Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 грудня 2018 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У квартирі крім нього зареєстровані відповідачі: [PERSON] та її донька [PERSON] Відповідачі не є членами його сім`ї, не проживають у квартирі з грудня 2016 року, участі у витратах по утриманню квартири не беруть, добровільно знятися з реєстраційного обліку відмовляються. Реєстрація відповідачів створює перешкоди у належному йому праві володіння, користування та розпорядження квартирою, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг. Позивач просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що відповідач [PERSON] є колишньою співмешканкою його сина. Син попросив його зареєструвати [PERSON] з донькою у належній йому квартирі, що він і зробив. Офіційно стосунки його син з відповідачкою не реєстрував, проживали разом приблизно у період 2014-2016 рр. Приблизно у 2016 році його син виїхав на заробітки з держави. З 2017 року відповідачі з квартири виїхали та не проживають у ній по даний час. Відповідачі не є членами його сім`ї, а є зовсім чужими людьми. Їх реєстрація порушує його права як власника, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг. Представник позивача адвокат Куликова О. В. у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Додатково пояснила, що знає, що у [PERSON] є батьки, у яких вона може зареєструватися зі своєї донькою [PERSON] Відповідачі у судове засідання не з`явились. Були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у їх відсутність не надавали. Представник Орану опіки та піклування Подільської міської ради Одеської області за довіреністю Ганул З. П . у судовому засіданні проти задоволення позову у частині зняття з реєстрації неповнолітньої заперечувала, вважаючи це порушенням її права на житло. Вислухавши пояснення сторони позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 липня 1993 року. З 25.07.2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в цій квартирі. Відповідачі не є та не були членами сім`ї позивача [PERSON] Факт того, що відповідачі у спірній квартирі не проживають підтверджується довідкою ПП «Курінь-2», відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проте не проживають за вказаною адресою з грудня 2017 року. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст.ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь яких порушень його права. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Поважності причин відсутності відповідачки [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , не встановлено. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] , яка не є та не була членом сім`ї позивача, понад шість місяців без поважних причин відсутня і не проживає у квартирі, тому вона є такою, що втратила право користування даним житлом. Як вбачається з матеріалів справи, у квартирі зареєстрована неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , яка є донькою [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Висновком №499 від 15.02.2019 року Орган опіки та піклування Подільської міської ради Одеської області заперечував проти задоволення позову, вважаючи зняття з реєстрації неповнолітньої [PERSON] недоцільним та таким, що порушить її права на житло. Проте, суд не може взяти до уваги вказаний висновок та вважає його недостатньо обґрунтованим та неповним. Так, Органом опіки та піклування не було з`ясовано де на даний час проживає неповнолітня, чи є у неї інше житло, родичі, де б вона могла зареєструвати своє місце проживання. Адже представник позивача стверджувала, що неповнолітня на даний час навчається у школі м. Подільська та у неї є бабуся з дідусем, у яких вона може прописатися. Проте, Органом опіки та піклування як органом який веде справи стосовно захисту прав дітей, вказаних відомостей не перевірено. Згідно ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Тому, суд з таким висновком не погоджується. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що інтереси неповнолітньої дитини даним рішенням не порушуються з огляду на те, що неповнолітня у спірній квартирі не проживає. Залишення неповнолітньої зареєстрованою у спірній квартирі суперечило б ст.9 Конвенції про права дитини та ст.160 СК України. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 395 ЦК України, речовими правами на чуже майно серед інших, є право користування чужим майном (сервітут). Згідно зі ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно зі ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду та відповідно до ст. 406 ЦК України може припинятися у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідачі не є членами сім`ї власника квартири, спірним житлом не користуються з 2017 року, а тому право відповідачів на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень статті 406 ЦК України.

Outcome: approved