Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.12.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності, у якому зазначив, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 29.12.1993 року [PERSON] набула право власності на житловий будинок за адресою: Миколаївська область, Березанський район, село Морське, вулиця Десантників, будинок 19-а. Рішенням Коблівської сільської ради №25 від 20 березня 2000 року було впорядковано нумерацію будинків в селі Морське та затверджено нову нумерацію, відповідно до якої номер будинку 19-а було змінено на №36. Згідно державних актів серії І-МК №038484 та серії І-МК №038468 про право приватної власності на землю, [PERSON] належали земельні ділянки на території Коблівської сільської ради площею 0,2500 га та площею 0,0420 га. Зазначені об'єкти нерухомості за правилами ст.60 Сімейного кодексу України.є об'єктами спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], оскільки на момент придбання зазначених об'єктів нерухомості вони перебували в зареєстрованому шлюбі. 20 березня 2008 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина. За життя [PERSON] залишила заповіт, згідно з умовами якого, вона заповідала належні їй частки в квартирах за адресою: [ADDRESS]. та за адресою: [ADDRESS] сину - [PERSON], а належну їй частку житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, а також земельну ділянку до цього будинку, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Березанський район, село Морське, вулиця Десантників, 19-А, заповідала сину [PERSON]. 18 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до другої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за [PERSON], та фактично прийняли спадщину. Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 8 лютого 2016 року було визначено, що [PERSON] належить ? частка у праві спільної сумісної власності на житловий будинок за адресою: житловий будинок №19-а по вул. Десантників в с.Морське Березанського району Миколаївської області, земельну ділянку на території Коблівської сільської ради площею 0,2500 га, відповідно до державного акту І-МК №038484 про право приватної власності та земельну ділянку на території Коблівської сільської ради площею 0,0420 га, відповідно до державного акту I- МК №038468. На даний час, позивач має бажання подарувати належні йому частки своїм дітям. Після звернення до нотаріуса з метою укладання договору дарування, нотаріусом в усному порядку було відмовлено в укладанні договору дарування, оскільки [PERSON] не має на руках правовстановлюючого документа, який би свідчив про право власності, а рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва не було визнано права власності за [PERSON], а лише визначено, що йому належить ? частка у праві спільної сумісної власності. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить визнати за ним право власності на ? частку житлового будинку за адресою: Миколаївська область, Березанський район, село Морське, вулиця Десантників, будинок 36; земельної ділянки на території Коблівської сільської ради площею 0,2500га, відповідно до державного акту І-МК №038484 про право приватної власності на землю; земельної ділянки на території Коблівської сільської ради площею 0,0420га, відповідно до державного акту І-МК №038468 про право приватної власності на землю. В судове засідання позивач та його представник не зявилися. Представник позивача надав до суду заяву від 17.02.2017 року про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду письмові заяви від 15.02.2017 року та від 17.02.2017 року відповідно, у якій заявили про згоду з позовом та просили суд провести розгляд справи без їх участі. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Як вбачається з копій свідоцтва про одруження серії ІІ-УР №070544 від 15.08.1961 року (а.с.18) та свідоцтва про смерть серії І-ФП №076847 від 17.04.2008 року (а.с.19), позивач [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], яка померла 20 березня 2008 року. Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 29.12.1993 року (а.с.12), державних актів серії І-МК №038484 від 23.05.1997 року (а.с.15) та серії І-МК №038468 від 23.05.1997 року (а.с.17) [PERSON] належали житловий будинок за адресою: Миколаївська область, Березанський район, село Морське, вулиця Десантників, будинок 19-а та земельні ділянки на території Коблівської сільської ради площею 0,2500 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та площею 0,0420 га для ведення особистого підсобного господарства. Як вбачається з копії рішення Коблівської сільської ради №25 від 20 березня 2000 року, сільською радою було впорядковано нумерацію будинків в селі Морське та затверджено нову нумерацію, відповідно до якої номер будинку 19-а по вул.Десантників, належного [PERSON], було змінено на №36 (а.с.13). Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 08.02.2016 року, яке набрало законної сили 19.02.2016 року (а.с.25-26), визнано, що частки у праві спільної власності позивача [PERSON] та [PERSON], яка померла 20.03.2008 року, на житловий будинок №19-а по вул.Десантників в с.Морське Березанського району Миколаївської області, земельну ділянку на території Коблівської сільської ради площею 0,2500 га, відповідно до державного акту 1-МК №038484 про право приватної власності земельну ділянку на території Коблівської сільської ради площею 0,0420 га, відповідно до державного акту І-МК №038468 про право приватної власності є рівними і складають по ? за кожним. Разом з тим, у позивача відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували його право власності на частки у спірному майні, визначені Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 08.02.2016 року, у звязку з чим нотаріусом йому відмовлено в укладанні договору дарування. У звязку з цим, суд визнає, що майнові права позивача \~порушуються, оскільки він не може розпорядитися належним йому майном, і визнає обґрунтованим та правомірним його звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, виходячи з положень \~ст.392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, за встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, і підтвердженими дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до викладеного, на підставі ст.392 ЦК України,

Outcome: approved