Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.08.14 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про нецільове витрачання аліментів на утримання дитини та внесення аліментів на утримання дитини на особовий рахунок дитини у відділені Державного ощадного банку України. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що вони з відповідачкою перебували у шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою, з нього рішенням суду стягнуто аліменти на утримання дитини на користь відповідачки, відповідач веде аморальний, а отже здійснює нецільове витрачання аліментів, тому на підставі ст.. 186 СК України просив задовольнити його позовні вимоги. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, пояснила, що дійсно вона отримує аліменти на утримання дитини від позивача, дійсно перебувала у залежності від сильнодіючих медичних препаратів, проте, на даний час вона добровільно пройшла курс лікування, кошти які вона отримує від позивача витрачає в інтересах дитини і ці кошти їм з дитиною необхідні. Просила в позові відмовити. Суд, вислухавши учасників процесу, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 04 червня 2002 року сторони перебували у шлюбі, рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 12.09.11 року, яке набрало законної сили 22.09.11 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8) Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.7). Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.12 року з позивача [PERSON] на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання їх дитини (а.с.9). Відповідач [PERSON] перебувала на лікуванні в КЗ «Криворізький ПНД» ДОР» (а.с.31). Відповідач [PERSON] двічі притягувалась до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані сп'яніння (а.с.33). Відповідно до ст. 179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. Згідно ст.. 31 ЦК України фізична особа, яка не досягла 14 років має право здійснювати дрібні побутові правочини, здійснювати немайнові права на результати інтелектуальної чи творчої діяльності. А самостійно розпоряджатись своїми доходами має право фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, що визначено ст.. 32 ЦК України. Згідно ст.. 186 ЦК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином право на пред'явлення позову про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України виникає після звернення до органу опіки та піклування з питанням перевірки цільового витрачання аліментів та затвердження органом опіки та піклування відповідного висновку про нецільове витрачання аліментів. Доказів звернення до органу опіки та піклування з вказаним питанням та прийняття органом опіки та піклування відповідного висновку, або ж прийняттям органом опіки та піклування з власної ініціативи висновку про нецільове витрачання аліментів, позивач суду не надав. Тому суд приходить до висновку, що звернення до суду з вказаним позовом є передчасним. На підставі викладеного ст.. 186 СК України у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed