Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.04.2020 звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів, в обґрунтування позову зазначила, що 26.11.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно умов договору, відповідач здійснила державну реєстрацію права власності на себе до повного розрахунку. За п. 2.1. Договору продаж квартири було вчинено за 1 063 000 грн. 00 коп., з яких 818 000 грн. 00 коп. відповідач сплатила у безготівковій формі, шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок продавця. Залишок суми у розмірі 245 000 грн. 00 коп. покупець зобов`язана була сплатити протягом 18 місяців з моменту нотаріального посвідчення Договору та в будь-якому разі не пізніше 26.05.2015 року шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. Відповідно до рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22.03.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму заборгованості у розмір 328 264 грн. 50 коп. Постановою Донецького апеляційного суду від 22.08.2019 року зазначене рішення залишено без змін. Однак, відповідач продовжує протягом тривалого часу користуватися належними позивачу грошовими коштами. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача три відсотка річних за період з 15.09.2018 року по 15.03.2020 року у розмірі 7 013 грн. 01 коп., інфляційні витрати за період з 15.09.2018 року по 15.03.2020 року у розмірі 19 838 грн. 50 коп., та судові витрат по оплаті судового збору. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03.04.2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце слухання справи, повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ст. ст. 223 , 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від божника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд встановив, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Сіренко Т.М., [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до п. 2.1. вищевказаного Договору, продаж квартири було вчинено за 1 063 000 грн. 00 коп., з яких 818 000 грн. 00 коп. [PERSON] сплатила у безготівковій формі, шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок продавця. Залишок суми у розмірі 245 000 грн. 00 коп. Покупець зобов`язаний сплатити протягом 18 місяців з моменту нотаріального посвідчення Договору та в будь-якому разі не пізніше 26.05.2015 року шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 13466731 від 26.11.2013 року, право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Згідно Постанови Донецького апеляційного суду Донецької області від 22.08.2019 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22.03.2019 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів залишено без змін. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором купівлі-продажу від 26.11.2013 року, за рішення суду станом на 14.09.2018 року стягнуто з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 215 000 грн. 00 коп., інфляційні збитки у розмірі 88 959 грн. 50 коп., 3 % річних у розмірі 24 305 грн. 00 коп. За період з 16.09.2019 по 04.11.2019 р. [PERSON] сплачено суму заборгованості у розмірі 175 000 грн. Не сплачена заборгованість складає 40 000 грн. 00 грн. Станом на 15.03.2020 р. інфляційні збитки та 3 % річних на суму заборгованості становить 26 851 грн. 51 коп., з яких: інфляційні збитки у розмірі 19 838 грн. 50 коп., 3 % річних у розмірі 7013 грн. 01 коп. Згідно ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язанням настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За положеннями ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10-го числа, що настає за завітним. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому 3 % річних від простроченої суми заборгованості. Зазначені проценти не слідує співставляти з неустойкою: вони є не мірою відповідальності, а платою за користування чужими грошовими коштами, і отже стягуються незалежно від вини боржника. Договором або законом з прострочення грошового зобов`язання може бути також встановлена неустойка. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Таким чином, суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором купівлі-продажу квартири від 26.11.2013 р. № 4149 станом на 15.03.2020 року, порушені права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних за період з 15 вересня 2018 року по 15 березня 2020 року у розмірі 7013 грн. 01 коп., та інфляційні втрати за період з 15 вересня 2018 р. по 15 березня 2020 року у розмірі 19 838 грн. 50 коп. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України щодо покладення на сторін судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховуючи, що позов задоволено повністю, суд стягує з відповідача на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved