Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся 15 серпня 2017 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» вказано, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.08.2010 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Як зазначає позивач, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, у зв'язку з чим станом на 04.07.2017 року виникла заборгованість в сумі 20173 грн. 29 коп., яка складається з наступного: 854 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом; 15768 грн. 55 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2113 грн. 42 коп. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 936 грн. 82 коп. - штраф (процентна складова). Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 20173 грн. 29 коп. за кредитним договором № б/н від 02.08.2010 року та стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві повідомив, що вони не заперечують проти розгляду справи за їхньої відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала наявність заборгованості за тілом кредиту в сумі 854 грн. 50 копійок, в іншій частині позовні вимоги не визнала, пояснила, що заборгованість за процентами, заборгованість за пенею та штрафи нараховані позивачем безпідставно. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.08.2010 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст.610 ЦК України. У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України). З розрахунків заборгованості за договором б/н від 02.08.2010 року, які надані позивачем, вбачається, що позивач нарахував відповідачу заборгованість, загальна сума якої станом на 04.07.2017 року становить 20173 грн. 29 коп., яка складається з наступного: 854 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом; 15768 грн. 55 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2113 грн. 42 коп. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 936 грн. 82 коп. - штраф (процентна складова). Суд приходить до висновку, що відповідач не виконує вищевказані умови кредитного договору б/н від 02.08.2010 року та має заборгованість: 854 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом; 13685 грн. 24 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Таким чином, в цій частині позов підлягає задоволенню. Суд приходить до висновку, що позивачем при розрахунку заборгованості відповідача за процентами за користування кредитом необґрунтовано застосовано відсоткову ставку, яка перевищує 36 % (на рік), при розрахунку поточної та простроченої заборгованості. Така відсоткова ставка не може перевищувати 36 % на рік (а.с. 11). З урахуванням вказаного, з відповідача необхідно стягти заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 13685 грн. 24 коп. В свою чергу, позовні вимоги в частині стягнення 2113 грн. 42 коп. заборгованості за пенею, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 936 грн. 82 коп. штрафу (процентної складової) задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктами 1.1.5.25, 2.1.1.12.6.1. Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6. Умов передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 13685 грн. 24 коп., тобто 67,84%, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1318 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: partial