Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач 15.03.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 28.04.11 р. та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 28.04.11 р. було ухвалено стягувати з відповідача на її як [PERSON] користь аліменти на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини в сумі 500 грн щомісячно, починаючи з 14.03.11 р. і до досягнення дитиною повноліття. Вона 30.07.14 р. змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Вказана вище неповнолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач з 2013 р. аліменти не сплачує та за станом на 01.09.18 р. виникла заборгованість в сумі 39 223 грн 23 коп.. Зазначає, що вказана стягувана сума аліментів не відповідає розміру встановленого законодавчо мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку. Покликаючись на ч. 2 ст. 180, ст. 192 СК України, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 17.04.19 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачеві копія вказаної вище ухвали суду з копією позовної заяви та доданих до неї документів була надіслана судом у встановленому законом порядку. За станом на 01.07.19 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження вказаної вище спільної неповнолітньої дитини сторін; копії свідоцтва про зміну імені позивачем, копії довідки № 518 від 11.03.19 р., виданої виконкомом Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області, вона проживає спільно з позивачем та у складі сім`ї останнього і сторони є її батьками. Відповідно до копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 28.04.11 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, що набрало законної сили 10.05.11 р., стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання вказаної вище спільної неповнолітньої дитини сторін аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн щомісячно, починаючи з 14.03.11 р. і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного вище судового рішення Ковельським міськрайсудом Волинської області було видано виконавчий лист. Відповідно до копії виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 08.05.14 р. у цивільній справі № 159/2 325/14 - ц провадження № 2/159/618/2014 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 19.05.14 р., сторони з 06.11.09 р. перебували у шлюбі, що розірваний. Відповідно до копії довідки № б/н, виданої Ківерцівським РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, у відповідача за станом на 01.09.18 р. значиться заборгованість по сплаті аліментів в сумі 39 223 грн 22 коп.. Однак з огляду на те, що наведена вище довідка не містить дати її видачі, суд враховує, що доказів існування такої суми боргу по аліментах за станом на дату подання розглядуваного позову, як про це стверджує позивач, немає. Як вбачається з копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 09.02.15 р. (понад 4 роки тому), виданої держреєстратором, позивач з 21.07.98 р. значиться підприємцем та має несталий доход. Таким чином суд вважає доведеним, що сторони перебували у шлюбі, що був розірваний; за час шлюбу у сторін народилась вказана вище спільна неповнолітня дитина, яка в даний час проживає разом з позивачем. Відповідач на даний час є платником аліментів на користь позивача на утримання вказаної вище спільної неповнолітньої дитини сторін у розмірі, що вказаний у судовому рішенні від 28.04.11 р.. Позивач є самозайнятою та має несталий доход. Доказів наявності доходу у відповідача позивач суду не надала. Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно закону. Ту обставину, що змінився в сторону погіршення її матеріальний стан, позивач обґрунтовує лише збільшенням розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, що встановлений законодавчо. Однак суд враховує, що ця обставина стосується і відповідача. Тобто матеріальне становище обох сторін змінилось в сторону погіршення. Доказів про розмір доходу відповідача позивач також суду не надала. Однак відповідач не заперечив, що має несталий доход у своєму відзиві на позовну заяву. За станом на 28.04.11 р. відповідач працював та мав доход. Разом з тим суд враховує, що доказів про наявність достатнього заробітку (доходу) у відповідача, що дало б суду підстави для збільшення розміру аліментів до мінімального рекомендованого, позивач суду також не надала. А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, врахувавши, що розмір стягуваних на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін аліментів, безсумнівно, на даний час є меншим, ніж той, що передбачений законодавчо як мінімальний для дітей відповідного віку. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial