Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач 19.04.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. 14.08.2014 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями № 30 по вулиці Славгородська в м. Нікополі Дніпропетровській області, що належав спадкодавцю на підставі договору дарування від 28.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1125. На її звернення до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, вона отримала відмову у звязку з тим, що реєстратором КП «НМБТІ» здійснено реєстрацію договору дарування від 28.03.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1125, номер витягу 18674840 на імя [PERSON] (дата реєстрації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.04.2008 року), але дані щодо реєстрації помилково внесені в майно під іншим реєстраційним номером в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. У зазначеному [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно зазначено: тип обєкта: квартира, а не житловий будинок. Адреса обєкта: [ADDRESS], а не житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Нікополь, вул. Славгородська, будинок № 30. Таким чином, спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 30 по вулиці Славгородська в м. Нікополі Дніпропетровській області на підставі договору дарування від 28.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1125. Проте реєстратором КП «НМБТІ» було невірно здійснено реєстрацію вищевказаного договору дарування, а саме дані щодо реєстрації помилково внесені в майно під іншим реєстраційним номером в Державному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується листом КП «Нікопольське МБТІ» від 20.05.2015 року № 945. Таким чином, [PERSON] вчинив усі дії щодо реєстрації права власності на вищезазначене майно, проте не з його вини право власності не було зареєстровано. Вказані обставини унеможливлюють видачу свідоцтва про право на спадщину їй-позивачу, як спадкоємцю. За життя [PERSON] заповіту не склав. Вона прийняла спадщину фактично шляхом вступу в управління та володіння майном, вона піклується про технічний стан спірного житлового будинку, оплачує комунальні послуги, проживала на день смерті за однією адресою зі спадкодавцем. Крім неї, спадкоємцями за законом є мати померлого, відповідач по справі, [PERSON], яка звернулась до нотаріуса з заявою від відмову від прийняття спадщини, а також діти померлого, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], які також на спадщину не претендують. Інших спадкоємців немає. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 30 по вулиці Славгородська в м. Нікополі Дніпропетровській області в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 14.08.2014 року. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити (а.с.84). Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю (а.с.85). Проти задоволення позову не заперечує, на спадщину не претендує. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю (а.с.86). Проти задоволення позову не заперечує, на спадщину не претендує. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю (а.с.36-39). Проти задоволення позову не заперечує, на спадщину не претендує та просить суд визнати за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 30 по вулиці Славгородська в м. Нікополі Дніпропетровській області. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 328,1216,1217,1218,1220-1223,1261,1268-1270,1273-1275 ЦК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». У судовому засідання встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2008 року був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1125 (а.с.11), згідно з умовами якого [PERSON] подарувала [PERSON], а він в свою чергу прийняв у дар житловий будинок з надвірними будівлями № 30 по вулиці Славгородська в м. Нікополі Дніпропетровській області. З умов договору дарування, житловий будинок з надвірними будівлями № 30 по вулиці Славгородська в м. Нікополі Дніпропетровській області належав [PERSON] на підставі Дублікату Свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріальним архівом Дніпропетровської області 25.10.2007 року за р.1-895, та зареєстрованого в КП «НМБТІ» 08.11.2007 року за р. 89-133 та на підставі Дублікату Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріальним архівом Дніпропетровської області 25.10.2007 року за р. 1-893 та зареєстрованого в КП «НМБТІ» 08.11.2007 року за р. 89-133. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. [PERSON] звернувся до КП «НМБТІ» з метою реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 30 по вулиці Славгородська в м. Нікополі Дніпропетровській області. Як вбачається з [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18674840 від 29.04.2008 року (а.с.12), державним реєстратором КП «НМБТІ» 29.04.2008 року було проведено державну реєстрацію договору дарування від 28.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1125, на імя [PERSON]. Однак вказано адресу обєкта: [ADDRESS]. 14.08.2014 року помер чоловік позивача [PERSON] (а.с.6-10). За життя [PERSON] заповіту не склав, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 44102026 від 07.06.2016 року (а.с.53-56). Після смерті [PERSON] Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 17/2015 (а.с.57-72), з матеріалів якої вбачається наступне. 22.01.2015 року до нотаріальної контори надійшла заява відповідача по справі [PERSON] (а.с.58) про відмову від належної їй частки спадкового майна, що залишилось після смерті її сина [PERSON], який помер 14.08.2014 року. Зміст ст.ст.1241,1268,1269,1273-1275 їй нотаріусом було розяснено. 18.05.2015 року до нотаріальної контори надійшла заява позивача по справі [PERSON] (а.с.68) про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 14.08.2014 року. Зазначила, що крім неї спадкоємцем за законом є мати спадкодавця [PERSON], яка подала до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на її-позивача користь. Державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.02.2016 року, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що згідно інформації, наданої КП «НМБТІ», вихідний № 945 від 20.05.2015 року, реєстратором КП «НМБТІ» здійснено реєстрацію договору дарування від 28.03.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1125, номер витягу 18674840 на імя [PERSON] (дата реєстрації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.04.2008 року), але дані щодо реєстрації помилково внесені в майно під іншим реєстраційним номером в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. У зазначеному [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно зазначено: тип обєкта: квартира, а не житловий будинок. Адреса обєкта: [ADDRESS], а не житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Нікополь, вул. Славгородська, будинок № 30. Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Нікополь, вул. Славгородська, будинок № 30 значиться [PERSON] (а.с.18,71). Після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44102000 від 07.06.2016 року (а.с.51,52). Як вбачається з довідки КП «НМБТІ» від 20.05.2015 року № 945 (а.с.13), реєстратором КП «НМБТІ» здійснено реєстрацію договору дарування від 28.03.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1125 на імя [PERSON] (дата реєстрації 29.04.2008 року), але дані щодо реєстрації помилково внесені в майно під іншим реєстраційним номером в державному Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Таким чином, дані щодо реєстрації помилково внесені в майно під іншим реєстраційним номером 21692507 (замість вірного 20943988) в державному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, типу обєкту та його адреса нерухомого майна були внесені помилково, а саме: замість вірного житловий будинок з надвірними будівлями № 30 по вулиці Славгородська в м. Нікополі Дніпропетровській області, було зазначено квартиру [ADDRESS]. Згідно з Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 65948022 від 16.08.2016 року, № 65946019 від 16.08.2016 року (а.с.74-78), 29.04.2008 року державним реєстратором на підставі договору дарування від 28.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1125, було внесено запис про державну реєстрацію (реєстраційний номер майна: 21692507) за позивачем [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS]. Натомість, як вбачається з Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 65946585 від 16.08.2016 року, № 65946975 від 16.08.2016 року (а.с.79-83), 08.11.2007 року державним реєстратором на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину, ВКА № 082249 рн 1-893, 25.10.2007, державний нотаріальний архів Дніпропетровської області, дубліката свідоцтва про право на власності, ВКА № 082248 рн 1-895, 25.10.2007, державний нотаріальний архів Дніпропетровської області, було внесено запис про державну реєстрацію (реєстраційний номер майна: 20943988) за відповідачем [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 30 по вулиці Славгородська в м. Нікополі Дніпропетровській області. З проводу виправлення вищевказаної помилки в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно в розділі за адресою: м. Нікополь, вул. Славгородська, буд. 30, позивач зверталась до КП «НМБТІ», однак отримала відмову, оскільки з 01.01.2013 року КП «НМБТІ» не має доступу до електронного реєстру прав власності на нерухоме майно, а тому внести будь-які зміни неможливо (а.с.14). Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Позивач спадщину після смерті чоловіка [PERSON] прийняла, була зареєстрована та проживала зі спадкодавцем на час його смерті за однією адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Славгородська, буд. 30, що підтверджується матеріалами справи, подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с.6,7,16,68). Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом є мати спадкодавця, відповідач по справі [PERSON], яка звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від належної їй частки спадкового майна (а.с.58), а також діти спадкодавця, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], які до нотаріальної контори відповідних заяв не подавали, на спадщину не претендують, що вбачається з наданих ними заяв (а.с.85,86). Інших спадкоємців судом не встановлено. На підставі викладеного, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 30 по вулиці Славгородська в м. Нікополі Дніпропетровській області в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 14.08.2014 року.

Outcome: approved