Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач 24 лютого 2020 року звернулась до суду з вимогами до відповідача. Ухвалою суду від 10 березня 2020 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи на стороні відповідача залучено [PERSON] . В судове засідання [PERSON] не з`явилась, в заяві, яку направила до суду просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Зазначила, що [INFO] в м. Житомир померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі на ј частку квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину та позивач, яка є дочкою померлої [PERSON] [PERSON] бажає прийняти спадщину, однак у встановлений законодавством шестимісячний термін позивач не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки після втрати останньої значний період часу хворіла неврологічними захворюваннями та турбувалася про здоров`я своєї малолітньої доньки, яка також хворіла. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 465 від 26 листопада 1993 року підтверджується, що співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Власником ј частки квартири [ADDRESS] є брат позивача та син померлої [PERSON] - [PERSON] , який на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини, відмовився від спадщини. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає повністю. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як встановлено судом, [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 березня 2017 року, актовий запис про смерть № 90. (а.с.5 ). Те, що [PERSON] була матір`ю [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.7). З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 травня 2010 року, вбачається, що після укладення шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.8). Копією свідоцтва про право власності на житло № 465 від 26 листопада 1993 року підтверджується, що співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ( а.с.52). Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі на ј частку вищезазначеної квартири. За заявою чоловіка спадкодавця [PERSON] приватним нотаріусом відкрита спадкова справа до майна померлої [PERSON] 21 лютого 2020 року нотаріусом винесено постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] у зв`язку з пропуском останньою шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.10). Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважної причини, оскільки після смерті матері значний період часу хворіла неврологічними захворюваннями та турбувалася про здоров`я своєї малолітньої доньки, що підтверджується копіями медичних документів, зокрема: виписки з амбулаторної карти № [NUMBER] (а.с.11-15), заключенням відділення променевої діагностики ДУ «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» від 26 квітня 2017 року (а.с.16), ультразвуковим дослідженням м`яких тканин шиї від 10 травня 2017 року (а.с.17), УЗД від 27 жовтня 2017 року (а.с.18) та випискою з історії розвитку дитини [PERSON] (а.с.20). Однак суд вважає, що захворювання, що мали місце у позивача та її дитини, що вказані у вищезазначених документах не свідчать про те, що [PERSON] не мала можливості з поважних причин протягом шести місяців з дня смерті матері звернутись до нотаріуса для прийняття спадщини. Більшість виписок з медичних документів свідчить про захворювання, які мали місце в період, що не віднесений до періоду в який позивач повинна була вчинити дії по прийняттю спадщини. Позивач не надала суду належних доказів того , що існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для неї на вчинення цих дій. Судом для повного та об`єктивного розгляду справи була витребувана у нотаріуса Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно та встановлено, що станом на час розгляду справи співвласниками квартири [ADDRESS] є позивач, який належить ј частка квартири та [PERSON] , якому належить ѕ частки квартири. Тому на думку суду належним відповідачем при розгляді даної справи повинен бути саме [PERSON] , оскільки рішення суду може вплинути на його законні права та інтереси. За змістом ст.51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Від [PERSON] до закінчення підготовчого провадження по справі клопотання про заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідача не надходило. Отже, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed