Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.07.2015 року звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 11 листопада 2014 року в с. Яблучне Великописарівського району Сумської області за місцем свого постійного проживання помер її батько [PERSON] у віці 78 років, після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку разом із господарськими спорудами по вул. Леніна, 33 в с. Яблучне Великописарівського району Сумської області. Після його смерті вона являється спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON] 30.10.2013 року та посвідченим секретарем Яблучненської сільської радою, реєстровий номер 148, який не змінювався та не відмінявся. Спадщину прийняла шляхом подачі заяви до нотаріальної контори та реєстрації спадкової справи. Інші спадкоємці, в т. ч. які мають право на обовязкову частку на спадщину [PERSON] не претендують, від її прийняття відмовилися в установленому порядку. Проте у видачі свідоцтва про право власності на спадщину було відмовлено в звязку з відсутністю оригіналу правоустановчого документу. На даний час спадщина ні ким не оформлена, відумерлою не визнавалася. Тому визнати право власності за нею на дане майно можливо лише у судовому порядку. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала аналогічні пояснення. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі /а.с.32/. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача. Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 11 листопада 2014 року в с. Яблучне Великописарівського району Сумської області у віці 78 років, що підтверджено свідоцтвом про його смерть /а.с.7/. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними господарськими спорудами № 33 по вул. Леніна в с. Яблучне Великописарівського району Сумської області /а.с.10-14/. Позивачка є спадкоємцем за заповітом, складеним [PERSON] 30.10.2013 року та посвідченим секретарем Яблучненської сільської ради, реєстровий номер 148, який не змінювався та не відмінявся, є його донькою, родинні стосунки підтвердженні /а.с.8, 15-16/. 20.11.2014 року за заявою позивачки до приватного нотаріуса зареєстрована спадкова справа /а.с.24/. Спадкоємець [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися в установленому порядку /а.с.17-18/. Відповідно до довідки Яблучненської сільської ради померлий 11.11.2014 року [PERSON] дійсно на момент смерті був зареєстрований [INFO], разом з ним були зареєстровані дружина [PERSON], онук - [PERSON] /а.с.19/. Приватним нотаріусом 13.07.2015 року позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації у звязку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів /а.с.20/. Оригінал правовстановлюючого документу втрачено, про що зроблено оголошення у місцевій газеті /а.с.26/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до 1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її, якщо протягом 6-ти місяців не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON] померлого 11.11.2014 року, позивачка є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, але отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо через втрату оригіналу правоустановчого документу на житловий будинок з господарчими спорудами. Тому право власності за спадкоємцем на спадкове майно визнається лише у судовому порядку.

Outcome: approved