Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач «5» лютого 2015 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, просив розділити особовий рахунок між сторонами, що склалися за фактичними умовами проживання: житлову кімнату літ. 1, 10,8 кв.м., [PERSON], [PERSON], житлову кімнату літ.2, площею 17,0 кв.м., [PERSON], [PERSON] та [PERSON], житлову кімнату літ.2, площею 10,7 кв.м., [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В обґрунтування позову посилався на наступне. Сторони зареєстровані та проживають разом за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 14, кор. 1, кв. 7, у приватизованій трикімнатній квартирі. За умовами проживання, що склалися на цей час, позивачі та відповідачі окремо користуються трьома різними житловими кімнатами кожні; приміщеннями загального користування є коридор, кухня, ванна, туалет. Спорів про умови користування житловими приміщеннями між сторонами не існує. Втім, відповідачі не виконують свій обовязок з оплати комунальних послуг, з огляду на що постійно виникає заборгованість за комунальні послуги. Враховуючи зазначене, позивач вирішив звернутись до суду із вказаними позовними вимогами. Відповідачі в останньому судовому засіданні надали суду заяву, якою позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили суд розглядати справу за їхньої відсутності, підтвердили факт відсутності спору з приводу переліку житлових кімнат, що перебувають в їх окремому користуванні. Відповідачі також просили, при цьому, встановити спосіб виконання рішення, згідно із яким оплата заборгованості по рахунках за отримані комунальні послуги до здійснення відкриття окремих особових рахунків є солідарним обовязком усіх сторін по справі. Позивач надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності; одночасно просив встановити спосіб виконання рішення, згідно із яким оплата заборгованості по рахунках за комунальні послуги до відкриття окремих особових рахунків є солідарним обовязком усіх сторін по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідив матеріали справи, за наслідками чого визнає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.12.2003 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках належала квартира №7 по вул. Каманіна, будинок 14, корпус 1, в м. Одесі, загальною площею 54,10 кв.м. Зазначене свідоцтво видане на підставі розпорядження органу приватизації №183086 від 19.12.2003 року. [PERSON], [INFO], померла 26 вересня 2012 року. Її спадкоємцями в правах на 1/7 частину зазначеної квартири є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8 свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 липня 2013 року). Сторони зареєстровані та проживають разом за адресою зазначеної квартири, як це вбачається з довідки про склад сімї та реєстрації №355 від 30.10.2014 року. Також в спірній квартирі проживають та зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Які не є співвласниками займаного житла, мають статус членів сімей співвласників житла. Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача. їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За правилом ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК УРСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Наведені норми закону, на які посилається позивач на обґрунтування свого позову, не повною мірою підлягають застосуванню до спірної правової ситуації, оскільки сторони не є користувачами займаного житла, а є його співвласниками, з огляду на що не вправі вимагати укладення з ними окремих договорів найму цього житла. Проте, судом встановлено наявність між співвласниками спільного майна спору з приводу його утримання, що підлягає вирішенню судом. Предметом цього спору є порядок нарахування та сплати мешканцями споживачами за надавані житлово-експлуатаційною організацією комунальні та інші послуги. Згідно зі ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Таким чином, враховуючи, що квартира за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 14, кор. 1, кв. 7, належить сторонами на праві спільної часткової власності, обовязок зі сплати усіх обовязкових платежів покладається на всіх співвласників. Втім, між сторонами по справі існують суперечки щодо обовязку зі сплати комунальних платежів, внаслідок чого постійно утворюється заборгованість по сплаті вказаних послуг. Згідно з положеннями абз.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За наведених обставин, враховуючи, що між сторонами відсутній спір про право користування майном, а лише щодо розподілу особових рахунків зі сплати за комунальні послуги; такі вимоги не суперечать закону та не порушують права та інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачами та задовольнити позовні вимоги частково. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, на підставі ст.217 ЦПК України суд вважає за необхідне встановити спосіб виконання рішення, згідно із яким оплата заборгованості по рахунках за комунальні послуги до відкриття окремих особових рахунків є солідарним обовязком усіх сторін по справі. Так, це рішення суду є обовязковим для сторін у цій справі та підлягає виконанню у відповідній житлово-експлуатаційній організації, зокрема, є підставою для внесення змін до бухгалтерського обліку та нарахування плати за надання комунальних платежів та інших експлуатаційних видатків окремо для членів різних сімей згідно з цим рішенням. Зокрема, мають бути відкриті окремі особові рахунки на імя [PERSON], [PERSON] виходячи з користування ними житловою кімнатою літ.1, площею 10,8 кв.м., у вказаній квартирі; - на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] виходячи з користування кімнатою літ.2, площею 17,0 кв.м.; - на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] виходячи з користування житловою кімнатою літ.3, площею 10,7 кв.м. При цьому, приміщення загального користування коридор, кухня, ванна кімната, туалет підлягають залишенню у спільному користуванні усіх мешканців квартири. Суд має розяснити, що це рішення підлягає виконанню відповідною житлово-експлуатаційною організацією, втім, не може слугувати підставою для звільнення мешканців квартири від обовязку зі сплати за отримані комунальні послуги за попередній період.

Outcome: partial