Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2016 року звернулась до суду з позовом і просила ухвалити рішення яким стягнути на її користь з відповідача заборгованість по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 14965грн.07 коп.; вихідну допомогу в розмірі 15042грн.51коп.; компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 17521грн. 20коп., а рішення в частині стягнення з відповідача заробітної плати за один місяць піддати негайному виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим,що відповідно до наказу(розпорядження) №132/к від 15.11.2016 року керівництва підприємства, була звільнена з посади начальника котельні СП ТОВ»Світловодськпобут» по ч.3 ст.38 КЗпП України, в зв»язку з невиконанням власником умов колективного договору. На час звільнення відповідач мав заборгованість перед нею по виплаті заробітної платі 7563грн.20 коп.(5014.10 грн. за жовтень місяць 2016 року + 2465.00грн. за листопад місяць 2016 року). Крім того, відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 15.11.2016 року по день фактичного звернення до суду, а саме по 15.12.2016 року,що складає 31 діб. У відповідності до її розрахунків середньоденна заробітна плата з урахуванням календарних днів встановлюється у розмірі 242.10грн.(5014.10грн. заробітна плата за вересень місяць 2016 року + 5014.10грн. заробітна плата за жовтень місяць 2016 року = 10028.20грн.: 42 робочих дня=238.77грн.), тому сума стягнення середнього заробітку за весь час затримки становить 7401.87грн. Розмір вихідної допомоги згідно розрахункового листа за листопад 2016 року складає 15042.51грн., а розмір її грошової компенсації за всі невикористані нею дні щорічної відпустки згідно розрахункового листа за листопад 2016 року складає 17521.20грн. Під час розгляду справи позивач надавала суду заяви про збільшення позовних вимог в частині стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку (а.с.19, 39). В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги зменшили, а саме просили суд ухвалити рішення яким стягнути на користь [PERSON] з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 4765.47грн. , середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 22683.15грн. Позовні вимоги, щодо стягнення вихідної допомоги в розмірі 15042.51грн. та стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 17521.20грн. просили залишити без розгляду. Представник відповідача позов не визнав і в судовому засіданні суду пояснив,що дійсно позивача було звільнено з посади начальника котельні СП ТОВ «Світловодськпобут» 15.11.2016 року згідно вищезазначеного наказу . Відповідно довідки перед [PERSON] підприємство мало заборгованість станом на 01.11.2016 року 16734.28 грн. В листопаді 2016 року було нараховано 28681.36грн. Через виконавчу службу позивачу в листопаді 2016 року виплачено 14697.93грн. та станом на 01.12.2016 року заборгованість по виплаті становила 30717.71грн. 16.12.2016 року державною виконавчою службою перераховано [PERSON] 3936.35грн. та 23.12.2016 року СП ТОВ «Світловодськпобут» виплачено позивачу 22015.89грн. Заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] не має. Крім того, позивачем викладено в позовній заяві розрахунок середнього заробітку за весь час затримки в сумі 22683.15грн. Згідно розрахунку середнього заробітку середньоденна заробітна плата [PERSON] складала 238.77грн. Час затримки позивачем розраховано не вірно, так як остання була звільнена 15.11.2016 року, а фактичний розрахунок здійснено 23.12.2016 року, затримка складала 26 робочих днів, а не 95 діб. Тобто, сума стягнення заробітку за весь час затримки становить: 238.77 грн. х 26 =6208.02грн., не 22683.15грн. Згідно розрахункового листа за листопад 2016 року позивачу була нарахована та сплачена компенсація за затримку виплати заробітної плати в сумі 539.33грн. Також з розрахункового листа слідує,що позивачу виплачено вихідну допомогу в сумі 15042.51грн. та компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 17521.20грн. До наказу №134 від 20.12.2016 року СП ТОВ»Світловодськпобут»було утримано із заробітної плати [PERSON] неправомірно виплачену суму в розмірі 4765.47грн. З огляду на вищезазначене просить в задоволенні позову відмовити. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.02.2016 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 17521.20грн. та стягнення вихідної допомоги в розмірі 15042.51грн. відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України залишено без розгляду. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши та вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено: Позивач [PERSON] працювала на посаді начальника котельні СП ТОВ «Світловодськпобут» і відповідно до наказу (розпорядження) №132/к від 15.11.2016 року керівництва підприємства звільнена з даної посади за ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України , в зв»язку з невиконанням власником умов колективного договору(а.с.3-4). 29.11.2016 року позивач зверталась з заявою до відповідача відносно повідомлення про залишок заборгованості по заробітній платі станом як на 15.11.2016 року так і на 29.11.2016 року(а.с.5). З довідки відповідача(а.с.32) слідує,що станом на 01.11.2016 рік заборгованість становила 16734.28грн. Нараховано до виплати у листопаді 2016 року 28681.36грн. Виплачено в листопаді 2016 року 14697.93грн. через виконавчу службу. На 01.12.2016 року заборгованість становила 30717.71грн., виплачено в грудні 22015.89грн.(23.12.2016року) і 3936.35грн. перераховано виконавчою службою 16.12.2016 року. Нараховано до виплати у грудні компенсацію за затримку виплати 3аробітної плати 29.50грн. Утримано неправомірно виплачену заробітну плату в сумі 47654 7грн. Виплачено компенсацію 29.50грн. 05.01.2017 року. За даними розрахунку середнього заробітку за вересень,жовтень 2016 рік позивача становить: середньоденна - 238.77грн., середньомісячна 5014.17грн., нарахування вихідної допомоги при звільненні становлять: (початок 15.11.2016; закінчення 15.11.2016 всього 15042.51грн.(а.с.33). З довідки відповідача також слідує,що при звільненні [PERSON] була нарахована компенсація за невикористані 90 днів щорічної відпустки в сумі 17521.20грн.(а.с.34). З листа(а.с.35) вбачається,що [PERSON] була нарахована компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати в листопаді 2016 року 516.21грн., в грудні 2016 року 36.65грн. З розрахункового листа за листопад 2016 року слідує,що борг підприємства перед позивачем на початок місяця становить 16734.28грн. на кінець місяця 30717.71грн.(а.с.36). З наказу №134 від 20.12.2016 року по СП ТОВ «Світловодськпобут» слідує, що на підставі звіту незалежного аудитора, складеного після аудиторської перевірки,яку проводила приватна аудиторська фірма «Олена» в період з 09.12.2016 року по 15.12.2016 року включно бухгалтерія підприємства утримала із заробітної плати працівників підприємства( в тому числі із заробітку [PERSON]П.), 4765.47грн.(а.с.42). Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. З ст.115 КЗпП України слідує, що заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу,що не перевищує шістнадцять календарних днів. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 цього Кодексу при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд з урахуванням вищевикладеного не може погодитись з доводами позивача і його представника відносно зазначеної в позові суми середнього заробітку за весь час затримки - 22683.15грн. , оскільки цей час розраховано невірно. Позивача звільнено 15.11.2016 року, фактичний розрахунок здійснено 23.12.2016 року. Затримка склала 26 робочих днів, а не 95 днів. Тобто, сума стягнення заробітку за весь час затримки становить: 238.77грн.(середньоденна заробітна плата) х 26 = 6208.02грн. Також, суд вважає неправомірним утримання із заробітної плати [PERSON] грошової суми 4765.47грн. Відповідно до правил п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах присудження працівникові виплати заробітної плати,але не більш ніж за один місяць. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача відповідно до правил ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial