Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач 21.11.2019 звернулася до суду з позовом, уточнивши який просила суд визнати за нею, як колишнім членом КСП «імені Шевченка», право на земельну частку (пай), розташовану на території Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що вона в період з 01.02.1988 по 24.03.1996 працювала в колгоспі, а згодом КСП імені Шевченка, який знаходився на території Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. \~ \~ \~ \~У вказаний період відбулося розпаювання земель КСП «імені Шевченка», у зв`язку з чим вона мала право на отримання земельної частки (паю), була внесена під № 515 до списку членів КСП ім. Шевченка. Однак про існування такого права вона не знала, сертифікату про право на земельну частку (пай) не отримувала. Лише в серпні 2019 року, вона дізналася про своє право на земельну частку (пай). Звернувшись до відділу у Криворізькому районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, вона дізналася про те, що включена до списку громадян членів КСП «імені Шевченка», але нині відсутній правовий механізм видачі сертифікатів про право на земельну частку (пай) та рекомендовано звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з`явилася, але від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач Глеюватська сільської рада Криворізького району Дніпропетровської області, яка відповідно до рішення № 624-ХХІІІ/VІІ від 05.07.2019 «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єдналася з територіальною громадою с. Шеченківське Криворізького району Дніпропетровської області, участь свого представника у розгляді справи не забезпечила, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Третя особа Криворізька районна державна адміністрація Дніпропетровської області, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 41). В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами та визначившись з нормою права, яка підлягає застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що в період з 01.02.1988 по 19.05.1989 [PERSON] працювала на посаді доярки радгоспу «імені Шевченка», а з 01.07.1993 по 24.03.1996 працювала на посадах оператора газової установки та повара радгоспу «ім. Шевченка», що підтверджується записами в трудовій книжці [PERSON] (а.с. 7-13). Згідно розпорядження голови Криворізької районної ради народних депутатів № 99 від 13.03.1995 зареєстровано статут КСП ім. Шевченка, згідно п. 1.1 якого останнє створено на базі цілісного майнового комплексу радгоспу ім. Шевченка (а.с. 44-55, 62-84). Відповідно до рішення Орджонікідзевської сільської ради народних депутатів від 16.10.1995 у колективну власність КСП імені Шевченка передано землі площею 6081,2 га для ведення сільськогосподарського виробництва, про що видано державний акт на право колективної власності на землю серії І-ДП № 000002 від 15.02.1996. Додатком 1 до вказаного державного акта є список громадян членів КСП, серед яких під номером 515 [PERSON] (а.с. 101-106). Включення позивач до списку членів КСП ім. Шевченка, які мають право на земельну частку (пай) підтверджено відповіддю Відділу у Криворізькому районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 05.09.2019 (а.с. 14). Розмір земельної частки (паю) по Шевченківській сільській раді Криворізького району Дніпропетровської області (КСП «ім. Шевченка») складає 4,47 умовних кадастрових гектара, вартістю 30251 грн. за 1 га., що підтверджується довідкою Відділу у Криворізькому районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 9-4-0.22-1025/105-19 від 23.12.2019 (а.с. 40). Пунктом 1\~Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»\~передбачено добровільність передачі земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції, виходячи з того, що земля повинна належати тим, хто її обробляє. Пунктом 1\~Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Пунктом 2 цього ж\~ Указу\~передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Аналіз вказаних нормативно-правових актів та роз`яснень Пленуму ВС України дає підстави для висновку про те, що право колективної власності на землю та право на земельну частку (пай) мають громадяни України, які являлися члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Тобто право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: 1) перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, кооперативу або акціонерного товариства; 2) отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; 3) включення особи до списку, доданого до цього акта. Оскільки [PERSON] була членом КСП «імені Шевченка» на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю, включена до списку громадян-членів вказаного КСП, тому суд приходить до висновку, що вона набула право на земельну частку (пай) вказаного колективного сільськогосподарського підприємства. Згідно з п. 5 Указу Президента\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям»\~від 8\~серпня 1995\~року за № 720/95 особам, які включені до списку державними адміністраціями видаються сертифікати про право на земельну частку (пай). [PERSON] сертифіката про право на земельну частку (пай) не отримувала, про що вказувала позивач та не заперечив відповідач. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки судом встановлено, що [PERSON] має право на земельну частку (пай) розміром 4,47 умовних кадастрових гектарів, визначеної для членів КСП «імені Шевченка» на території Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, але сертифікат про право на таку земельну частку не отримувала, на даний час законодавство не передбачає можливості видачі сертифікатів про право на земельну частку пай, тому суд приходить до висновку, що порушене право позивача має бути захищене шляхом визнання права на земельну частку (пай) в судовому порядку.

Outcome: approved