Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника Данищука В.В. , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені по виплаті аліментів. Посилається на те, що згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05.09.2019 року вирішено стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.05.2019 року і до їх повноліття. Позивач зазначає, що з моменту винесення рішення і по даний час відповідач ухиляється від сплати аліментів, в результаті чого утворилася заборгованість, а саме станом на 01.07.2021 року за період з 01.05.2019 року по 30.06.2021 року в сумі 111460,00 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник Данищук В.В. подав до суду заяву в якій зазначив, що позовну заяву підтримує, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, розгляд справи провести у його відсутності та відсутності позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином судовою повісткою, однак до суду повернувся поштовий конверт із відміткою «адресат за зазначеною адресою відсутній». З відповіді на запит до виконавчого Кадубовецької сільської ради стосовно місця реєстрації відповідача видно, що відповідач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , куди і направлялася судова повістка. Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу, зі згоди представника позивача Данищука В.В. розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьками є [PERSON] , [PERSON] (а.с.7,8). Згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05.09.2019 року вирішено стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.05.2019 року і до їх повноліття (а.с.11-12). Згідно з довідки-розрахунку Заставнівського районного відділу державної виконавчої служби від 13.07.2021 року №22.4-20/60725305 станом на 01.07.2021 заборгованість по сплаті аліментів становить 111 460,00 грн (а.с.13). Як вбачається з вище вказаного розрахунку, відповідач належним чином не сплачувала аліменти, а саме не здійснювала щомісячні платежі по аліментам. Згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19.10.2021 року із відповідача [PERSON] стягнуто пеню за за прострочення аліментів в сумі 35 660, 00 грн. ( а.с.14-16). Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обов`язку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Таку правову позицію Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою, яка викладена в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №334/7702/16 та постанові Великої Палати Верховного Суду 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. З позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.08.2020 року по 30.06.2021 року. Таким чином, розрахунок заборгованості по пені виглядає наступним чином: Пеня за прострочення сплати аліментів за серпень 2020 року: 3000 грн. х 334 днів ( з 01.08.2020 року по 30.06.2021 року)= 10020 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за вересень 2020 року: 3000 грн. х 303 днів ( з 01.09.2020 року по 30.06.2021 року)= 9090 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за жовтень 2020 року: 3000 грн. х 273 днів ( з 01.10.2020 року по 30.06.2021 року)=8190 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за листопад 2020 року: 3000 грн. х 242 днів ( з 01.11.2020 року по 30.06.2021 року)=7260 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за грудень 2020 року: 3000 грн. х 212 днів ( з 01.12.2020 року по 30.06.2021 року)=6360 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за січень 2021 року: 3000 грн. х 181 днів ( з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року)= 5430 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за лютий 2021 року: 3000 грн. х 150 днів ( з 01.02.2021 року по 30.06.2021 року)=4500 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за березень 2021 року: 3000 грн. х 122 днів ( з 01.03.2021 року по 30.06.2021 року)=3660 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за квітень 2021 року: 3000 грн. х 91 днів ( з 01.04.2021 року по 30.06.2021 року)=2730 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за травень 2021 року: 3000 грн. х 61 днів ( з 01.05.2021 року по 30.06.2021 року)= 1830 грн; Пеня за прострочення сплати аліментів за червень 2021 року: 3000 грн. х3 0 днів ( з 01.06.2021 року по 30.06.2021 року)=900 грн; За таких обставин, за розрахунком позивача розмір пені за період з 01.08.2020 р. по 30.06.2021 р. складає суму 59970,00 грн. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Відповідач не підтвердив, що прострочення сплати аліментів відбулося з незалежних від нього причин. В судовому засіданні встановлено, що відповідач на даний час офіційно не працевлаштована, однак знаходиться на роботі за кордоном. Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що відповідач заборгував позивачу аліменти і одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 12, ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно частини 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Враховуючи вищенаведене, а також диспозитивність цивільного судочинства, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved