Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач 20 липня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, вказуючи, що з відповідачем по справі 12 липня 2014 року вони зареєстрували шлюб. 29 квітня 2015 року у них народився син [PERSON], який на даний час проживає з нею, позивачем, і перебуває на її утриманні, оскільки відповідач вже більше двох років проживає від них окремо в іншій області. За усною домовленістю між нею і батьком дитини вона до червня 2016 року отримувала матеріальну допомогу на утримання сина, але з липня 2016 року таку допомогу [PERSON] перестав їй надавати, у звязку з чим вона вирішила звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина. Оскільки вона, позивач, свої материнські обовязки стосовно сина виконує, [PERSON] є батьком їх малолітнього сина, проживає від родини окремо, за віком і станом здоровя може сплачувати аліменти на утримання дитини, просила постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на її, позивача, користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина. Позивач 17 серпня 2016 року звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи в її відсутність. Свої позовні вимоги підтримує і просить задовольнити їх. Не заперечує проти постановлення у справі заочного рішення відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України (а.с.16). Відповідач, будучи повідомленим про явку в судове засідання належним чином відповідно до вимог ч.6 ст.74 ЦПК України (а.с.17), в судове засідання не явився, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення розгляду справи з певних причин до суду не звертався, на підставі чого справа розглядається з винесенням заочного рішення у відсутності відповідача за наявних в ній доказів, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечує позивач у своїй заяві до суду. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом у судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2014 року. З копії свідоцтва про народження судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] [INFO] (а.с.7). З позовної заяви і довідок про склад сімї позивача встановлено, що позивач з дитиною проживають від відповідача у справі окремо (а.с.6,10,11). З позовної заяви і матеріалів справи судом встановлено, що дитина проживає разом з матірю, відповідач у справі працездатний, має постійне місце роботи, аліменти нікому не сплачує. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши добуті у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача від дня пред`явлення позову, тобто з 20 липня 2016 року, аліментів на утримання дитини по 1/4 частині на місяць, оскільки з позовної заяви і доданих до неї матеріалів судом встановлено, що відповідач працездатний, аліменти нікому на сплачує, офіційно працевлаштований. Згідно ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави суд стягує 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved