Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] 02.08.2018 року звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обгрунтовано тим, що згідно рішення Сколівського районного суду Львівської області 14.04.2014 року з відповідача на користь позивача стягують аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 21.03.2014 року і до досягнення сином повноліття. На даний час позивач [PERSON] проживає разом із своїм сином [PERSON], який перебуває на її утриманні, одержуючи аліменти у сумі 600 грн., як допомогу на їх утримання. Однак, стягуваної суми аліментів недостатньо для утримання сина, оскільки матеріальний стан позивача не дає їй можливості належним чином забезпечувати його виховання та розвиток, син [PERSON] часто хворіє, згідно медичного висновку № 4 від 30.01.2018 року йому присвоєно статус інваліда до 18 років, відтак потребує постійного догляду, а тому вона не може працювати та змушена звернутись до суду з даним позовом про збільшення розміру аліментів. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак до початку судового засідання подала до суду заяву вх. № 5236 від 29.10.2018 року, в якій просила дану справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив і відзиву на позов у встановленому порядку не подав. З огляду на вказане, суд, виходячи з положень ст. ст. 280-281 ЦПК України постановив ухвали про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. З копії рішення Сколівського районного суду Львівської області від 14.04.2014 року вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], житель [INFO], сплачує у користь позивача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 21.03.2014 року і до досягнення сином повноліття. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. \~ \~ \~ \~Як вбачається із позовної заяви та довідки за вих. № 1264, виданої Нижньорожанківською сільською радою Сколівського району Львівської області 23.07.2018 року, на даний час син [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії І-СГ № 321193, виданого Нижньорожанківською сільською радою Сколівського району Львівської області 09.07.2012 року, [PERSON] станом на момент розгляду справи 29.10.2018 року не виповнилось 18 років. Згідно з медичним висновком № 4 від 30.01.2018 року дитині [PERSON], [INFO], присвоєно статус дитини-інваліда. Таким чином розмір аліментів, що стягується з відповідача [PERSON] на утримання сина на даний час є мізерним, не відповідає діючому законодавству та умовам проживання, зазначених коштів фізично не може вистачати на утримання дитини. Статтею 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Як розяснюється у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.\~182\~СК України. Відповідно до\~ст. 7 Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» прожитковий мінімум для дитини вікoм з 6 до 18 років з 1 липня 2018 року становить 1944 грн. З огляду\~на вказане\~вище та\~враховуючи обставини,\~які мають\~значення при\~визначенні розміру\~аліментів,\~суд вважає\~за необхідне\~у подальшому\~стягувати з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти на\~сина [PERSON],\~[INFO]\~у розмірі\~1\~500\~грн.\~щомісячно,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~щомісячно,\~починаючи з\~дня набрання\~рішенням законної\~сили і\~до досягнення\~дитиною повноліття,\~у звязку\~з чим,\~позовні вимоги\~підлягають до\~задоволення частково. Такий розмір стягнення аліментів суд визначає з урахуванням відсутності відомостей щодо працевлаштування відповідача, наявності у нього регулярного доходу, наявності чи відсутності інших утриманців, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме інтересам дитини та відповідача. Відтак,\~виконавчий лист\~№ 453/405/14-ц,\~виданий на\~підставі ухваленого\~14.04.2014\~року рішення\~Сколівського районного\~суду Львівської\~області про стягнення з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], у користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 21.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, слід відкликати. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial