Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.03.2013 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.11.2006 року по 14.09.2011 року. Під час спільного проживання подружжям було придбано обладнання для обслуговування концертних майданчиків та інше. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.09.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2012 року поділена частина майна подружжя набутого подружжям під час шлюбу. Однак, позивачем зазначено, що неподіленим залишилось майно, яке належить подружжю, а саме: обладнання для будівництва та обслуговування концертних майданчиків до якого входить: 1) металеві балки 074970 VT-20c490 вартістю 6468 грн.; 2) світильники люмінесцентні на суму 1321 грн.; 3) лампи люмінесцентні на суму 398,64 грн.; 4) ампед 3 одиниці різних марок на суму 3616 грн.; 5) балки 374905, 374960, 374980 вартістю 11237,40 грн.; 6) ферми сценічного даху та інші конструкції на суму 43358 грн.; а також музичне обладнання для проведення концертів: 7) стійки для акустичних систем на суму 538,56 грн.; 8) шнури на суму 1575 грн., а всього на загальну суму - 68513,32 грн. Позивачем запропоновано варіант поділу вказаного майна, а саме в порядку поділу майна виділити вище перелічене майно [PERSON], та стягнути з нього на користь [PERSON] грошову компенсацію ? вартості обладнання на загальну суму 51385,14 грн. та судові витрати у справі. До початку розгляду справи по суті 01.07.2013 року від [PERSON] до суду надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування зустрічних позовних вимог, позивач посилається на інше майно подружжя, яке не включено позивачем за первісним позовом до всього переліку майна. У зустрічній позовній заяві [PERSON] просить суд визначити йому грошову компенсацію вартості його частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя у розмірі 124000 грн. та судові витрати покласти на [PERSON] 08.11.2013 року представником позивача за первісним позовом подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме в порядку поділу майна подружжя, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на свою користь грошову компенсацію ? частини вартості обладнання для будівництва та облаштування концертних майданчиків на суму 84 303,57 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 102-106). 08.12.2014 року представником [PERSON] - [PERSON] подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме: зважаючи загальну вартість спільного майна подружжя, яке коштує 248000,00 грн., [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на свою користь ? частину вартості майна подружжя, та вирішити питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 194-195). Вищезгадані позови тривалий час розглядались судом, впродовж згаданого розгляду справи, та ухвалою суду від 12.12.2013 року у справі було призначено судово-технічну експертизу (а.с. 133). 06.06.2014 року до суду надійшло повідомлення від експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, який знаходиться за адресою (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6), про неможливість надання висновку (а.с. 161-162). 31.10.2014 року до суду надійшло друге повідомлення від експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, який знаходиться за адресою (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6), про неможливість надання висновку (а.с. 184-185) У судовому засіданні 02.02.2015 року представники позивача за первісним позовом [PERSON], [PERSON] позов підтримали в повному обсязі з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, у задоволенні зустрічного позову просили суд відмовити. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні 02.02.2015 року заперечував проти задоволення первісного позову, просив задовольнити зустрічну позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, що у задоволенні первісного позову та у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.11.2006 року по 14.09.2011 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.09.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 12). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2012 року у справі №2/2608/746/12 поділено між сторонами їх майно нажите за час перебування у шлюбі (а.с. 62-65). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Частиною 2 ст. 183 ЦК України визначено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Окрім того, ч. 3, ч. 4 ст. 71 СК України встановлено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України. Тобто, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз'яснено, що у разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В підтвердження належності подружжю майна, а саме: обладнання для будівництва та обслуговування концертних майданчиків до якого входить: 1) металеві балки 074970 VT-20c490 вартістю 6468 грн.; 2) світильники люмінесцентні на суму 1321 грн.; 3) лампи люмінесцентні на суму 398,64 грн.; 4) ампед 3 одиниці різних марок на суму 3616 грн.; 5) балки 374905, 374960, 374980 вартістю 11237,40 грн.; 6) ферми сценічного даху та інші конструкції на суму 43358 грн.; а також музичне обладнання для проведення концертів: 7) стійки для акустичних систем на суму 538,56 грн.; 8) шнури на суму 1575 грн., а всього на загальну суму - 68513,32 грн. позивач за первісним позовом посилається на накладні виписані на ім'я [PERSON] (а.с. 6-11), на що представником [PERSON] надано спростування належності переліченого майна саме [PERSON] (а.с.74-77). В підтвердження належності подружжю майна, на яке посилається позивач за зустрічним позовом, останнім не надано суду жодного доказу в підтвердження належності родині [PERSON] та [PERSON] переліченого майна, яке позивач просить поділити між подружжям, а з матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2012 року у справі №2/2608/746/12 поділено між сторонами їх майно нажите за час перебування у шлюбі (а.с. 62-65). Обставини, щодо належності спірного майна подружжю ([PERSON] та [PERSON].) не знайшло також свого підтвердження у судовому засіданні 12.12.2013 року з показів свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 120, 130-132). Відповідно до положень ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються сторони як на підставу для задоволення первісного та зустрічного позову, не знайшли свого підтвердження у продовж розгляду справи, оскільки не ґрунтуються на належних та допустимих доказах та спростовуються матеріалами справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні первісного позову та у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed