Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника позивача [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільно нажитого майна. В якому прохали : встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] у період з 25.02.2006 по 11.07.2020; розподілити спільне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку гаража № [NUMBER] , що знаходиться в ряду «3» АГК «Автотурист» в [ADDRESS] , та складається в цілому з гаража «Б», площею 20,20 кв.м., погребу «б»; розподілити спільне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку гаража № [NUMBER] , цегляний, зазначений в плані під літ. «Г», загальною площею 22,9 кв.м., погріб «г», розташований на земельній ділянці, де норма землекористування не зазначена та знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати спільним майном [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку гаража розташованого за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] , ряд «3», в АГК «Автотурист» на земельній ділянці держфонду, норма якого не встановлена, який складається в цілому з: «Б» - гараж площею 18 кв.м., «б» -погріб, б-1 оглядова яма; визнати спільним майном [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку гаража№ [NUMBER] ряд «Ж», цегляний, загальною площею 24,8 кв.м., зазначений на плані літерою «Г-1» з погребом «г», що знаходиться в [ADDRESS] в АГК «Автотурист», розташований на земельній ділянці, яка знаходиться у складі земельної ділянки загальним розміром 33940 кв.м., кадастровий номер 5310137000:18:013:0012; визнати спільним майном [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 часткуавтомобіля марки Fiat, моделі Scudo, двигун 2.0,2008 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , VIN (номер кузова, шасі, рами): [NUMBER] , техпаспорт оформлений на ім`я [PERSON] ; визнати спільним майном [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартира [ADDRESS] загальною площею 42,6 кв.м, житлова площа 19,5 кв.м; визнати за [PERSON] право власності на вищевказане майно, припинивши право власності [PERSON] на 1/2 частку у спільній частковій власності зі сплатою на її користь грошової компенсації в розмірі 857069 грн. 00 коп., яка внесена [PERSON] на депозитний рахунок Октябрського районного суду. Стягнути з [PERSON] понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати: витрати зі сплати судового збору та з оплати витрат на правову допомогу. В обгрунтування позову зазначили, що 12.10.1991 [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб. У шлюбі у сторін в 1993 році народилась донька [PERSON] . Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13.03.2006 шлюб, зареєстрований 12.10.1991 в бюро РАЦС м.Капшагай Алма-Атинської області Каз. ССР було розірвано.Зазначене рішення набрало законної сили 24.02.2006. Проте, після набрання рішенням про розірвання шлюбу законної сили, ні позивач, ні відповідач до державного органу реєстрації актів цивільного стану задля реєстрації розірвання шлюбу не звертались, а примирились й продовжували проживати однією сім`єю аж до 11.07.2020, коли [PERSON] повідомив [PERSON] , що він йде з сім`ї, причиною тому є наявність відносин із іншою жінкою. Так, сторони вважали, що якщо вони не зареєстрували розірвання шлюбу та не отримали свідоцтво про його розірвання, шлюб не вважається розірваним. 10.03.2010 [PERSON] та [PERSON] за своєю заявою навіть отримали в службі РАЦС міста Капшагай Алматинської області дублікат свідоцтва про укладення шлюбу, вважаючи, що шлюб між ними не розірвано. 16.10.2020 [PERSON] отримала відповідь на свій запит за №841/16.22-03-23 з Шевченківського районного у м. Полтаві ВДРАЦСу, із зазначенням інформації про те, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про розірвання шлюбу на [PERSON] та [PERSON] не виявлено.11.07.2020 [PERSON] повідомив позивачці про те, що він йде від неї до іншої жінки. 13.07.2020 [PERSON] повернувся до квартири та забрав свої речі першої необхідності. Вважають, що саме дата 11.07.2020 є датою припинення сімейних відносин між сторонами.За час перебування у шлюбі, тобто з 12.10.1991 (дата реєстрації шлюбу) по 24.02.2006 (дата набрання законної сили судовим рішенням про розірвання шлюбу) [PERSON] та [PERSON] придбали: згідно з договором купівлі-продажу від 16.12.2003гараж № [NUMBER] , що знаходиться в ряду «3» АГ «Автотурист» в [ADDRESS] , та складається в цілому з гаража «Б», площею 20,20 кв.м., погребу «б».Згідно з договором купівлі-продажу від 05.08.2005 гараж № [NUMBER] , цегляний, зазначений в плані під літ. «Г», загальною площею 22,9 кв.м., погріб «г», розташований на земельній ділянці, де норма землекористування не зазначена та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У п. 4 вказаного договору купівлі-продажу зазначено про отримання згоди подружжя сторін, які уклали цей договір.До майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та набуте за спільні грошові кошти [PERSON] та [PERSON] під час проживання їх однією сім`єю без реєстрації шлюбу слід віднести: придбаний згідно з договором купівлі-продажу від 03.07.2009 гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] , ряд «3», в АГК«Автотурист» на земельній ділянці держфонду, норма якого не встановлена, який складається в цілому з: «Б» - гараж площею 18 кв.м., «б» -погріб, б-1 оглядова яма. У п. 5 договору зазначено, що згода дружини покупця [PERSON] отримана у встановленому законом порядку.Придбаний згідно з договором купівлі-продажу від 02.11.2010 гараж № [NUMBER] ряд «Ж», цегляний, загальною площею 24,8 кв.м., зазначений на плані літерою «Г-1» з погребом «г», що знаходиться в [ADDRESS] », розташований на земельній ділянці, яка знаходиться у складі земельної ділянки загальним розміром 33940 кв.м., кадастровий номер 5310137000:18:013:0012, що передана у користування на умовах оренди терміном на 2 роки АГК «Автотурист», рішенням сорок шостої сесії Полтавської міської ради 5 скликання від 10.12.2009. У п.7 договору зазначено, що цей правочин вчиняється зі згоди дружини покупця [PERSON] , посвідченої ПН ПМНО Соляник А.В. 02.11.2010за реєстром №7165.Придбаний у 2012 році вантажний автомобіль марки Fiat, моделі Scudo, двигун 2.0,2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN (номер кузова, шасі, рами): [NUMBER] , техпаспорт оформлений на ім`я [PERSON] Квартира [ADDRESS] загальною площею 42,6 кв.м, житлова площа 19,5 кв.м., право власності зареєстроване 12.07.2017 ПН [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, майнових прав на квартиру, серія та номер 61, виданий 01.12.2015 ТОВ «ПОЛТАВАТРАНСБУД» та [PERSON] ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 1506.2017, видавник ТОВ «ПОЛТАВАТРАНСБУД» та [PERSON] . Усі гаражі та інше майно, що підлягає поділу, придбавалось подружжям за спільні кошти, зароблені в тому числі при спільній діяльності з виробництва та продажу меблів. За увесь час перебування позивачки у шлюбі та, надалі, у сімейних відносинах з відповідачем, останній ніде не був офіційно працевлаштований, тобто не мав жодного офіційного доходу. Натомість, позивач окрім виробництва меблів, у 2017 році та у 2018 році закінчила курси з надання послуг масажу, у тому числі й лікувально-оздоровчого та згодом зареєструвала свою діяльність як ФОП [PERSON] та сплачувала, відповідно, податки з свого доходу.У 2012 році сторонами за спільні кошти був придбаний та зареєстрований на відповідача, [PERSON] , вантажнийавтомобіль марки Fiat, моделі Scudo, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , VIN (номер кузова, шасі, рами): [NUMBER] . З кінця 1992 року і по 11.07.2020 сторони увесь час (і в шлюбі і після його розірвання), без перерви у часі, фактично проживали за адресою: квартира [ADDRESS] . Наприкінці липня 2020 року, відповідач повідомив позивачці, що він є власником квартири [ADDRESS] . У телефонній розмові відповідач не заперечував, що придбав зазначену квартиру за грошові кошти, отримані від їх спільної з позивачкою діяльності.22.09.2020 позивач отримала в нотаріальній конторі витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно з інформацією з якого, з 12.07.2017 [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , загальна площа 42,6 кв.м.; підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, серія та номер: 61, виданий 01.12.2015, видавник: ТОВ «ПОЛТАВАТРАНСБУД» та [PERSON] , акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 1506.2017, видавник ТОВ «ПОЛТАВАТРАНСБУД» та [PERSON] .Позивач та відповідач мали спільний бюджет, розпорядником коштів в родині був відповідач [PERSON] , це випливає навіть з тієї обставини, що [PERSON] не знала про придбання відповідачем майнових прав на квартиру у 2015 році, набуття квартири відповідачем у власність у 2017 році, проведення у ній ремонту, вмеблювання та придбання побутової техніки. Позивач довіряла відповідачеві. Факт спільного придбання сторонами приміщень гаражів 03.07.2009 та 02.11.2010 й та обставина, що [PERSON] та [PERSON] придбавали їх з переконанням, що вони є подружжям та шлюб між ними не розірвано, підтверджується зазначенням в нотаріально посвідчених договорах того, що:у договорі купівлі-продажу від 03.07.2009 гараж, у п. 5 зазначено, що згода дружини покупця - [PERSON] на покупку гаража отримана у встановленому законом порядку.У договорі купівлі-продажу від 02.11.2010 у п. 7 зазначено, що правочин вчиняється зі згоди дружини покупця - [PERSON] , посвідченої ПН ПМНО Соляник А.В. 02.11.2010 за реєстром №7165. Як зазначалось вище, масу майна, право спільної сумісної власності на яке прохає припинити позивачка та поділити його у рівних частках між нею та відповідачем, складають: чотири цегляні гаражі в АГК «Автотурист», оцінка яких (середня вартість), виходячи з ринкових цін на час розгляду справи становить4230 доларів США за один гараж, що за офіційним курсом НБУ на час розгляду справи становить 119858 грн. (4230 х 28,3352)119858 грн. х 4 = 479432 грн. (вартість чотирьох гаражів)479432 грн. / 2 = 239716 грн. (вартість Ѕ частки). Один вантажний автомобіль FiatScudo, оцінка якого (середня вартість), виходячи з ринкових цін на час розгляду справи становить6075 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на час розгляду справи становить172 136 гривень (6075 х 28,3352)172136 грн. / 2 = 86068 грн. (вартість Ѕ частки). Одна однокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 42,6 кв.м, оцінка якої (середня вартість), виходячи з ринкових цін на час розгляду справи становить 37500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на час розгляду справи становить 1062570 гривень (37500 х 28,3352)1062570 грн. /2 = 531285 грн. (вартість Ѕ частки).З урахуванням викладеного, виявляючи волю на отримання грошової компенсації від відповідача за Ѕ частину вище перелічених неподільних речей, позивач заявляє вимогу про сплату відповідачем на її користь через депозитний рахунок Октбрського районного суду м. Полтави, грошових коштів у розмірі: 239716 грн. (вартість Ѕ частини чотирьох гаражів), 86068 грн. (вартість Ѕ частини автомобіля), 531285 грн. (вартість Ѕ частини квартири), а усього - 857069 грн., визнавши за [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно та автомобіль, припинивши право власності [PERSON] на Ѕ частину у вказаному майні, у зв`язку з чим вимушені звертатися до суду з даним позовом (а.с.1-19). 03 листопада 2020 року ухвалою судді відкрито провадження в справі №№554/10071/2020, 2/554/2715/2020.Клопотання [PERSON] , в особі представника позивача [PERSON] про витребування доказів - задоволено частково. Витребувано у [PERSON] належним чином завірені копії документів : про право власності на автомобіль FiatScudo, днз[NUMBER], VIN (номер кузова, шасі, рами): [NUMBER] ; про право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 42,6 кв.м, житлова площа 19,5 кв.м). Клопотання [PERSON] , в особі представника позивача [PERSON] про виклик свідків - задоволено. Викликано в судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.Призначено справу у підготовчому засіданніна 10.00 годин на 02 грудня 2020 року (а.с.104-106). 03 листопада 2020 року ухвалою суду заяву про забезпечення позову [PERSON] - задоволено. Накладено арешт на квартиру [ADDRESS] загальною площею 42,6 кв.м, житлова площа 19,5 кв.м., що на праві приватної власності належить [PERSON] , до розгляду справи та набранням рішення законної сили. Накладено арешт на гараж № [NUMBER] , щознаходиться в ряду «3» АГК «Автотурист» в [ADDRESS], та складається в цілому з гаража «Б», площею 20,20 кв.м., погребу «б», що на праві приватної власності належить [PERSON] , до розгляду справи та набранням рішення законної сили. Накладено арешт на гараж № [NUMBER] , цегляний, зазначений в плані під літ. «Г», загальною площею 22,9 кв.м., погріб «г», розташований на земельній ділянці, де норма землекористування не зазначена та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що на праві приватної власності належить [PERSON] , до розгляду справи та набранням рішення законної сили. Накладено арешт на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] , ряд «3», в АГК «Автотурист» на земельній ділянці держфонду, норма якого не встановлена, який складається в цілому з: «Б» - гараж площею 18 кв.м., «б» - погріб, б-1 оглядова яма, що на праві приватної власності належить [PERSON] , до розгляду справи та набранням рішення законної сили. Накладено арешт на гараж № [NUMBER] ряд «Ж», цегляний, загальною площею 24,8 кв.м., зазначений на плані літерою «Г-1» з погребом «г», що знаходиться в [ADDRESS] в АГК «Автотурист», що на праві приватної власності належить [PERSON] , до розгляду справи та набранням рішення законної сили. Накладено арешт на вантажний автомобіль марки Fiat, моделі Scudo, двигун 2.0, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN (номер кузова, шасі, рами): [NUMBER] , техпаспорт оформлений на ім`я [PERSON] , що на праві приватної власності належить [PERSON] , до розгляду справи та набранням рішення законної сили (а.с.107-110). 14 січня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче засідання у справі. Призначено розгляд справи по суті на 15.30 годин на 09 лютого 2021 року (а.с.168). Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.118). Представник позивача [PERSON] за ордером [PERSON]., в судове засідання не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, зазначивши, що мирову угоду підтримують у повному обсязі, просять затвердити рішенням суду (а.с.189). Відповідач [PERSON] та представник відповідача за ордером [PERSON] до суду не з`явилися будучи належним чином повідомленими у встановлений ЦПК України спосіб. Надали суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та представника відповідача, та прохали прийняти до розгляду мирову угоду та ухвалити рішення на її підставі (а.с.190-193). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову частково. Судом встановлено, що сторони з 12 жовтня 1991 року по 13 лютого 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується : копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданим бюро РАГС міста Капчагай Алма-Атинської області Росії 12жовтня 1991 року; копією рішення Октябрського районного суду м.Полтави у справі №2-6135/2005 від 13лютого 2006 року про розірвання шлюбу (а.с.36, 38). 13 лютого 2006 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави у справі №2-6135/2005 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Шлюб, зареєстрований 12 жовтня 1991 року бюро РАГС м. Капчагай Алма-Атинської області Росії, між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало чинності 24 лютого 2006 року (а.с.38). В період шлюбу 16.12.2003 [PERSON] та [PERSON] придбали гараж номер [ADDRESS] , та складається в цілому з гаража «Б», площею 20,20 кв.м., погребу «б», що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 16.12.2003 укладеного між [PERSON] та [PERSON] посвідченого державним нотаріусом Четвертої Полтавської ДНК Лебедь Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №1-3111 та гараж номер тринадцять, цегляний, зазначений в плані під літ. «Г», загальною площею 22,9 кв.м., погріб «г», розташований на земельній ділянці, де норма землекористування не зазначена та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями : договору купівлі-продажу від 05.08.2005 укладеного між [PERSON] та [PERSON] посвідченого державним нотаріусом Першої Полтавської ДНК Дробітько В.В. та зареєстровано в реєстрі за №4-334; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9308800 від 16.12.2005 ПП Полтавського БТІ «Інвентаризатор» номер запису в реєстрі 1919 в книзі №11 від 15.12.2005 (а.с.30, 32, 33). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, що встановлено ч.І ст. 61 СК України. Згідно ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Зі змісту ч.1 ст. 70 СК України слідує, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір між ними може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Проаналізувавши зазначені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що : гараж номер [ADDRESS] , та складається в цілому з гаража «Б», площею 20,20 кв.м., погребу «б»; гараж номер тринадцять, цегляний, зазначений в плані під літ. «Г», загальною площею 22,9 кв.м., погріб «г», розташований на земельній ділянці, де норма землекористування не зазначена та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбані в період шлюбу, а тому частки кожного [PERSON] та [PERSON] становлять по Ѕ частині. Таким чином частка [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності подружжя становить Ѕ частина : гараж номер [ADDRESS] , та складається в цілому з гаража «Б», площею 20,20 кв.м., погребу «б»; гараж номер тринадцять, цегляний, зазначений в плані під літ. «Г», загальною площею 22,9 кв.м., погріб «г», розташований на земельній ділянці, де норма землекористування не зазначена та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.22 ППВС України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, про визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Під час здійснення поділу майна суд виходе з презумпції рівності часток, а також з вимог ст. 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Крім того, згідно ст. 69 СК України кожен з подружжя має право на поділ майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності, шляхом виділення його в натурі в особисте майно та припинення спільної власності взагалі. Відповідно ст. 71 СК України у випадку неподільності об`єкту спільного майна, він присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Тобто, при наявності такої кількості об`єктів спільного неподільного майна, суд повинен справедливо присудити частину об`єктів майна одному з подружжя, частину - іншому і, таким чином, припинити як спільну власність, так і сам спір, як існуючий, так і такий що ймовірно виникне у майбутньому між подружжям. [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Капчагай Алма-Атинської області Казахстан з 17 листопада 1992 року до 05 жовтня 2020 року була зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта на ім`я [PERSON] , серії [NUMBER] виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 19 січня 2001 року (а.с.20-22). [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Полтава з 25 листопада 1992 року до 05 жовтня 2020 року був зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується : копією паспорта на ім`я [PERSON] , серії [NUMBER] виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 15 травня 1996 року; відповіді Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації №01-12-03.1-09/17119 від 20.11.2020; відповіді Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації №01-12-03.1-09/17120 від 20.11.2020 (а.с.23, 123, 124). 10 березня 2014 року службою РАГС міста Капшагай Алматинської області видано повторне свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 12 жовтня 1991 року актовий запис №339 (а.с.37). 16 жовтня 2020 року листом за № 841/16.22-03-23 Шевченківського районного у м. Полтаві ВДРАЦС Північно-східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Суми), повідомлено [PERSON] , що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про розірвання шлюбу на [PERSON] та [PERSON] не виявлено (а.с.39). Таким чином, з кінця 1992 року і по липень 2020 року сторони увесь час (і в шлюбі і після його розірвання), без перерви у часі, фактично проживали за адресою: квартира [ADDRESS] Як слідує із матеріалів справи з 25 лютого 2006 по 11 липня 2020 року [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу з 24.02.2006 до 11.07.2020 постійно проживали разом та були зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство та мали спільний бюджет. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] як чоловік та жінка без шлюбу, з 25 лютого 2006 року по 11 липня 2020 року, підтверджується крім зібраними по справі документами так і не заперечується самими сторонами. В період перебування у фактичних шлюбних відносинах [PERSON] та [PERSON] придбали : 03.07.2009 гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] , ряд «3», в автогаражному колективі «Автотурист» на земельній ділянці держфонду, норма якого не встановлена, який складається в цілому з: «Б» - гараж площею 18 кв.м., «б» -погріб, б-1 оглядова яма. У п. 5 договору зазначено, що згода дружини покупця [PERSON] отримана у встановленому законом порядку, що підтверджується копією : договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] посвідченого ПН ПМНО Шимкою О.М. 03.07.2009 та зареєстровано в реєстрі за №4390 (а.с.25). 02.11.2010 гараж № [NUMBER] ряд «Ж», цегляний, загальною площею 24,8 кв.м., зазначений на плані літерою «Г-1» з погребом «г», що знаходиться в [ADDRESS] в автогаражному колективі «Автотурист», розташований на земельній ділянці, яка знаходиться у складі земельної ділянки загальним розміром 33940 кв.м., кадастровий номер 5310137000:18:013:0012, що передана у користування на умовах оренди терміном на 2 рокуи АК «Автотурист», рішенням сорок шостої сесії Полтавської міської ради 5 скликання від 10 грудня 2009 року, відповідно до довідки № 03-06-14/9190, виданої Управлінням Держкомзему у місті Полтава 01 листопада 2010 року. У п.7 договору зазначено, що цей правочин вчиняється зі згоди дружини покупця [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] посвідченого ПН ПМНО Соляник А.В. 02.11.2010 за реєстровим №7166 (а.с.24). У 2012 році вантажний автомобіль марки Fiat, моделі Scudo, двигун 2.0,2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN (номер кузова, шасі, рами): [NUMBER] , техпаспорт оформлений на ім`я [PERSON] . 12.07.2017 квартира [ADDRESS] загальною площею 42,6 кв.м, житлова площа 19,5 кв.м., що підтверджується копією інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухового майна №224987709, з якого слідує, що право власності на квартиру зареєстроване приватним нотаріусом Удовіченко М.Ю. на підставі договору купівлі-продажу, майнових прав на квартиру, серія та номер 61, виданий 01.12.2015 ТОВ «ПОЛТАВАТРАНСБУД» та [PERSON] ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 1506.2017, видавник ТОВ «ПОЛТАВАТРАНСБУД» та [PERSON] (а.с.34, 35). За увесь час перебування позивача у шлюбі та, надалі, у сімейних відносинах з відповідачем, останній ніде не був офіційно працевлаштований, тобто не мав жодного офіційного доходу. Позивач закінчила курси з надання послуг масажу, у тому числі й лікувально-оздоровчого та згодом зареєструвала свою діяльність як фізична особа-підприємець [PERSON] та сплачувала, відповідно, податки з свого доходу (а.с.80-83). На електронні запити про надання інформації щодо автомобіля марки Fiat, моделі Scudo, двигун 2.0,2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN (номер кузова, шасі, рами): [NUMBER] у електронній пошуковій базі Міністерства внутрішніх справ України, відсутня інформація про транспортні засоби, власником яких є [PERSON] , [INFO] , ІПН - [NUMBER] (а.с. 65, 66). Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при не досягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Щодо застосування вказаної норми при поділі майна подружжя Верховним Судом України викладена правова позиція у справі № 6-37цс13 від 23 вересня 2015 року, відповідно до якої при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п`ята статті 71 СК України). За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Частиною першою та другою статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України. У рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Згідно з п. 30 вищевказаної Постанови, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Під час здійснення поділу майна суд виходить з презумпції рівності часток, а також з вимог ст. 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Крім того, згідно ст. 69 СК України кожен з подружжя має право на поділ майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності, шляхом виділення його в натурі в особисте майно та припинення спільної власності взагалі. Відповідно ст. 71 СК України у випадку неподільності об`єкту спільного майна, він присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Тобто, при наявності такої кількості об`єктів спільного неподільного майна, суд повинен справедливо присудити частину об`єктів майна одному з подружжя, частину - іншому і, таким чином, припинити як спільну власність, так і сам спір, як існуючий, так і такий що ймовірно виникне у майбутньому між подружжям. Відповідно до п. 25 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. На підставі викладеного, визнати особистою приватною власністю [PERSON] : квартиру [ADDRESS] , загальною площею 42,6 кв.м. та житловою площею 19,5 кв.м; рухомі речі, в тому числі побутова техніка та меблі, що знаходяться в квартирі [ADDRESS] ; легковий автомобіль Fiat, модель Scudo, 2008 року випуску, колір білий, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова (шасі, кузова) [NUMBER] ; гараж № [NUMBER] загальною площею 20,20 кв.м, який знаходиться в ряду «З» у автогаражному колективі «Автотурист» за адресою [ADDRESS] ; гараж № [NUMBER] загальною площею 22,9 кв.м, який знаходиться в ряду «З» у автогаражному колективі «Автотурист» за адресою [ADDRESS] ; гараж № [NUMBER], який знаходиться в ряду «З» у автогаражному колективі «Автотурист» за адресою [ADDRESS] ; гараж № [NUMBER], загальною площею 24,8 кв.м., який знаходиться в ряду «Ж» у автогаражному колективі «Автотурист» за адресою [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості спільного сумісного майнав розмірі 22 000 Євро, що еквівалентно станом на 10.03.2021 734 800 гривень, згідно міжбанківського курсу 1 Євро/33,40грн. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З урахуванням викладеного, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості спільного сумісного майнав розмірі 22 000 Євро, що еквівалентно станом на 10 березня 2021 року 734 800 (сімсот тридцять чотири тисячі вісімсот) гривень, згідно міжбанківського курсу 1 Євро/33,40грн. Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України, п. 42 ППВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»). Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України, суд, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. На підставі викладеного,стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості спільного сумісного майнав розмірі 22 000 Євро, згідно наступного графіку:до 10.03.2021 - 2000,00 Євро; до 15.06.2021 - 2500,00 Євро; до 15.09.2021 - 2500,00 Євро; до 15.12.2021 - 2500,00 Євро; до 15.03.2022 - 2500,00 Євро; до 15.06.2022 - 2500,00 Євро; до 15.09.2022 - 2500,00 Євро; до 15.12.2022 - 2500,00 Євро; до 15.03.2023 - 2500,00 Євро. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей: забезпечувати юридичну визначеність та остаточність, а також захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в тому випадку, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що відбувалися в далекому минулому, спираючись на докази, які вже могли втратити достовірність та повноту із плином часу. Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин. Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-258цс15 при вирішенні питання початку перебігу строку позовної давності слід виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, бо саме по собі припинення шлюбу не є свідченням порушення права власності когось із подружжя. Не подання позову про поділ майна, в тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б свідчили про заперечення права одного з подружжя на набуте в період шлюбу майно, яке зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права такого подружжя і вказувати на початок перебігу строку позовної давності. На підставі викладеного, суд приходить до висновку що строк звернення до суду з позовом не пропущено, оскільки позивач [PERSON] дізналася про порушення свого права у липні 2020 року. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 6 726 грн. + 420 грн. 40 коп. (а.с. 19, 102) Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 3 363 грн. 20 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 3 363 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial