Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач 13.07.2020 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив усунути перешкоди його довічного проживання у буд. [ADDRESS] шляхом вселення у кімнату площею 7,3 кв.м у вказаному жилому будинку з передачею ключів від вхідних дверей до будинку. Позов обґрунтовано тим, що буд. [ADDRESS] належав батькам позивача на праві сумісної власності, правові документи були на ім`я батька. За життя батько залишив заповіт, яким заповідав вказаний будинок своєму онуку відповідачу [PERSON] . Згідно заповіту батька відповідач зобов`язаний надати позивачу вказаному будинку для проживання одну кімнату площею 7, 3 кв.м. Після смерті батька, померлого [INFO] , відповідач успадкував будинок та отримав свідоцтво про право власності від 07.12.2004 року. У вказаному свідоцтві також зазначено, що відповідач зобов`язаний надати позивачу кімнату для проживання площею 7,3 кв.м. Доки була жива мати позивача, він мав доступ до будинку. [INFO] мати померла, він здійснив її поховання. У зв`язку з необхідністю догляду за могилами батьків позивач має потребу час від часу проживати у будинку батьків. Він звернувся до відповідача надати йому доступу до кімнати площею 7, 3 кв.м, проживати у якій він має право згідно заповіту батька, проте відповідач відмовив йому у цьому з причин проживання у вказаній кімнаті його матері. Вказана обставина підтверджена актом про відмову у допуску до житлового приміщення від 23.06.202 року. Ухвалою Волноваського районного суду від 23.10.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 18). У судове засіданні позивач не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі в судовому засіданні, проти прийняття заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи (а.с. 22). Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в їх сукупності, доходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Із наявної у матеріалах справи копії Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 07.12.2004 року вбачається, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [PERSON] , померлого [INFO] , та на підставі заповіту, посвідченого 07.07.1995 року Волноваською держнотконторою, набув право власності на жилий будинок [ADDRESS] . Згідно вищевказаного заповіту спадкоємець зобов`язаний надати [PERSON] для довічного проживання одну кімнату площе. 7, 3 кв.м (а.с. 10-11). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.12.2004 року відповідач [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS] (а.с. 12). З акту про відмову у допуску до житлового приміщення від 23.06.2020 року, складеного депутатами Свободненської сільської ради в с. Свободне Волноваського району Донецької області, встановлено, що позивачу [PERSON] відповідачем [PERSON] відмовлено у доступі до кімнати площею 7, 3 кв.м. у жилому будинку [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітуту) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітуту) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволенні іншим способом. Згідно із ч. 1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Відповідно до ст. 1246 ЦК України спадкодавець має право встановити у заповіті сервітут щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб. З урахуванням вищенаведених положень діючого законодавства та на підставі досліджених доказів судом встановлено, що позивач відповідно до заповіту свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , отримав право на користування кімнатою площею 7,3 кв.м у жилому будинку [ADDRESS] , який на теперішній час успадкований відповідачем [PERSON] та належить йому на праві власності. Проте, як встановлено судом на підставі вище дослідженого акту про відмову у допуску до житлового приміщення, відповідач [PERSON] на теперішній час чинить позивачу [PERSON] перешкоди у праві користуванні кімнатою площею 7, 3 кв.м. у вказаному жилому будинку. А тому порушене право позивача на таке користування житловим приміщенням підлягає захисту та позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з пунктом 2 частини 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суд стягує судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 420,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень відповідно до додаткової угоди про надання правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 09.07.2020 року (а.с. 1, 24-25). На підставі викладеного,

Outcome: approved