Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.06.2016 року звернулась до суду з позовом до Приватної Агрофірми «Світ» ( далі ПАФ «Світ»), з залученням третьої особи - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області про розірвання договору оренди землі, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 31 серпня 2012 року між [PERSON] (орендодавець) та ПАФ «Світ» (орендар) укладений договір оренди землі № 6, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 14.1051 га, яка знаходиться на території Івановоселищанської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Глобинському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.09. 2012 року за № 532060004005274. Відповідно до п. 3.1 Договору оренди землі, Договір було укладено строком на 10 років. У п. 4.1 Договору зазначена орендна плата у розмірі 3 % від вартості земельної ділянки, що суперечить Указу Президента України від 19 серпня 2008 року №725/2008. Орендарем не змінюється нормативна грошова оцінка земельної ділянки, вартість якої кожен рік збільшується та на даний час становить 153628 грн., що є підставою для розірвання договору оренди землі. Крім того, в порушення вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі» до договору не долучено акт визначення меж земельної ділянки в натурі та не вказано умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. З посиланням на п. «д» ч. 1 ст.141 ЗК України, ст. 15 Закону України «Про оренду землі», позивач прохає розірвати договір оренди землі № 6 від 31 серпня 2012 року, укладений між [PERSON] та ПАФ «Світ», зареєстрований у відділі Держкомзему у Глобинському районі Полтавської області 07.09. 2012 року за № 532060004005274. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, посилаючись на підстави та обставини, зазначені у ньому та просила його задовольнити. Додатково пояснила, що бажає розірвати договір, бо на її думку відповідач платить малу орендну плату, та не завжди бажає сплачувати орендну плату частинами на протязі року. Вказала, що письмово з пропозицією про розірвання договору оренди чи про зміну його умов вона до орендаря не зверталася, кошти за оренду земельної ділянки, розраховані в довідці ПАФ «Світ», вона отримувала, у видаткових касових ордерах про отримання нею орендної плати за 2013 - 2016 року стоять її підписи. Зазначила, що розмір та кінцевий термін виплати орендної плати відповідали договору оренди. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у ньому. Вказав, що згідно наданих представником відповідача доказів встановлено, що розмір орендної плати та строк її сплати відповідають вимогам, передбаченим в договорі оренди. Вважає, що договір необхідно розірвати, в зв'язку з недотриманням в ньому вимог, передбачених ч. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Представник відповідача Хромих Е.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказавши, що розмір орендної плати, що виплачувалася [PERSON] та строк її виплати відповідають умовам Договору оренди землі № 6, фактично орендна плата сплачувалася навіть в більшому розмірі. Договір оренди землі № 6 від 31.08.2012 року відповідає вимог чинного законодавства, всі його умови дотримуються. Посилання в позові на те, що при укладенні договору не дотримано вимоги ст. 15 п.4 Закону України «Про оренду землі», як на підставу для розірвання договору, є безпідставними, оскільки недотримання вказаних вимог є підставою для недійсності договору, а не для його розірвання, проте така позовна вимога позивачем не заявлялася. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області в судове засідання не з'явився, були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №238874, виданого 31 серпня 2012 року Глобинською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №532060001002709, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 14,1051 гектарів, яка розташована на території Івановоселищанської сільської ради Глобинського району Полтавської області. 31 серпня 2012 року між [PERSON] та ПАФ «Світ» (орендар) укладений договір оренди землі № 6, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 14,1051 га, яка знаходиться на території Івановоселищанської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Глобинському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.09.2012 року за № 532060004005274. Відповідно до п. 3.1 Договору оренди, договір укладено на строк 10 років починаючи з дати його державної реєстрації. П. 4.1 Договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Договором допускається виплата орендної плати у натуральній та грошовій формі. Згідно п. 4.3 Договору, обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації без внесення змін до Договору. П.4.4 встановлює, що орендна плата вноситься один раз на рік, не пізніше 31 грудня календарного року, за який вноситься орендна плата. Розмір і строки внесення орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Згідно із ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції станом на час укладення договору) визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно зі ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Вирішуючи питання про розірвання договору оренди землі, необхідно враховувати, що специфіка земельної ділянки як об'єкта цивільних прав дає змогу використовувати її тривалий час для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проведення підприємницької та інших видів діяльності. Тому договірний характер правовідносин користування землею зумовлює такі важливі їх риси, як прогнозованість і сталість. Вичерпний перелік підстав для припинення та примусового припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню, визначений статтями 141, 143 Земельного кодексу України. Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п.12.1 Договору оренди зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку. Згідно з п.12.3 Договору оренди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Як передбачено пунктом 12.4 Договору оренди - розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Свої вимоги про розірвання Договору оренди позивач обґрунтовує порушенням відповідачем п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, а саме: систематична несплата орендної плати та невідповідністю п. 4.1 Договору, яким визначена орендна плата у розмірі 3 % від вартості земельної ділянки, вимогам Указу Президента України від 19 серпня 2008 року № 725\\2008, згідно з яким плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) становить не менше 3,5 % визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю). В той же час, відповідно до Указу Президента України від 02 лютого 2002 року № 92\\2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» ( із наступними змінами) зазначено: « Визнати одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря». Тобто, п. 4.1 Договору оренди землі № 6 від 31.08.2012 року не суперечить вимогам вищевказаного Указу Президента України. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на протязі 2013-2016 років відповідачем ПАФ «Світ» належним чином виконувалися його умови щодо розмірів та строків сплати орендної плати, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні довідкою - розрахунком виплаченої орендної плати, виданою ПАФ «Світ»; довідками відділу Держземагенства у Глобинському районі Полтавської області про грошову оцінку земельної частки (паю) на території Івановоселищанської сільської ради в 2013 -2016 роках; видатковими касовими ордерами про отримання [PERSON] орендної плати за землю в 2013 - 2016 роках. Вказана обставина визнана в судовому засіданні позивачем [PERSON] та її представником [PERSON], а тому у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. У матеріалах справи відсутні докази того, що протягом строку дії договору оренди від орендодавця [PERSON] надходили пропозиції щодо внесення змін до договору оренди чи необхідних уточнень, що також вказує на те, що права, свободи чи інтереси позивача не порушувалися. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, суд вважає, що позивачем не надано доказів, які б доводили факт невиконання відповідачем обов'язків, передбачених Договором оренди землі № 6 від 31.08.2012 року та статей 24, 25 ЗУ «Про оренду землі», а тому відсутні підстави для розірвання договору оренди землі, передбачені п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України. Посилання позивача в обґрунтування необхідності розірвання договору оренди землі на те, що до договору не долучено акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що унеможливлює її ідентифікацію та в договорі відсутня інформація про умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов передбачених цією статтею, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди землі, а також для визнання договору недійсним. В той же час, позивачем в позовній заяві вимоги щодо визнання договору оренди недійсним не заявлялися. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди землі необхідно відмовити, а сплачений позивачем судовий збір не відшкодовується відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed