Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи позовні вимоги тим, що 30.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 390 доларів США на строк до 30.01.2016 року. На підтвердження укладення вказаного договору позики, 30.12.2015 року відповідачем було видано розписку, з якої вбачається, що він взяв у [PERSON] грошові кошти в сумі 390 доларів США та зобов'язався повернути їх у повному обсязі до 30.01.2016 року. 17.01.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір уступки права вимоги (цесії). Відповідно до п. 1.1. даного договору [PERSON] передав [PERSON] належне йому право вимоги суми заборгованості (в тому числі нарахування фінансових санкцій та відсотків за користування грошима в порядку ч. 1 ст. 1048 ЦК України), що виникла за борговою розпискою [PERSON] від 30.12.2015 року, про взяття в борг у [PERSON] грошових коштів в сумі 390,00 доларів США. Пунктом 1.2. договору уступки передбачено, що загальна сума вимог до боржника, що передається становить 390,00 доларів США з можливістю нарахування штрафних санкцій, 3% річних та відсотків за користування грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ згідно із ст. 1048 ЦК України. Відповідач взяте на себе зобов'язання не виконав, грошові кошти не повернув і станом на 07.02.2018 року заборгованість відповідача складає 585,00 доларів США, що еквівалентно 16 064,61 грн. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем було нараховано 3 % річних, що складає 35,01 доларів США, що еквівалентно 962,72 грн., а також на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України нараховано відсотки, що складає 176,44 грн, що еквівалентно 4845,04 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 21 872,37 грн. Представник позивача [PERSON] надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. В зв'язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивача не заперечує, відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 30.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 390 доларів США на строк до 30.01.2016 року. На підтвердження укладення вказаного договору позики, 30.12.2015 року відповідачем було видано розписку, з якої вбачається, що він взяв у [PERSON] грошові кошти в сумі 390 доларів США та зобов'язався повернути їх у повному обсязі до 30.01.2016 року. У випадку не повернення вказаної суми у строк, зобов'язався повернути грошові кошти у подвійному розмірі від загальної суми боргу, що становить 585 доларів США до 30.02.2016 року. 17.01.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір уступки права вимоги (цесії). Відповідно до п. 1.1. даного договору [PERSON] передав [PERSON] належне йому право вимоги суми заборгованості (в тому числі нарахування фінансових санкцій та відсотків за користування грошима в порядку ч. 1 ст. 1048 ЦК України), що виникла за борговою розпискою [PERSON] від 30.12.2015 року, про взяття в борг у [PERSON] грошових коштів в сумі 390,00 доларів США. Пунктом 1.2. договору уступки передбачено, що загальна сума вимог до боржника, що передається становить 390,00 доларів США з можливістю нарахування штрафних санкцій, 3% річних та відсотків за користування грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ згідно із ст. 1048 ЦК України. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 07.02.2018 року відповідач заборгував позивачу 21 872,37 грн., з яких: 16 064,61 грн. - сума основного боргу, 962,72 грн.- 3 % річних, 4 845,04 грн. - відсотки за користування грошовими коштами. Судом перевірено розрахунок заборгованості, здійснений позивачем і встановлено його відповідність положенням ч. 1 ст. 533, ч. 2 ст. 625 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБ України. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі в межах позовних вимог, а саме слід стягнути із [PERSON] на користь позивача [PERSON] основну суму боргу - 16 064,61 грн., відсотки - 4 845,04 грн., 3% річних - 962,72 грн., всього - 21 872,37 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved