Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON] 19.12.2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що вона 23.11.2001 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Василівською сільською радою Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис №9. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що їх сімя розпалася. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між ними. Крім того відповідач застосовував віносно неї фізичне насилля. Внаслідок чого з 2014 року не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, вона проживає у Кореї. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Представник позивача [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги позивача щодо розірвання шлюбу підтримала, просила їх задовольнити. Крім того подала суду заяву про залишення без розгляду вимоги в частині стягнення із відповідача судових витрат по справі. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд\~\~також\~\~приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.11.2001 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-МИ № 048576 від 23.11.2001 року (а.с.6). Від спільного проживання у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різниця у поглядах на життя, втрата любові один до одного та часті сварки між сторонами. Застосування відповідачем фізичного насилля до позивача. Внаслідок чого з 2014 року не підтримують фактичних шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сімї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Відповідно до п.5 ч.1\~ст. 257 ЦПК України\~суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Враховуючи, що представник позивача до початку розгляду справи по суті подала заяву про залишення позовної вимоги щодо стягнення із відповідача судових витрат по справі без розгляду, суд вважає, що клопотання представника позивача підлягає задоволенню, а позовна вимога щодо стягнгення із відповідача судових витрат по справі - залишенню без розгляду. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved