Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач 14.07.2015 р. звернулася до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.01.2011р. померла [PERSON], яка при житті являлася власником житлового будинку з допоміжними будівлями та спорудами за адресою: вул. Шевченка, 194, с. Семенівка, Пустомитівського району Львівської області. За життя [PERSON] 26.05.2010 р. склала заповіт, який посвідчений секретарем Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 6, за яким все належне їй майно, заповіла їй. Позивачка вказує, що на момент смерті спадкодавця, вона постійно проживала разом із нею, що підтверджується довідкою № 703 від 30.06.2015 року виданою Семенівською сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Про свою відмову від права на спадкування у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України позивач не заявляла і від свого права на спадкування не відмовлялася. Таким чином, зважаючи на постійне проживання із спадкодавцем на момент її смерті, позивач вважає, що вона фактично прийняла спадщину та набула право власності на спадкове майно після смерті [PERSON]. Спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині відсутні. Проте оформити право власності на успадковане майно через нотаріальну контору не може із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок. З цих підстав просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на зазначений житловий будинок. У судове засідання позивач не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позову, справу просить слухати у його відсутність. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось. З»ясувавши повно та всебічно обставини справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому в порядку ч.4 ст.174 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 13.01.2011 року померла [PERSON], про що зроблено актовий запис № 4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1СГ № 239242, виданим Семенівською сільською радою ради Пустомитівського району Львівської області, 14.01.2011 року. Встановлено, що [PERSON] постійно до дня смерті проживала у належному їй житловому будинку № 194 в с. Семенівка, Пустомитівського району Львівської області. На день смерті разом з нею постійно проживавала [PERSON] [INFO] З довідки № 703 від 30.60.2015р. виконкому Семенівської сільської ради Пустомитівського району слідує, що за спадкодавцем [PERSON] рахується житловий будинок № 194, по вул. Шевченка, в с. Семенівка, Пустомитівського району Львівської області. 26.05.2015р. [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Семенівської сільської ради Пустомитівського району та зареєстрований в реєстрі за № 6. З технічного паспорту, складеного 08.06.2015 р. на житловий будинок № 194 по вул. Шевченка в с. Семенівка, Пустомитівського району Львівської області слідує, що за даною адресою знаходиться збудований у 1930 житловий будинок загальною площею 41,0 кв.м. житловою площею 29,0 кв.м., допоміжною 8,7 кв.м, з приналежними до нього будівлями. Таким чином судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], проживала у с. Семенівка та являлася власником житлового будинку № 194 з допоміжними будівлями, яка при житті не оформила за собою права власності на дане нерухоме майно, так як померла 13.01.2011р. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтями 328, 1216 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Судом встановлено, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за заповітом померлої [PERSON], яка прийняла в порядку спадкування належний померлій житловий будинок з господарськими будівлями, тобто набула права власності на дане майно, але не може оформити право власності на успадковане майно із-за відсутності правовстановлюючих документів. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. А ст.3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, тому суд, з рахуванням встановлено вважає, що позивач потребує захисту невизнаних її прав власності на успадковане майно.

Outcome: approved