Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач 31 липня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів (а.с.1-5). В обґрунтування позовних вимог вказав, що 08 січня 2015 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» філія Дніпропетровське РУ відділення №6 було укладено договір-заява №307231/32999/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний», строком на 3 місяці, у національній валюті, строк закінчення якого визначено було 08.04.2015 року. На виконання умов договору позивачем внесено на вкладний рахунок №2630.7.06.52394.06 суму в розмірі 38\~691,16 грн. 14 квітня 2015 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» філія Дніпропетровське РУ відділення №6 укладено додаткову угоду №1 до договору-заяви №307231/32999/3-15 від 08.01.2015 року про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний», згідно умов якої строк розміщення грошових коштів на вкладному рахунку №2630.7.06.52394.06 продовжено на період з 09.04.2015 року по 09.07.2015 року, із процентної ставкою 15,1% річних. Позивачем на вкладний рахунок №2630.7.06.52394.06 внесено грошову суму у розмірі 36\~000,00 грн. У зв'язку із закінченням строку дії вкладу позивач звертався до відповідача із заявою про повернення суми вкладу, але грошові кошти йому не повернули, на вимоги про повернення всієї суми вкладу відповідач не реагує, у зв'язку із чим, позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Посилаючись на викладені обставини та неодноразово збільшивши свої позовні вимоги, позивач просить суд стягнути із відповідача на свою користь суму вкладу у розмірі 76\~268,80 грн., а також 6\~215,80 грн.; стягнути із відповідача на свою користь 3% річних в сумі 1\~234,93 грн., індекс інфляції у сумі 15\~271,81 грн. Позивач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надав заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.30). Відповідач в особі свого законного представника в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату в матеріалах справи (а.с.20). Про причини неявки свого представника у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без присутності свого представника до суду не надсилав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. В ході судового розгляду справи встановлено, що 08 січня 2015 року між сторонами було укладено договір-заява №307231/32999/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в національній валюті, відповідно до умов якого банк прийняв гроші на вкладний рахунок №2630.7.06.52394.06 в сумі 38\~691,16 грн., на строк з 08.01.2015 року по 08.04.2015 року, зі сплатою відсотків, розмір яких становить 23,10% річних (а.с.6). Внесення грошових коштів підтверджується меморіальним ордером №31848811 від 08.01.2015 року, на суму 38\~691,16 грн. (а.с.7). 14 квітня 2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору-заяви №307231/32999/3-15 від 08.01.2015 року про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в національній валюті, відповідно до умов якої сторони домовились продовжити строк розміщення грошових коштів у сумі 76\~268,80 грн. на вкладному рахунку №2630.7.06.52394.06 на період з 09.04.2015 року по 09.07.2015 року включно, із нарахуванням та виплатою вкладникові процентів за ставкою 15,1% річних (а.с.8). Згідно меморіального ордеру № 32387638 від 10.04.2015 року позивачем внесено 36\~000,00 грн. на вкладний рахунок №2630.7.06.52394.06 (а.с.9). Позивач 09 липня 2015 року звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із письмовою вимогою про повернення йому суми вкладу, яку відповідачем отримано того ж дня, про що свідчить штамп відділення №6 філії Дніпропетровське РУ ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с.12). На звернення позивача до відповідача повернути суму вкладу ПАТ\~«Банк «Фінанси та Кредит» жодних дій не проводило, що свідчить про нехтування своїми зобовязаннями за договором, у зв'язку із чим, можна дійти висновку, що відмова ПАТ\~«Банк «Фінанси та Кредит» у поверненні грошових коштів з банківського вкладу позивачці суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема,\~ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. ст.\~1058,\~1060 ЦК України\~та умовам укладеного між сторонами договору. За ст..2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст.. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до ст.. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно\~ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. За умовами\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, законними, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв'язку із чим, з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивача підлягає стягненню грошова сума у розмірі 98\~991,34 грн., з якої: сума вкладу 76\~268,80 грн.; нарахування 15,1% річних 6\~215,80 грн.; 3% річних 1\~234,93 грн.; індекс інфляції 15\~271,81 грн. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», і його вимоги частково задоволено, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у сумі 989,92 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved