Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач 17.01.2018 звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2006, від даного шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне життя між ними не склалося, у них різні погляди на шлюб та сім'ю, проживають окремо більше двох років, фактично родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 19.01.2018 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні. За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, однак відмовився від надання пояснень по суті вимог. Відповідач в підготовчому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, зазначила суду, що дійсно вони з позивачем проживають окремо більше двох років, спільне життя між ними не склалося, а відтак наміру зберігати сім'ю вона немає і їй не потрібен строк для примирення. Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв'язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 22.07.2006 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві а/з № 952, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення сторін, вони більше двох років проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру заловолених позовних вимог. Враховуючи той факт, що позивачем зазначено в позовній заяві вимогу про покладення витрат по сплаті судового збору саме на нього, а відтак суд вважає за можливе дану вимогу задовольнити та не відшкодовує позивачу понесені ним судові витрати по сплаті судового збору з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved