Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 травня 2018 року звернувся до Березанського районного суду з вказаним позовом, у якому просив суд припинити право на аліменти, що стягуються з нього на підставі рішення Березанського районного суду від 31 жовтня 2006 року на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів доходів і до повноліття дитини з квітня 2012 року, та звільнити його від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 36338,62 грн., посилаючись на те, що неповнолітній [PERSON] з 2012 року проживає разом з позивачем та перебуває на його повному утриманні. Ухвалою суду від 26 липня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За клопотанням відповідачки про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін 28 серпня 2018 року судом винесена ухвала про призначення судового засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін та викликом свідка. Сторони в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності; позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідачка позовні вимоги визнала. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання про наявність обставин, передбачених ч.4 ст.206 ЦПК України, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення; відповідно до положень ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них; згідно із ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати; суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення; відповідно до п.3 абз.2 ч.2 статті 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін; способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позов визнано відповідачем, 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору йому необхідно повернути з державного бюджету; іншу частину сплаченого позивачем судового збору на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved