Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач 14.01.2020 звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.06.2007 у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 894 зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишається проживати разом з нею та знаходиться на її утриманні. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та моральні цінності, на підставі чого в сім`ї виникали сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, шлюбні стосунки між нею та відповідачем фактично припинені з вересня 2019. Позивач зазначає, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить її інтересам та інтересам неповнолітнього сина. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає не достатньо. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, розглянути справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , зазначивши, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримує з жовтня 2019, про що зазначила у письмовій заяві. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що шлюбні відносини між ним та позивачем припинені з жовтня 2019. Зважаючи на те, що справа розглядалась без участі сторін за їх заявами, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 23.06.2007 у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 894 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] , позивачем у справі (а.с.4,5). Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, обидва наполягають на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Сторони не заперечували стосовно обставини, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до положень ч.1 ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 )\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~4) інші обставини, що мають істотне значення. Р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. М інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. М інімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних вище обставин, а також, що відповідач визнав позов, суд встановив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають повному задоволенню. Позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору в частині вимоги про стягнення аліментів, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved