Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

позивач [PERSON] 10 квітня 2017 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 23 грудня 2006 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дітину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що між ними постійно відбувались сварки, що призвело до втрати почуття взаєморозуміння та поваги. Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки. Надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки, надала заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, на розірвання шлюбу погодилася. З огляду на це, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового процесу. При таких обставинах, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін відповідно до ст.. 169 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Матеріалами встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 грудня 2006 року, про що зроблено актовий запис № 438 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області (а.с 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дітину: доньку [PERSON], [INFO] року нпродження. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка припинили сімейні стосунки у 2012 році, з того часу разом не мешкають, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання відповідачці - [PERSON]. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved