Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], звернулась 07.10.2015 року в суд з цим позовом до відповідача [PERSON] та просила ухвалити рішення суду, яким визнати договір відступного між [PERSON] і нею, [PERSON], в рахунок припинення зобовязання за договором позики від 20.05.2015 року таким, що відбувся та дійсним, і визнати за нею, [PERSON], право приватної власності на цілий житловий будинок по вул. Радянська, 34 в с. Мардарівка Котовського району Одеської області разом із господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок під літ. «А», загальною площею 45,7 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м., прибудову під літ. «а», погріб з шиєю під літ. «Ж», літня кухня під літ. «Б», сараї під літ. «В, Г, Д, Е, З, И», вимощення І, колодязь II, огорожа №1, ворота №2. Підставою цьому зазначала те, що 20.05.2014 року за договором позики передала [PERSON] згідно розписки виконаної ним власноручно 19 500 грн., які відповідач зобовязався повернути за першою вимогою до 20.05.2015 року. Якщо до визначеного строку він цей борг не поверне то зобовязувався в рахунок цього боргу передати їй його власний житловий будинок в по вул. Радянська, 43 в с. Мардарівка Котовського району Одеської області. Враховуючи те, що до 20.05.2015 року відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобовязання не виконав, тому передав їй в рахунок повернення боргу житловий будинок по вул. Радянська, 43 в с. Мардарівка Котовського району Одеської області, а також передав всю правовстановлюючу документацію на будинок, ключі від нього і повністю звільнив його для користування. При цьому зобовязався переоформити будинок на її імя до 25.06.2015 року. Таким чином, угода між нею та відповідачем фактично відбулася, але її нотаріальне оформлення не відбулося в звязку з тим, що перед її нотаріальним оформленням відповідач заявив вимогу про перенесення терміну нотаріального посвідчення договору до 10.07.2015 року, але і 10.07.2015 року відповідач не зявився в нотаріальну контору для нотаріального посвідчення договору відступного. Тому змушена звернутись в суд з цим позовом за захистом свого права власності. Представник позивача адвокат [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність на задоволенні цього позову наполягав і не заперечував у заочному рішенні у справі. Відповідач [PERSON], [INFO], в судове засідання повторно не зявився, але надав заяву від 26.10.2015 року в якій проти позову не заперечував. У звязку із відсутністю у судовому засіданні відповідача справу розглянуто у його відсутність в заочному порядку. Вислухавши сторону позивача та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про таке. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім визнання сторонами обставин справи, ці обставини підтверджуються також наявними у справі письмовими доказами. Як вбачається із матеріалів справи нерухоме майно у вигляді житлового будинку з відповідними господарськими будівлями й спорудами по вул. Радянська, 43 в с. Мардарівка Котовського району Одеської області та складається із: житлового будинку під літ. «А», загальною площею 45,7 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м., прибудову під літ. «а», погріб з шиєю під літ. «Ж», літня кухня під літ. «Б», сараї під літ. «В, Г, Д, Е, З, И», вимощення І, колодязь II, огорожа №1, ворота №2, належить на праві власності відповідачу у справі [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Мардарівської сільської ради Котовського району Одеської області 13.10.2009 року та зареєстрованого Реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «Котовське МРБТІ та РОН» 13.10.2009 року. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.11 ч.2. п.1 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Вимогами ч. 1 ст. 627 ЦК України, передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу (ЦК України), інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється його виконанням проведеним належним чином. Разом з цим ст.600 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Таким чином відповідач, являючись належним власником житлого будинку з відповідними господарськими будівлями й спорудами, розпорядився ним на свій розсуд, уклавши 20.05.2014 року з позивачем угоду договору відступного шляхом передачі цього домолодіння в рахунок погашення грошового боргу у розмірі 19500 грн. Згідно чинного законодавства правочин щодо нерухомого майна має бути укладений в письмовій формі та вимагає обовязкового нотаріального посвідчення. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорення. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином не виконання відповідачем свого обовязку щодо посвідчення цього письмового договору в нотаріальному порядку згідно його умов та вимог законодавства, порушує право позивача на набуту ним власність у вигляді нерухомого майна. Частиною 2 ст.220 ЦК України передбачено, в разі якщо між сторонами досягнуто усіх істотних умов договору, що потребує нотаріального посвідчення, і це підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення цього договору не вимагається. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням обставин справи та наявних письмових доказів цьому, суд вважає за можливе цей позов задовольнити у повному обсязі..

Outcome: approved