Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.04.2017 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] року в с. Павлівка Богодухівського району Харківської області у віці 76 років померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку /пай/ розміром 2, 46 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Вільне», що розташована на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Він являється спадкоємцем за законом першої черги як рідний син померлої. Спадщину після смерті матері прийняв шляхом спільного проживання на день її смерті. На даний час оформити спадщину у нотаріальному порядку неможливо через відсутність оригіналу сертифіката на право на земельну частку /пай/, в зв'язку з чим нотаріус відмовив йому в письмовій формі у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому визнати право власності за ним на дане майно можливо лише у судовому порядку. Позивач в судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі /а.с.3 /. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі /а.с.22/. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року в с. Павлівка Богодухівського району Харківської області у віці 76 років, що підтверджено свідоцтвом про її смерть /а.с.5/, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки /паю/ розміром 2, 46 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Вільне», що розташована на території Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області, та належить померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії [NUMBER], зареєстрованого за № 345 від 28.08.1996, вартість земельної ділянки становить 27 060 гривень /а.с.7-9/. Позивач після смерті [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги як рідний син, родинні стосунки підтверджені /а.с.6/. Відповідно довідки Павлівської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 23.03.2017 за № 284 [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] вибула в зв'язку із смертю. На момент її смерті разом з нею проживав та був зареєстрований син [PERSON], [INFO]. Заповіт від її імені сільською радою не посвідчувався /а.с.10/. Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON] був посвідчений 04.05.2000 за реєстровим номером 43 Вільненською сільською радою Великописарівського району Сумської області, який є чинним, спадкова справа після її смерті не реєструвалася /а.с.23-24/. Оригінал правоустановчого документу на спадкове втрачений, про що зроблене відповідне оголошення у місцевій газеті /а.с.11-12/. Державний нотаріус [PERSON] відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку /а.с. 13/. В судовому засіданні оглядався заповіт від імені [PERSON], посвідчений 04.05.2000 Вільненською сільською радою Великописарівського району Сумської області, реєстровий номер 43, складений на користь [PERSON], тобто позивач є не тільки спадкоємцем за законом першої черги, але й за заповітом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» в пункті 1, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, вказаний в статті 21 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадщина відкрилася [INFO] року після смерті матері позивача [PERSON]. Тому при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти /в тому числі усиновлені/, подружжя і батьки померлого. Відповідно до статті 534 ЦК УРСР кожен громадянин може залишити за заповітом все своє майно або його частину одній або декільком особам, які входять, і не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та громадським організаціям. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1-2 статті 549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що на день смерті [PERSON], померлої [INFO] , разом з нею постійно проживав і був зареєстрований її син [PERSON], який фактично прийняв спадщину, але юридично її не оформив. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на земельну частку /пай/, так як у судовому засіданні знайшло підтвердження, що після смерті [PERSON], померлої [INFO], позивач є спадкоємцем за заповітом та законом першої черги, спадщину прийняв відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, спадщина у нотаріальному порядку не оформлена в зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці відсутні. Визнати за ним право власності на спадкове майно можливо лише у судовому порядку.

Outcome: approved