Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 18 квітня 2019 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що 04 жовтня 2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, мають сина [PERSON], [INFO]. Вказувала, що з початку 2019 року перестали з відповідачем проживати разом, сімя фактично розпалась, жодних спільних інтересів немає. Просила суд розірвати зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] 04 жовтня 2014 року шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 3000 грн. щомісячно. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання. Представник позивача звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що позов визнає. Інші заяви та клопотання учасниками справи не подавалися. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до норм ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про ухвалення судового рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 200 ЦПК України, з задоволенням позовних вимог [PERSON] Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Мацко) [PERSON], [INFO], з 04 жовтня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та одержувача, враховуючи повне визнання відповідачем позову, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з визначенням аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також з відповідача [PERSON] відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. та на користь держави розмір несплаченого судового збору за розгляд справи судом в частині вимог про стягнення аліментів в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved