Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач 24.12.2020 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. 14.04.2020 між ним та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір підряду №14/04/20. Згідно п.1.1. вказаного договору підряду, відповідач як підрядник на умовах даного договору зобов`язався своїми силами та засобами, на свій власний ризик, якісно виконати наступну роботу до складу якої входить : -виготовлення з власного матеріалу міжповерхових сходин, що матимуть свій початок з підвального приміщення та закінчуватимуться на другому поверсі будинку, далі за текстом «сходи» за виключно індивідуальним замовленням котре передбачає у собі в тому числі але не обмежуючись: найменування матеріалу, колір, засіб оброблення, окремі встановлені елементи такі як сходинки, балясини, стовпи, площадки, тощо; -перевезення попередньо виготовлених сходин до будинку [ADDRESS] ; -монтування (встановлення) сходин у будинку [ADDRESS] . Замовник в свою чергу зобов`язався прийняти результати якісно виконаної роботи та сплати її вартість. У відповідності до пункту 1.3. договору, відповідач зобов`язався виконати в строк не пізніше 14.07.2020 року включно. Цим пунктом також передбачено безумовне право відповідача виконати передбачену даним договором роботу достроково. Згідно п.п 5.3.2. пункту 5.3. договору, відповідач зобов`язався виконати роботу якісно та у встановлений договором строк. Згідно п.п. 5.3.5. пункту 5.3. договору, відповідач зобов`язався виконувати належним чином інші обов`язки, передбачені цим договором та нормами чинного законодавства України. У відповідності до пункту 2.1. договору, загальна вартість роботи, що підлягає виконанню за даним договором, становить 12 300 доларів США, що станом на дату укладення цього договору становить 332 596,92 грн. виходячи з офіційного обмінного курсу гривні до долару США, який базується на офіційному курсі НБУ виходячи з того, що 1 (один) долар США дорівнює 27,0404 гривні. П. 2.5. вказаного договору передбачено два етапи здійснення розрахунків: а) передоплата (аванс) у розмірі 243 363,60 грн. на протязі трьох робочих днів, з моменту підписання відповідної специфікації, що є невід 'ємною частиною даного договору; б) кінцевий розрахунок (решта/залишок) у розмірі 89 233,32 грн. на протязі трьох робочих днів починаючи від дня підписання обома сторонами «Акту приймання-передачі виконаної роботи» зразок форми якого висвітлений у додатку №2. Ним, як замовником, згідно умов договору було здійснено предоплату у розмірі 243 363,60 грн., відповідачем, у свою чергу надано відповідний розрахунковий документ - чек № 43 від 14.04.2020 року на отримання вказаної суми. Однак відповідач відповідні роботи у визначений пунктом 1.3. договору строк (термін) не виконав. У відповідності до пункту 6.4. договору, за невиконання (прострочення виконання) Підрядником умов договору, щодо передбаченого строку (терміну) виконання роботи (зобов`язання), останній беззастережно, самостійно тобто без будь - яких повідомлень від іншої сторони сплачує Замовникові неустойку (пеню) в розмірі 1% (одного відсотка) від загальної вартості роботи обумовленої даним договором за кожний календарний день допущеного прострочення (порушення). У відповідності до пункту 8.1. договору підряду №14/04/20 від 14.04.2020 року, усі розбіжності, що виникають у зв`язку з виконанням цього договору, сторони домовилися вирішувати шляхом переговорів. Досудовий (претензійний) порядок врегулювання спорів обов`язковий. Ним, на виконання вказаних умов договору 05.08.2020 року, на адресу відповідача направлено відповідну претензію з проханням завершити передбачені договором роботи та повідомленням про те, що розмір нарахованих штрафних фінансових санкцій станом на день звернення складав 69 845,35 грн. та продовжував щоденно збільшуватись з урахуванням встановленої договором неустойки у вигляді пені. Вказаною претензією було запропоновано відповідачу за наявності обставин, що перешкоджають виконанню його зобов`язань, повідомити такі обставини та підстави їх виникнення. Претензію було отримано відповідачем, але залишено без відповіді. 10.09.2020 року відповідачем було фактично завершено роботи, передбачені договором підряду № 14/04/20 від 14.04.2020 року, однак Акт приймання - передачі виконаної роботи, передбачений додатком № 2 до договору останнім підписано не було. Ним було направлено на адресу відповідача повторну претензію, якою було запропоновано відповідачу підписати вищевказаний акт датою фактичного завершення робіт, тобто 10.09.2020 року. Згодом відповідачем підписано акт приймання - передачі виконаних робіт з датою 10.09.2020 року та направлено на його, замовника, адресу оригінал цього акту та два його примірника. 11.11.2020 року ним як замовником також підписано отриманий акт з одночасним поверненням відповідачу другого екземпляру. Разом з актом відповідачу було направлено третю претензію від 11.11.2020 року про нарахування неустойки, згідно п. 6.4. договору у розмірі 189 580,24 грн. за недотримання відповідачем вимог п. 1.3. договору, яка відповідачем була отримана, але залишена без відповіді. Станом на час подання позову вказана сума неустойки йому сплачена не була. Враховуючи викладене, посилаючись на положення ст.ст. 526, 530,549, 599, 610,611, 629 ЦК України та положення ЗУ «Про захист прав споживачів» вважає, що має підстави звернутися з даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача на його користь неустойку за договором підряду № 14/04/20 від 14.04.2020 року у розмірі 189 580, 24 грн. та судові витрати, що складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Ухвалою про відкриття провадження від 29.01.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 16.03.2021 року на адресу суду від [PERSON] подано відзив на позовну заяву [PERSON] про захист прав споживачів (а.с. 189-194), в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити, мотивуючи наступним. Так, стягнення пені у розмірі 189 580, 24 грн. є безпідставним з огляду на наступне. Відповідно до п. 3.1 прийняття замовником роботи оформлюється відповідним Актом приймання - передачі виконаної роботи; робота передається замовникові неподільним цілим у зв`язку з чим приймається останнім за допомогою одного єдиного Акту. У відповідності до пункту 6.4 договору за не виконання підрядником умов договору щодо передбаченого строку (терміну) виконання роботи (зобов`язання), останній сплачує замовникові неустойку (пеню) в розмірі 1% від загальної вартості роботи, обумовленої даним договором, за кожний календарний день допущеного прострочення (порушення). Виходячи з положень ст. 549, 611 та 638 ЦК України, пеня може сплачуватись тільки за невиконання або несвоєчасне виконання саме грошового зобов`язання. Зобов`язання ж щодо строку передачі Замовникові результату виконаної роботи - належно встановлених сходин котрі в повній мірі відповідають індивідуальному замовленню, по акту приймання-передачі не є грошовим в розумінні цивільного законодавства, а виконує суто технічну функцію в договорі, тому порушення строків передачі результату роботи не може обтяжуватись пенею. Предметом договору побутового підряду є результат роботи підрядника у певній матеріалізованій формі, який задовольняє побутові та інші особисті потреби фізичної особи. Зобов`язання, яке передбаченого предметом договору щодо якісного виконання роботи, пов`язаної з виготовленням, перевезенням та встановленням у будинку [ADDRESS] відповідних міжповерхових сходин, маючих свій початок з підвального приміщення та закінчення на другому поверсі будинку, для позивача відповідачем виконано повністю, що підтверджується, актом приймання - передачі виконаної роботи від 10.09.2020 на загальну вартість роботи 332596,92 грн. Крім того вказує, що в Україні на час укладення договору підряду від 14.04.2020 року діяв карантин з 12 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією, тому зобов`язання щодо терміну виконання повного спектру (об`єму) робіт - не пізніше 14 липня 2020 року відповідач не виконав саме через обставини, що від нього не залежали. А тому згідно ч. 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання, а відтак, позовні вимоги позивача про стягнення неустойки задоволенню не підлягають. Також зазначив, що позивач не надав розрахунку суми пені, яку просить стягнути. Крім того, виходячи із розміру сплаченої позивачем передоплати (авансу) за договором 243363,60 грн., що зазначена у товарному чеку № 43 від 14 квітня 2020 року, розмір пені за один день прострочення передачі результату замовлення становить - 2433,64 грн. (1 % від 243363,60 грн.). В той же час у порушення договірних зобов`язань позивач не провів кінцевий розрахунок з відповідачем. Вимог про сплату неустойки у розмірі 3 % від загальної вартості замовлення, що становить 9977,91 грн. за прострочення виконання роботи, що передбачена положеннями ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачем пред`явлено не було. Враховуючи вказане вважає, що розмір пені, визначений позиваче до стягнення є незаконним і необгрунтованим. В матеріалах справи є відповідь на відзив [PERSON] , подана до суду 18.03.2021 року (а.с. 201-207), в якій позивач посилається, що запровадження державою карантинних обмежень, пов`язаних з поширенням гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої короновірусом «SARS-C0V-2» є поважною причиною порушення строків виконання договірних зобов`язань, однак такі твердження є хибними, належним чином не перевіреними та такими що навмисно вводять суд в оману. Так, спірний договір підряду було укладено 14.04.2020 року, таким чином, відповідач укладаючи з позивачем договір підряду та визначаючи його істотні умови, у тому числі кінцевий строк виконання робіт, попередньо, цілком та повністю був обізнаний, з приводу наявності запроваджених карантинних обмежень. Крім того, у відповідності до змісту п. 7.2 вказаного договору, передбачено, що «Підрядник запевняє у тому, що на дату підписання даного Договору будь-які обставини та/або непереборні сили котрі прямо або утосередковано впливають або можуть в подальшому впливати на зобов`язання останнього - відсутні. Підрядник гарантує те, що загроза стрімкого поширення коронавірусу Covid-19 та введений на цій підставі на всій території /країни режим надзвичайної ситуації в будь-якому разі не впливає на зобов`язання останнього, а також не спричиняє жодних негативних наслідків котрі можуть стати причиною унеможливлення виконання зобов`язання. На цій підставі Сторонами не розцінюються у якості форс-мажорних обставин режим надзвичайної ситуації, а також усі інші рішення та/або дії органів державної влади що так або інакше пов 'язані з загрозою стрімкого поширення коронавірусу Covid-19». З наведеної вище умови договору підверджується факт того, що відповідач, гарантуючи виконання робіт в обумовлений договором строк, попередньо передбачив усі можливі труднощі та виникнення на цих підставах, непередбачуваних для себе ризиків, у тому числі і респіраторну хворобу Covid-19. Крім того, підрядником не повідомлялося про настання будь-яких форс - мажорних обставин, відповідного сертифікату про такі обставини, що передбачено ст. 1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» видано не було. Також вказує, що детальний розрахунок нарахованої неустойки (пені) було надано, а тому посилання відповідача про відсутність такого розрахунку є необґрунтованими. Нарахування неустойки (пені) стороною позивача здійснено виключно в рамках укладеного договору підряду, зокрема п.п. 2.1, 6.4. цього договору. В матеріалах справи також містяться заперечення на відповідь на відзив по цій справі, подані відповідачем до суду 29.03.2021 року (а.с. 215-219), в яких викладено обставини тотожні тим, що були викладені відповідачем у відзиві на позов, а також маються посилання на те, що його зобов`язання припинилося виконанням, проведеним належним чином, а термін виконання зобов`язання не було дотримано внаслідок обставин, що від нього не залежали. Крім того, в матеріалах справи містяться пояснення позивача на заперечення відповідача (а.с. 231-233) та розрахунок розміру судових витрат понесених позивачем при розгляді даної справи (а.с. 236-245). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів, при цьому суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що 14.04.2020 між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір підряду №14/04/20 (а.с. 16-22). Згідно п.1.1. вказаного договору підряду, відповідач як підрядник на умовах даного договору зобов`язався своїми силами та засобами, на свій власний ризик, якісно виконати наступну роботу до складу якої входить : -виготовлення з власного матеріалу міжповерхових сходин, що матимуть свій початок з підвального приміщення та закінчуватимуться на другому поверсі будинку, далі за текстом «сходи» за виключно індивідуальним замовленням котре передбачає у собі в тому числі але не обмежуючись: найменування матеріалу, колір, засіб оброблення, окремі встановлені елементи такі як сходинки, балясини, стовпи, площадки, тощо; -перевезення попередньо виготовлених сходин до будинку [ADDRESS] ; -монтування (встановлення) сходин у будинку [ADDRESS] . Позивач, тобто замовник, згідно цього ж пункту договору, зобов`язався прийняти результати якісно виконаної роботи та сплати її вартість. У відповідності до пункту 1.3. договору, відповідач зобов`язався виконати повний спектр (об`єм) роботи обумовленої даним договором, в строк не пізніше 14.07.2020 року включно. Цим пунктом також передбачено безумовне право відповідача виконати передбачену даним договором роботу достроково. У відповідності до пункту 2.1. договору, загальна вартість роботи, що підлягає виконанню за даним договором, становить 12 300 доларів США, що станом на дату укладення цього договору становить 332 596,92 грн. виходячи з офіційного обмінного курсу гривні до долару США, який базується на офіційному курсі НБУ виходячи з того, що 1 (один) долар США дорівнює 27,0404 гривні. Згідно п. 2.5 договору, розрахунки за даним договором здійснюються за наступними умовами в два етапи: а) передоплата (аванс) у розмірі 243 363,60 грн. на протязі 3 (трьох) робочих днів, з моменту підписання відповідної специфікації, є невід`ємною частиною даного договору; б) кінцевий розрахунок (решта/залишок) у розмірі 89 233, 32 грн. на протязі 3 (трьох) робочих днів починаючи від дня підписання сторонами «Акту приймання - передачі виконаної роботи» зразок форми якого висвітлений у додатку № 2. У відповідності до п. 3.1 договору, прийняття замовником обумовленої даним договором роботи оформлюється відповідним «Актом приймання - передачі виконаної роботи» зразок форми якого висвітлений у додатку № 2. Робота передається замовникові неподільним цілим у зв`язку з чим приймається останнім за допомогою одного єдиного Акту. Згідно п.п 5.3.2. пункту 5.3. договору, відповідач як підрядник зобов`язався виконати роботу якісно та у встановлений договором строк. Згідно п.п. 5.3.5. пункту 5.3. договору, відповідач зобов`язався виконувати належним чином інші обов`язки, передбачені цим договором та нормами чинного законодавства України. У відповідності до пункту 6.4. договору, за невиконання (прострочення виконання) Підрядником умов договору, щодо передбаченого строку (терміну) виконання роботи (зобов`язання), останній беззастережно, самостійно тобто без будь - яких повідомлень від іншої сторони сплачує Замовникові неустойку (пеню) в розмірі 1% (одного відсотка) від загальної вартості роботи обумовленої даним договором за кожний календарний день допущеного прострочення (порушення)». Крім того, вказаним договором, зокрема п. 7.2, передбачено, що підрядник запевняє у тому, що на дату підписання даного Договору будь-які обставини та/або непереборні сили котрі прямо або опосередковано впливають або можуть в подальшому впливати на зобов`язання останнього - відсутні. Підрядник гарантує те, що загроза стрімкого поширення коронавірусу Covid-19 та введений на цій підставі на всій території /країни режим надзвичайної ситуації в будь-якому разі не впливає на зобов`язання останнього, а також не спричиняє жодних негативних наслідків котрі можуть стати причиною унеможливлення виконання зобов`язання. На цій підставі Сторонами не розцінюються у якості форс-мажорних обставин режим надзвичайної ситуації, а також усі інші рішення та/або дії органів державної влади що так або інакше пов`язані з загрозою стрімкого поширення коронавірусу Covid-19. Також згідно п.п. 7.3-7.5. вказаного договору, факт виникнення та припинення форс-мажорної обставини засвідчується відповідними документами, котрі згідно з чинним законодавством україни є підтвердженням таких обставин. Сторона, для якої настали форс-мажорні обставини, повинна негайно письмово інформувати про це іншу сторону. Сторона зобов`язана негайно, не пізніше 3-х (трьох) календарних днів, з моменту настання мажорних обставин, у письмовій формі повідомити іншу сторону про їх настання. Не повідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання форс-мажорних обставин позбавляє сторону, що оголосила про форс-мажорні обставини, право посилатися на зазначені обставини, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань за цим договором. У відповідності до пункту 8.1. цього договору , усі розбіжності, що виникають у зв`язку з виконанням цього договору, сторони домовилися вирішувати шляхом переговорів. Досудовий (претензійний) порядок врегулювання спорів обов`язковий. Судом встановлено, що позивачем, як замовником, на виконання умов договору, було здійснено предоплату за виконання відповідних робіт у розмірі 243 363,60 грн., що підтверджується товарним чеком № 43 від 14.04.2020 року (а.с. 27). Отримання відповідачем вказаної суми коштів в якості передоплати за відповідні роботи під час розгляду справи не оспорювалося. Однак в порушення умов договору, у визначений пунктом 1.3. договору строк (термін) - до 14.07.2020 року включно, відповідач відповідні роботи не виконав. Позивачем, у свою чергу, на виконання вказаних умов договору підряду від 14.04.2020 року, 05.08.2020 року на адресу відповідача направлено відповідну претензію з проханням завершити передбачені договором роботи та повідомленням про те, що розмір нарахованих штрафних фінансових санкцій станом на день звернення складав 69 845,35 грн., який продовжував щоденно збільшуватись з урахуванням встановленої договором неустойки у вигляді пені. Вказаною претензією було запропоновано відповідачу за наявності обставин, що перешкоджають виконанню його зобов`язань, повідомити такі обставини та підстави їх виникнення (а.с. 28-32). Таку претензію було отримано 06.08.2020 року відповідачем особисто, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 32). Також позивачем 13.10.2020 року було повторно направлено відповідачу претензією, якою було запропоновано останньому підписати «Акт приймання-передачі виконаної роботи» датою фактичного завершення робіт, тобто 10.09.2020 року та повідомлено про те, що передбачений договором строк виконання зобов`язання прострочено на 57 календарних днів та що є підстави для застосування умов пункту 6.4 договору у вигляді нарахування штрафних санкцій у розмірі 189 580,24 грн. (а.с. 33-37). Судом встановлено, що відповідачем 30.10.2020 року направлено на адресу позивача лист відповідь (а.с. 42-43, 45-46), згідно якої [PERSON] визначено, що виконання робіт за договором підряду від 14.04.2020 року завершено 10.09.2020 року, про що складено Акт приймання-передачі виконаної роботи від 10.09.2020 року на загальну вартість роботи 332596,92 грн. за зразком форми, що висвітлений у Додатку № 2 до цього договору. Відповідач, згідно вказаного листа просив позивача прийняти виконану роботу неподільним цілим, підписати два оригінали акта та один примірник повернути йому; здійснити кінцевий розрахунок у розмірі 89233,32 грн. на протязі трьох робочих днів від дня підписання обома сторонами даного акту. В матеріалах справи також міститься копія Акту приймання передачі виконаної роботи з датою 10.09.2020 року, підписана замовником [PERSON] 11.11.2020 року з приміткою, що акт підписаний з претензією від 11.11.2020 року та одночасним нарахуванням неустойки (пені), передбаченої умовами п. 6.4. Договору, претензія є невід`ємною частиною даного акту (а.с. 44). Копію підписаного Акту приймання передачі виконаної роботи з датою 10.09.2020 року позивачем було направлено відповідачу того ж дня, 11.11.2020 року разом з листом, в якому наведено розрахунок неустойки (пені), передбаченої п. 6.4 договору підряду у розмірі 189 580,24 грн. та запропоновано здійснити її перерахування на відповідний розрахунковий рахунок (а.с. 47-50). Вказаний лист було отримано відповідачем 13.11.2020 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 51), але залишено без відповіді. Станом на час подання позову вказана сума неустойки позивачу з боку відповідача сплачена не була. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України, ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положеннями статті 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Крім цього, за приписами статті 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Отже, враховуючи викладені норми законодавства та враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що в діях відповідача як підрядника є порушення умов договору, в частині недотримання строку виконання обумовлених договором робіт. При цьому посилання відповідача на те, що невиконання покладених на нього спірним договором підряду №14/04/20 від 14.04.2020 року обов`язків виникло через обставини, що від нього не залежали, бо в Україні на час укладення договору підряду від 14.04.2020 року діяв карантин з 12 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року включно, суд не може прийняти до уваги, оскільки вони спростовуються умовами самого договору, в якому п.п. 7.2-7.5 чітко передбачено, що стрімке поширення коронавірусу Соvid-19 та введення на всій теріторії режиму надзвичайного стану на цій підставі не розцінюється як форс-мажорні обставини. Фактів виникнення інших обставин, через які виконання зобов`язання у передбачені договором строки з боку відповідача було неможливо, суду не представлено та матеріали справи таких відомостей не містять. Посилання відповідача на те, що позивачем з ним з не здійснено повного розрахунку, передбаченого договором підряду №14/04/20 від 14.04.2020 року суд не може покласти в основу рішення, оскільки дане питання може бути окремою підставою для подання відповідного позову та не має правового значення для даного спору. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належний чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконанні або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежні виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 546 ЦК України, видами забезпечення виконання зобов`язання є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що повний об`єм визначеної договором підряду №14/04/20 роботи відповідачем було виконано лише 10.09.2020 року, тобто з простроченням на 57 календарних днів, при цьому позивачем надані суду письмові докази, що він приймав заходи досудового врегулювання виниклого спірного питання шляхом надіслання на адресу відповідач листа-претензії від 05.08.2020 року, від 13.10.2020 року та листа від 11.11.2020 року з розрахунком неустойки (пені) у розмірі 189 580,24, але відповіді щодо цього питання не отримав. До теперішнього часу відповідачем у добровільному порядку позивачу відповідна сума неустойки не сплачена. Виходячи з викладеного та враховуючи умови підписаного сторонами договору підряду №14/04/20 від 14.04.2020 року, суд вважає, що є всі підстави для стягнення у примусовому порядку з відповідача на користь позивача неустойки (пені) у розмірі 1% (одного відсотка) від загальної вартості роботи обумовленої цим договором за кожний календарний день допущеного прострочення (порушення) тобто від суми загальної вартості роботи, визначеної самим договором у розмірі 332 596, 92 коп. Враховуючи встановлену загальну кількість календарних днів прострочення 57 днів та те, що неустойка (пеня) за один календарний день прострочення складає 3 325, 97 грн. (1 % від 332 596,92 грн.), суд погоджується з розрахунком суми неустойки (пені) позивача у розмірі 189 580, 24 грн. та вважає за необхідне стягнути саме цю суму з відповідача на користь позивача. У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема,ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України,цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках,коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена,а також в інших випадках,передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:письмовими,речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини,що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зіст. 80ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»,під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України,завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Приймаючи рішення Суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v.Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v.Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Згідно з вимогами ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи встановлені судом обставини , позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача судових витрат по справі, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню 5 000 грн. в рахунок стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на наступне. Витрати на правову допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у зв`язку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, котрі беруть участь у справі. Правова допомога в цивільному судочинстві включає в себе юридичні консультації, участь у позасудовому врегулюванні спору, участь у переговорах, підготовка проектів юридичних документів (заяв, пояснень, клопотань, скарг), представництво в суді та інші фактичні та юридичні дії, яка вчиняє особа, яка надає правову допомогу. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною і особою, яка надає правову допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні правові висновки були зроблені у постанові Верховного Суду № 826/1216/16 від 27 червня 2018 року. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Положеннями статті 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Відповідно до частин 1,2 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат на послуги адвоката у розмірі 5 000 грн. позивачем було надано належні та достатні докази, що в своїх сукупності підтверджують такий факт (а.с. 120-131, 236-245), тому позовні вимоги в цій частині є цілком обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити. Також позивачем сплачено суму 454,00 грн. судового збору при подачі заяви про забезпечення позову (а.с. 143), які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в силу положень ст. 141 ЦПК України Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач в силу ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору за подання до суду позову даної категорії, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved