Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.10.2018 року звернулася до суду з позовом, яка була уточнена 08.08.2019 року в якому просить суд: визначити, що частки співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] , в спільній сумісній власності в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] є рівними і дорівнюють 1/4 кожному; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , який є рідним батьком [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , частка якого належала померлому за життя. [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті батька, оскільки на день його смерті він був розлучений з її матір`ю. Після смерті [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на частку у майні, однак отримала відмову, оскільки не було надано правовстановлюючий документ та у зв`язку із тим, що неможливо встановити кількість співвласників та визначити частку, що належала померлому [INFO] [PERSON] та рекомендовано звернутись до суду з приводу визнання права власності на відповідну частку квартири часток. Згідно інформаційної довідки квартира [ADDRESS] , належить 4-м особам, у тому числі [PERSON] , померлому [INFO] . У зв`язку із тим, що частка її батька [PERSON] у праві спільної власності не виділена вимушена звернутись до суду для захисту її майнових прав. Ухвалою суду від 13.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 13.12.2018 року витребувано спадкову справу після смерті [PERSON] та 06.06.2019 року витребувано архівну довідку. Ухвалою суду від 19.03.2019 року призначено експертизу, яку було повернуто експертом без виконання. Ухвалою суду від 21.10.2019 року уточнену позовну заяву прийнято до свого провадження та витребувано архівну довідку про власників квартири. Ухвалою суду від 12.02.2020 року закрито підготовче судове провадження та призачено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, пред`явлені вимоги підтримала. Представник відповідача - Виконкому Саксаганської районної у місті ради Посувайло Я.О. , не з`явилась у судове засідання , надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання повторно не з`явилися без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подали. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідачів про дату, час та місце проведення судового засідання, їх неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву в порядку ст.281 ЦПК України, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з свідоцтва про право власності №С [NUMBER] від 09.08.1994 року, яке було видано згідно розпорядження Управління житлово-комунального господарства міськвиконкому квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 105). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.06.1998 року (а.с.7) та повторним свідоцтвом про серії [NUMBER] (зворот а.с. 31). Після його смерті відкрилася спадщина на частки спірної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Наявності будь-яких домовленостей між співвласниками щодо відступлення від рівності їх часток в спільній сумісній власності в ході судового розгляду не встановлено. Таким чином, враховуючи встановлені обставини та в силу діючої правової презумпції рівності часток в праві спільної сумісної власності, частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] загальною площею 44,9 кв.м. відповідно до свідоцтва про право власності на житло №С-[NUMBER] є рівними та становлять по 1/4 частині за кожним, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання за померлим [PERSON] частки підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом. За життя [PERSON] заповітів не складав та від його імені не посвідчувалось. Згідно з ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.05.1995 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської (а.с. 34). Таким чином, в силу ст.1261 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки є його рідною донькою. Дослідженням матеріалів спадкової справи № 882-1998, заведеної відносно спадкового майна [PERSON] , встановлено, що після смерті [PERSON] року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась мати [PERSON] (шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , а.с. 33 зворот), яка діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON] [PERSON] - є єдиною спадкоємицею на частку квартири після смерті [PERSON] . В той же час, постановою нотаріуса від 13.03.2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - частку квартири [ADDRESS] позивачам відмовлено у зв`язку із неможливістю визначення обсягу та складу предмету спадкування на день смерті (а.с. 38). Крім того, [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] постановолю нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за за законом на частку в приватній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] , що належала померлій [INFO] [PERSON] та [PERSON] , у звязку із не виділенням розміру частки (а.с. 36 зворот - 37). Дійсно, в ході судового розгляду встановлено, а обсягом зібраних у справі доказів позивачем доведено, що [PERSON] був за життя власником 1/4 частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , за життя якого не були виділені частки, тому позивач позбавлена фактично оформити своє право власності на ј частку вказаної квартири після смерті її батька [PERSON] на загальних підставах, тому визнання права власності має здійснюватися виключно в судовому порядку. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладені обставини, рівність часток, з метою захисту прав позивача та забезпечення їх подальшої реалізації, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити: визначити, що частки співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] , в спільній сумісній власності у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] є рівними і дорівнюють ј кожному; визнати за [PERSON] право власності на ј частку квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач просить покласти всі понесені нею витрати по справі на неї, тому суд не вбачає необхідності у відшкодуванні їх шляхом стягнення з відповідачів.

Outcome: approved