Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач 24.03.2020 року звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 08.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Бережним Я.В. відкрито виконавче провадження №60944091 на підставі виконавчого напису №7327, вчиненого 09.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість у розмірі 27755,65 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат», оскільки сума заборгованості не є безспірною, та виконавчий напис видано без урахування строків позовної давності. З урахуванням уточнених вимог просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 09 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за №7327 щодо стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 27755 грн. 65 коп. таким, що не підлягає виконанню та стягнути судовий збір. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач АТ «Банк Форвард» у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. і приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Бережний Я.В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 25.03.2019 року цивільну справу передано на розгляд до Шевченківського районного суду м.Києва, оскільки примусове виконання здійснюється приватним нотаріусом виконавчого округу м.Києва Бережним Я.В. Постановою Донецького апеляційного суду від 19.05.2020 року ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 25.03.2019 року скасовано та направлено для продовження розгляду. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.05.2020 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.05.2020 року відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви та повернуто її заявнику, оскільки позивачем не виконано вимоги ч. 5 ст. 49 ЦПК України. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.05.2020 року зупинено стягнення за виконавчим провадження №60944091, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Бережним Я.В. на підставі виконавчого напису №7327, вчиненого 09.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14.07.2020 року відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви та повернуто її заявнику, оскільки позивачем не виконано вимоги ч. 5 ст. 49 ЦПК України. 21.07.2020 року позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог, яка відповідає вимогам ст. 49 ЦПК України та прийнята судом до провадження. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», укладено кредитний договір №106668227 від 28.05.2013 року. 09.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером №7327, за яким з позивача стягнуто на користь АТ «Банк Форвард» відповідно до умов кредитного договору №106668227 від 28.05.2013 року заборгованість за період з 31.10.2017 року по 29.01.2018 року у розмірі 26905,65 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту складає 26083,85 грн., заборгованість за відсотками складає 821,80 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Я.В. від 08.01.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №7327 виданого 09.11.2019 року приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В. Також, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Я.В. від 21.02.2020 року звернуто стягнення на доходи [PERSON] , оскільки він отримує дохід у Управлінні виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області. Положення ст.18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Розділом ІІ Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п. 1.1., 1.2 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно із п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України. Виписки з аналітичних рахунків з обліку внутрішньобанківських операцій роздруковуються на паперових носіях у разі потреби з періодичністю, визначеною згідно з внутрішнім положенням банку. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно із ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення,розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Отже, згідно з п. 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. (п. 3.1 Порядку) Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. (п.3.3 Порядку) Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. В обґрунтування позову [PERSON] не погоджувався з розміром заборгованості за кредитом, який зазначений у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість. Також, зазначав, що позивач зазначав, що в порушення статті 87 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус вчинив виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Так, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм суд приходить до наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 5 липня 2017 р. у справі № 6-887цс17. З нотаріального напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. 09 листопада 2019 року вбачається стягнення заборгованості за кредитним договором №106668227 від 28.05.2013 року за період з 31.10.2017 року по 29.01.2018 року у розмірі 26905,65 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту складає 26083,85 грн., заборгованість за відсотками складає 821,80 грн. Проте, з документів на підставі яких було видано зазначений виконавчий напис вбачається, що за умовами договору, а саме п. 2.3.4, строк його дії відповідає строку дії договору про надання та використання платіжної карти, тобто строк дії договору відповідає строку дії картки. З розписки про отримання картки за договором №106668227 від 28.05.20013 вбачається, що [PERSON] отримав карту із строком дії до 28.02.2015 року. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тобто, строк позовної давності за карткою із строком дії до 28.02.2015 року збігає 28.02.2018 року, у той час як нотаріальний напис видано 09.11.2019 року та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо отримання позивачем за даним договором іншої картки із строком дії в межах позовної давності. Також, документи на підставі яких було видано зазначений виконавчий напис не містять виписки з особового рахунку [PERSON] , який має відповідати Положенню про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75. Складена представником АТ «Банк Форвард» виписка не може підтверджувати безспірність заборгованості, оскільки не відповідає зазначеним вимогам Положення. Крім того, відповідач АТ «Банк Форвард» та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. не надали належних та допустимих доказів того, що на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, те що існувала заборгованість узагалі і саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Суд погоджується з позицією позивача та враховуючи правові висновки роз`ясненні у постановах Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 та від 14.12.2016 року у справі за № 6-2462цс16 вважає, що нотаріус не перевірив строк позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості, безспірність заборгованість перед стягувачем та видав виконавчий напис. Суд звертає увагу, що відповідач своїм правом не скористався та не надав суду відзив на позовну заяву та не надав належних та допустимих доказів на спростування тверджень позивача. З наданих матеріалів не вбачається, що вимога про усунення порушень по кредитному договору №106668227 від 28.05.2013 року була направлена позивачу [PERSON] , тобто порушено п. 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідачем АТ «Банк Форвард» також не надано належних та допустимих доказів того, що позивач отримав вимогу про усунення порушень по кредитному договору №106668227 від 28.05.2013 року, чим позбавив позивача права оскаржити вимоги у судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. Суд вважає, що приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. З огляду на викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, позов задовольнити та визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. На підставі ст. 133,141 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 840грн. 80 коп. покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved