Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 листопада 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON]про стягнення в її користь аліментів на утримання їх малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO]. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач офіційно працює, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх сина, проте участі в утриманні сина не бере. З цих підстав просила стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В подальшому від позивача та її представника надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач [PERSON]у судовому засіданні позову не визнав, пояснив, що проживає разом із позивачем та їхнім сином, у них спільний бюджет, він забезпечує сім'ю, купує продукти, одяг, оплачує комунальні послуги. Тому підстав стягувати аліменти немає. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 25 листопада 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ №110649 від 16 квітня 2013 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції Хмеьницької області (актовий запис №6). Від даного шлюбу в подружжя є син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І?ИД №206794 від 14 листопада 2014 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Як убачається з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач коштів на утримання дитини не надає, у звязку з чим син перебуває повністю на її утриманні. Відповідно до довідки про склад сімї, виданої ОСББ «Лозовецька, 8» від 12 грудня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] проживають [INFO]. З копії будинкової книги для реєстрації громадян, які проживають [INFO] вбачається, що відповідач [PERSON] з 04 квітня 2007 року та неповнолітній [PERSON] з 14 листопада 2014 року зареєстровані за зазначеною адресою. [PERSON] знято з реєстраційного обліку за цією адресою 20 жовтня 2016 року. Однак, як ствердив у судовому засіданні відповідач, і він, і [PERSON], і їхній син [PERSON] фактично проживають усі разом за вказаною адресою. З позовної заяви вбачається, що відповідач не надає дитині належного утримання. Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що він добровільно надає дитині утримання, оскільки жодних доказів із цього приводу ним не надано. Так, відповідач у судовому засіданні стверджував, що купує в сім'ю продукти, купує дитині одяг. З приводу зазначеного судом запропоновано відповідачу надати докази (товарні чеки, квитанції тощо) про їх придбання, на що відповідач пояснив, що таких доказів він не має, тому надати не може. За таких обставин суд вважає, що між сторонами не досягнуто домовленості про спосіб виконання обов'язку утримувати дитину, виконання свого обов'язку батьком не в повній мірі забезпечує першочергові потреби дитини. Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Судом установлено, що [PERSON]працює в ТОВ «Торговий дім «Альтаір», що підтверджується довідкою № 06/12/16-001 від 06 грудня 2016 року. Таким чином відповідач має постійний дохід, а тому наявні підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 183 СК України у частці від заробітку (доходу). Визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення, суд, з урахуванням вимог 182 СК України, бере до уваги стан здоровя дитини, з приводу якого позивачем жодних доказів не подавалось, стан здоровя відповідача, відсутність у нього інших дітей. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає необґрунтованим розмір аліментів, який просила стягнути позивач (1/2). З урахуванням зазначених вище вимог закону, враховуючи надані сторонами докази, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення в її користь аліментів із відповідача [PERSON]щомісячно 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття відповідно до ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON]в користь [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial