Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.05.2015 р. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей виконавчого комітету Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що 20.07.1990 року у міському відділі РАЦС м.Вінниці між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, актовий запис №2072, який розірано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2013. В період шлюбу у позивача та відповідача народилися діти: сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Старший син позивача та відповідача [PERSON] повнолітній. Відповідач протягом тривалого часу не піклується про свого молодшого сина неповнолітнього [PERSON], не приймає участі у його фізичному та духовному розвитку, матеріальної допомоги не надає. Крім того, [PERSON] є інвалідом з дитинства, потребує періодичного медичного обстеження у Вінницькій психоневрологічній лікарні ім.О.І.Ющенка. Для поміщення його на обстеження в медичну установу потрібна згода батька, проте позивачу та дітям позивача та відповідача невідоме місце проживання та місцезнаходження відповідача. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення, просила розгляд справи провести у її відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився. За клопотанням позивача в газеті «Вінниччина» здійснено виклик відповідача через оголошення. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Вінницької міської ради в судове засідання не з'явилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, підтримує висновок Служби у справах дітей Вінницької міської ради про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] проти задоволення позову не заперечила. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, враховуючи думку представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності та взаємозв»язку, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2013 року у цивільній справі №127/2580/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 20.07.1990 року у відділі (бюро) запису актів цивільного стану Вінницької міської ради Вінницької області,ю актовий запис №2072. (а.с.5-6). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], 12.01.1992 року, (а.с.7) та копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], (а.с.8) батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки №27 спеціальної загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів з дошкільним відділенням Департаменту освіти Вінницької міської ради від 20.01.2015 року неповнолітній [PERSON] навчається у зазначеному навчальному закладі з 01 вересня 2007 року. За період навчання дитини в навчальному закладі батько [PERSON] навчанням та вихованням свого сина не цікавився, батьківські збори не відвідував, участі у вихованні дитини не приймав (а.с.9). Згідно копії посвідчення серії [NUMBER], виданого відділом соціального захисту населення №1 (Центр) «2» Департаменту прав і соціального захисту населення м.Вінниці 12.07.2011 року [PERSON], її сину [PERSON], [INFO], як дитині-інваліду надається державна соціальна допомога (а.с.10). Згідно письмових пояснень сестри позивача [PERSON], чоловіка сестри позивача [PERSON], сусідки позивача [PERSON], що вихованням та утриманням сина [PERSON] займається лише мати [PERSON], рідні та сусіди позивача не бачили батька з 2002 року (а.с.15-17). Оскільки, відповідач протягом тривалого часу не піклується про свого молодшого сина неповнолітнього [PERSON], не приймає участі у його фізичному та духовному розвитку, матеріальної допомоги не надає, позивач 16.03.2015 р. звернулася до органу опіки і піклування з заявою про надання висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO] 06.05.2015 року за вих. №13-31-18915/34-01-9 виконавчий комітет Вінницької міської ради надав висновок, з якого вбачається, що в 2002 році [PERSON] виїхав за кордон на заробітки і в сім»ю не повернувся. За час окремого проживання протягом 13 років батько не спілкувався з сином, не підтримував з ним родинних відносин, ухилявся від його виховання, утримання та догляду. Неповнолітній [PERSON] важко хворіє, є дитиною-інвалідом, потребує постійного догляду, лікування та реабілітації. Проте з 2002 року батько не виявляв турботи про здоров»я свого сина. Дитина [PERSON] не пам»ятає свого батька, бачив його тільки на фотографіях. Дану обставину [PERSON] повідомив у співбесіді з працівником служби у справах дітей Вінницької міської ради. Враховуючи невиконання батьком [PERSON] своїх батьківських обов»язків по вихованню та утриманню сина протягом 13 років, орган опіки і піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO] (а.с.12-13). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону). Окрім того, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи відповідач дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина. Окрім того, суд враховує, що згідно висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], наданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради від 06.05.2015 року, враховуючи неналежне виконання батьком обов'язків по вихованню та утриманню сина протягом 13 років, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. А тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, з відповідача користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 (двісті сорок три,60) гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved