Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 серпня 2015 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що 24 грудня 2009 року померла його баба [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 4,790 га, що розташована на території Рогізнянської сільської ради, Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 012643. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт на спадкову земельну ділянку втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначену спадкову земельну ділянку, після смерті [PERSON], яка померла 24 грудня 2009 року. Представник позивача подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просила суд розглядати справу без її участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 24 грудня 2009 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 173244 (а.с.4). 20 червня 2006 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON], все своє майно (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 4,790 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 012643 (а.с.9). Позивач [PERSON], [INFO] є спадкоємцем за заповітом (а.с.8). Відповідно до довідок, виданих в.о. Державного нотаріуса [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] та приватним нотаріусом [PERSON], спадкова справа після померлої 24 грудня 2009 року [PERSON] не заводилась. Позивач фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у звязку з тим, що державний акт на спадкову земельну ділянку втрачено (а.с.13). Окрім того, відповідно до інформації в.о. державного нотаріуса [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал державного акту на спадкову земельну ділянку (а.с.12). Дані обставини перешкоджають позивачу отримати свідоцтво про право власності на спадщину, тому позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved