Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач 15.02.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання дочок: [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]., визначивши їх розмір - 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 06 р. до 18 р. на кожну дитину щомісячно, що встановлений законодавчо; до досягнення дітьми повноліття, з врахуванням індексації такої суми, починаючи від дня пред»явлення позову до суду. Просить також забезпечити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу, встановлених законом. Зазначає, що 29.09.01 р. сторони уклали шлюб. За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей - дочки: [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO].. 28.07.10 р. шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають спільно з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не бажає брати участь в утриманні спільних неповнолітніх дітей сторін. За рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 10.08.09 р. було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання вказаних вище спільних неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 210 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 20.05.09 р. і до досягнення дітьми повноліття. Інших дітей, стягнень за виконавчими документами у відповідача немає. Їй не відомо, чи відповідач працює. У зв»язку зі збільшенням її витрат на утримання вказаних вище спільних дітей сторін, її матеріальне становище погіршилось. Вона оплачує значні витрати на танцювальний гурток, індивідуальні заняття з бально - спортивних танців, поїздки на змагання, додаткові заняття з англійської мови. Просить позов задовольнити. За ухвалою судді від 18.02.19 р. позовну заяву було залишено без руху. 26.02.19 р. позивачем було усунуто недоліки позовної заяви. За ухвалою суду від 26.02.19 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію позовної заяви з доданими до неї документами та копію вказаної вище ухвали суду надіслано відповідачеві у встановленому законом порядку. За станом на 02.05.19 р. відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до копії виконавчого листа, виданого 10.08.09 р. Ковельським міськрайсудом Волинської обл., дійсно, було видано такий на виконання рішення цього ж суду від 03.06.09 р. у цивільній справі № 2 - 997/2009 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, що набрало законної сили 13.06.09 р.. Було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаних вище спільних неповнолітніх дітей сторін у твердій грошовій сумі в розмірі 210 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 20.05.09 р. і продовжуючи до досягнення дітьми повноліття. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 28.07.10 р. відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області [PERSON], слідує, що було розірвано шлюб між сторонами, про що складено відповідний актовий запис № 110 від 28.07.10 р.. Як вбачається з копій свідоцтв про народження вказаних вище спільних неповнолітніх дітей сторін, сторони зазначені батьками цих дітей. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, що вказані вище спільні неповнолітні діти сторін народжені у шлюбі сторін, що був розірваний 28.07.10 р.; відповідач на даний час є платником аліментів на утримання вказаних вище спільних неповнолітніх дітей сторін відповідно до зазначеного вище рішення суду від 03.06.09 р. у твердій грошовій сумі. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У суду не виникає сумнівів у тому, що відповідач як батько вказаних вище дітей має обов»язок по їх утриманню. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як слідує з копії вказаного вище виконавчого листа, аліменти з відповідача на утримання спільних неповнолітніх дітей сторін стягнуто у твердій грошовій сумі. Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України, що підлягають до врахування судом, крім наведених вище судом як доведених позивачем: наявність у сторін зазначених вище двох неповнолітніх дітей; наявність у відповідача обов»язку по їх утриманню; наявність судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання цих же дітей сторін аліментів у твердій грошовй сумі. У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно закону. Будь - яких доказів на підтвердження погіршення стану свого чи дітей сторін здоров»я; покращення майнового стану відповідача позивач суду не надала. Ту обставину, що змінився в сторону погіршення її матеріальний стан, позивач обґрунтовує збільшенням її витрат на спільних дітей сторін, збільшенням розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, що встановлений законодавчо. Тобто, матеріальне становище обох сторін змінилось в сторону погіршення. Доказів про наявність та розмір сталого доходу відповідача, що дало б суду підстави для збільшення розміру аліментів із визначенням їх не у твердій грошовій сумі, як це було ухвалено рішенням суду від 03.06.09 р., а у частці від заробітку (доходу) відповідача, позивач також суду не надала. Таким чином позивач просить збільшити той розмір аліментів, що був визначений за рішенням суду від 03.06.09 р. у твердій грошовій сумі. На користь цього свідчить те, що позивач у правовому обгрунтуванні своїх вимог покликається саме на ст. 192 СК України, не зазначаючи про закладення позову про зміну способу стягнення аліментів і жодного доказу того, що відповідач має сталий доход, тобто, на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів від 03.06.09 р. були. а на даний час - відсутні підстави до стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, вона суду не надала. А тому з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача дезо більший розмір аліментів і у твердій грошовій сумі. Безпідставною є вимога позивача про стягнення збільшеного розміру аліментів, починаючи від дня пред»явлення позову до суду, так як така вимога не ґрунтується на чинному законодавстві. Тому в решті позову слід відмовити. З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: partial