Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач 18.08.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та про зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначив, що він є власником домоволодіння №6 по вул.. Червоноармійській у м. Дніпропетровську. З 05 грудня 1986 року [PERSON] зареєстрований у спірному домоволодінні. Фактично з лютого 2003 року [PERSON] без поважних причин за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Червоноармійська, буд.№6. На підставі вищевикладеного просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №6 по вул.. Червоноармійській в селищі Таромське, м. Дніпропетровськ; зобовязати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Ленінського районного відділу в м. Дніпропетровську ГУ ДМСУ в Дніпропетровській області після набрання рішенням суду чинності зняти [PERSON] з реєстрації в будинку №6 по вул.. Червоноармійській в селищі Таромське, м. Дніпропетровськ. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, ніяких заяв до суду не надходило. В судове засідання представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровської області не зявився, надали суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що домоволодіння №6 по вул.. Червоноармійській в м. Дніпропетровську належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 серпня 2007 року видане Другою дніпропетровською нотаріальною конторою./а.с.9/ Станом на день розгляду справи, за адресою: вул.. Червоноармійська, буд.№6 в м. Дніпропетровську зареєстрованими значаться: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.15/ В судовому засіданні встановлено, що відповідач в спірному домоволодінні не проживає з 2003 року, в домоволодінні відсутні його особисті речі, що знайшло своє підтвердження в поясненнях свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON][PERSON] Також, даний факт підтверджується актом обстеження домоволодіння №6 по Червоноармійській у м. Дніпропетровську від 02.12.2015 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду. Однією з підстав зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням. Відповідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині визнання [PERSON], [INFO], громадянина України втратившим право користування житловим будинком №6 по вул.. Червоноармійській, селище Таромське в м. Дніпропетровську , що є підставою для зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: м. Дніпропетровськ, селище Таромське, вул.. Червоноармійська, будинок №6. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації відповідно до\~Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».\~\~ Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial