Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.06.2021 р. звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості на суму 59000,00 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 15 квітня 2021 року [PERSON] позичив у нього гроші у розмірі 59000 грн. строком до 01 травня 2021 року, про що надав розписку. Однак, вказаних боргових зобов`язань відповідач не виконав та вказані кошти йому не повернув, а тому [PERSON] змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Просить позов задовольнити та стягнути судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача витрати за надання правничої допомоги. Відповідач [PERSON] , який був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, не надав відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України за згодою представника позивача, суд розглядає справу, ухвалюючи заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частина 2 ст.\~11\~ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. У відповідності до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до Правового висновку Верховного Суду у спорі про стягнення богу за договором позики від 12.11.2020 р. «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник дов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно до розписки від 15.04.2021 року відповідач [PERSON] 15 квітня 2021 року позичив у позивача [PERSON] гроші у розмірі 59000 грн., та зобов`язався до 01 травня 2021 року повернути борг позивачу [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконав та вказані кошти позивачу не повернув. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки зобов`язання за борговою розпискою відповідачем не виконано та стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 59000,00 грн. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] судових витрат то суд виходить із диспозиції ст. 141 ЦПК України, у відповідності до якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, у відповідності до ч. ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 3 ст. 137 ЦПК Україниунормовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з матеріалів справи адвокат Поліковський Г.М. здійснював представництво в судовому процесі по справі в інтересах позивача [PERSON] на підставі Договору про надання правової допомоги від 18 червня 2021 року. Згідно до Акту №1 приймання-прередачі наданих послуг їх розмір становить 10000,00 грн. та складається з юридичної консультації по справі, підготовка та подання позовної заяви, участь адвоката у судових засіданнях 21.09.2021р., 08.11.2021 р. Відповідно до\~ст.141 Цивільного процесуального кодексу України\~суд присуджує стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн., який сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved