Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

позивач 23.06.2021 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що є співвласником квартири [ADDRESS] . Іншим співвласником була його баба [PERSON] , яка померла [INFO] , перебуваючи в США, похована в с.Наварія Пустомитівського району Львівської області. Позивач з 2000 року систематично на тривалий строк вижджає на межі України на роботу, повертаючись в Україну на короткий час, де проживає у матері у [ADDRESS] . У належній йому квартирі по [ADDRESS] після смерті баби ніхтоне проживає. В грудні 2019 року під час приїзду в Україну під час наведення ладу в квартирі, він виявив заповіт, чскладений бабою 03.09.1998 року, яким все своє майно вона заповіла йому, своєму внукові. Він пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки був необізнаним про наявність такого заповіту, а тому просить визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. У судове засідання позивач та його представник, [PERSON] , не з`явилися, останній подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, та просить такі задовольнити. Представник відповідача - Пустомитівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 03.09.1998 року [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно , де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право, заповіла своєму внукові [PERSON] . Заповіт посвідчений нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №3912, дані про його зміну чи скасування, відсутні. Також встановлено, що [PERSON] у віці 89 років, померла [INFO] у штата Нью-Джерсі, США. Як вбачається з листа Пустомитівської державної нотаріальної контори від 27.02.2020 року вих. 87/01-16, спадкова справа на спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилась. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 12.01.1998 року, квартира по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] . Як зазначив позивач він був необізнаний з фактом складення заповіту його бабою. Статтями 1216, 1220 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно приписів статей 1217 та 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно зі ст.1270 ЦК України , для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Даний правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № № 565/1145/17 З огляду на вище наведене та беручи до уваги, що [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , суд приходить до висновку, що [PERSON] у визначений законом строк не звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з необізнаністю про наявність заповіту. Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини суд враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та принцип пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виходячи з встановленого, зазначена позивачем причина пропуску строку для прийняття спадщини являється поважною, яка не може стати на перешкоді в реалізації його законного права на оформлення права власності на вказане у заповіті майно. Тому йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що і передбачено діючим законодавством.

Outcome: approved