Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач 19.04.2016 року звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо її малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на його утримання в розмірі 1/4 частина від усіх її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття на особовий рахунок малолітнього відкритий у фінансовій установі, мотивуючи тим, що малолітній [PERSON], [INFO] з 15.04.2016 року перебуває на обліку служби у справах дітей як такий, що опинився в складних життєвих обставинах у звязку з наркотичною залежністю його матері. Відповідач у справі, [PERSON], [INFO], є хронічним наркоманом та з 2011 року перебуває під наглядом у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від наркотичних засобів. 12.03.2016 року відповідач народила дитину, якій було встановлено діагноз: кефалогематома обох тімяних кісток, неонатальна жовтяниця, загроза внутрішньоутробної інфекції ( мати дитини носій гепатиту С). Медичними працівниками було рекомендовано відповідачу консультацію хірурга та направлено дитину на стаціонарне лікування в комунальний заклад Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня № 2» для проведення оперативного лікування кефалогематоми обох тімяних кісток. У звязку з наркотичною залежністю відповідач не могла адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність та оцінювати стан здоровя своєї новонародженої дитини, тому вчиняла дії, що завдавали безпосередню загрозу життю та здоров»ю сина, вона категорично відмовлялась від його лікування. У звязку з чим 28.03.2016 року до служби у справах дітей від комунального закладу Білоцерківської міської ради «Міського центру первинної медико санітарної допомоги № 2» надійшло повідомлення про новонароджену дитину, життю та здоровю якої існує загроза з боку матері, котра має наркотичну залежність. Цього ж дня працівники служби у справах дітей, спільно з іншими субєктами соціальної роботи, відвідали малолітнього за місцем його проживання за адресою: [INFO] та встановили, що дитина мешкає разом зі своєю матірю, її старшою дочкою [PERSON], [INFO], та батьками [PERSON] і [PERSON] в трикімнатній квартирі, де створено належні житлово побутові умови. Батьки відповідача, також, повідомили, що вона вживає наркотичні речовини, постійно знаходиться в неадекватному стані, не здійснює належного догляду за дитиною, не купає його, не дотримується режиму годування дитини, залишає сина на тривалий період самого або на чужих осіб. Завдяки наполегливій роботі соціальних та медичних працівників дитина 28.03.2016 року була госпіталізована в дитячу лікарню та прооперована. 06.04.2016 року за направленням лікаря педіатра немовля знову було госпіталізовано у звязку з погіршенням стану здоровя, після чого малолітній був переведений в комунальний заклад Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква». Відповідно до інформації адміністрації Білоцерківського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, відповідач не виконувала рекомендацій лікаря педіатра, продовжувала годувати дитину грудним молоком, що становило небезпеку для життя та здоровя немовляти. Від соціального супроводу відповідач відмовилась та не зареєструвала народження дитини. 06.04.2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради було розглянуто питання про неналежне виконання відповідачем батьківських прав щодо свого сина. Комісія дійшла висновку про доцільність відібрання малолітнього від матері, оскільки залишення дитини в таких умовах проживання є небезпечним для його здоровя та життя. На підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12.04.2016 року за № 167 «Про негайне відібрання малолітнього [PERSON], який опинився в складних життєвих обставинах, та його влаштування» дитину відібрано та влаштовано на повне державне утримання в комунальний заклад Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква». Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Таким чином, [PERSON], яка є хронічним наркоманом, має бути позбавлена батьківських прав щодо свого сина відповідно до п.4 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України. 03.06.2016 року позивач подав до суду, в порядку ст. 31 ЦПК України, уточнену позовну заяву із збільшенням позовних вимог в якій просив: позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо її малолітньої дочки [PERSON], [INFO]; призначити [PERSON], [INFO], опікуном над її малолітньою онукою [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] аліменти на користь [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], в розмірі 1/6 частина від усіх її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини на його особовий рахунок відкритий у фінансовій установі; стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частина від усіх її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини та накласти заборону на відчуження житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], в якому зареєстровані та мають право користування ним малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що повідомити нотаріуса за місцем знаходження житла. В обгрунтування даних вимог позивач зазначив, що 18.05.2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто заяву матері відповідача [PERSON] про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її доньки [PERSON], [INFO]. Комісія з питань захисту прав дитини, заслухавши заявницю та малолітню [PERSON], дослідивши документи, додані до заяви, прийняла рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо її дочки. Згідно з висновком виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 19.05.2016 року № 1682/1-7 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав щодо її доньки [PERSON], [INFO] та його відповідність інтересам дитини» орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача щодо її малолітньої дочки [PERSON], та таким, що відповідає інтересам дитини. Малолітня [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає разом із бабусею [PERSON], яка за поданням органу опіки та піклування може бути її опікуном. Також, встановлено , що малолітні діти відповідача мають право користування житлом за адресою: [ADDRESS], тому в порядку ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» необхідно накласти заборону на відчуження житла дітей та повідомити про це нотаріуса за місцем знаходження житла. В судовому засіданні представник позивача, за довіреністю у справі, [PERSON] позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляд у справи повідомлена належним чином, прчини неявки суд не повідомила. Представник Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква», за довіреністю у справі, [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Третя особа: [PERSON], в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. В порядку ст.ст.224 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON], [INFO], уродженка м. Узин, Білоцерківського району, Київської області зареєстрована за адресою: [INFO], з 2011 року перебуває під наглядом лікаря нарколога з приводу залежності від наркотичного засобу, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.6,11). Згідно із свідоцтвом про народження ( а.с.7) та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України ( а.с.8), [PERSON] являється матірю малолітнього [PERSON], [INFO], батько дитини зазначений за вказівкою матері. Також, з матеріалів справи (свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть а.с. 38- на звороті та ст. 39) вбачається, що [PERSON] являється матірю малолітньої [PERSON], [INFO], а батько дитини [PERSON] 24.12.2005 року помер. Судом встановлено, що малолітньому [PERSON], [INFO], при народженні було встановлено діагноз: кефалогематома обох тімяних кісток, неонатальна жовтяниця, загроза внутрішньоутробної інфекції ( мати дитини носій гепатиту С). Відповідачу було надано рекомендації про направлення дитини на стаціонарне лікування в комунальний заклад Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня № 2» для проведення оперативного лікування кефалогематоми обох тімяних кісток, однак у звязку з наркотичною залежністю відповідач не могла адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність та оцінювати стан здоровя своєї новонародженої дитини, тому вчиняла дії, що завдавали безпосередню загрозу життю та здоров»ю сина, вона категорично відмовлялась від його лікування. З 15.04.2016 року дитина перебуває на обліку служби у справах дітей як такий, що опинився в складних життєвих обставинах у звязку з наркотичною залежністю його матері. 28.03.2016 року до служби у справах дітей від комунального закладу Білоцерківської міської ради «Міського центру первинної медико санітарної допомоги № 2» надійшло повідомлення про новонароджену дитину, життю та здоровю якої існує загроза з боку матері, котра має наркотичну залежність. Цього ж дня працівники служби у справах дітей, спільно з іншими субєктами соціальної роботи, відвідали малолітнього за місцем його проживання за адресою: [INFO] та встановили, що дитина мешкає разом зі своєю матірю, її старшою дочкою [PERSON], [INFO], та батьками [PERSON] і [PERSON] в трикімнатній квартирі, де створено належні житлово побутові умови; батьки відповідача повідомили, що вона вживає наркотичні речовини, постійно знаходиться в неадекватному стані, не здійснює належного догляду за дитиною, не купає його, не дотримується режиму годування дитини, залишає сина на тривалий період самого або на чужих осіб. 28.03.2016 року дитина була госпіталізована в дитячу лікарню та прооперована. 06.04.2016 року за направленням лікаря педіатра немовля знову було госпіталізовано у звязку з погіршенням стану здоровя, після чого малолітній був переведений в комунальний заклад Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква». Відповідно до інформації адміністрації Білоцерківського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, відповідач не виконувала рекомендацій лікаря педіатра, продовжувала годувати дитину грудним молоком, що становило небезпеку для життя та здоровя немовляти. Від соціального супроводу відповідач відмовилась та не зареєструвала народження дитини. 06.04.2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради було розглянуто питання про неналежне виконання відповідачем батьківських прав щодо свого сина. Комісія дійшла висновку про доцільність відібрання малолітнього від матері, оскільки залишення дитини в таких умовах проживання є небезпечним для його здоровя та життя. На підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12.04.2016 року за № 167 «Про негайне відібрання малолітнього [PERSON], який опинився в складних життєвих обставинах, та його влаштування» дитину відібрано та влаштовано на повне державне утримання в комунальний заклад Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква», що підтверджено матеріалами справи ( а.с.4-5, 9,10,12), які узгоджуються з показами свідків. Також, встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO] з шестимісячного віку проживає разом з бабусею [PERSON], яка виконує всі батьківські обовязку щодо повноцінного розвитку дитини, займається її утриманням та вихованням, піклується про її фізичний розвиток, цікавиться її життям. 18.05.2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто заяву матері відповідача [PERSON] про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її доньки [PERSON], [INFO]. Комісія з питань захисту прав дитини, заслухавши заявницю та малолітню [PERSON], дослідивши документи, додані до заяви, прийняла рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо її дочки. Згідно з висновком виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 19.05.2016 року № 1682/1-7 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав щодо її доньки [PERSON], [INFO] та його відповідність інтересам дитини» орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача щодо її малолітньої дочки [PERSON], та таким, що відповідає інтересам дитини, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.29 -30, 39-40), які узгоджуються з показами свідків. Згідно з висновком служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області № 1116 від 18.07.2016 року ( а.с53), вирішено питання про доцільність встановлення опіки над малолітньою [PERSON], [INFO] і відповідність його інтересам дитини, та встановлення над малолітньою опіки з боку її бабусі [PERSON]. З матеріалів справи ( а.с. 31-38,40, 53) вбачається, що [PERSON], [INFO], уродженка міста Узин, Білоцерківського району, Київської області, зареєстрована, проживає та являється власником 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS], до кримінальної відповідальності не притягувалась, судимості не має, в розшуку не перебуває, веде здоровий спосіб життя, працює у ТОВ «Інтер ГТВІ» на посаді маркетолога, перебуває у шлюбі з [PERSON], який погоджується з її рішенням взяти під опіку малолітню онуку. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобовязані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини ( ст. 151 СК України). Відповідно до п.2, п. 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлен¬ня і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] є хронічним наркоманом, самоусунулась від виконання своїх батьківських обовязків в повній мірі щодо виховання дітей, протягом їх життя не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не турбується про харчування, медичний догляд та лікування дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального розвитку та самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, що негативно впливає на психічний і фізичний розвиток дітей, як складову їх виховання. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 60 ЦПК України). Представник позивача в судовому засіданні довів обставини зазначені в позові та підтвердив їх відповідними доказами; відповідач не надала до суду заперечень на позов та належних і допустимих доказів в їх підтвердження . Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи думку прокурора, яка зазначила про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, та висновки Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради у Київській області, суд приходить до висновку про позбавлення відповідача батьківських прав щодо її малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO] позбавлена батьківського піклування, служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області вважає за доцільне встановлення опіки над малолітньою і відповідність його інтересам дитини, та встановлення над нею опіки з боку її бабусі [PERSON] та враховуючи думку прокурора, суд приходить до висновку про призначення [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] опікуном над її малолітньою онукою [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківський прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача аліментів на користь [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частина від усіх її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.04.2016 року до повноліття дитини на його особовий рахунок № 2625050019253364, відкритий 11.05.2016 року у ПАТ «Промінвестбанк», згідно договору анкети від 11.05.2016 року ( а.с.41 - 41-а) та на користь [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], на утримання [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], в розмірі 1/6 частина від усіх її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.04.2016 року до повноліття дитини. Відповідно до ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріальну контору за місцем знаходження майна та житла. В судовому засіданні встановлено, що малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані та проживають за адресою: [INFO], тому суд вважає за необхідне заборонити державним нотаріальним конторам відчуження нерухомого майна та житла за вказаною адресою. Згідно з п. 14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при подачі до суду даного позову, тому, в порядку ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2204,80 грн.

Outcome: approved