Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.05.2018 звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] пені за несплату аліментів у розмірі 13 568, 50 грн., про збільшення розміру аліментів до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого державним бюджетом України відповідного періоду, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, а також про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] Обґрунтовує позовні вимоги тим, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 12.03.2009 з [PERSON] на користь [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 400 грн., починаючи з 28.01.2009 і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що після розірвання між сторонами шлюбу, що мало місце 15.04.2005, син залишився проживати з нею та повністю перебуває на її утриманні, вона забезпечує дитину всім необхідним для її нормальної життєдіяльності. В свою чергу, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, не цікавиться ним, байдужий до матеріального забезпечення, фізичного та духовного розвитку дитини. У зв'язку з несплатою аліментів ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.08.2009 відповідача оголошено в розшук, станом на 15.05.2018 заборгованість складає 44 800 грн., пеня по несплачених аліментах становить 13 568,50 грн. Окрім цього, зазначає, що син займається спортом у виді п'ятиборства, є учасником та призером місцевих та міжнародних змагань, а тому заняття спортом потребує додаткових витрат по харчуванню і купівлі спортивного одягу та інвентарю, а тому просить збільшити розмір аліментів до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого державним бюджетом України відповідного періоду. Окрім цього, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, відтак відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України просить позбавити його батьківських прав щодо дитини. Ухвалою від 25.05.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить задовольнити в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні підтримав наданий висновок про доцільність позбавити відповідача батьківських прав та заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомив, не подав до суду відзив на позовну заяву. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши вступне слово учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд позовні вимоги задовольняє, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між позивачем і відповідачем розірвано 15.04.2005, позивач і відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], останній проживає разом з позивачем, про що свідчить довідка №288 від 21.02.2018, видана ОСББ «Львівський дворик» (а.с. 5, 6, 7). Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 12.03.2009 з [PERSON] на користь [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 28.01.2009 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16). Встановлено, що на примусовому виконанні Кам'янець-Подільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 400 грн., починаючи з 28.01.2009 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців від 01.03.2018, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 22.02.2018 складає 42 800 грн. (а.с. 10-11). Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.08.2009 за поданням державного виконавця оголошено відповідача в розшук (а.с. 17). Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.196 Сімейного кодексу України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Як вбачається з розрахунку пені (неустойки) по аліментах, наданого представником позивача [PERSON], заборгованість відповідача по несплаті аліментів за період з січня 2009 року по квітень 2018 року включно складає 44 800 грн., розмір пені - 13 568, 50 грн. (а.с. 12-14). З огляду на викладене, враховуючи те, що [PERSON] має заборгованість по аліментах, ухиляється від їх сплати без поважних на те причин, розмір неустойки за прострочення сплати аліментів, розрахований представником позивача, відповідачем не спростовано, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для відповідальності відповідача за прострочення сплати аліментів та, відповідно, задоволення позову в цій частині. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, яка утворилась за прострочення сплати аліментів, у сумі 13 568, 50 грн. При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, визначеного рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12.03.2009, суд враховує положення ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», за якими виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто обов'язок доведення вищевказаних обставин покладається на позивача, яка ініціювала процес зміни розміру аліментів. З наданих суду матеріалів вбачається, що син сторін [PERSON] навчається у 8а класі НВК «Школа-ліцей «Оріяна» з 2009 року, відвідує заняття у спортивній секції з сучасного п'ятиборства, є учасником та призером обласних змагань з чотириборства та міжнародних змагань з тріатлу (а.с. 9, 15). Так, при визначенні розміру аліментів, в тому числі вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року становить - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. При цьому, визначений рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12.03.2009 розмір аліментів, що становить 400 грн., є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (930 грн.). Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою за віком, вік дитини та її потреби в існуванні (їжа, одяг, комфорт, користування медичними, освітніми послугами тощо) та потреби в реалізації соціального та духовного розвитку, а також те, що усі витрати по утриманню сина несе позивач, про що свідчить наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів, розмір аліментів, визначений рішенням суду від 12.03.2009, є значно меншим ніж встановлено законом, тому суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого державним бюджетом України відповідного періоду, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд враховує роз'яснення, що викладені в п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за якими у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до п.2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно із п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При цьому, суд вважає, що незалежно від місця проживання та перебування сторін у розірваному шлюбу, на батьків покладаються аналогічні обов'язки, передбачені законом, по відношенню до дитини. Як вбачається з характеристики учня 8а класу [PERSON], останній з 2009 року навчається у НВК «Школа-ліцей «Оріяна», однак, його батько жодного разу не відвідував школу та не цікавився навчанням і успіхами сина, участь у вихованні останнього бере лише матір (а.с. 9). З висновку органу опіки і піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 20.04.2018 встановлено, що оскільки [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не дбає про духовний та фізичний розвиток сина, матеріально не забезпечує, не з'явився на засідання комісії, комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] (а.с. 8). Враховуючи наведене, оскільки відповідач самоусунувся від виховання свого сина, не бажає нести за нього відповідальність і виконувати свій батьківській обов'язок, тоді як дитина потребує як грошової допомоги, так і підвищеної уваги до себе з боку батька, з врахуванням її віку і розвитку, тому суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], що відповідатиме інтересам дитини. Окрім цього, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав, у розмірі 704,80 грн. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовними вимогипро стягнення пені та збільшення розміру аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1 409, 60 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 164, 182, 192, 196 СК України та

Outcome: approved