Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.12.2014 року звернулася в суд із позовною заявою, уточненою 25.02.2015 року у ході судового розгляду, в якій, з урахуванням поданих уточнень, просить визнати за нею право власності на 55/100 частин житлового будинку, що являє собою квартиру № 1 у будинку № 7, розташованому по вул. Гонти у м. Сколе Львівської області, а саме житлову кімнату (позначена у технічному паспорті цифрами 1-1) та житлову кімнату (позначена у технічному паспорті цифрами 1-2) загальною площею 21, 2 кв. м. у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], котра померла 25.08.2014 року. Також просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0260 га., розташованому по вул. Гонти, 7 у м. Сколе Львівської області, з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: 4624510100:01:007:0255 у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], котра померла 25.08.2014 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що право на частину спірного житлового будинку та земельної ділянки належало її покійній тітці, котра померла 25.08.2014 року. За життя тітка щодо розпорядження своїм правом на зазначене нерухоме майно склала за місцем проживання заповіт, яким заповіла таке майно їй. Спадкоємців, які б претендували на обовязкову частку у спадкових правах та обовязках після смерті [PERSON] і які прийняли у встановленому законом порядку спадщину після смерті останньої, немає. Таким чином, на даний час вона є єдиним спадкоємцем прав та обовязків, що залишилися після смерті [PERSON] за заповітом. Вона спадщину прийняла, так як на день смерті своєї тітки фактично проживала з нею в одному будинку у с. Хітар Сколівського району Львівської області, де здійснювала за нею догляд. Крім того, вона у встановленому порядку подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Незважаючи на це, оформити право на спірне нерухоме майно вона не може у звязку з тим, що втрачені оригінали правовстановлюючих документів на частину спірного домоволодіння та земельну ділянку, про що, відповідно, отримала відмову у державного нотаріуса. З огляду на вказане, вона була змушена звертатися до суду із даним позовом за захистом своїх порушених спадкових прав. Позивач [PERSON] та її належним чином уповноважений представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 3-4) та заяві про уточнення позовних вимог (а. с. 27), надали пояснення, аналогічні наведеним у позові та уточненому позові. Належним чином уповноважений представник відповідача [PERSON] міської ради Львівської області [PERSON] у судовому засіданні після розяснення йому положень ст. 174 ЦПК України, проти задоволення позовних вимог не заперечував, вважав уточнений позов підставним та обґрунтованим, так як позивач дійсно є єдиним спадкоємцем прав та обовязків після смерті тітки [PERSON] за заповітом і в установленому порядку прийняла спадщину. Разом з тим, остання не може оформити такі права у звязку із втратою ще покійною оригіналів правовстановлюючих документів на частину спірного домоволодіння та земельну ділянку, що і змусило її звертатися до суду. З огляду на вказане, позов визнав повністю. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог також не заперечував, вважав їх підставними та обґрунтованими. Надав пояснення, згідно з якими він, як співвласник іншої частини спірного домоволодіння квартири [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій таке розташоване, підтвердив факт дійсного володіння нині покійною [PERSON] іншої його частини квартири № 1 і земельної ділянки, які остання заповіла позивачу і та спадщину прийняла. Будь-яких його прав чи законних інтересів, як співвласника, успадкування позивачем спірного нерухомого майна та земельної ділянки не порушується. Відтак, позов визнав повністю. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області явку належним чином уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, однак подала на адресу суду клопотання вх. № 616 від 03.02.2015 року (а. с. 24), в якому просила проводити судовий розгляд справи без участі такого представника, а при вирішенні спору поклалася на розсуд суду. Вивчивши позовну заяву та уточнену позовну заяву, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, як із явилися у судове засідання, з приводу обставин справи, давши належу оцінку доказам по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що тітка позивача [PERSON], після смерті якої вона має намір оформити спадщину, померла 25.08.2014 року у с. Хітар Сколівського району Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 363220, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сколівського районного управління юстиції у Львівській області 27.08.2014 року (а. с. 6). Спадщина відкрилася у цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. На випадок своєї смерті тітка позивача [PERSON] зробила відповідне розпорядження, про що зазначила у заповіті від 08.10.2012 року (а. с. 7), згідно якого остання все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (позивачу у справі). Відтак, спадкування після смерті [PERSON] повинно відбуватись за заповітом, який до дня смерті тітки нею не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Позивач є спадкоємцем прав та обовязків після смерті тітки [PERSON] і у встановлений законодавством строк та порядок прийняла спадщину, так як на день смерті останньої була зареєстрована з нею в одному житловому будинку у [ADDRESS], що стверджується відміткою про прописку позивача у її паспорті громадянина України серії КС № 327970, виданим Сколівським РВ ГУ МВС України у Львівській області 30.04.2004 року (а. с. 5). Крім того, на день смерті спадкодавця позивач та спадкодавець фактично проживали у [INFO], де позивач здійснювала за тіткою [PERSON] догляд. Ще позивач 07.11.2014 року подала у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області заяву про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON] (а с. 8), яка була прийнята у встановленому порядку. Як встановлено судом, позивач у визначеному порядку звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті тітки [PERSON], у тому числі і на спірне нерухоме майно та земельну ділянку, однак державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області [PERSON] 07.11.2014 року у листі-відмові за вих. № 562/01-16 (а. с. 9) з вказаного приводу відмовлено у звязку із відсутністю всіх необхідних документів та рекомендовано звертатися до суду. Судом встановлено, що спадковим майном, яке залишилося після смерті [PERSON] і охоплене заповітом є 55/100 частин житлового будинку, що являє собою квартиру № 1 у будинку № 7, розташованому по вул. Гонти у м. Сколе Львівської області. На таку квартиру свого часу був виданий правовстановлюючий документ, який був зареєстрований у встановленому порядку, що підтверджується копією довідки КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за вих. № 2697 від 19.11.2014 року (а. с. 12). Разом з тим, тітка позивача, незважаючи на те, що здійснила реєстрацію права власності у встановленому порядку, однак у подальшому втратила правовстановлюючий документ. З копії технічного паспорта на квартиру № 1 у житловому будинку № 7 по вул. Гонти у м. Сколе Львівської області, виготовленого КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 14.11.2014 року (а. с. 11) вбачається, що така складається з житлової кімнати (позначена у технічному паспорті цифрами 1-1) та житлової кімнати (позначена у технічному паспорті цифрами 1-2) загальною площею 21, 2 кв. м. Така квартира в цілому не являється самочинним будівництвом і відповідна відмітка з вказаного приводу на технічному паспорті відсутня. Крім того, тітка позивача [PERSON] за життя володіла правом на земельну ділянку площею 0, 03 га., розташовану у м. Сколе Львівської області по вул. Гонти, 7, що призначена для обслуговування двохквартирного житлового будинку і підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ № 1161, виданого 05.01.1991 року Сколівською міською радою Львівської області і зареєстрованого за № 251 (а. с. 16). Разом з тим, враховуючи відчуження у 2007 році ще покійною [PERSON] частини вказаного будинку гр. [PERSON] (а. с. 13-14) і перехід до нього прав на 45/100 частин такого будинку у вигляді квартири № 2, позивач звернулась до проектної організації ПП «Галагрозем» (а. с. 21) для виготовлення технічної документації для присвоєння згаданій вище земельній ділянці кадастрового номера і визначення її розміру у відповідності до частки у нерухомому майні. Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4601974702015 від 21.02.2015 року та кадастровим планом земельної ділянки (а. с. 33-37), площа такої становить 0,0260 га., а її кадастровий номер 4624510100:01:007:0255. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може предявити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 вказаного Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що визнання відповідачем позовних вимог є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити. З огляду на вказане, а також враховуючи той факт, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], яка у встановленому порядку прийняла спадщину за заповітом і протягом визначеного законом строку не відмовилася від неї, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності на 55/100 частин житлового будинку, що являє собою квартиру № 1 у будинку № 7, розташованому по вул. Гонти у м. Сколе Львівської області, а саме житлову кімнату (позначена у технічному паспорті цифрами 1-1) та житлову кімнату (позначена у технічному паспорті цифрами 1-2) загальною площею 21, 2 кв. м., а також на земельну ділянку площею 0,0260 га., розташованому по вул. Гонти, 7 у м. Сколе Львівської області, з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: 4624510100:01:007:0255 у порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON], котра померла 25.08.2014 року.

Outcome: approved