Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі належно уповноваженого представника за довіреністю адвоката [PERSON] 10.12.2018 року звернулася у суд з позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на реконструйований садибний (індивідуальний) житловий будинок (позначений у технічному паспорті літерою А-2), загальною площею 206,7 кв. м., житловою площею 130,0 кв. м. з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований у с. Погар Сколівського району Львівської області по вул. Котляревського, буд. 55. Ухвалою судді від 11.12.2018 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою підготовчого судового засідання від 25.01.2019 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Розгляд справи по суті відбувся 12.03.2019 року. Позов обґрунтовано тим, що 27.02.2009 року батько позивача [PERSON] згідно договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та частини земельної ділянки подарував, а [PERSON] прийняла у дар цілий деревяний житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1000 га, що становить 40/100 ідеальних частин земельної ділянки, яка у цілому складає з 0,2500 кв. м., які знаходяться у с. Погар Сколівського району Львівської області по вул. Котляревського, 55. Позивач 05.06.2009 року отримала в управлінні Держкомзему у Сколівському районі Львівської області державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 562381 від 05.06.2009 року з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Погар Сколівського району Львівської області по вул. Котляревського, 55. Після отримання у дар житлового будинку разом із господарськими спорудами позивач провела реконструкцію даного житлового будинку, а саме: провела добудову «А-1» розміром 8,32 х 3,64 + 4, 00 х 2,80; добудувала мансарду а1 м/н розміром 12,32 х 10,80 та добудувала сарай «З» розміром 6,10 х 4,58. Однак дані будівельні роботи проведені без дозвільної документації та належно затвердженого проекту. Отримавши відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у звязку із відсутністю документа, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, маючи намір експлуатувати реконструйований будинок, а тому, виходячи з неможливості узаконити самочинне будівництво у позасудовому порядку, позивач змушена звернутися до суду із даним позовом за захистом своїх прав на узаконення самочинно реконструйованого будинку на відведеній для цієї мети земельній ділянці. \~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] сільська рада Сколівського району Львівської області (в особі виконавчого комітету), на території котрої знаходиться с. Погар, явку належним чином уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, хоча була завчасно повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, про причини неявки такого представника суд не повідомила. Належність повідомлення відповідача підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення судової повістки про виклик від 28.01.2019 року. Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Державна архітектурно-будівельна інспекція України явку належним чином уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, хоча була завчасно повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, про причини неявки такого представника суд не повідомила. Належність повідомлення третьої особи підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення судової повістки про виклик від 28.01.2019 року. Письмових пояснень на позовну заяву третьою особою не подано. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1000 га по вул. Котляревського, 55 у с. Погар Сколівського району Львівської області, кадастровий номер 4624585500:02:001:0005, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 562381 від 05.10.2009 року. Зазначена земельна ділянка набута позивачем на підставі договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та частини земельної ділянки ВКТ № 899068 від 27.02.2009 р., реєстр. № 244. \~ \~ \~ \~Позивачем на відведеній земельній ділянці ще у 2010 та 2016 роках здійснено реконструкцію садибного (індивідуального) будинку № 55 по вул. Котляревського у с. Погар Сколівського району Львівської області, - шляхом проведення добудови сараю, мансарди та прибудови, що стверджується копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 55 по вул. Котляревського у с. Погар Сколівського району Львівської області, виготовленого на замовлення позивача 19.10.2016 року ФОП [PERSON]. \~ \~ \~ \~Встановлено, що у цілому реконструкція садибного (індивідуального) будинку проходила без отримання на те відповідних дозволів контролюючих служб та погоджень, а також без затвердженого у встановленому законодавством порядку проекту. Таке будівництво здійснювалось господарським способом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда чи будь-яке інше нерухоме майно, якщо вони будуються або збудовані без належного на те дозволу чи належно затвердженого проекту, вважаються самочинним будівництвом. Проте, відповідно до ч. 3 зазначеної норми право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Як розяснюється у пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2012 року № 3 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (ч. 3 ст. 375 ЦК України). Як встановлено судом, позивач здійснила реконструкцію садибного (індивідуального) будинку на земельній ділянці, що на даний час належить позивачу на праві власності і належала їй до реконструкції нерухомого майна. Прав та інтересів інших осіб самочинно реконструйований садибний (індивідуальний) будинок не порушує і відповідні докази на спростування зазначених обставин у матеріалах справи відсутні, учасниками справи не надані. \~ \~ \~ \~Наявним у справі Звітом про проведення технічного обстеження обєкта прибудови літ. «А-1», мансарди літ. «а1/мн», сараю літ. «З» по вул. Котляревського, 55 у с. Погар Сколівського району Львівської області, виготовленого на замовлення позивача ФОП [PERSON] 30.11.2018 року, встановлена можливість їх надійної і безпечної експлуатації. Враховуючи усе вищенаведене, суд, виходячи з положень ч. 3 ст. 376 ЦК України, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити, а саме за позивачем слід визнати право власності на реконструйований садибний (індивідуальний) житловий будинок (позначений у технічному паспорті літерою А-2) з прибудовою (позначена у технічному паспорті літерою А-1), відкритою верандою (позначена у технічному паспорті літерою «а»), сходами (позначені у технічному паспорті літерою «а2»), мансардою (позначена у технічному паспорті «а1 м/н»), загальною площею 206,7 кв. м., житловою площею 130,0 кв. м., з господарськими будівлями сараєм-дровітнею (позначений у технічному паспорті літерою З), погребом (позначений у технічному паспорті літерою Ж) та колодязем (позначений у технічному паспорті літерою «к»), розташований у с. Погар Сколівського району Львівської області по вул. Котляревського, 55, на належній позивачу на праві власності земельній ділянці, відведеній для цієї мети. \~ \~ \~ \~Судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved