Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 16 березня 2016 року звернулася в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дочкою [PERSON] віку трьох років у розмірі 1/6 частки заробітку (доходів) відповідача та судових витрат в сумі 300 гривень на правову допомогу адвоката. В обґрунтування позову вказувала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. В даний час вони припинили шлюбно-сімейні відносини, протягом трьох місяців разом не проживають, а тому вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач не надає достатніх коштів на утримання дитини. Крім того вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а тому не є працездатною і потребує утримання від відповідача. Оскільки вони у подальшому будуть проживати окремо, тому вона просить стягувати аліменти примусово за рішенням суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, оскільки вона є студенткою денного відділення та має малолітню дитину, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить зворотна поштова розписка на а.с.17, своїх пояснень чи заперечень до суду не подав. Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.9), яка знаходиться на утриманні матері. Відповідач, як батько дитини та чоловік позивача, в достатньому розмірі добровільно матеріального утримання на дитину та дружину не надавав, хоч повинен надавати таке утримання. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до частин 2,4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною віку трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини та дружини у вказаному позивачем розмірі та на підставі статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в розмірі 640 гривень в дохід держави. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції позивач сплатила 200 гривень за надання правової допомоги адвокатом (а.с.6), тому суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] ці витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved