Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області позовом до [PERSON] , [PERSON], Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, КП «Солоницівське житлове - експлуатаційне господарство», третя особа : служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання права користування житловим приміщенням, визнання недійсними та скасування розпоряджень органів приватизації, визнання свідоцтв про право власності на житло недійсними. В обґрунтування позовних вимог позивач та представник позивача посилаються на те, що з 2004 року [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON], котрий мешкав у двокімнатній квартирі [ADDRESS]. З відома мешканців цієї квартири вона стала постійно проживати у вказаній квартирі. В подальшому 22.07.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №55, що підтверджується копією відповідного свідоцтва. [INFO] у с. Солоницівка Дергачівського району Харківської області у них народилась дочка - [PERSON], що підтверджується актовим записом №114 відділу реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції. З самого народження і по теперішній час малолітня [PERSON] постійно мешкає разом зі мною та своїм батьком у квартирі [ADDRESS], що підтверджується актом депутата Солоницівської селищної ради Прасол Г.М. від 04.03.2013 року. Вселення малолітньої [PERSON] у вказану квартиру відбулось без згоди інших членів сім'ї відповідно до вимог ст. 65 ЖК України. У цей період вона була зареєстрована за адресою - [ADDRESS], де мешкали її батьки і де відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.10.1996 року, виданого відділом приватизації житла Новосанжарського ветсанзаводу, вона має на праві власності 1/5 частини квартири. В подальшому 04.03.2010 року вона та неповнолітня [PERSON] були зареєстровані у квартирі [ADDRESS]. Той факт, що неповнолітня [PERSON] постійно мешкає у спірній квартирі з 2005 року, тобто з народження, по теперішній час підтверджується: -довідкою Солоницівського дошкільного навчального закладу «Веселка» №73/07-13 від 02.07.2015 року, згідно якої [PERSON] була вихованкою садку з 2007 року по 2012 рік; -довідкою Солоницівської загальноосвітньої школи №2 Дергачівського району №49 від 02.07.2015 року, згідно якої [PERSON] на цей час навчається у вказаному закладі. На підставі розпорядження органу приватизації - Солоницівського УЖКГ №3115П від 22.01.2009 року [PERSON] отримав свідоцтво [NUMBER] від 12.06.2009 року про право власності у цілому на квартиру [ADDRESS]. Вказане свідоцтво та розпорядження видані [PERSON] без врахування інтересів неповнолітньої [PERSON] та її законного права на приватизацію житла, оскільки станом на час приватизації [PERSON] постійно мешкала у вказаній вище квартирі і до цього не брала участь у будь-якій приватизації житла на території України. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28.07.2011року у справі №2010/2-276/11 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа - Солоницівська селищна рада Дергачівського району Хакрівської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом [PERSON] до комісії по приватизації державного житлового фонду КП «Солоницівське підприємство теплових мереж», [PERSON], [PERSON], третя особа - [PERSON] про поновлення порушеного права, визнання свідоцтва про право власності частково недійсним, вселення в квартиру, визнання права власності на 1/2 частину квартири - був задоволений частково тільки зустрічний позов [PERSON] За цим рішенням визнано недійсним в 1/2 частині свідоцтво про право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Внаслідок ухвалення 28.07.2011 року рішення, в подальшому відповідач [PERSON] рішення реалізував, приватизувавши тільки на себе 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Таким чином, неповнолітня [PERSON], мешкаючи з самого народження до теперішнього часу у квартирі [ADDRESS], будучиу ній зареєстрованою на законних підставах, незаконно позбавлена права власності на частину цієї квартири і участі у приватизації державного житла,що і змусило її звернутися до суду за захистом порушених прав її неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги , та просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання з'явилися, проти позову заперечували, просили в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі. Представник відповідача Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області , належним чином повідомлений в судове засідання не з'явився,не повідомивши суд про причини своєї неявки,що відповідно до вимог ст.77 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Представник відповідача КП «Солоницівське житлове - експлуатаційне підприємство» в судове засідання не з'явився,надавши суду заяву, відповідно до якої просив суд розглядати справу за його відсутності Третя особа : служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, надала до суду заяву , в якій просила розглядати справу без участі представника третьої особи, не заперечуючи проти позовних вимог [PERSON] Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновкущо позов не підлягає задоволенню., з огляду на наступне. На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст. 61 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи 22.07.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №55, що підтверджується копією відповідного свідоцтва. [INFO] у с. Солоницівка Дергачівського району Харківської області у них народилась дочка - [PERSON], що підтверджується актовим записом №114 відділу реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції. З представлених доказів, наявних у матеріалах справи, вбачається, що спірну квартиру [ADDRESS] було надано Виконавчим комітетом Дергачівської Ради депутатів трудящих [PERSON], як основному наймачеві та його родині, яка складалася на той момент з його дружини - [PERSON], доньки [PERSON] від першого шлюбу -- [PERSON], та спільного сина [PERSON] та [PERSON]- [PERSON] Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2008 року в цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа: Солоницівська селищна рада Дергачівського району Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] визнано [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. На підставі цього рішення [PERSON] було знято з реєстрації в спірній квартирі 06.12.2008 року. В січні 2009 року [PERSON] приватизував спірну квартиру в цілому одноособово на своє ім'я. В березні 2009 року [PERSON] стало відомо, що 31.10.2008 року заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області його було визнано особою, що втратила право на проживання у спірній квартирі і що його знято з реєстрації в спірній квартирі. За заявою [PERSON] 11.03.2010 року заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області було скасовано. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28.07.11р. у справі № 2010/2-276/11 в позовних вимогах [PERSON] та [PERSON] про визнання [PERSON] особою, що втратила право на проживання, було відмовлено. Зустрічні вимоги відповідача [PERSON] в частині щодо визнання свідоцтва про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в 1/2 частині -було задоволено. На підставі вищевказаного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 28.07.2011 року [PERSON] зареєструвався у спірній квартирі та ним було здійснено приватизацію належної йому 1/2 частини квартири [ADDRESS] та отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 14.01.2012 року, зареєстроване в КП «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» за № 36159392 від 06.03.2012 року. Під час розгляду цивільної справи № 2010/2-276/11 Дергачівським районним судом було з'ясовано, що на момент приватизації спірної квартири у січні 2009 року в спірній квартирі було зареєстровано двоє осіб - [PERSON] та [PERSON] Приватизація квартири мала місце у грудні 2008 року - січні 2009 року. Виходячи з наданих позивачкою доказів, [PERSON] зареєструвалася в квартирі пізніше цих подій. Не погодившись з рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28.07.2011року в цивільній справі № 2010/2-276/11, [PERSON] в серпні 2013 року звернулася до Апеляційного суду Харківської області з апеляційною скаргою на зазначене рішення, в якій просила його скасувати в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним в 1/2 частині свідоцтва про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] в задоволенні цих позовних вимог. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.10.2013 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] було закрито. Ухвала оскаржена [PERSON] не була. В травні 2012 року [PERSON] зверталася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], КП «Солоницівське підприємство теплових мереж», 3-ті особи: [PERSON], КП «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської міської ради» про визнання незаконною приватизації 1/2 частини квартири [ADDRESS] [PERSON] та визнання недійсним свідоцтва про право власності [PERSON] на 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Під час розгляду справи Дергачівським районним судом Харківської області було встановлено такі факти: під час приватизації квартири [ADDRESS] в квартирі були зареєстровані лише [PERSON] та [PERSON], тому у інших осіб, які зареєструвалися в квартирі після приватизації, тим більше під час існування спору та розгляду цивільної справи № 2010/2-276/11 Дергачівським районним судом Харківської області, прав на участь в приватизації не було, відповідно, і їх згода не була потрібна. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 08.01.2013року в цивільній справі № 2010/3368/2012 в задоволенні позову було відмовлено повністю. Ухвалою від 28.03.2013 року Апеляційний суд Харківської області залишив рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08.01.2013 року в цивільній справі № 2010/3368/2012 без змін. З заявами про перегляд зазначених рішень в касаційному порядку [PERSON] не зверталася. Також, на час розгляду справи Дергачівським районним судом Харківської області розглянуто цивільну справу № 2010/2593/12 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], 3-ті особи: Дергачівський РВ ГУ ДМС України в Харківській області, Служба у справах дітей Дергачівської райдержадміністрації про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, вселення до житлового приміщення, визначення порядку користування житловим приміщенням, виселення відповідачів з житлового приміщення та скасування реєстрації відповідачів в житловому приміщенні, в якій винесено заочне рішення від 17.01.2014 року, яким всі позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю, [PERSON] визнано особою, яка підлягає виселенню, а її реєстрація в спірній квартирі - скасуванню. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 09.09.2014 року в частині виселення [PERSON] зі спірної квартири та скасування її реєстрації в спірній квартирі заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17.01.2014 року було залишено без змін. Ухвалою від 17.12.2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду Харківської області від 09.09.2014 року залишено без змін. Крім того, Дергачівським районним судом Харківської області розглядалася цивільна справа № 619/6492/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, КП «Солоницівське підприємство теплових мереж», треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], Служба у справах дітей Дергачівської районної адміністрації Харківської області про визнання права користування житлом, визнання недійсними розпоряджень органів приватизації та свідоцтв про право власності на житло. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10.02.2015 року в зазначеній справі було встановлено наступні факти: на момент приватизації квартири [ADDRESS] у січні 2009 року у спірній квартирі були зареєстровані двоє осіб - [PERSON] і [PERSON] «Отже, оскільки на час приватизації квартири у січні 2009 року в квартирі було зареєстровано двоє осіб - [PERSON] та [PERSON], і на імя [PERSON]Рішенням суду від 27.07.11 р. залишено приватизацію ? квартири, то обґрунтовано на ім'я [PERSON] видано розпорядження на приватизацію ? сатини квартири і відповідне свідоцтво про право власності. Підстав для визнання незаконними цих актів немає. Приватизація квартири мала місце у грудні 2008 - січні 2009 рлку, коли в квартирі були зареєстровані тільки [PERSON] та [PERSON], а не у січні 2012 року, як вважає позивач». Всі інші особи зареєструвалися після приватизації житла. Апеляційний суд Харківської області Ухвалою від 27.05.2015 року підтвердив висновки Дергачівського районного суду Харківської області у справі та залишив Рішення від 10.02.2015 року без змін. Таким чином, на даний час існує п'ять рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що набули законної сили, якими встановлено законність приватизації квартири [ADDRESS] та коло осіб, які мали право на участь у приватизації. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав,а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. На підставі ст. 41, 47, 55 Конституції України, ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року,

Outcome: dismissed