Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.11.2016 року звернувся до суду з позовом до Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області про визнання права на земельну (частку) пай, мотивуючи тим, що його мати [PERSON], [INFO], з 1982 року працювала в радгоспі «Прибій» (КСП «Прибій») і була членом КСП. Згідно протоколу №4 від 17.09.1996 року загальних зборів трудового колективу КСП «Прибій» на загальних зборах колективу було вирішено виділити як пенсіонерці радгоспу «Прибій» [PERSON] земельний пай в розмірі 14,0 га. Однак за життя, його мати не отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай). 16.01.2007 року [PERSON] померла. Він є спадкоємцем померлої першої черги, який прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. Посилаючись на викладені обставини, та зазначивши, що протягом 1996-2016 років він неодноразово звертався до відповідача з питання виділення його матері [PERSON] земельної частки (паю), позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 14,0 га із земель запасу Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області. Ухвалою Березанського районного суду від 20.02.2017 року до участі у справі залучено Березанську районну державну адміністрацію в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області в судовому засіданні позовні вимоги визнав. При цьому пояснив, що на території Рибаківської сільської ради Березанського району наявні не витребувані паї загальною площею 108,21 га, які перебувають у короткостроковій оренді. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Березанської РДА в судове засідання не зявився, надав до суду заяву від 01.03.2017 року, у якій повідомив, що не заперечує проти позовних вимог та просив розглянути справу без участі представника Березанської РДА. Відповідно до положень ч.4. ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є сином [PERSON], яка померла 16.01.2007 року, що підтверджується копіями рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 22.04.2016 року (а.с.19), свідоцтва про смерть серії І-ФП №242052 від 14.07.2016 року (а.с.8). Судом встановлено, що [PERSON], яка померла 16.01.2017 року, була членом КСП «Прибій» і мала право на земельну частку (пай) розміром 14,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі із земель КСП «Прибій» відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995р. № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям , однак за життя Сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримала. Вказані обставини сторонами не оспорюються і підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: інформацією архівного відділу Березанської РДА від 30.12.2010 року на запит (а.с.20); архівною копією протоколу №4 від 17.09.1996 року загальних зборів трудового колективу КСП «Прибій» (а.с.21-22); довідкою відділу Держгеокадастру у Березанському районі Миколаївської області від 10.10.2016 року (а.с.27). Позивач, відповідно до ст.1262 ЦК України, є спадкоємцем померлої за законом першої черги, і оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Рибаківської сільської ради Березанського району від 23.08.2016 року (а.с.28), вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Разом з тим, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) у звязку з відсутністю документа, що посвідчує право на зазначене майно. У звязку з цим, суд визнає, що майнові права позивача порушуються, оскільки він не може розпорядитися належним йому майном, і визнає обґрунтованим та правомірним його звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, виходячи з положень ст.392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved