Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач 19 листопада 2013 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що йому належить на праві власності домоволодіння [ADDRESS] в м. Дніпропетровську на підставі договору купівлі - продажу від 08 грудня 1984 року. На сьогодні в домоволодінні зареєстровані позивач, його дружина, дочка, племінник та відповідачка по справі. Відповідачка, яка є рідною сестрою дружини позивача, була зареєстрована за спірною адресою у 2006 році, однак у домоволодінні ніколи не проживала. Позивач неодноразова просив відповідачку знятися з реєстраційного обліку, однак відповідачка без всяких підстав відмовлялася, згодом зовсім переїхала до Російської Федерації, та не залишила жодних координат. На теперішній час позивач змушений нести матеріальні витрати за відповідача по оплаті комунальних послуг, що для нього є матеріально важко. Позивач просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явилася про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, ніяких заяв від неї до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила, письмових заяв не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] в м. Дніпропетровську належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 08 грудня 1984 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 2-5414 (а.с.5-6). Встановлено, що в домоволодінні [ADDRESS] в м. Дніпропетровську зареєстровані: [PERSON], дружина позивача - [PERSON], дочка - [PERSON], племінник - [PERSON], [PERSON], що також підтверджується записами домової книги (а.с.9-12). Однак, судом встановлено, що [PERSON] з 2006 року не проживає в спірному домоволодінні, в ньому відсутні її особисті речі, що підтверджується довідкою за підписом голови квартального комітету від 26.12.2013 року. Факт не проживання в домоволодінні з 2006 року підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Отже, оскільки відповідач вже на протязі тривалого часу не проживає у спірному домоволодінні, то суд вважає, що є всі підстави визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірному домоволодінні порушує право позивача як співвласника, і тому вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного, і

Outcome: approved