Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач 29.04.2013 року звернулась до суду з зазначеним позовом, який протягом розгляду справи уточнювала (а.с.3-5,41-43) та яким просила визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки № 0006 від 25.10.2010 року; зобов'язати відповідача повернути їй земельну ділянку[NUMBER] за кадастровим номером 1222986000-01-020-0580, розташовану на території Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області; стягнути з відповідача на свою користь оренду плату за користування земельною ділянкою в розмірі 2741,24 грн. та понесені нею судові витрати. В обґрунтування свої вимог посилається на наступні обставини. Їй на праві приватної власності на підставі Державного акту, виданого 12.01.2010 року, належить земельна ділянка площею 2,000 га, кадастровий номер - 1222986000-01-020-0580, яка розташована на території Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. У 2013 році вона випадково дізналась, що відносно вказаної земельної ділянки існує Договір оренди земельної ділянки № 0006 від 25.10.2010 року, який укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроовоч». Вказаний договір був зареєстрований у Нікопольському відділі ДРФ Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 041012502726 від 21.12.2010 року. До 2013 року про існування вказаного договору вона не знала і вказаний договір не підписувала, заяв щодо реєстрації договору вона нікуди не подавала. На її звернення до міліції, працівник, який вів справу за її заявою, повідомив, що оспорюваний Договір оренди земельної ділянки № 0006 від 25.10.2010 року, укладений між нею - [PERSON], та ТОВ «Агроовоч», був підписаний від обох сторін [PERSON] За неї-позивача - на підставі довіреності, виданої нею, та за ТОВ «Агроовоч» - на підставі Статуту оскільки [PERSON] є директором та єдиним засновником ТОВ «Агроовоч», а тому склад злочину відсутній. Згідно ч.2 ст.238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. [PERSON], одноособово підписуючи договір, фактично виключив можливість погодження істотних умов Договору, що у свою чергу веде до недійсності договору. Враховуючи викладене вважає, що є всі підстави для визнання Договору оренди земельної ділянки № 0006 від 25.10.2010 року недійсним та повернення їй земельної ділянки. Також вважає, що відповідач за самовільне зайняття її земельної ділянки повинен відшкодувати їй збитки, а саме сплатити орендну плату в розмірі 2741,24 грн., виходячи з наступного. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.69). Від представника відповідача до суду найшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти визнання недійним Договору оренди земельної ділянки № 0006 від 25.10.2010 року не заперечує. Вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з ТОВ «Агроовоч» орендної плати за користування земельною ділянкою на підставі ст.216 ЦК України задоволенню не підлягають (а.с.70,71). Представник Нікопольського міського відділу Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в судове засідання не з'явився, буд повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ № 093681 від 12.01.2010 року на праві власності належить земельна ділянка площею 2,0000 га, кадастровий номер 1222986000-01-020-0580, розташована на території Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, передана для ведення особистого селянського господарства. Державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий на підставі розпорядження Нікопольської районної державної адміністрації від 17.12.2009 року № 1532-р-09. Вказаний Державний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011012500018 (а.с.13-17). Вищезазначена земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроовоч» на підставі Договору оренди земельної ділянки № 0006 від 25.10.2010 року (далі - Договір) (а.с.8-12,18). Вказаний договір був зареєстрований у Нікопольському відділі ДРФ Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.12.2010 року № 041012502726 (а.с.11). Як вбачається з Договору оренди земельної ділянки № 0006 від 25.10.2010 року, вказаний договір укладений між орендодавцем - [PERSON], та орендарем - ТОВ «Агроовоч» в особі директора [PERSON], діючого на підставі Статуту. [PERSON] на підставі довіреності від 04.06.2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Колядой Ю.А., зареєстровано в реєстрі за № 929, уповноважила [PERSON] представляти її інтереси, зокрема і подавати від її імені заяви, розписуватися за неї (а.с.35). Як вбачається зі Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроовоч», затвердженого рішенням засновника (протокол № 1 від 15.02.2010 року), засновником та керівником ТОВ «Агроовоч» є [PERSON] (а.с.29,47-56). Таким чином, [PERSON] на підставі довіреності від 04.06.2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Колядой Ю.А., зареєстровано в реєстрі за № 929, уклав та підписав Договір оренди земельної ділянки № 0006 від 25.10.2010 року від імені позивача - [PERSON], з однієї сторони, та на підставі Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроовоч» уклав та підписав Договір оренди земельної ділянки № 0006 від 25.10.2010 року від імені відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроовоч». Відповідно до ч.2 ст.238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оскільки [PERSON], будучи одночасно представником позивача - [PERSON] та відповідача -Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроовоч», уклав між вказаними особами Договір оренди земельної ділянки № 0006 від 25.10.2010 року, чим порушив вимоги ч.2 ст.238 ЦК України, то такий Договір оренди підлягає визнанню недійсним у відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Так як позовні вимоги [PERSON] в частині визнання Договору оренди земельної ділянки № 0006 від 25.10.2010 року задоволено, то задоволенню підлягають і вимоги щодо зобов'язання відповідача повернути позивачу самовільно зайняту відповідачем земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 1222986000-01-020-0580, розташовану на території Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Вимоги позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі 2741,24 грн. задоволенню не підлягають з огляду на положення ч.1 ст.216 ЦК України, згідно з якою недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Позивач у тексті позову посилається на ст.ст.156,157 ЗК України і зазначає, що відповідач повинен відшкодувати їй збитки за самовільно зайняту земельну ділянку у вигляді сплати орендної плати. Але орендна плата не є збитками в розумінні ст.ст.156,157 ЗК України. Крім того, позивач просить стягнути саме орендну плату. Тому суд, відмовляючи в цій вимозі виходив саме з положень ч.1 ст.216 ЦК України. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп., сплачений останнім при звернені до суду з даним позовом щодо вимог немайнового характеру (а.с.2).

Outcome: partial