Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач 18 вересня 2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 23 вересня 2000 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] , який рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2012 року було розірвано. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.02.2013 року було вирішено, рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2012 року змінити в частині розміру стягнутих аліментів на користь [PERSON] з [PERSON] , зменшивши їх розмір з 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) до 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) на обох дітей. Відповідач по справі сплачував аліменти на утримання дітей до червня 2019 року, а саме до виповнення сином [PERSON] 18 років, на теперішній час сплачує аліменти на доньку [PERSON] у розмірі 1/6. Позивач у позові зазначає, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання доньки значно зросли, у зв`язку з чим, просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.02.213 року (справа №22-ц/774/162/К/13) у розмірі, 1/6 частина, визначивши розмір аліментів 1/4 частина, щомісячно, з усіх видів його заробітку, на утримання дитини [PERSON] , починаючи з червня 2019 року і до досягнення повноліття. Ухвалою суду від 01 березня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 22) В ухвалі про відкриття провадження від 01 березня 2021 року, відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала не отримана відповідачкою, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулось з відділення пошти з відміткою «За закінченням строку зберігання». Крім того, відповідачу повторно була направлено ухвала суду від 01 березня 2021 року про відкриття провадження, однак, відповідно до Акту №483/21 від 04.08.2021 року «Про відсутність можливості відправки вихідної кореспонденції суду», реєстр вихідної рекомендованої з повідомленням кореспонденції № Р-04.08.2021/1265 (закритий 04.08.2021 р.) не був направлений, у зв`язку з відсутністю можливості відправки вихідної кореспонденції суду, причиною якої є відсутність забезпечення суду знаками поштової оплати (поштові марки). Відповідно до списку реєстрів № Р-04.08.2021/1265 під номером 18, наявне направлення для [PERSON] . Відзиву на позовну заяву від [PERSON] до суду не надійшло. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву, клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що 29 січня 2008 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис №64. Батьками дитини зазначені, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 січня 2008 року. (а.с.6) Неповнолітня [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено Довідками №б/н від 29 квітня 2020 року виданою головою квартального комітету №18 Чернуха. (а.с. 7). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2013 року у справі №408/6739/12 рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 листопада 2012 року змінити в частині розміру стягнутих аліментів на користь [PERSON] з [PERSON] , зменшивши їх розмір з 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) до 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу). (а.с. 4-5) Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п.17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров?я когось з них. Аналогічна правова позиція викладена у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно правової позиції, яка викладена у справі за №143цс13, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України від 05.02.2014 року постановила з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до вимог ст.ст. 13, 80 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позов підлягає задоволенню. Разом з тим при визначенні частки стягнення аліментів від заробітку відповідача, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, а тому визначає аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу). Позивач, як одержувач, довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів зокрема тому, і суд з нею погодився, що на даний час аліменти стягуються на неповнолітню дитину, змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку порівняно з 2013 роком і в 2020 році, змінився вік дитини, а відповідно зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для проживання, харчування. В ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] починаючи з червня 2019 року, суд дійшов висновку про часткове задоволення, а саме, враховуючи вимоги ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, отже, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] аліменти на користь Позивача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. У випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі, аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову,а вразі подання заяви про видачу судового наказу з дня подання такої заяви. У даній справі суд не присуджує аліменти на дитину, а змінює їх розмір та спосіб стягнення, тому аліменти у розмірі визначеному даним рішенням суду підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: partial