Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 2 червня 2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позов тим, що йому на підставі свідоцтва про право приватної власності на будинок від 1 липня 1994 року належить житловий будинок [ADDRESS] . У зазначеному житловому будинку зареєстрована його дочка [PERSON] - відповідачка по справі, яка з 2000 року і по теперішній час за місцем реєстрації не проживає, не несе жодних витрат на утримання та обслуговування будинку, а крім того, між ними не існує будь-яких домовленостей щодо її проживання у цьому будинку. Дії відповідачки порушують його права як власника. Просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач не прибув, однак надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не прибула, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань до суду від неї не надходило. Відзив на позов не подавала. Представник третьої особи - Білозерської селищної ради Херсонського району Херсонської області в судовае засідання не прибув, про причини нкявки до суду не повідомив. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положення статті 280 ЦПК України. Згідно ухвали судді від 9 червня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено: Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод). Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналогічна правові позиції Верховного Суду України та ВерховногоСуду викладені в постановах від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, 25 липня 2018 року у справі № 638/13030/13-ц та 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18, які відповідно до статті 417 ЦПК України є обов`язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на будинок від 1 липня 1994 року власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до довідки старости сіл Правдине, Таврійське, Нова Зоря Білозерської селищної ради Херсонської області № 617 від 25 травня 2021 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту на предмет проживання відповідачки за адресою: [ADDRESS] від 25 травня 2021, який був складений уповноваженою на те комісією, [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, але фактично не проживає з 2000 року та по теперішній час. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового приміщення - житлового будинку, відповідачка, яка є членом його родини (дочка), не проживає у спірному приміщенні з 2000 року, що підтверджується відповідним актом, поясненнями позивача, наданими у позовній заяві. При цьому відповідачка не вчиняє будь-яких дій направлених на скасування реєстрації її місця проживання за зазначеною адресою, хоча фактично там і не проживає, чим порушує право власності позивача. Таким чином, суд установив, що реєстрація відповідачки у належному позивачу житловому будинку, створює для нього перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України з урахуванням положень частини 1 статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачка, більше одного року відсутня за місцем своєї реєстрації, що свідчить про втрату неб інтересу до вказаного житлового приміщення, не несе жодних витрат на утримання та обслуговування житлового будинку, інших домовленостей між сторонами щодо користування будинком не було, підстав для збереження за відповідачкою житлового приміщення не встановлено, реєстрація відповідачки у належному позивачу будинку створює останньому перешкоди у користуванні та вільному розпорядженні належною йому власністю, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: approved