудову книжку, втім дату звільнення необхідно зазначити 13.08.2019 року та стягнути за вказаний період середній заробіток розмір якого становить 2\~398,55 грн.

Outcome: partial