Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.11.2018 року звернулася у суд з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 24.10.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 1488, а саме на нежитлове приміщення-магазин загальною площею 412,4 кв. м., розташоване у м. Сколе Львівської області по вул. Котляревського, буд. 13-г, котре належить відповідачеві на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 456 та на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 459, а також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 41584631 від 31.07.2015 року) та витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 41596447 від 01.08.2015 року) шляхом надання позивачеві права продажу вказаного предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві з визначенням початкової ціни за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем у розмірі 418\~000 грн., у рахунок погашення заборгованості відповідача за договором позики № б/н від 08.10.2018 року. Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідача. Ухвалою судді від 21.12.2018 року, після одержання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, який не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання 10.01.2019 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою підготовчого судового засідання у справі від 10.01.2019 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Розгляд справи по суті відбувся 22.01.2019 року, без участі сторін. Позов обґрунтовано тим, що 08.10.2018 року між позивачем як позикодавцем, та відповідачем як позичальником, укладено Договір позики № б/н, відповідно до п. 1.1. якого, позикодавець надає позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 418 800,00 грн., а згідно з п. 3.4. Договору позики, позичальник зобов'язується повернути її по спливу одного місяця з моменту отримання позики, зокрема не пізніше 08.11.2018 року. Крім того, як зазначає позивач, у забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, між сторонами укладено Договір іпотеки від 24.10.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], про що у реєстрі вчинено запис за № 1488, згідно з яким відповідач як іпотекодавець передав в іпотеку позивачу як іпотекодержателю нежитлове приміщення-магазин, загальною площею 412, 4 кв. м., що знаходиться за адресою: Львівська обл., Сколівський район, м. Сколе, вул. Котляревського, буд. 13-г. Оскільки відповідачем не було повернуто отримані за договором позики грошові кошти, позивач вважає, що у неї наявне право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання позивачу права продажу вказаного предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві з визначенням початкової ціни за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем у розмірі 418 000 грн., у рахунок погашення заборгованості відповідача за договором позики № б/н від 08.10.2018 року. Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не зявилась, однак попередньо подала заяву від 22.01.2019 року вх. № , в якій повідомила суд про причини своєї неявки (за станом здоровя), позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому, оскільки заборгованість за договором позики відповідачем станом на дату подання вищевказаної заяви про причини неявки залишається непогашеною. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не зявився, хоча був належно повідомленим про дату, час та місце проведення такого, подав особисто, а також через свого уповноваженого представника адвоката [PERSON] відзив на позовну заяву від 10.01.2019 року, вх. № ЕП-13, в якому при ухваленні рішення поклався на розсуд суду, однак при цьому не заперечував, що станом на дату подання відзиву на позовну заяву (10.01.2019 року) заборгованість за договором позики ним не погашена в силу скрутного матеріального становища та відсутності коштів. Станом на дату ухвалення судового рішення відповідачем жодної інформації про сплату боргу за договором позики суду не надано. Оскільки у судове засідання не зявилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання у справі 22.01.2019 року без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з долученої позивачем до позовної заяви належним чином засвідченої копії Договору позики № б/н від 08.10.2018 року, укладеного між позивачем як позикодавцем, та відповідачем як позичальником, за умовами п. 1.1. такого Договору позикодавець надає позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 418 800,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути зазначені грошові кошти у порядку та на умовах, передбачених цим Договором. В силу ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з п. 3.1. Договору позики, позикодавець зобовязується невідкладно передати позику одразу після підписання цього договору. Відповідно до п. 3.2. Договору позики, позика надається шляхом передачі готівки із рук позикодавця в руки позичальника. Пунктом 3.3. Договору сторонами погоджено, що підтвердженням отримання позики позичальником є розписка, видана позикодавцю. У п. 3.4. договору позики обумовлено, що позичальник зобовязується повернути суму позики по спливу одного місяця з моменту отримання позики, а саме не пізніше 08.11.2018 року. Долученою до матеріалів справи належно засвідченою копією розписки від 08.10.2018 року підтверджується отримання відповідачем як позичальником від позивача як позикодавця грошових коштів у розмірі 418\~800,00 грн. за договором позики № б/н від 08.10.2018 року. Згідно з п. 1.2. Договору позики, строк надання позики позичальнику становить один місяць з моменту передачі всієї грошової суми, визначеної у п. 1.1. даного Договору. У свою чергу, пунктом 3.4. Договору позики передбачено, що позичальник зобовязується повернути суму позики по спливу одного місяця з моменту отримання позики, а саме не пізніше 08.11.2018 року. Судом втснаовлено й те, що на забезпечення виконання зобовязання за Договором позики від 08.10.2018 року, між сторонами було укладено Договір іпотеки від 24.10.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] (зареєстровано у реєстрі за № 1488). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~572\~ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~574\~ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частиною 1\~ст.\~575\~ЦК України\~встановлено,\~що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до п. 1.1. Договору іпотеки, таким забезпечується виконання зобовязання, котре виникло в іпотекодавця на підставі Договору позики від 08.10.2018 року, укладеного ним із іпотекодержателем у простій письмовій формі на суму 418 800,00 грн. з обумовленим у Договорі позики строком повернення боргу 08.11.2018 року. Згідно з п. 1.2. Договору іпотеки, у забезпечення виконання зобовязань за основним договором іпотекодавець передає в іпотеку нежитлове приміщення-магазин, загальною площею 412, 4 кв. м., що знаходиться за адресою: Львівська область, Сколівський район, м. Сколе, вул. Котляревського, буд. 13-г (надалі предмет іпотеки). У матеріалах справи станом на дату ухвалення даного рішення відсутні належні та допустимі докази на підтвердження повернення відповідачем позивачу суми боргу за Договором позики № б/н від 08.10.2018 року. Відтак, у суду є усі підстави вважати, що обумовлена у такому Договорі сума коштів залишається не повернутою повністю чи частково. Таким чином, оскільки відповідачем не повернуто позивачу повінстю чи чатсково отриману за Договором позики від 08.10.2018 року суму коштів у розмірі 418\~800,00 грн., у відповідача існує невиконане зобовязання перед позивачем, повязане із сплатою коштів за Договором позики. Водночас, згідно з п. 5.2. Договору іпотеки, у разі порушення основного зобовязання або умов цього договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш, ніж семиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Встановлено, що позивач, на виконання вищенаведених вимог Договору іпотеки, надсилав відповідачу вимогу від 08.11.2018 року, якою просив не пізніше, ніж у семиденний строк з моменту отримання даної вимоги виконати зобовязання шляхом повернення грошових коштів у розмірі 418\~800,00 грн.. Зокрема, факт надсилання такої вимоги підтверджується долученими до матеріалів справи належно засвідченими копіями накладної ПАТ «Укрпошта» (штрихкодовий ідентифікатор № 7903406043520), опису вкладення у поштове відправлення та квитанцією оплати поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор № 7903406043520). У свою чергу, отримання такої вимоги відповідачем підтверджується роздруком з офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта» (штрихкодовий ідентифікатор № 7903406043520), згідно з яким відповідач отримав таке поштове відправення 10.11.2018 року. Відповідачем вимога позивача від 08.11.2018 року залишена без відповіді та задоволення, доказів протилежного сторонами суду не надано. Згідно з ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положеннями статті 38 Закону України «Про іпотеку» визначено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобовязаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Згідно з п. 5.4. Договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобовязання за основним договором, іпотекодержатель вправі звернутись до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, у порядку, котрий передбачений ст. 38 Законом України «Про іпотеку». Як визначено у ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з частиною 2 цієї ж статті, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, серед яких, у тому числі, договір. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, серед яких зміна умов зобов'язання. Таким чином, суд вважає необґрунтованими посиланнями відповідача у поданому ним відзиві на позовну заяву від 10.01.2019 року на неможливість повернення коштів, отриманих за Договором позики від 08.10.2018 року з огляду на відсутність коштів та скрутний фінансовий стан, оскільки відсутність коштів не звільняє особу від обовязку виконання взятого на себе за договором зобовязання. Виходячи з наведених вище положень чинного законодавства та\~\~умов Договору іпотеки,\~\~а також встановивши, що відповідач борг перед позивачем не погасив, суд дійшов висновку про підставність вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки саме у спосіб надання позивачу як іпотекодержателю, права на вчинення договору купівлі-продажу на свій розсуд будь-якому покупцю за ціною, визначеною сторонами, у розмірі 418\~800,00 грн.. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати у справі у розмірі 4\~188,00 грн. (квитанція № 100 від 29.11.2018 року).

Outcome: approved