Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.06.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Красноармійської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, зазначивши на підтвердження своїх позовних вимог, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 06.09.2014 року по 15.04.2016 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2016 року. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу і на теперішній час син проживає разом з позивачкою. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітнього сина [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення останнього. Водночас, син позивачки часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне курортне лікування (морський клімат на 24 дні), що підтверджується відповідною довідкою лікаря. З метою оздоровлення дитини та відповідно до лікарських рекомендацій, 03.06.2016 року позивачем, як замовником було укладено з Турагентом ФЛП [PERSON] «Тур-Вояж» Договір-доручення на організацію туристичних послуг № 1620 від 03.06.2016 року згідно умов якого вона в супроводі та за безпосередньої допомоги своєї матері [PERSON], планує виключно в інтересах дитини, її належного рекомендаційного оздоровлення, здійснити в період з 11 по 21 серпня 2016 року туристично-оздоровчу поїздку з вивозом дитини на курортне лікування до Турції, Кемер з проживанням у готелі. Отже позивачка матиме можливість оздоровити сина в морській кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою для дітей такого віку. Але не зважаючи на це, чоловік позивачки [PERSON], безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Позивач просить надати їй дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO], за межі території України до Туреччини без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON], в період серпня 2016 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, відповідно до ст.. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Красноармійської міської ради у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 06.09.2014 року по 15.04.2016 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2016 року (а.с.5). Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Після розірвання шлюбу і на теперішній час син проживає разом з позивачкою. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітнього сина [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення останнього. Водночас, син позивачки часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне курортне лікування (морський клімат на 24 дні), що підтверджується відповідною довідкою лікаря (а.с.8). З метою оздоровлення дитини та відповідно до лікарських рекомендацій, 03.06.2016 року позивачем, як замовником було укладено з Турагентом ФЛП [PERSON] «Тур-Вояж» Договір-доручення на організацію туристичних послуг № 1620 від 03.06.2016 року (а.с.9-10) згідно умов якого вона в супроводі та за безпосередньої допомоги своєї матері [PERSON], планує виключно в інтересах дитини, її належного рекомендаційного оздоровлення, здійснити в період з 11 по 21 серпня 2016 року туристично-оздоровчу поїздку з вивозом дитини на курортне лікування до Турції, Кемер з проживанням у готелі. Отже позивачка матиме можливість оздоровити сина в морській кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою для дітей такого віку. Але не зважаючи на це, чоловік позивачки [PERSON], безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Позивач просить надати їй дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO], за межі території України до Туреччини без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON], в період серпня 2016 року. За змістом ст..ст. 2, 4 ЗУ від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в»їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Постанови КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України, громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред»явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved