overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 лютого 2016 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, також вказувала, що спільне господарство не ведеться з 2012 року. Сторони звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач вимоги визнає. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 09 жовтня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім'ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , 25 лютого 2021 року звернулась в суд з цим позовом та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували 27 червня 2018 року у Київському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №1013. Свої вимоги мотивувала тим, що життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя. В результаті чого між ними виникали постійні сварки. Все це призвело до того, що перестали розуміти один одного. На даний час вони сімейні відносини не підтримують. Вважає, що подальше спільне життя, збереження сім`ї та примирення є не можливим. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Строк на примирення не надавати. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений про день, час та місце слухання справи відповідно до ст.ст. 128-130 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.\~247\~ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 червня 2018 року у Київському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №1013. Від шлюбу дітей не мають. Частиною 3 ст.\~105\~СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.\~112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини сторони не підтримують та не мають наміру поновлювати їх. Згідно з ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дослідивши обставини справи, беручи до уваги положення ст.24\~СК України про те, що шлюб є добровільним союзом чоловіка і жінки, примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки сім`ї між сторонами фактично не існує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

позивач [PERSON] 25 серпня 2015 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив , що 07 вересня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 23 листопаду [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що вони перестали розуміти один одного, у них різні погляди на життя, втратили почуття довіри та поваги. Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки. Надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 2012 року, про що зроблено актовий запис № 197 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області . (а.с 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], 23 листопаду [INFO]. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що шлюб існує лише формально, з січня 2013 року сторони разом не мешкають, не підтримують шлюбні стосунки, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд, вважає, що неповнолітню дитину - сина [PERSON], 23 листопаду [INFO] необхідно залишити на виховання [PERSON]. Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

позивач [PERSON] 25 серпня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 07 вересня 2012 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі . 23 листопада 2012 року народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав, не заперечує проти того, щоб з нього були стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини. Суд заслухавши відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 07 вересня 2012 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до актового запису № 571, зробленого 27 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 4 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сімї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 серпня 2020 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що спільне життя не склалося через різні погляди на життя, втрату почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства з відповідачем не ведуть та разом не проживають. Просив розірвати зареєстрований з відповідачем [PERSON] 17 жовтня 2014 року шлюб. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2020 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 22 вересня 2020 року. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач [PERSON] повністю підтримав подану до суду позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, також вважає неможливим подальше збереження сім`ї. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 17 жовтня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 січня 2014 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів, який уточнила в поданій до суду 21 лютого 2014 року заяві. В позовній заяві посилалася на те, що 01 липня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір підряду на виконання ремонтно-оздоблювальних робіт в квартирі [ADDRESS]. Зазначала, що нею на умовах договору було передано відповідачу грошові кошти в загальній сумі 38000 грн., але відповідачем роботи виконані не були. Просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість в сумі 38000 грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини, не заперечувала щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, клопотань до суду не подавав. За таких обставин, враховуючи відсутністю підстав, для відкладення розгляду справи, що передбачені ст. 169 ЦПК України, наявність згоди позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі осіб, які не з'явилися. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 липня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір підряду на ремонтно-оздоблювальні роботи. Обставина отримання відповідачем [PERSON] коштів в розмірі 38000 грн. підтверджується наданими до суду розпискою (а.с. 7), квитанціями (а.с. 8) та довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 9). Жодні докази на спростування позовних вимог відповідачем [PERSON], суду надано не було. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено судом, відповідач взяті на себе договором обов'язки не виконав, хоча кошти від позивача отримав. За таких обставин, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи відсутність жодних заперечень від відповідача на спростування вимоги [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму отриманих коштів в розмірі 38000 грн. Також з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 380 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 січня 2017 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що спільне життя не склалося, проживають окремо, почуття любові та взаємоповаги один до одного втратили. Просив суд розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Гапєєва) [PERSON], [INFO], з 31 серпня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 травня 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 11 червня 2005 року перебуває з відповідачем [PERSON] у шлюбі, від якого мають малолітню дочку [PERSON], народження [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося в звязку з відсутністю взаєморозуміння, постійними сварками, втратою взаємних почуттів, що призвело до припинення подружніх відносин та окремого проживання сторін з жовтня 2014 року. Позивач уважає збереження шлюбу неможливим та просить його розірвати. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, указані в позовній заяві. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 11 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції в Полтавській області, актовий запис № 48 (а.с. 8 ). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], народження [INFO] (а.с. 9). Спільне життя сторін не склалося в звязку з відсутністю взаєморозуміння, постійними сварками, втратою взаємних почуттів, що призвело до припинення подружніх відносин та окремого проживання сторін з жовтня 2014 року. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із огляду на викладене, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сімї суперечитиме інтересам обох сторін, інтересам їх дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 травня 2015 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилалася на те, що є власником житлового будинку по пров. Лавандовий, 7 в м. Полтаві, де на реєстраційному обліку знаходиться відповідач [PERSON]. Вказувала, що відповідач декілька років в будинку не проживає, участі в утриманні не приймає. В своїй позовній заяві просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку по пров. Лавандовий, 7 в м. Полтаві. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, але звернувся до суду з заявою, в якій просив суд розглядати справу без його участі, вимоги повністю визнає. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 квітня 2007 року є власником житлового будинку по провулку Лавандовий, № 7 в місті Полтаві. Також встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], знаходиться на реєстраційному обліку за адресою: м. Полтава, пров. Лавандовий, 7, але не проживає. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України також передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідач [PERSON] в спірному житловому приміщення не проживає понад один рік. Реєстрація відповідач [PERSON] в житловому приміщенні, яке належить на праві власності позивачу [PERSON], порушує права позивача. Тому суд приходить до висновку, що порушене право підлягає захистові. За таких обставин, враховуючи також обставину визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку № 7 по провулку Лавандовий в місті Полтаві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 травня 2017 року звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі , від якого сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає із позивачем і знаходиться на її утримані. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 21 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 21 січня 2013 року виконкомом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач має неповнолітню дитину і має змогу виплачувати аліменти на її утримання. Інших утриманців відповідач не має. Суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частковому співвідношенні до його заробітку у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved