Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 27 листопада 2007 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі актів громадянського стану, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час вони з відповідачем мешкають окремо. Дитина проживає з відповідачем. Одруження виявилося невдалим. Останні роки постійно виникають сварки, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Спору про місце проживання дитини немає. Вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, вирішили розірвати шлюб. У зв`язку із зазначеним, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. До початку підготовчого судового засідання позивач надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. До початку підготовчого судового засідання відповідач надала суду письмову заву, якою просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає, крім того просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданого 27.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за №316. З копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] вбачається, що у сторін є донька - [PERSON] , [INFO] . Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовилась, а відповідач позовні вимоги визнав, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Крім того, враховуючи бажання відповідача залишити прізвище, яке було змінено після реєстрації шлюбу, а також положення ч. 1 ст. 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved