overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач 24.02.2017 року звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути заборгованість по кредитному договору. При цьому посилається на те, що 29.05.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким останньому було надано кредит у розмірі 3200,00 грн. зі сплатою 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідач не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, сплату відсотків не проводила. Таким чином станом на 31.01.2017 року створилась заборгованість в сумі 27575,37 грн. них: - 3157,00 грн. заборгованість за кредитом; - 19829,07 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 2800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 1289,30 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив позов задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами існують зобовязальні правовідносини, які регулюються ст. ст. 509,510,526,527,530,651 ЦК України. Судом встановлено, що 08.11.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким останній було надано кредит у розмірі 3200,00 грн. зі сплатою 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. /5-31/. Умови договору відповідач не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, сплату відсотків не проводила, таким чином станом на 31.01.2017 року створилась заборгованість в сумі 27575,37 грн. них: - 3157,00 грн. заборгованість за кредитом; - 19829,07 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 2800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 1289,30 грн. штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В порушенні умов договору відповідач не виконав свої зобовязання і станом на 31.01.2017 року створилась заборгованість в сумі 27575,37 грн. Відповідно до вимог ст. 523 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до вимог ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач 24.02.2021 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 21.10.1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з середини 2020 року шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились. Вони хоча проживають за однією адресою, спільне господарство не ведуть. Основною причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів, втрата поваги та почуття один до одного. Збереження шлюбу неможливе, на примирення не згодна, майновий спір буде вирішуватися окремо, син після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею. Враховуючи вказане, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 26.03.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшла заява позивача про розгляд справи без її участі, на позові наполягає (а.с.19). До суду також надійшла заява відповідача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, заперечень не має (а.с. 20). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі ст. ст.\~110,\~112 СК України.\~ Судом встановлено, що сторони 21.10.1995 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, актовий запис № 1007 (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Позивач в обґрунтування позову зазначила, що з середини 2020 року шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились. Сторони проживають за однією адресою, однак спільне господарство не ведуть, сім`я фактично розпалася. Основною причиною розпаду сім`ї позивач називала несумісність характерів, втрата поваги та почуття один до одного. Збереження шлюбу неможливе, на примирення позивач не згодна, майновий спір буде вирішуватися окремо, син після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з позивачем. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач 24.03.2014 р. звернувся з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов обґрунтовував тим, що 15.03.2006 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою був укладений кредитний договір, згідно якого останній надано кредит в розмірі 10 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок неналежного виконання відповідачкою умов договору загальна заборгованість за цим договором станом на 28.02.2014 р. складає 49 634,79 грн., яка складається з наступного: 8 610,78 грн. - заборгованість за кредитом; 38 184,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 кредитного договору; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 339, 75 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідачки вказану суму та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась та не повідомила суд про причини такої неявки, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлялась, в зв'язку з чим було ухвалено розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою був укладений кредитний договір, згідно якого останній надано кредит в розмірі 10 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок неналежного виконання відповідачкою умов договору загальна заборгованість за цим договором станом на 28.02.2014 р. складає 49 634,79 грн., яка складається з наступного: 8 610,78 грн. - заборгованість за кредитом; 38 184,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 кредитного договору; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 339, 75 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк їх виконання, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно вимог ст.ст.1052, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. За таких обставин суд дійшов висновку про підставність заявленого позову. З відповідачки слід стягнути у користь позивача 49 634,79 грн. заборгованості за кредитним договором та судовий збір у сумі 496,35 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач 24.03.2014 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини поступово погіршувалися, виникали розбіжності з різних питань сімейного життя, відповідач не бере участі матеріально в житті сім»ї, не бажає влаштуватися на роботу. Відповідач влаштовує сварки, в тому числі в присутності дитини. Спільне господарство не ведеться з 2008 р., шлюбні відносини припинені з 2014 р. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві та пояснила, що з 22.03.2014 р. мешкають окремо, не ведуть спільне господарство. Примирення не досягнуто. Не бажає відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем, оскільки між ними втрачено взаєморозуміння та почуття поваги. Відповідач в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. В судовому засіданні 14.05.2014 р. просив надати строк для примирення, мотивуючи тим, що розлад в сім»ї має тимчасовий характер. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважаєщо позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено що сторони зареєстрували шлюб 08.08.2008 р. Сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони з березня 2014 р. мешкають окремо, не ведуть спільне господарство. Судом надавався сторонам строк для примирення один місяць. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач 24.03.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому зазначила, що 17 жовтня 2007 року Бердянським РАЦС Запорізької області був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, актовий запис №770. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому просить стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю, просила задовольнити, пояснивши додатково, що вона працює викладачем в ДНЗ «Бердянський центр професійної освіти», отримує заробітну плату розміром 1000,00 грн. після утримання податків і обов'язкових платежів. Шлюб ще не розірвано, проте відповідач звернувся до суду з позовом про його розірвання. Відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти утримання із заробітної плати аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Судом встановлено, що син проживає з матір'ю, що підтверджується довідкою КП «Житлосервіс-2А» №541 від 18.03.2014 року та не заперечується відповідачем. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають значення. З огляду на те, що відповідач працює в Бердянському державному педагогічному університеті та отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідкою про його доходи №80 від 18.03.2014 року, інших утриманців не має, суд вважає за необхідне, відповідно до положень ст.183 СК України, стягнути з нього аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач 24.03.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Вона з 06.10.2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось з причини різних поглядів на життя, щодо проведення часу для відпочинку, виховання дитини. Все це призводило до скандалів, сварок. Вони втратили почуття любові один до одного. Проживають окремо. Подальше спільне життя вважає неможливим. З квітня 2015 року вони припинили шлюбне життя та проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. На даний час дитина проживає з нею. Спору з приводу місця проживання дитини та поділу майна між нею та відповідачем не має. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Усиченко. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.12). Вказала, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені в березні 2015 року. Між нею та відповідачем наявний майновий спір, який буде вирішуватись окремо. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище „Усиченко. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.11). Проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини між ним та позивачем припинені з березня 2015 року. Між ним та позивачем наявний майновий спір, який буде вирішуватись окремо. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони 06.10.2006 року зареєстрували шлюб, від якого мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з березня 2015 року з причини різних поглядів на сімейне життя, , що призводило до скандалів та сварок. Почуття любові між ними втрачено. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе. Як вбачається з заяв сторін (а.с.11,12), між ними наявний майновий спір, який буде вирішуватися в іншому судовому процесі. Спору щодо місця проживання дитини немає. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. За таких обставин зберегти сімю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач 24.03.2017 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому просив\~ стягнути з\~ неї заборгованість\~ за спожиту електроенергію в сумі 3150,09 гривень . Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач отримує на підставі відкритого особового рахунку електричну енергію за адресою: м. Запоріжжя, вул. Крилова , буд. 13 , однак несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує надані послуги, через що має заборгованість у розмірі 3150,09 гривень. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову , надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача позов визнав, не оспорював наявності заборгованості та її розміру, однак суду пояснив, що відповідачка через скрутне матеріальне становище не має можливості її погасити. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу одна сторона( постачальник) зобовязана надавати іншій стороні (абоненту) енергетичні ресурси, а споживач (абонент) зобовязаний сплачувати вартість прийнятих ресурсів та виконувати передбачений договором режим їх використання. Як вбачається з матеріалів справи , [PERSON] на підставі відкритого особового рахунку № 522202015 та договору про користування електричною енергією надавалася електрична енергія за адресою: м. Запоріжжя, вул. Крилова , буд. 13 (а.с.4,8-9). Відповідно до розрахунку заборгованості , наданого позивачем відповідач [PERSON] не своєчасно та не в повному обсязі сплачував надані послуги. Сума боргу за період з 30.09.2015 року по 09.02.2016 року складає 3150,09 гривень (а.с.3) . Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 3150,09 гривень . Питання про судові витрати слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач 24.03.2017 року звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Підставою своїх вимог вважає те, що 26 травня 2011 року вона із відповідачем розірвала шлюб, про що зроблено запис за №16. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина: дочка, [PERSON], [INFO], яка проживає із нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №1208 від 23.03.2017 року. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Осіб, які перебувають на утриманні відповідача, не має. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше встановленого мінімального розміру. У судове засідання позивач не з'явилася, просить справу розглядати у її відсутність, позов просить задоволити, про що подала заяву. Заперечень проти ухвалення заочного рішення не подала (а.с.9). У судові засідання відповідач двічі не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що, оскільки, відповідно до ст.10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності, тому суд розглядає справу на підставі ст.169 ЦПК України у відсутність відповідача, на підставі наявних матеріалів у справі, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст.224 ЦПК України. Розгляд справи судом проведено без фіксації технічними засобами на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення і вважає, за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача на підставі ч.3 ст.181 СК України, але не менше встановленого діючим законодавством мінімуму, щомісячно. Судові витрати підлягають стягненню із відповідача на підставі ст.88 ЦПК України. Рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць на підставі ст.367 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач 24.03.2020 звернулася до суду з позовом, в якому просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: садового будиночка-гаража, житловою площею 28,7 кв.м, під літерою А-2, замощення ІІ, земельної ділянки площею 0,064 га, кадастровий номер 12211884000:04:002:0026, з цільовим призначенням для ведення садівництва, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказувала, що 22.04.1996 між нею та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: садового будиночку-гаража та земельної ділянки для ведення садівництва, які розташовані за адресою: ділянка [ADDRESS] . Вказаний договір укладено на Придніпровській товарній біржі та зареєстровано 15.05.1996 в КП «Криворізьке БТІ». Умови біржової угоди сторонами виконані. З моменту купівлі будинку та земельної ділянки вона постійно користується цим майном, сплачує комунальні платежі. Чинне на момент укладення договору законодавство передбачало можливість укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна на біржі, які в подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали, у зв`язку з чим у неї не виникало сумніві щодо її права власності на це майно. На даний час в неї виникла потреба продати належне їй майно - садовий будинок та земельну ділянку, але реалізувати своє право вона не має можливості, у зв`язку з не визнанням нотаріусом її права на реалізацію вказаного майна, яке придбано за біржовою угодою. У зв`язку з чим вона звернулася до суду та просила задовольнити її позов. [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у порядку визначеному законом, але до суду не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. В матеріалах справи наявна заява позивача, в якій вона просила справу розглядати за її відсутності, вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 42). Відповідач [PERSON] та третя особа Придніпровська товарна біржа, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи у порядку визначеному законом, але в судове засідання не з`явилися, участь своїх представників у розгляді справи не забезпечили, заяв по суті справи та з процесуальних питань не надали (а.с. 24,29-32, 38-41, 43-44, 45, 49-50). Вказані обставини, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджають розгляду справи. Оскільки відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав, зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд

Outcome: approved