Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] дитячий будинок Полтавської обласної ради звернувся до суду із позовною заявою, де просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача на їх користь аліменти в звязку з навчанням дитини з 01.12.2015 року і по 30.06.2016 року. На обґрунтування заявлених вимог повідомила, що відповідач [PERSON], 12.01.1976року народження рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від13.03.2014року позбавлена батьківських прав відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON], 01.12.1997року народження. Згідно рішення голови Крюківської районної ради м.Кременчука №112 від 15.05.2014року [PERSON], 01.12.1997року народження виховується в [PERSON] дитячому будинку з 20.05.2014року та перебуває на повному державному утриманні. На даний час дитина дійсно є ученицею 10Б класу [PERSON] спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №3. Термін навчання до Відповідач добровільно матеріальної допомоги на навчання дитини не надає, вона знаходиться повністю на державному утриманні. Прохали суд позов задовольнити. В судове засідання позивач не з*явився, направив клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, прохала суд стягнути з відповідача аліменти на їх користь в звязку з навчанням дитини з 01.12.2015року і по 31.05.2016року, прохали суд позов задовольнити, проти прийняття заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином з дотриманням вимог ст. 76 ЦПК України, про причини не явки суду не повідомив. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності вказаного відповідача згідно ст. 169 ЦПК України. Представник служби у справах дітей Крюківської районної рада м.Кременчука в судовому засіданні не заперечує проти задоволенні позову. Визнавши подані представником позивача докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає за можливим проведення заочного розгляду справи. Суд, повно та всебічно зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], 12.01.1976року народження рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від13.03.2014року позбавлена батьківських прав відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON], 01.12.1997року народження. Згідно рішення голови Крюківської районної ради м.Кременчука №112 від 15.05.2014року [PERSON], 01.12.1997року народження виховується в [PERSON] дитячому будинку з 20.05.2014року та перебуває на повному державному утриманні. На даний час дитина дійсно є ученицею 10Б класу [PERSON] спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №3. Термін навчання до 31.05.2015. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на навчання дитини не надає, вона знаходиться повністю на державному утриманні. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 р., держави учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст. 198, 199 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які потребують допомоги в звязку з навчанням . В добровільному порядку відповідач не надає допомоги дитині, не допомагає матеріально, дитина знаходиться на повному державному утриманні. Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від обовязку утримувати дитину, судом не встановлено. Договору між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на дитину не досягнуто, тому він підлягає вирішенню в судовому порядку. Виконання передбачених ст.150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини, повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред*явлення позову. У разі наявності додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) позивач вправі звернутися до суду з відповідним позовом, який не пов'язаний зі сплатою аліментів (ст. 185 СК України). Вимоги позивача [PERSON] дитячого будинку Полтавської обласної ради обґрунтовані та доведені в судовому засіданні доказами, тому підлягають задоволенню. На підставі ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає обов*язковому негайному виконанню по справам про аліменти в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати, відповідно до ст.88ЦПК України, стягнути з відповідача в прибуток держави.

Outcome: approved