Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивач 13.06.2017 року звернувся до суду з позовом до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи без самостійних вимог до предмету спору Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON], Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] та просив: - визнати недійсним договір купівлі-продажу №9416 від 08.10.2002 року, укладений між Жовтневою районною адміністрацією виконкому Одеської міської ради з [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]; - визнати недійсним договір купівлі-продажу №9413 від 10.10.2002 року, кладений між Жовтневою районною адміністрацією виконкому Одеської міської ради з [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]; - витребувати з незаконного володіння [PERSON], [PERSON] нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 70,4 кв.м., та нежилі приміщення другого поверху, загальною площею 45,9 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд. 17; - стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказано, що Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенська 17» було зареєстроване 11 квітня 2016 року відповідно до вимог Законів України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», присвоєно ідентифікаційний номер юридичної особи. [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожний є власником нежитлових приміщень першого поверху, позначених в схематичному плані цифрами 1, 2, 3 загальною площею 70,4 кв.м. та чотирьох підсобних приміщень другого поверху, позначених в схематичному плані цифрами 1, 2, 3, 4, загальною площею 45,9 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 17. Вказані особи стали власниками даного нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу №413 від 29.03.2017 року, укладеного з [PERSON], в свою чергу останній придбав приміщення у [PERSON], яка набула право власності на вказане приміщення на підставі договору купівлі-продажу №9416 від 08.10.2002 року, укладеного з Жовтневою районною адміністрацією виконкому Одеської міської ради. [PERSON] набула право власності на підставі договору купівлі-продажу №9413 від 10.10.2002 року, укладеного з Жовтневою районною адміністрацією виконкому Одеської міської ради. Позивач вважає, що договір купівлі-продажу №9416 від 08 жовтня 2002 року та договір купівлі-продажу №9413 від 10 жовтня 2002 року, укладені між [PERSON] та [PERSON] та Жовтневою районною адміністрацією виконкому Одеської міської ради (правонаступник Приморська районна адміністрація) є недійсними, оскільки укладені із порушенням норм законодавства України з огляду на наступне. До правовідносин по договорах застосовуються норми закону, що діяли на момент укладення договору, а саме Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Підставою набуття права власності Одеською міською радою на майно є рішення Сталінської райради депутатів трудящих (порядковий №506) належить одне приміщення житлового та одне приміщення нежитлового призначення за адресою: м. Одеса, вул. Чичеріна (нині вул. Успенська), 17. Згідно з матеріалами технічної інвентаризації від 30.11.1963 року нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 70,4 кв.м. складалися з 9 приміщень «сараїв» для обслуговування побутових потребу житлового будинку та квартири №25, а нежилі приміщення другого поверху з веранди, двох кладових, квартири №24. Вхід в квартиру №23, що розташована на другому поверсі здійснювався з веранди, яка увійшла в склад відчуженого майна. Вказані нежитлові приміщення є допоміжними приміщеннями, а тому є обєктами права спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 17. Крім того, позивач вказує, що власником відчужених приміщень була територіальна громада в особі Одеської міської ради, в управління Жовтневій районній адміністрації виконкому Одеської міської ради такі приміщення не передавалися, а уповноваженим органам, який міг би управляти, відчужувати за погодженням з Одеською міською радою такі приміщення могло бути або Представництво по управлінню комунальною власністю ОМР, або сама Одеська міська рада. Жовтнева районна адміністрація виконкому Одеської міської ради укладаючи договір купівлі-продажу від 08.10.2002 року та від 10.10.2002 року порушила положення ст. 225 ЦК УРСР, оскільки не мала права розпоряджатися майном, яке їй належало, порушила Положення «Про механізм відчуження обєктів комунальної власності районним адміністраціями виконавчого комітету Одеської міської ради». Щодо строків звернення до суду зазначено, що позивач дізнався про порушення свої прав лише з листа КП «БТІ» ОМР від 22.07.2016 року. Після автоматизованого розподілу автоматизованої справи вищевказана справа надійшла до провадження судді Свяченої Ю.Б. та ухвалою суду від 14.06.2017 року провадження у справі відкрите. Ухвалою суду від 19 червня 2017 року задоволено заяву представника ОСББ «Успенська 17» та витребувано у Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завірену копію договорів купівлі-продажу, що оскаржуються та витребувано з КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР копію реєстраційно-інвентаризаційної справи нежитлових приміщень 1, 2 поверхів, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 17. Ухвалою суду від 19 червня 2017 року задоволено заяву представника ОСББ «Успенська 17» та накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 17, що належить [PERSON] та [PERSON]; заборонено державним органам та органам місцевого самоврядування вчиняти певні дії, приймати рішення щодо присвоєння поштової адреси житловому будинку за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 17. Не погоджуючись з ухвалою суду від 14.06.2017 року та від 19.06.2017 року представник [PERSON] подав апеляційну скаргу за результатами розгляду яких ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 28.11.2017 року ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2017 року про відкриття провадження залишена без змін, а ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 28.11.2017 року ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2017 року про забезпечення позову скасована. Постановлена нова ухвала, якою у задоволенні клопотання ОСББ «Успеньска, 17» про забезпечення позову відмовлено. У зв`язку з рішенням Дисциплінарної палати від 22.11.2017 року № 3723/3дп/15-17, на підставі наказу керівника апарату суду [PERSON] від 08.12.2017 року № 218/а про передачу нерозглянутих справ, та на підставі службової записки консультанта суду [PERSON], з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі здійснено повторний автоматизований розподіл, за результатами якого справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року. Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Ухвалою суду від 25.01.2018 року справа прийнята у провадження, призначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. До суду 21.02.2018 року надійшов відзив на позов представника [PERSON] [PERSON], згідно якого просили відмовити у задоволенні позову, зважаючи на наступні обставини. Позивачем не наведено в позовній заяві жодного переконливого та належного доказу, згідно якого вбачалося би, що права ОСББ «Успенська 17» створеного 11.04.2016 року порушуються оскаржуваними договорами, які були укладені набагато раніше, ніж проведено державну реєстрацію позивача. У позивача взагалі відсутні будь-які права на нежитлові приміщення, що відчужувалися за оскаржуваними договорами. Будівля за літерою «Д» є окремо розташованим житловим будинком та як наслідок жодні приміщення загального користування відсутні, у ОСББ «Успенська 17» відсутні будь-які права на належний [PERSON] та [PERSON] житловий будинок. В подальшому [PERSON] та [PERSON] з метою уникнення повторювання нумерації, житловому будинку належного їм було присвоєно адресу: м. Одеса, вул. Успенська, 17/3. Розпорядження Жовтневої районної адміністрації виконкому ОМР на підставі яких продавалися спірні приміщення є чинними та не скасованими. Згідно звіту вбачається, що нежитлові приміщення, знаходяться в окремо розташованій двоповерховій будівлі. Вимоги щодо витребування майна з чужого незаконного володіння є незаконними та необґрунтованими. До суду 20.04.2018 року надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що позивач не погоджується з представником відповідача щодо того, що ОСББ було створено після укладення оспорюваних договорів, посилаючись на специфіку створення такої юридичної особи як обєднання співвласників багатоквартирного будинку. Позивач вважає, що його права порушені, оскільки будинок передано на баланс ОСББ, крім того відповідачі [PERSON] та [PERSON] проголосували «за» прийняття будинку №17 по вул. Успенська в управління ОСББ «Успенська 17». Крім того, ОСББ передано будинок, що становить загальну площу і включає як житлові так і не житлові приміщення, що не обмежується лише літерами А, Б, В. Вказує, що Одеська міська рада неправомірно відчужила нежитлові приміщення, не було отримано згоди власників будинку та ОМР взагалі не була власником будинку, а зміни функціонального призначення квартири №24 в нежитлове приміщення взагалі не було. Тож, вважають свої вимоги законними та обґрунтованими, тому просять витребувати з чужого незаконного володіння нежитлові приміщення. До суду 20.04.2018 року надійшла позовна заява третьої особи [PERSON], яка в подальшому ухвалою суду від 23.05.2018 року не була прийнята до провадження, а [PERSON] тією ж ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 11.05.2018 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких представник [PERSON] вказує, що [PERSON] вважає, що відповідь на відзив є необґрунтованою, викладені в ній доводи не відповідають дійсності та жодним чином не спростовують доводів [PERSON]Д, викладених у відзиві. Вказує, що витребування з чужого не законного володіння може вимагати лише власник майна, котрим позивач не є. Відповідач підтримує в цілому викладену у відзиві позицію та просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні 23.05.2018 року ухвалено закінчити підготовче провадження, а справу призначити до розгляду по суті на 21.06.2018 року. До суду 04.06.2018 року надійшли письмові пояснення третьої особи [PERSON], згідно яких вона вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Багатоквартирний будинок №17 по вул. Успенська складається з флігелів літер «А», «Б», «В», «Г», «Д», «Е», «Ж». У флігелі літери «Д» були розміщені підсобні приміщення та сараї, що знаходилися на першому поверсі, на другому поверсі були розташовані 2 квартири, а саме №23 та №24 та веранда загального користування, за допомогою якої забезпечувався прохід на горище флігелю літери «Г». У дворі будинку проводилися довго будівельні роботи та з часом стало зрозуміло, що приміщення, що ремонтуються, стають більш схожими на конструктивні елементи якогось іншого субєкту нерухомості і зовсім не передбачають доступ до них усіх співвласників. Третя особа наголошує на тому, що у технічній документацію на приміщення прямо визначено тип обєкту нерухомого майна, його функціональне призначення, оскільки разом з нежитловими приміщеннями ОМР набула і право власності на дві квартири, вважають такі дії незаконними, оскільки квартири не є «нежитловими», тому територіальній громаді міста [PERSON] не передавалися житлові приміщення у власність Рішенням виконкому Сталінської райради народних депутатів. Більше того ОМР не була власником нежилих приміщень у флігелі літери «Д», так як рішенням Сталінської райради депутатів трудящих №1511 від 07.08.1948 року у власність передавалися не ці приміщення. Наприкінці 1940-х років багатоквартирний будинок №17 був частково зруйнований внаслідок пожежі. Його відновлення було тривалим і здійснювалося власними силами мешканців усього будинку. Отож, квартира №23 та «нежитлові приміщення другого поверху», які насправді завжди були квартирою №24 та верандою були побудовані пізніше ніж винесено Рішення виконкому Сталінської райради депутатів трудящих. Тому, відчужуючи дані приміщення Жовтнева районна адміністрація виконкому Одеської міської ради вийшла за межі наданих їй повноважень, змінила тип обєкту та не отримала згоди співвласників будинку, томі її дії були неправомірними. Представник [PERSON] [PERSON] 21.06.2018 року до суду надав відповідь на письмові пояснення третьої особи, де відзначив, що позивач зобовязаний довести, що його права та інтереси є порушеними та саме тими особами, які є відповідачами по справі. Позивач просить визнати недійсними договори, стороною яких він не був, хоча ЦК УРСР встановлює можливість визнання недійсним угод лише сторонами угод. Витребувати майно з чужого незаконного володіння може лише власник майна. Представник відповідача зазначає, що Рішенням виконкому Сталінської райради народних депутатів трудящих №1511 від 07.08.1948 року було закріплено право власності на домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 17 в цілому, тому факт коли були збудовані та які приміщення немає ніякого значення. У відповіді вказано, що не заслуговують на увагу твердження позивача, що створення ОСББ відносно усіх будинків, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 17, оскільки ті площі нерухомості, які вказані позивачем у відповіді на відзив не відповідають тій площі, яка вказана у протоколі №1 зборів співвласників багатоквартирного будинку від 09.04.2016 року. Будинок, що належить [PERSON] та [PERSON] є окремою будівлею, окремо розташованим житловим будинком і у позивача відсутні будь-які права на нього. Просили відмовити у задоволенні позову. При розгляді справи у судовому засіданні 21.06.2018 року ухвалено оголосити перерву для підготовки до судових дебатів до 06.08.2018 року та надалі було оголошено перерву до 10.08.2018 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] (на підставі довіреності від 30.10.2017 року) позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник [PERSON] [PERSON] (на підставі довіреності від 25.05.2016 року) підтримала викладену позицію у відзиві, заперечувала проти задоволення позовних вимог. Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. До суду 19.03.2018 року надійшла заява [PERSON], котра вказала, що позовні вимоги ОСББ «Успенська 17» вважає необґрунтованими, проти задоволення позову заперечувала та у задоволенні позову просила відмовити; просила розглядати справи за її відсутності. Заява зареєстрована в реєстрі за №327 та засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (т. 2 а.с.215). До суду 19.03.2018 року надійшла нотаріально посвідчена та зареєстрована в реєстрі за №188 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] заява [PERSON], який вказав, що не погоджується з вимогами ОСББ «Успенська 17», просив справу розглядати за його відсутності (т. 2 а.с.217). До суду 21.03.2018 року надійшла заява [PERSON], котра вказала, що позовні вимоги ОСББ «Успенська 17» не визнає, у задоволенні позову просила відмовити; просила розглядати справу за її відсутності. Заява зареєстрована в реєстрі за №340 та засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (т. 2 а.с.222). Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСББ «Успенська 17». Судом встановлено, що рішенням виконкому Сталінської райради народних депутатів трудящих №1511 від 07.08.1948 року був затверджений список домоволодінь, які належать районній раді депутатів трудящих Сталінського району, серед яких було домоволодіння №17 по вул. Чичеріна (нині Успенська) в м. Одесі (т. 1 а.с.20-24). Суд погоджується, з твердженнями позивача, що викуп нежилого приміщення І та ІІ поверхів за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 17, площею 49,5 кв.м. та 70,4 кв.м. мав проводитися у відповідності до вимог рішення міської ради №2160-ХХІІІ від 17.04.2001 року, як було відзначено управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради у листі №1420 від 31.05.2002 року (т. 2 а.с.103) та у листі №1421 від 31.05.2002 року (т. 2 а.с.141). Розпорядженням виконавчого комітету Одеської міської ради Жовтневої районної адміністрації №903 від 28.08.2002 року вирішено продати [PERSON] нежиле приміщення ІІ поверху, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд. під №17, загальною площею 45,9 кв.м. (т. 2 а.с.98). Розпорядженням виконавчого комітету Одеської міської ради Жовтневої районної адміністрації №904 від 28.08.2002 року вирішено продати [PERSON] нежиле приміщення І поверху, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд. під №17, загальною площею 70,4 кв.м. (т. 2 а.с.135). 08 жовтня 2002 року було укладено договір купівлі-продажу між Жовтневою районною адміністрацією виконкому Одеської міської ради та [PERSON], згідно якого остання придбала нежиле приміщення І поверху, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вул. Успенська, буд. 17, загальною площею 70,4 кв.м. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] (т. 1 а.с.13). 10 жовтня 2002 року між Жовтневою районною адміністрацією виконкому Одеської міської ради та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] купила нежиле приміщення ІІ поверху, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд. під №17, загальною площею 45,9 кв.м. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] (т.1 а.с.15). [PERSON] та [PERSON] 11.03.2004 року уклали договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] купив нежитлове приміщення першого поверху, що знаходиться в місті Одесі, по вул. Успенській, буд. 17, що складається з трьох підсобних приміщень, позначених в схематичному плані цифрами 1, 2, 3, загальною площею 70,4 кв.м. (т. 1 а.с.14). 25 лютого 2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] купив нежитлове приміщення ІІ поверху, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд. під №17, загальною площею 45,9 кв.м. (т. 1 а.с.16). Між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], [PERSON] з другої сторони 19.03.2004 року укладено договір купівлі-продажу за яким [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках кожний, нежиле приміщення першого та другого поверхів, що знаходиться в м. Одесі, вул. Успенська, в буд. №17 та складається із трьох підсобних приміщень першого поверху, загальною площею 70,4 кв.м. та чотирьох підсобних приміщень другого поверху, загальною площею 45,9 кв.м. Договір зареєстрований в реєстрі за №1497 приватним нотаріусом [PERSON] (т. 1 а.с.17). Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради листом від 22.07.2016 року №2957-11/823 повідомило голову управління ОСББ «Успенська 17» [PERSON], що флігель літери «Д» є двоповерховим та на першому поверсі якого розміщувалися приміщення: - І коридор, 9 сараїв, квартира №25, на другому поверсі І веранда, 2 кладові, квартира №23, квартира №24. На підставі розпорядження Жовтневої районної адміністрації №904 від 28.08.2002 року було прийнято рішення про продаж нежилого приміщення 1-го, загальною площею 70,4 кв.м., яке належало Одеській міській раді народних депутатів та котре включало в себе колишню квартиру №25. На підставі розпорядження Жовтневої районної адміністрації №903 від 28.08.2002 року було прийнято рішення про продаж нежилого приміщення 2-го, загальною площею 45,9 кв.м., яке належало Одеській міській раді народних депутатів та котре включало в себе колишню квартиру №24 (т. 1 а.с.18). З витребуваної судом інформації від КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, саме з копії матеріалів інвентаризаційної справи кв. №23 та нежилого приміщення І та ІІ поверхів будинку №17 по вул. Успенській у м. Одесі вбачається, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності №8-15966 від 27.08.2004 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, що підтверджується вищевказаним свідоцтвом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВС №072212 (т. 1 а.с.77- 78). В 2011 році в результаті перепродажу та міни квартири [ADDRESS] власниками вищевказаної квартири на праві спільної часткової власності стали [PERSON] та [PERSON], що встановлено з договору купівлі-продажу від 23.11.2011 року та витягу про державну реєстрацію прав серії СЕВ №463361 (т. 1 а.с.98-99). Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №90194127 житловому будинку, що належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] за реєстраційним номером 38229351101 загальною площею 238 кв.м. було присвоєно окрему адресу: м. Одеса, вул. Успенська, буд. 17/3 (раніше номер будинку був 17) (т. 2 а.с.43). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Так, відповідно до ч. 1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Законом України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», а саме ст. 1 визначено, що обєднання \~співвласників \~багатоквартирного \~будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Юридична особа Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенська 17» записана в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи 11.04.2016\~року за номером 1\~556\~102 0000 057918, юридичній особі присвоєно ідентифікаційний код 40416998, що встановлено з [PERSON] з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с.10-12). Ст. 4 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» закріплено, що об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. \~ \~ Основна\~ діяльність\~ об'єднання\~полягає у\~здійсненні функцій,\~що \~забезпечують \~реалізацію \~прав \~співвласників \~на володіння\~та користування\~ спільним\~ майном\~ співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. З матеріалів цивільної справи встановлено, що власниками будинку за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, буд. 17/3 (раніше буд. 17, флігель Д) є [PERSON] та [PERSON], яким майно належить на праві приватної спільної часткової власності з 2011 року (придбання квартири №23, нежитлові приміщення придбані у 2004 році). Обєднання ніяким чином не виконує функції по управлінню чи користуванню майном, що належить на праві приватної власності та не відноситься до спільного майна співвласників. Таким чином, суд погоджується з доводами представника [PERSON], що така юридична особа як ОСББ «Успенська 17» створена після того, як були укладені договори купівлі-продажу між Жовтневою районною адміністрації ОМР та фізичними особами, дійсність яких оспорю позивач. Активи житлового будинку №17 по вул. Успенській у м. Одесі передані на баланс ОСББ «Успенська 17» 20.07.2016 року. Права власності на будь-яку з частин домоволодіння №17 по вул. Успенській в м. Одесі за ОСББ «Успенська 17» не встановлено. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до положень ч.1 ст.388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Пунктом 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа,\~яка звернулася\~до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння. Як вказувалося раніше позивач не є власником майна, що стало предметом позову, тому суд підтримує позицію відповідача в цій частині, оскільки витребувати майно із чужого незаконного володіння може лише власник такого майна. Права ОСББ закріпленні статтею 16 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», серед яких: утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; приймати рішення про надходження та витрати коштів обєднання; визначати порядок користування спільним майном відповідно до статуту обєднання; укладати договори; виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати для виконання статутних завдань господарче забезпечення діяльності обєднання в порядку, визначеному законом; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів; захищати права, представляти інтереси співвласників у судах, органах державної влади і органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності; використовувати допоміжні приміщення у багатоквартирному будинку для потреб органів управління обєднання; встановлювати сервітути, здавати в оренду допоміжні приміщення та інше спільне майно багатоквартирного будинку. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд приходить до висновку, що позивачем не наведено та не надано жодного переконливого та належного доказу, згідно якого вбачалось би, що права ОСББ «Успенська 17» порушені оскаржуваними договорами. Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСББ «Успенська 17» не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено порушення його прав відповідачами по справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд відмовляє у задоволенні основних позовних вимог обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Успенська 17», вимога про стягнення судового збору з відповідача на користь позивача також не підлягає задоволенню, у відповідності до процесуального законодавства. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed