Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] , 21.10.2019 р. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 06.05.2000 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ватутінської міської ради Черкаської області, актовий запис №33 та про визначення місця проживання спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з батьком. Зазначив, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з 24.08.2019 р., на примирення категорично не згідний. На даний час спільний малолітній син проживає разом з ним у м. Києві, за період часу з серпня по листопад 2019 року відповідач відвідала сина тільки один раз на його день народження, їхнє спілкування з сином відбувається лише в телефонному режимі. Просив позов задовольнити та вирішити питання відшкодування судових витрат. \~ \~ \~ \~Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі з наведених підстав, просить ухвалити відповідне рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку ст. 206 цього Кодексу. Так, згідно вимог ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд\~роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав з наведених підстав, просив їх задовольнити. Додатково заявив клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки дійшов з відповідачем згоди щодо місця проживання сина з батьком у м. Києві. Ухвалою суду від 20.02.2020 р. закрито провадження в справі в частині вимог про визначення місця проживання дитини з батьком на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, з урахуванням вимог ст.ст. 200, 206, 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, від якого надійшла відповідна заява, та прийняти заяву [PERSON] про визнання нею позову, викладену в окремій письмовій заяві, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини із застосуванням норм права та мотивів їх застосування. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України). Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.05.2000 р. відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ватутінської міської ради Черкаської області, актовий запис №33 (а.с. 4). Згідно з копією свідоцтва про народження (а.с.5) сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно акту комісії житлово-експлуатаційної дільниці № 407 м. Києва від 11.12.2019\~року (а.с.20), [PERSON] з 24.08.2019 року проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм сином [PERSON] без дружини [PERSON] . Подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе, оскільки не відповідає внутрішній волі обох з подружжя, суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Суд, з урахуванням викладених обставин, дійшов до переконання про доведеність вимог позивача про припинення шлюбно - сімейних відносин подружжя, відсутність в них бажання на примирення, їх окреме проживання, а тому збереження шлюбу неможливе, не відповідає внутрішній волі обох з подружжя, суперечитиме їх інтересам, що має істотне значення. З урахуванням вимог ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову про розірвання шлюбу в розмірі 384 грн. 20 коп.. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням позиції відповідача суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України\~суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 384 грн. 20 коп. На підставі наведеного,\~ст.51 Конституції України, ст.5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.\~105,\~110,\~112,\~113 СК України, та

Outcome: approved