Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивач 14 січня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про\~звернення стягнення\~на предмет\~застави (том І а.с.1-8),у якому з урахуванням уточнених позовних вимог (том ІІ а.с.176-178) просить в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 50003977 від 11.04.2012р., розмір якої станом на 15.02.2015р. складає 890 387,42 грн., звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки Volkswagen Touareg з об`ємом двигуна 2967 см3, 2012 року випуску, кузов №\~ [NUMBER] , д/н [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів, відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до вказаного кредитного договору та додаткової угоди до нього [PERSON] отримав кредит у розмірі 42 149,25 доларів США на придбання автомобіля та 19 773,45 доларів США на сплату страхових платежів терміном дії до 15.04.2017р. В якості забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором 11.04.2012р. між позивачем та [PERSON] укладено договір застави, відповідно до умов якого [PERSON] надав позивачу в заставу вищевказаний транспортний засіб. Позивач умови кредитного договору виконав, проте [PERSON] порушує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позивачу. Окрім того, [PERSON] всупереч договору застави реалізував предмет застави та відповідно до відповіді Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України право власності на спірний автомобіль, станом на 09.06.2016р. зареєстровано за [PERSON] Ухвалою суду від 31 серпня 2016 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] (том ІІ а.с.16). Ухвалою суду від 31 серпня 2016 року накладено арешт на автомобіль марки Volkswagen Touareg NF об`ємом двигуна 2967 см3, 2012 року випуску, кузов №\~ [NUMBER] , д/н [NUMBER] до вирішення справи по суті; заборонено [PERSON] та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження, перереєстрації на інших власників права власності на автомобіль марки Volkswagen Touareg NF об`ємом двигуна 2967 см3, 2012 року випуску, кузов №\~ [NUMBER] , д/н [NUMBER] , (том ІІ а.с.17-18). Заочним рішення суду від 07 червня 2017 року позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено (том ІІ а.с.110-113). Не погодившись із заочним розглядом справи співвідповідач [PERSON] подала до суду заяву про перегляд вказаного заочного рішення (том ІІ а.с.118-120). Ухвалою суду від 20 липня 2017 року заочне рішення суду від 07.06.2017 року скасовано (том ІІ а.с.138-139). 12 березня 2018 року [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа: [PERSON] про стягнення грошових коштів, в якому посилаючись на викладені обставини просить стягнути із ТОВ «Порше Мобіліті» на свою користь безпідставно набуті кошти в розмірі 60\~699,01 грн., судові витрати в сумі 705,00 грн. та витрати на правовому допомогу в сумі 10\~800,00 грн. (том ІІІ а.с.10-13). Ухвалою суду від 05 травня 2018 року суддею Шавулою В.С. дану цивільну справу прийнято до свого провадження (том ІІІ а.с.42). Учасники справи про день, час та місце судового розгляду повідомлялись відповідно до положень ст..ст.128-129 ЦПК України. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним в особі свого представника за довіреністю Волошенка О.В., в судове надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Вимоги позову підтримує та просить задовольнити (том ІІІ а.с.151). Представник [PERSON] та [PERSON] діючий за договорами адвокат Чіп Я.М., надав суду письмову заяву, в якій просить первісний позов залишити без розгляду, а вимоги зустрічного задовольнити (том ІІІ а.с.153). У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з`явились. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у зв`язку із порушенням його виконання. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов`язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Суд, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги первісного позову підлягають задоволенню, а у задоволенні вимог зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 11.04.2012 року між ТОВ\~«Порше\~Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50003977 (далі Кредитний договір) та додаткову угоду, згідно умов яких позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 42 149,25 доларів США на придбання автомобіля та 19 773,45 доларів США на сплату страхових платежів, терміном до 15.04.2017р., а [PERSON] зобов`язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором та додатковою угодою. Відповідно до п.1.3 Кредитного договору сторони погодились, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. В якості забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором 11.04.2012р. між позивачем та [PERSON] укладено договір застави (далі Договір застави), відповідно до умов якого [PERSON] надав позивачу в заставу автомобіль марки Volkswagen Touareg, об`ємом двигуна 2967 см3, 2012 року випуску, кузов №\~ [NUMBER] , д/н [NUMBER] . Відповідно до п.1.1 Договору застави сторони домовились про заставну вартість предмета застави у розмірі 751 895,79 грн. Вказані вище договори власноручно підписані відповідачем [PERSON] . Позивач свої зобов`язання по кредитному договору виконав належним чином, - кредит надав. У свою чергу [PERSON] взяті на себе зобов`язання позичальника належним чином не виконав, внаслідок чого станом на станом на 15.12.2015р. його заборгованість становить 890 387,42 грн., яка складається із: простроченої заборгованості у розмірі 394 200,09 грн., яка в свою чергу складається з: суми простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів у розмірі 189 078,85 грн., суми 3 % річних за час прострочення у розмірі 4 098,48 грн., інфляційних втрат у розмірі 34\~727,75 грн., пені за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 13 661,59 грн., суми штрафних санкцій за складені та надіслані листи щодо сплати простроченої заборгованості у розмірі 5 873,22 грн., інших витрат за Кредитним договором у розмірі 3 900,00 грн., суми штрафу, нарахованого на підставі п.8.2 Кредитного договору у розмірі 67 670,62 грн., суми штрафу, нарахованого на підставі п.2.3 та п.4.1.2 Договору застави у розмірі 75 189,58; заборгованості з дострокового повернення кредиту у розмірі 496 187,33 грн., яка в свою чергу складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 436 827,95 грн., суми заборгованості за процентами у розмірі 15 284,19 грн., суми 3 % річних у розмірі 4 793,63 грн., інфляційних втрат у розмірі 11 302,80 грн., пені, нарахованої відповідно до п.8.1 Кредитного договору у розмірі 15 978,76 грн., суми збитків, нарахованих відповідно до п.8.5 Кредитного договору у розмірі 12 000,00 грн. Згідно із п.п. 1.4.2, 2.4., 2.5. Загальних умов кредитування, повернення кредиту, додаткового кредиту та процентів за їх використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по Договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, виставленого позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту. Дострокове повернення кредиту за ініціативою позичальника врегульовано п.3.1 Загальних умов кредитування, якими визначено право позичальника в будь-який час повернути достроково кредит та додатковий кредит у повному обсязі або у частині. Для цього позичальник зобов`язаний звернутися до компанії не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованого дня повернення та отримати від компанії відповідний рахунок для сплати (включаючи суму дострокового погашення, проценти і комісії). Разом із рахунком позичальник отримує від компанії новий графік погашення кредиту. Такий графік погашення кредиту вважається погодженим позичальником та набирає чинності з моменту отримання коштів від позичальника на підставі зазначеного рахунка. Згідно із умовами п.3.3. Загальних умов кредитування, позичальник зобов`язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Позичальником (для фізичних осіб) та протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Позичальником (для фізичних-осіб-підприємців та юридичних осіб). У разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіку погашення кредиту, позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно, штраф у розмірі 20 відсотків від суми кредиту. При цьому сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний строк користування кредитом та/або додатковим кредитом. (п.п.8.1, 8.2 Загальних умов кредитування). Збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції, що передбачено п.8.5 Загальних умов кредитування. Відповідно до підпунктів 9.5-9.7 Загальних умов кредитування Овчарук [PERSON] своїм підписом засвідчив, що ТОВ «Порше Мобіліті» належним чином ознайомило його, зокрема, з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією, з інформацією, передбаченоюст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», з правилами надання фінансових послуг (кредитів), також йому надана вичерпна інформація про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника. Позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про: умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальників; умови надання додаткових фінансових послуг, пов`язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови надання таких послуг); розмір винагороди компанії у разі, коли вона пропонує послугу фінансового кредиту, що надається іншими фінансовими установами; реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо). Матеріали справи містять копію вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за Кредитним договором від 19.05.2015р., яка відповідно до роздруківки з офіційного сайту «Укрпошта» вручена 09.07.2015р. відповідачу, та в якій [PERSON] було попереджено, що у випадку не сплати суми кредиту та заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги, позивач буде вимушений вдатись до примусового стягнення заборгованості, в тому числі за рахунок предмета застави (том 1 а.с.55-56). Отже, позивач дотримався вимог Договору застави щодо права вимагати дострокового повернення спірного автомобіля внаслідок невиконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором та додатковою угодою до нього. На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. \~ \~ \~ \~Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч.1 ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до п.2.1.1 Договору застави у разі невиконання заставодавцем умов Кредитного договору, заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у порядку, зазначеному в розділі 5 цього договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання предмету застави та його реалізацію. Згідно з п.4.1 Договору застави заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 10 робочих днів з дня направлення заставодержателем відповідного повідомлення, звернути стягнення на предмет застави у разі: передачі заставодавцем предмета застави іншій особі без попередньої згоди заставодержателя, порушення заставодавцем правил розпорядження предметом застави, порушення заставодавцем правил про наступну заставу та інших випадках передбачених цим пунктом. Відповідно до п.5.1 Договору застави заставодержатель має право задоволення своїх вимог за цим договором та за Кредитним договором, яке виникає у заставодержателя у випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем свої зобов`язань перед заставодержателем за Кредитним договором та в інших випадках, передбачених цим договором, при простроченні належного платежу та згідно з розділом 4 цього договору. Згідно із ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з п.2.3.4 Договору застави [PERSON] без попередньої письмової згоди заставодержателя не має права здійснення наступної застави предмета застави, дій, пов`язаних зі зміною права власності на предмет застави, а також дій, пов`язаних з передачею предмета застави третім особам, у тому числі у тимчасове користування. Із відповіді Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України від 13.06.2016р. вбачається, що право власності на спірний автомобіль починаючи з 09.06.2016р. зареєстровано за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , зареєстрованої у [ADDRESS] ). Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, у реєстрі існують відомості щодо обтяження автомобіля, який є предметом застави вищевказаного Договору застави. Запис про обтяження зареєстровано 03.10.2012р. Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про заставу», ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Отже, враховуючи вказане вбачається, що позивач за первісним позовом діяв у спосіб, передбачений законом та кредитним договором, заборгованість за кредитним договором з боку позичальника сплачена не була, порушенням з боку позичальника боргового зобов`язання завдано збитків заставодержателю та змінюється обсяг його прав, можливість звернення стягнення на майно, які сторони за цим позовом погодили під час укладення кредитного та договору застави. У свою чергу вищевикладені обставини спростовують посилання та обґрунтування зустрічного позову, зважаючи на наступне. Пунктом 5.5. загальних умов кредитування визначено, що позичальник зобов`язується забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, на протязі всього терміну дії кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована ТОВ «Порше Мобіліті». На виконання вказаних вище вимог 23 квітня 2013 року між ПАТ «СТ «Українська страхова група» і [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами №28-0199-РМ2-13-00288, строк дії договору до 11.04.2017 року, страхова сума на період страхування за рік: гривневий еквівалент по курсу ПАТ «КІБ Креді Агріколь» - 93\~665,00 грн. (т.1 а.с.248-254). Перерахування страхових коштів ТОВ «Порше Мобіліті» на користь ПАТ «СТ «Українська страхова група» підтверджується наданими щомісячними звітами (том 3 а.с.96-127). Тобто, страхові премії ТОВ «Порше Мобіліті» перераховувало безпосередньо на рахунок страхової компанії, як то передбачено п.5.6. загальних умов кредитування (том 1 а.с.175), де зазначено, що позичальник\~дає згоду\~і доручає\~компанії укласти від імені і за рахунок позичальника договір страхування та здійснити від імені та за рахунок позичальника сплату страхових платежів, передбачених таким договором (договорами) страхування, на користь страхової компанії. Натомість, відповідач, заперечуючи суму додаткового кредиту на страхові платежі, не надав доказів, які б спростували такі витрати позивача, зокрема, докази страхування за власний рахунок заставного майна, тоді як страхування заставного автомобіля є обов`язковою умовою кредитного договору, а тому посилання позивача за зустрічним позовом на те, що кошти в сумі 60\~699,01 грн. сплачені ним на користь ТОВ\~«Порше Мобіліті» набуті останнім без належної правової підстави згідно приписів ст..\~1212 ЦК України, є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, відповідач за первісним позовом посилається на те, що позивач фактично здійснює повторне задоволення вимог заставодержателя звертаючись із позовом про звернення стягнення на предмет застави, оскільки позивачем 23.06.2015 року вже звернуто стягнення на предмет застави шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса (том 1 а.с.57), але ці доводи не приймаються судом до уваги, так як на підставі постанови державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ від 25.01.2016 року виконавчий документ, а саме: виконавчий напис нотаріуса від 23.06.2015 року, яким запропоновано звернення стягнення на спірний транспортний засіб, повернуто стягувачу (том 1 а.с.81-82). Кожен учасник справи, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України. Нормами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги первісного позову є обґрунтованим, доведеними з його боку та підлягають задоволенню, у зв`язку із чим слід звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки Volkswagen Touareg NF з об`ємом двигуна 2967 см3, 2012 року випуску, кузов №\~ [NUMBER] , д/н [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , шляхом його продажу з публічних торгів, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 50003977 від 11.04.2012р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПоршеМобіліті» та [PERSON] , розмір якої станом на 15.12.2015р. складає 890 387,42 грн., у свою чергу вимоги зустрічного позову є безпідставними та необґрунтованими, в зв`язку із чим, не підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вирішив, що з [PERSON] , [PERSON] в рівних частках слід стягнути на користь ТОВ\~«Порше Мобіліті» судові витрати в сумі 13\~535,81 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved