Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 28 квітня 2017 року звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання двох дітей: дочки [PERSON], 24 червня 2009 року та сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття та на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення сином [PERSON] віку трьох років у розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача. В обгрунтування позову вказувала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON] та сина [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як не зійшлися характерами та між ними відсутнє взаєморозуміння. Її чоловік матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоч має таку можливість, оскільки працює в ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод». У звязку з тим, що шляхом переговорів та спроб домовитися з відповідачем щодо його участі в утриманні дітей не вдалося, вона вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Тому вона просить стягувати з відповідача аліменти примусово за рішенням суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, уточнила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходів), а на її утримання, як дружини, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходів). Уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів у визначеному позивачем розмірі. Дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що сторони від шлюбу мають двох спільних дітей: дочку [PERSON], 24 червня 2009 року та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.5,6), які знаходяться на утриманні матері (а.с.7). Відповідач, як батько дитини та чоловік позивача, в достатньому розмірі добровільно матеріального утримання на дітей та дружину не надавав, хоч повинен надавати таке утримання. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до частин 2,4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною віку трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. За таких обставин суд постановляє рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей та дружини у вказаному позивачем розмірі та на підставі статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в розмірі 640 гривень в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved