Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач 30.10.2014 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, на даний час шлюб розірвано. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] [INFO] З 2010 року відповідач життям сине не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з ним та приймати участь у його вихованні, ухиляється від сплати аліментів, по виконавчому листу виданому Селидівським міським судом Донецької області від 06.11.2009 р. по справі №2-2139-2009. У відповідача є інша сім'я та двоє дітей. Відповідач надав нотаріально-засвідчену згоду на позбавлення його батьківських прав відносно дитини. Просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно сина - [PERSON] [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена належно, в матеріалах справи маємо заяву з клопотанням слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився надав суду заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність та не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Третя особа органу опіки та піклування Селидівської міської ради Михайліченко Г.В. у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала, пояснила, що відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, Селидівська міська рада вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON]. відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Прокурор Яворська Г.В. в судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO], підтримала. Вислухавши представника третьої особи, думку прокурора, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 02.10.2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьк, [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.05.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - 19.05.2010 року розірваний. Згідно довідки №204 від 23.10.2014 р. виданої ОСББ «К.Маркса 3», [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], разом з матір'ю [PERSON] Згідно довідки №226 від 17.10.2014 року виданої Дошкільним навчальним закладом « 5 «Роднічок» Селидівської міської ради Донецької області, [PERSON] [INFO] дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад №5 «Роднічок» з 14.06.2010 р. по 31.05.2014 р., протягом цього часу батько дитини - [PERSON] жодного разу не забирав дитину з ДНЗ, не брав участі у житті ДНЗ (не спілкувався з вихователями, не відвідував семінари та батьківські збори, свята та розваги за участю його сина). Згідно заяви зареєстрованої в реєстрі за №352 та засвідченої приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Донецької області, [PERSON] надав згоду про позбавлення його батьківських прав, щодо малолітнього сина [PERSON] [INFO], у зв'язку з тим, що він не займається вихованням, матеріальним утриманням дитини і не піклується про його здоров'я. Згідно висновку №02-23/1-522 від 11.07.2014 р. про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, Селидівська міська рада Виконавчий комітет вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO], відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться життям та здоров'ям малолітнього сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не спілкується з ним. Вихованням малолітнього [PERSON] [INFO] займається мати [PERSON] [INFO] Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, ухиляється від їх виконання у відношенні свого сина без поважних причин, не надає належної матеріальної допомоги на його утримання, не проявляє до нього батьківської турботи. З метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved