Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Позивач 23 грудня 2020 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що з 28 січня 1995 року її батьки, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2020 року було розірвано. Від даного шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач продовжує навчання у Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана на другому курсі факультету управління персоналом, соціології та психології, при цьому вартість навчання на рік становить 22800 грн., крім того несе витрати на утримання гуртожитку, придбання навчально-методичних посібників, підручників, а оскільки навчається за денною формою навчання, тому не має можливості влаштуватися на роботу та мати самостійний дохід, тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає, але може надавати, оскільки працює водієм-далекобійником, у сімейних відносинах не перебуває та аліментів не сплачує, тому позивачем і подано позов про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі ј частки від заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 грудня 2020 року і до закінчення навчання 30 червня 2023 року. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 05 січня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов в повному обсязі. При цьому пояснила, що вона продовжує навчання за денною формою, в зв`язку з чим ніде не працює та потребує матеріальної допомоги. Грошові кошти на її утримання надає мати. Батько також надавав матеріальну допомогу за час її навчання на першому курсі та частково на другому. Протягом останніх шести місяців ні з нею, ні з братом не спілкується, грошові кошти на її утримання не надає. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. При цьому пояснив, що на даний час ніде не працює, має дохід лише від оренди земельних ділянок, інших утриманців не має. Протягом навчання дочки надавав фінансову допомогу на її утримання, зокрема повністю оплатив навчання на двох курсах. Крім того, ним було складено гарантійний лист (заява) щодо зобов`язання проводити оплату навчання дочки в Київському національному університеті. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, приходить до наступного висновку. Положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ч.ч.8,9 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, ч.1 ст.182 ЦПК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про укладення шлюбу від 28 січня 1995 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 1995 року, який рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2020 року було розірвано. Рішення суду набрало законної сили (а.с.6). Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 грудня 2001 року, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . 20 листопада 2017 року [PERSON] , [INFO] , видано паспорт громадянина України № [NUMBER] . Згідно довідки Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана за № 2418 від 25 березня 2021 року [PERSON] є студентом 2 курсу факультету управління персоналом, соціології та психології Київського національного економічного університету імені В.Гетьмана. Денна форма навчання. Час закінчення навчання 30 червня 2023 року. Відповідно до копії Договору №195884 про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою від 22 серпня 2019 року, вбачається, що між Державним вищим навчальним закладом «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» та [PERSON] укладено договір щодо надання освітньої послуги, а саме за навчання за денною формою за ступенем вищої освіти «бакалавр», вартістю 91200 грн. Одержувач послуг [PERSON] . Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. З аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства вбачається, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що дочка відповідача [PERSON] досягла повноліття, проте, ніде не працює, самостійного заробітку не має, оскільки продовжує навчання за денною формою, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги; яку відповідач має можливість надати, оскільки є особою працездатного віку, та моє можливість працевлаштуватися, інших утриманців не має, при цьому заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі, тому суд виходячи із засад розумності, справедливості та добросовісності, вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання в розмірі 1\\4 частки з усіх видів доходу щомісячно на час її навчання до 30 червня 2023 року, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. При цьому суд враховує, що, розмір аліментів, які можуть стягуватися у випадку навчання дитини, врегульовано ст. 200 СК України, де, зокрема, зазначено, що: Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Як випливає зі змісту вищевказаної статті, обставинами, які впливають на визначення розміру аліментів є: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно, в ст. 200 СК, як і в інших, подано три можливості визначення розміру аліментів: - у твердій грошовій сумі; - в частці від заробітку (доходу); - одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатить від різних обставин, які були вище оцінені судом. Слід зазначити, що ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює, проте розмір аліментів на повнолітнього сина, дочку, ні за яких обставин не може бути меншим за прожитковий мінімум для працездатних осіб. За таких обставин, в задоволенні позову в частині визначення розміру аліментів не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, слід відмовити. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial