Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON], 28.06.1977 р.н, яка мешкає в м. Подільську Одеської області, звернулась 12.05.2016 року в суд з цим позовом, та просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримування дітей: доньки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, та доньки [PERSON], [INFO], до закінчення нею навчання, у розмірі 5000,00 грн. на обох дітей, починаючи з моменту звернення до суду. Підставою цьому зазначала те, що сімейні стосунки з відповідачем фактично припинились, спільне господарство вони не ведуть. Відповідач матеріальної допомоги на утримання спільних дітей не надає. Старша донька є студенткою 4 курсу Котовського медичного училища. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримування дітей, оскільки він є приватним підприємцем, також працює оператором автозаправної станції, та має інші нерегулярні доходи. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Додатково зазначала, що на цей час [PERSON] навчається в Одеському медичному університеті, а тому стягнення аліментів на період її навчання слід продовжити. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав заяву в електроному вигляді про чергове відкладення справи у звязку з хворобою. Позивачка заперечувала у задоволенні цієї заяви, посилаючись на порушення строків розгляду її справи та відсутність доказів його хвороби, крім цього вказувала, що відповідач її неодноразово повідомляв , що взагалі не має наміру зявлятись до суду, тому наполягала на розгляді справи у його відсутність. Розглядаючи питання щодо відкладення розгляду справи за завою відповідача, суд бере до уваги вимоги ст.169 ЦПК України, яка визначає, що суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі неявки сторони в судове засідання. Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. Провадження у справі відкрито 26.09.2016 року. Отже у суду не має передбачених законом підстав для чергового відкладення справи, оскільки визначений ст.157 ЦПК України строк на розгляд справи уже закінчився. Крім цього матеріали справи не містять належних доказів у підтвердження хвороби відповідача. Тому за згоди позивачки справу розглянуто у відсутність відповідача в порядку заочного провадження. Вислухавши позивачку та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Як вбачається з матеріалів справи сторони у справі є батьками дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які утримуються матірю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі постанова), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 п. 17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд бере до уваги положення п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, згідно якого «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця від 04.02.2016 року, [PERSON] за 2015 рік його оборот склав 257000,00 грн. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1355 гривень, а на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень. Тому, оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульовано, зважаючи не відсутність заперечнь до позову з боку відповідача та беручи до уваги в першу чергу інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе стягнути аліменти у розмірі одного прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку. Одночасно суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 12.05.2016 року. Що стосується вимог позову про стягнення аліментів на повнолітню дитину, суд бере до уваги наступне. Згідно ч.1 ст.199 СК України батьки зобовязані утримувати повнолітню дитину, якщо вона продовжує навчання, але не більше ніж досягнення нею 23-х річного віку за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. У відповідності зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батько і (або) у твердій грошовій сумі. Встановлено, що повнолітня [PERSON], [INFO], на день подачі позову навчалася на 4 курсі в Котовському медичному училищі, денної форми навчання. Термін навчання з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказів неможливості надання відповідачем матеріальної допомоги позивачу на період її навчання, відповідачем не представлено. Оскільки питання матеріальної допомоги на утримання доньки на час навчання між сторонами у позасудовому порядку не врегульовано, тому з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку у розмірі 1000,00 грн., на період з 12.05.2016 року по 30 червня 2016 року. Доказів того, що повнолітня дитина на цей час навчається в Одеському медичному університеті матеріали справи не містять, тому підстав для задоволення позову про стягнення аліментів з 30.06.2016 року на період її навчання, суд не вбачає. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551,20 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial