overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач 20 лютого 2015 року звернувся до суду з вищевказаним позовом В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він являється власником квартири № 8, що розташована по вул.. Челюскінців № 4 в смт. Краснокутськ Краснокутського району Харківської області. В квартирі позивачки зареєстрований відповідач, її колишній зять [PERSON] Відповідач тривалий час не мешкає за місцем реєстрації, тобто має інше житло. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 8 по вул.. Челюскінців 4 в смт. Краснокутськ Краснокутського району Харківської області. В відкрите судове засідання позивач не прибула, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги, та прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, причину неявки суду не повідомив, хоча був викликаний своєчасно та належним чином. Відповідно до ст.74 ЦПК у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно відповіді РС ГУДМС України в Харківській області відповідач постійно зареєстрований за адресою зазначеною в позовній заяві. Дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні справи, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. З акту депутата Краснокутської селищної ради [PERSON]. від 19.02.2015 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] прописаний [PERSON], який з липня 2014 рокуі по цей час не проживає. Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного Кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права\~чи обмежений у його здійсненні. Всі обовязки по утриманню житла покладені на позивача. На підставі ст.391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.317 Цивільного Кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що дійсно [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає, добровільно з реєстраційного обліку не знявся, тому всебічно, повно, обєктивно дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. \~\~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач 20 лютого 2015 року звернулася до Любашівського районного суду Одеської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В обгрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак, відповідно до рішення Любашівського районного суду Одеської області від 08 вересня 2014 року, їх шлюб було розірвано. Від спільного проживання в шлюбі мають одну неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач просить стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, але відповідно до телефонного повідомлення від нього, попросив суд розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, аліменти на дитину платити згоден. Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і повинен бути задоволеним виходячи із слідуючого. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], народився [INFO] та його батьком є відповідач по справі (а.с. 4). Неповнолітня дитина - [PERSON] проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою з Гвоздавської сільської ради Любашівського районуОдеської області № 619 від 24 лютого 2015 року (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно закону відповідач зобов'язаний утримувати своїх дітей та надавати їм матеріальну допомогу, чого добровільно не робить, в зв'язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач 20 лютого 2015 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2008 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені з грудня 2014 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла письмова заява з проханням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2008 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровську міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 453 /а.с.3/. Мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище. Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з грудня 2014 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач 20 лютого 2015 року звернулася до суду з позовом, який надалі вточнила, про стягнення з [PERSON] аліментів на малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі по 1000 грн. щомісячно, посилаючись на те, що відповідач має можливість сплачувати ці кошти на дитину, однак ухиляється від цього. Відповідачем позовні вимоги визнано. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що сторони 12 жовтня 2012 року зареєстрували шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач 20 лютого 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач на підставі заяви б/н від 28 листопада 2011 року, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, отримав кредит у розмірі 21000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, та зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачувати комісії та штрафи. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за вказаним договором його заборгованість станом на 25 грудня 2017 року склала 44635,99 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 13039,18 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 26212,96 грн., пеня - 2782,14 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 2101,71 грн., тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір. 28 лютого 2018 року судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову в повному обсязі. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи з положень ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України, що регулюють правовідносини, пов'язані з укладенням та виконанням кредитних договорів, та наслідки невиконання зобов'язань. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач 20 лютого 2018 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, сімейні обовязки, перестали бути повязані спільним побутом, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов визнала повністю. Згідно чч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 червня 2014 року, актовий запис №5. Сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, з червня 2015 року не проживають разом, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сімї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач 20 серпня 2014 року звернувся в суд з позовом про визнання права власності на майно, в якій посилаються на те, що будинковолодіння № 21 по вул. Прикарпатська в с. Кропивище, Коломийського району Івано-Франківської області належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був [PERSON]. Станом на 01 липня 1990 року у вказаному будинковолодінні були зареєстровані та проживали прадід позивача [PERSON]. голова двору, [PERSON]- дружина. Дане господарство належало їм на праві спільної сумісної власності і кожному з них належало по 1/2 частині вищевказаного будинковолодіння. 21 лютого 2004 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом. Спадщину після його смерті прийняла дружина померлого- прабаба позивача- Долішняк [PERSON]. 20 березня 2007 року померла [PERSON] Після її смерті спадщину прийняв [PERSON], оскільки всі інші спадкоємці попередніх черг померли. Однак він не взмозі оформити спадщину, оскільки прововстановлюючий документ втрачено. В судове засідання, позивач не зявився, представник позивача подав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі і просить його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю і проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою сторін фіксування судового засідання не проводилося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з підстав викладених позивачами у позовній заяві. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів. Судом встановлено, що будинковолодіння № 21 по вул. Прикарпатська в с. Кропивище, Коломийського району Івано-Франківської області належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був [PERSON] Станом на 01 липня 1990 року у вказаному будинковолодінні були зареєстровані та проживали [PERSON] голова двору, [PERSON]- дружина. 21 лютого 2004 року [PERSON] помер. 20 березня 2017 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина за законом. Спадщину прийняв позивач, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. Крім того, підставність позову підтверджується наступними матеріалами справи: довідкою Пилипівської сільської ради від 22.05.2014 року № 21; випискою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 23.06.2014 року № 50426; копією технічного паспорта. Крім того, відповідач даний позов визнав повністю і проти його задоволення не заперечила, а тому беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що даний позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 328, 376, 392, 1234, 1222, 1268 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач 20 серпня 2014 року звернувся з вимогами до відповідача про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала повністю. Пояснила, що [PERSON] 15 лютого 2014 року близько 07 години , знаходячись за адресою: [ADDRESS] , заподіяв [PERSON] легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень потерпіла знаходилась на лікування в Малинському РТМО 8 днів , кошти затрачені на її лікування складають 1184 грн. До суду надійшло клопотання Малинського РТМО згідно якого позовні вимоги прокурора Малинського району в інтересах держави в особі РТМО підтримуються повністю та прохання щодо розгляду справи у відсутності представника. Відповідач позов визнав повністю. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В статті 1206 ЦК України зазначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно копії ухвали Малинського районного суду від 14 квітня 2014 року встановлено, що кримінальне провадження відносно обвинуваченого [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України закрито на підставі ст..284 КПК України у зв'язку з відмовою потерпілої від обвинувачення. Згідно довідки Малинського РТМО № 1004 від 18 квітня 2014 року встановлено , що [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в Малинському РТМО з 16 лютого 2014 року по 24 лютого 2014 року. Вартість лікування становить 1184 грн. ( арк..с. 5). З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач 20 серпня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказавши, що з 05 грудня 1997 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №1043. Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася. Про день місце та час розгляду справи сповіщена належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 05 грудня 1997 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №1043./а.с.4/ Від спільного подружнього життя мають сина: [PERSON], [INFO]./а.с.4/ Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарювання, внаслідок розбіжності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння, що призводило до частих сварок. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати, судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач 20 серпня 2018 року звернулася до Малинського районного суду з вимогами до відповідачів. З підстав, передбачених ст.391, ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України просить позов задовольнити. В судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Пояснила, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. В даному будинку з 2017 року зареєстровані відповідачі, які з моменту реєстрації в будинку не проживають. Оскільки реєстрація відповідачів в будинку позивача створює їй перешкоди у здійснені нею права власності, тому просять визнати їх такими, що втратили право користування цим будинком. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 391 Цивільного Кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі договору купівлі - продажу будинку від 15.07.2008 року [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. ( а.с. 5). В належному [PERSON] будинку зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] з 31 серпня 2017 року. ( а.с. 6). На підставі досліджених судом доказів, а саме, довідки депутата Малинської міської ради Гуцалюк О.М. від 16 серпня 2018 року, складеної на підставі пояснень [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 7) встановлено, що відповідачі з моменту реєстрації у будинку позивача не проживають. З врахуванням викладеного суд вважає, що поданий позивачем позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved