Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач 23.10.2015 року, звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» про захист прав споживачів та стягнення неустойки. Свої позовні вимоги, позивач обґрунтував тим, що 27.09.2010 року між позивачем та ПАТ «Артем-Банк», було укладено договір № 577 про участь у фонді фінансування будівництва, відповідно до умов якого позивач зобов'язується передати відповідачу грошові кошти в розмірі 840057,40 грн. з метою отримання у власність об'єкт інвестування - квартиру [ADDRESS]. Плановий термін введення будинку в експлуатацію (ІV кв. 2010 р.). 28.11.2011 року у відповідності до п. 2.3.7 договору № 577, окрім виконаного в 2010 році обов'язку з передачі відповідачу 840057,40 грн., сплатив відповідачу ще 60660,60 грн., згідно квитанції 164_16 та отримав від відповідача згідно пункту 2.1.6 договору № 577 довідку № 577 проте, що позивачем сплачено повну вартість в розмірі 900718,00 грн. 02.08.2012 року, позивачем було передано забудовнику по акту прийому-передачі документи для оформлення свідоцтва про право власності на об'єкт інвестування. 17.09.2013 року, позивач отримав від відповідача лист № 24/05-258-02 про укладення ним договору з новим забудовником ТОВ «Під ключ», яким було передбачено зобов'язання ТОВ «Під ключ» привести об'єкт інвестування у стан придатний для заселення та проживання. При цьому, позивачем відповідачу у відповідності до п. 2.3.7 договору № 577, було сплачено 9191,00 грн. та отримав від відповідача виписку з особового рахунку, проте, що позивач сплатив повну вартість квартири в розмірі 909909,00 грн. 24.09.2013 року, позивачем було передано новому забудовнику ТОВ «Під ключ» по акту прийому-передачі оригінал довідки № 577.1 для оформлення свідоцтва про право власності на об'єкт інвестування. Позивач виконав свої зобов'язання в повному обсязі, проте, забудовник ТОВ «Під ключ» належним чином не виконав своїх зобов'язань, а тому позивач звертався до відповідача з метою спонуканням цим забудовника до виконання робіт у будинку. Посилаючись на ст.ст. 10, 9, 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивач просив стягнути з відповідача неустойку за прострочення виконання зобов'язань за договором №577 про фінансування фонду будівництва від 27.09.2010 року в розмірі 2975400,00 грн. У судовому засіданні 01.02.2016 року представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. У судовому засіданні 01.02.2016 року, представник відповідача Семенюта О.В., проти задоволення позову заперечувала, надавши до суду письмові заперечення. В поданих письмових запереченнях, відповідачем було зазначено, що відповідно до положень Закону, Управитель несе відповідальність в межах укладеного з Довірителем договору, проте, вказаним Договором не передбачено відповідальності Управителя за порушення строків будівництва об'єкту будівництва. Всю відповідальність щодо об'єкта будівництва несе виключно забудовник. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, 14 грудня 2007 року між відповідачем та Управлінням державної охорони України та КП «Житомирбудзамовник» (далі - «Забудовник») було укладено Договір №1 про організацію спорудження об'єктів будівництва з використанням коштів фонду фінансування будівництва виду А за програмою будівництва об'єкту по [ADDRESS]. 26 квітня 2012 року КП «Житомирбудзамовник» було замінено ТОВ «ПІД-КЛЮЧ» згідно Договору про заміну сторони у зобов'язанні. 14.12.2007 року рішенням Правління ТОВ «Артем Банк» було затверджено правила фонду фінансування будівництва виду А за програмою будівництва об'єкту по [ADDRESS]. 27.09.2010 року між позивачем та ПАТ «Артем-Банк», було укладено договір № 577 про участь у фонді фінансування будівництва, відповідно до якого позивач зобов'язується передати відповідачу в управління грошові кошти з метою отримання позивачем у власність об'єкту інвестування, а саме: квартири [ADDRESS], а відповідач зобов'язується прийняти кошти на рахунок Фонду фінансування будівництва (далі - ФФБ) у довірчу власність та здійснювати від свого імені та за плату управління цими коштами в порядку та на умовах, передбачених правилами Фонду фінансування будівництва та договором. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» (далі - Закон) система функціонування ФФБ передбачає: укладання договору між забудовником та управителем ФФБ, визначення характеристик об'єктів будівництва і об'єктів інвестування, передачу забудовником управителю ФФБ переліку об'єктів інвестування в об'єктах будівництва; затвердження Правил ФФБ; відкриття управителем ФФБ фінансування об'єктів будівництва; надання управителем довірителю інформації про умови участі у ФФБ для прийняття довірителем рішення про участь у ФФБ; укладання управителем ФФБ договору з довірителем про участь у ФФБ; внесення довірителем коштів до ФФБ та передачу їх управителю ФФБ в управління за договором про участь у ФФБ; закріплення управителем за довірителем обраного ним об'єкта інвестування, що є підтвердженням замовлення на спорудження цього об'єкта інвестування як складової частини об'єкта будівництва; відкриття управителем рахунку довірителю у системі обліку прав вимоги довірителів ФФБ; можливість дострокового припинення управління майном за ініціативою довірителя, відкріплення від нього об'єкта інвестування, повернення довірителю коштів у розмірі та у порядку, визначених Правилами ФФБ, внаслідок зменшення обсягу підтвердженого замовлення на будівництво; можливість здійснення довірителем на умовах Правил ФФБ зміни об'єкта інвестування, уступки права вимоги за договором про участь у ФФБ третім особам, часткового отримання коштів з ФФБ; можливість внесення управителем змін до системи обліку прав вимоги довірителів ФФБ; передачу управителем довірителям, які повністю проінвестували закріплені за ними об'єкти інвестування, майнових прав на ці об'єкти інвестування за договором про уступку майнових прав; фінансування управителем ФФБ спорудження об'єктів будівництва; формування управителем ФФБ оперативного резерву за рахунок отриманих в управління коштів; здійснення управителем ФФБ контролю за цільовим використанням забудовником спрямованих на будівництво коштів, дотриманням строків виконання робіт на об'єкті будівництва, дотриманням технічних характеристик об'єкта будівництва та об'єктів інвестування, вжиття заходів для усунення виявлених недоліків; повернення забудовником коштів до ФФБ на вимогу управителя ФФБ виду А у випадках зменшення обсягу підтвердженого замовлення внаслідок відмови довірителя від участі у ФФБ виду А, а також в інших випадках, визначених договором; здійснення управителем ФФБ контролю за виконанням забудовником своїх зобов'язань за договором; введення забудовником об'єкта будівництва в експлуатацію, письмове повідомлення про це управителя, замовлення технічної документації на об'єкт будівництва та на кожний об'єкт інвестування, передачу управителю ФФБ даних щодо фактичної площі об'єктів інвестування; повідомлення управителем ФФБ кожного довірителя про введення об'єкта будівництва в експлуатацію з наданням на письмову вимогу довірителя копії відповідного акта; здійснення довірителем остаточних розрахунків з управителем за даними щодо фактичної площі об'єктів інвестування; отримання довірителем сум страхового відшкодування у порядку і випадках, передбачених цим Законом та Правилами ФФБ; передачу управителем ФФБ забудовнику переліку довірителів, які мають право отримати у власність закріплені за ними об'єкти інвестування, відповідно до отриманих довірителями від управителя майнових прав на ці об'єкти інвестування; набуття довірителями у власність закріплених за ними об'єктів інвестування, припинення дій за договором про участь у ФФБ; перерахування управителем забудовнику на умовах договору коштів оперативного резерву, сформованого за введеним в експлуатацію об'єктом будівництва, закриття фінансування об'єкта будівництва; припинення дій за договором, укладеним між управителем ФФБ та забудовником. Управитель ФФБ при здійсненні управління ФФБ: несе відповідальність за дотримання обмежень довірчої власності управителя, визначених Правилами ФФБ та визнаних довірителями ФФБ; несе зобов'язання перед довірителями ФФБ у межах договору про участь у ФФБ; за письмовою заявою довірителя виступає в інтересах довірителів позивачем у разі невиконання забудовником своїх зобов'язань щодо строків спорудження і якості об'єктів будівництва та передачі довірителям у власність об'єктів інвестування. При цьому Управитель ФФБ при здійсненні управління ФФБ несе зобов'язання перед довірителями ФФБ у межах договору про участь у ФФБ; за письмовою заявою довірителя виступає в інтересах довірителів позивачем у разі невиконання забудовником своїх зобов'язань щодо строків спорудження і якості об'єктів будівництва та передачі довірителям у власність об'єктів інвестування. На виконання положень ч.3 ст.19 Закону відповідач видав позивачу довідку № №577 від 28.11.2011 року про сплату повної вартості квартири [ADDRESS] у розмірі 750598,33 грн. та 17.09.2013 року, довідку №577.1 про право Довірителя на набуття у власність об'єкта інвестування (квартири № 367), у якій зазначена сума коштів у розмірі 909909,00 грн., внесених Довірителем у ФФБ, яка є підставою для подальшої реєстрації Забудовником права власності Довірителя на об'єкт інвестування. Тобто, відповідач виконав усі свої зобов'язання щодо надання фінансових послуг з управління майном за Договором інвестування. Обов'язок організовувати спорудження об'єктів та своєчасне введення їх в експлуатацію покладено на Забудовника. Управитель та забудовник в межах укладених між ними договорів та норм чинного законодавства, з урахуванням обставин фінансового характеру, укладали договори, в яких змінювали заплановану дату введення об'єкта будівництва в експлуатацію, про що у порядку, визначеному Законом та Договором інвестування, інформували позивача. Відповідач, як Управителем ФФБ, отримав від Забудовника (КП «Житомирбудзамовник») інформацію про завершення будівництва житлового комплексу по [ADDRESS], та надав копії довідок Бюро технічної інвентаризації щодо показників будинку, та копію Сертифікату відповідності КВ № 000562 від 24.12.2010 p. Пунктом 3.3 Договору інвестування встановлено, що умови договору вважаються виконаними в разі, якщо Довіритель виконав свої зобов'язання перед Управителем та після введення об'єкта будівництва в експлуатацію підписав з Забудовником Акт прийому-передачі закріпленого за ним об'єкта інвестування. Згідно п.3.2. (3), гл.З Правил фонду: Управитель при здійсненні управління не несе відповідальності перед Довірителями ФФБ щодо спорудження і якості об'єктів будівництва та передачі Довірителям у власність об'єктів інвестування. Укладаючи договір інвестування, позивач зобов'язався дотримуватись вимог та умов правил ФФБ. Статтею 18 Закону передбачено, що у разі порушення забудовником строків спорудження об'єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов'язків, передбачених частиною першою цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Позивач у випадку порушення строків будівництва не був позбавлений права відповідно до положень ст.18 Закону розірвати укладений договір про участь у ФФБ та вимагати повернення сплачених ним коштів. Проте таким правом позивач не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проте, позивач не надав доказів неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо контролю за строками прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва, зокрема доказів того, що збільшення строків будівництва об'єкта сталося внаслідок дій чи бездіяльності зі сторони відповідача, а також, нездійснення відповідачем контролю за дотриманням Забудовником договору, оскільки, відсутні факти нецільового використання коштів позивача, внесених ним до ФФБ. Метою договору інвестування, укладеного між позивачем та відповідачем, є отримання позивачем у власність об'єкта інвестування. Введення в експлуатацію об'єктів інвестування та об'єкту будівництва відповідач не здійснює, оскільки, вказані функції умовами Договору будівництва та нормами закону покладено на Забудовника. Також, відповідно до положень Закону, Управитель несе відповідальність в межах укладеного з Довірителем договору, проте, вказаним договором не передбачено відповідальності Управителя за порушення строків будівництва об'єкту будівництва. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в заявлених межах, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed