Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] \~04.07.2019\~звернулась до\~суду з\~позовомпро стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі 2000,00 грн. щомісячно. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 27.06.2017 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З 07.12.2018 вона з відповідачем разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Відповідач працездатний, має постійне місце роботи, стабільний заробіток, інші зобовязання з приводу стягнень за виконавчими листами в нього відсутні, а тому відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Матеріали справи містять відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач не заперечує проти присудження до стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку просить відмовити. Ухвалою судді від 24.09.2019 року визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також даною ухвалою суду визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін була направлена позивачу та відповідачу. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач у встановлений строк подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, та не заперечував проти присудження до стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері дитини суми не більше 33% чистого доходу (після сплати податків) від його заробітної плати. На обґрунтування своїх заперечень зазначає, що він працює на посаді наукового співробітника у Національному Технічному Університеті «Харківський політехнічний інститут», та його середня заробітна плата за 2018 рік складала менш ніж 3570 грн. за місяць, а за 2019 рік 5060 грн. за місяць, без відрахування податків. Відповідач зазначає, що позивач має право на своє утримання лише у разі, якщо він може надавати їй матеріальну допомогу, проте він такої можливості не має, а тому вимога про стягнення з нього на утримання позивача аліментів є безпідставною. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 22.06.2017 між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7,13). Відповідач не є інвалідом, офіційно працевлаштований, працює науковим співробітником у НТУ «Харківський політехнічний інститут», його загальна сума доходу за період з січня по вересень 2019 становила 45540,42 грн., що підтверджується довідкою про доходи, тобто середньомісячний дохід відповідача становить 5060,00 грн. Відомостей про інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, відповідач не надав та матеріали справи таких відомостей не містять. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 № 789-ХІІ та набрала законної чинності для України 27 вересня 1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до положень ч.1 ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 )\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~4) інші обставини, що мають істотне значення. Р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. М інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. М інімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. За таких обставин вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача обґрунтована та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ч.2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку підлягають частковому задоволенню, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, які відповідач має можливість надавати. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial