Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 19 січня 2016 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів. В позовній заяві посилався на те, що передав відповідачу грошові кошти в розмірі 4100 грн. на придбання будівельних матеріалів, що підтверджується простою письмовою розпискою. Вказував, що на виконання домовленостей будівельні матеріали належної якості відповідачем придбані не були, грошові кошти також не були повернуті. Також посилався на те, що діями відповідача спричинено матеріальних збитків в сумі 7785,75 грн. та завдано моральної шкоди. Просив суд стягнути з відповідача на його користь 4100 грн. за розпискою, 7785,75 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Судові витрати просив покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не зявився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи за адресою, яка є зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні \~вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 04 вересня 2015 року отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 4100 грн. для придбання будівельних матеріалів. Передача позивачем та отримання відповідачем зазначеної суми грошових коштів підтверджена простою письмовою розпискою (а.с. 5). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідачем [PERSON] взяті на себе зобовязання на придбання будівельних матеріалів виконані не були, порушено умови зобовязань, які виникли перед позивачем. Окрім того, за вимогою позивача відповідачем отримані грошові кошти в якості авансу також повернуті не були. Встановивши дані обставини, оскільки відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] грошові кошти не повернуто, суд приходить до висновку, що сума неповернутих грошових коштів в розмірі 4100 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позовні вимоги в цій частині є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд виходить з наступного. Статтею 22 ЦК України передбачено, що право на відшкодування має особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права. При цьому збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Звертаючись до суду з вимогами про відшкодування завданих збитків, позивач посилається на наявність укладеного договору про надання медичних послуг. Разом з тим, дослідженими в справі доказами встановлено, що договір № 577к від 14 грудня 2015 року про надання медичних послуг було укладено між ТОВ «Міжнародний медичний центр «Офтальміка» та [PERSON], при цьому позивач не є стороною договору. Витрати [PERSON], який не є стороною в справі та не вступав в правовідносини з відповідачем [PERSON], за отримані медичні послуги в силу норм ст. 23 ЦК України не є збитками, завданими позивачу [PERSON] в результаті невиконання взятих на себе зобовязань відповідачем. Збільшення вартості медичних послуг, які були надані [PERSON], також не може бути оцінено судом як розмір спричиненої з вини відповідача шкоди позивачу [PERSON] Тому суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 7785,75 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію законів, що регулюють певні зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Ні чинним законодавством, ні договором, укладеним між сторонами по справі не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Також з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial