overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач 19 вересня 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 15 грудня 2005 року померла [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,17 га, яка знаходиться на території Точилівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Заповіту [PERSON] не залишила. Позивач зазначає, що він звернувся до Ананьївської районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, оскільки відсутні документи, які можуть підтвердити факт його проживання однією сімєю з померлою, після чого він звернувся до суду з відповідною заявою. Під час зясування вказаних обставин було виявлено, що ним пропущений строк звернення за спадщиною, та було рекомендовано також звернутися до суду з відповідною заявою. Позивач вказує, що строк прийняття спадщини ним пропущений з поважних причин по вище вказаним обставинам, в звязку з чим звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.17), відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, однак надав заяву (а.с.24), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], мешканець с. Точилове Ананьївського району Одеської області(а.с.4). Судом досліджені наступні матеріали справи: копія свідоцтва про смерть [PERSON]Т.(а.с.6), копія свідоцтва про смерть [PERSON]О.(а.с.7), копія державного акта на право власності на земельну ділянку з додатками до нього(а.с.8-10), копії довідок Точилівської сільської ради(а.с.11-13), копія листа нотаріуса від 31 серпня 2016 року на звернення позивача(а.с.14), копія витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори)(а.с.15), копія витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину)(а.с.16). Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач 19 вересня 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 25 серпня 2012 року помер [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,29 га, яка знаходиться на території Точилівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Заповіту [PERSON] не залишив. Позивач зазначає, що він звернувся до Ананьївської районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, оскільки відсутні документи, які можуть підтвердити факт його проживання однією сімєю з померлою, після чого він звернувся до суду з відповідною заявою. Під час зясування вказаних обставин було виявлено, що ним пропущений строк звернення за спадщиною, та було рекомендовано також звернутися до суду з відповідною заявою. Позивач вказує, що строк прийняття спадщини ним пропущений з поважних причин по вище вказаним обставинам, в звязку з чим звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.15), відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявилася, однак надала заяву (а.с.21), в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], мешканець с. Точилове Ананьївського району Одеської області(а.с.4). Судом досліджені наступні матеріали справи: копія свідоцтва про смерть [PERSON]Д.(а.с.6), копія державного акта на право власності на земельну ділянку з додатками до нього(а.с.7-9), довідки Точилівської сільської ради(а.с.10-11), лист нотаріуса від 31 серпня 2016 року на звернення позивача(а.с.12), копія витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори)(а.с.13), копія витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину)(а.с.14). Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач 19 грудня 2016 року звернулася до суду з вимогами до відповідача - Будо - Воробївської сільської ради. Судом за клопотанням позивача залучено до участі в розгляді справи в якості співвідповідачів - [PERSON], який є братом позивачеві, а також [PERSON] та [PERSON], які є відповідно матір'ю та тіткою позивачеві та дочками [PERSON] В судовому засідання позивач позов підтримала повністю. Пояснила, що [INFO] померла її баба - [PERSON] , яка при життя заповідала позивачу все належне їй майно. [PERSON] мала намір після смерті баби прийняти спадщину, однак не змогла цього зробити, оскільки захворіла та у зв'язку з погіршенням стану здоров'я не змогла в строк встановлений для прийняття спадщини звернутися до нотаріуса. Представник відповідача Будо - Воробївської сільської ради та інші відповідачі [PERSON],. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в заявах , які направили до суду позов визнали повністю. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 « Про судову практику у справах про спадкування », особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суд вважає, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки хворіла та не мала можливості вчасно подати заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Як встановлено судом [INFO] померла [PERSON], яка була бабою позивача по справі. ( а.с.4). При життя, 09 квітня 2004 року, [PERSON] склала заповіт , яким заповідала [PERSON] все належне спадкодавцеві майно. ( а.с. 9) Довідкою Малинського міськрайоного центру первинної медичної допомоги від 30 листопада 2016 року підтверджується , що [PERSON] в період з 18 по 29 червня 2007 року проходила курс лікування з приводу гіпертонічної хвороби. ( а.с. 10). З відповіді Малинської держаної нотаріальної контори від 26 грудня 2016 року на запит суду встановлено , що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заведена. ( а.с.19). Інші спадкоємці на майно померлої [PERSON] не заперечують по суті позову При таких обставинах суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач 19 жовтня 2017 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вступила в шлюб з відповідачем 07 травня 1989 року, який зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану виконкому Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 295. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були з 2013 року припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просила шлюб розірвати. Від позивача [PERSON] надійшла суду заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив задовольнити. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 травня 1989 року в відділі реєстрації актів цивільного стану виконкому Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 295. (а.с. 4) Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Встановлено, що сторони з 2013 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сім'ї неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивач змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає прізвище залишити без змін. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач 19 жовтня 2021 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2017 року. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, перестали бути пов`язані спільним побутом, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідачка позовні вимоги визнала. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 жовтня 2017 року, актовий запис №109. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] [INFO] . Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом з червня 2021 року, подружні відносини остаточно припинені і більше не відновлялись, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання сторін відновлювати подружні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. За бажанням відповідачки суд залишає їй шлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач 19 квітня 2016 року звернувся з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері [PERSON], померлої 06 березня 2011 року. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], померлої 06 березня 2011 року. Звернувся з усною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, однак отримав відмову в її прийнятті у зв»язку з тим, що пропустив строк, визначений законом. Своєчасно до нотаріуса за оформленням спадщини не звернувся в силу того, що були відсутні документи, які підтверджували родинний зв»язок зі спадкодавцем. Рішення суду 18 березня 2016 року був встановлений факт родинних відносин його і померлої матері. Цю причину вважає поважною в пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просить задовольнити позов і визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини в шість місяців. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача, заяви представника відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено наступне. [PERSON] померла 06 березня 2011 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №262879, видане [PERSON] сільською радою Кодимського району Одеської області 07 березня 2011 року). Позивач є спадкоємцем за законом як син спадкодавця (рішення Кодимського районного суду Одеської області від 18 березня 2016 року (справа №503/346/16-ц), згідно якого встановлено факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] як сина та матері). У строк, визначений законом позивач спадщину не прийняв з огляду на те, що були відсутні документи, які підтверджували родинні стосунки між заявником та спадкодавцем. Рішенням Кодимського районного суду від 18 березня 2016 року (справа №503/346/16-ц) факт родинних відносин між спадкоємцем і спадкодавцем був встановлений. Отже, ту обставину, що у позивача були відсутні документи які підтверджували родинні стосунки зі спадкодавцем, суд визнає поважною причиною пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає за можливе поновити його. На підставі ст. 1272 ч.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач 19 квітня 2016 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з 26 серпня 2015 року, причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що подружжя має несумісні характери. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, справу просить розглядати у її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище набуте в шлюбі - [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, при причини своєї неявки суду не повідомив. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за можливе позов задовольнити. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2002 року /а.с.6/, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 03 червня 2016 року сторонам надавався строк на примирення терміном 1 місяць /а.с.22/, проте за даний проміжок часу сторони примирення не досягли. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи що причиною розірвання сімейно-шлюбних відносин стало те, що подружжя має несумісні характери. Як слідує із заяви позивача, сімейно-шлюбні відносини припинені з 26 серпня 2015 року. Спору про поділ майна подружжя між сторонами немає. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач 19 квітня 2018 року звернувся до суду із вказаним позовом, у якому зазначав, що 27 квітня 1996 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, від якого мають двох доньок, які досягли повноліття, та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства і виховання дітей, у зв'язку з чим подальше збереження шлюбу неможливе, позивач просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Ухвалою суду від 10 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Відповідачка у підготовче засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та згоду з позовом. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідачка визнала позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини справи відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач 19 листопада 2014 року звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явилась, направила до суду заяву в якій позов підтримала повністю, просить розглянути справу без участі представника , не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Позивач зазначив в позовній заяві , що мати неповнолітньої дитини [PERSON]- [PERSON], рішенням Малинського районного суду від 24 жовтня 2014 року позбавлена батьківських прав щодо [PERSON] , участі в утриманні дитини не приймає проживає окремо, дитина перебуває під піклуванням бабусі [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляла. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена. Суд, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Судом встановлено , що [PERSON] , яка є матір'ю неповнолітньої [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо неповнолітньої дитини відповідно до рішення Малинського районного суду від 24 жовтня 2014 року. ( арк..с. 5). Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено , що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина , інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не працює , має мінливі заробітки. Тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі є обґрунтованими. При визначені розміру аліментів суд приймає до уваги положення частини 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, де зазначено, що в будь - якому випадку мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є працездатною людиною, обставин які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти на утримання дитини в судовому засіданні не встановлено. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що розмір аліментів , які підлягають стягненню з відповідача повинен становити 400 грн. У відповідності до ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved