Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач 23.09.2020 року звернувся в суд з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у розмірі 2102,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 06.05.2014 року відповідач отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, який в подальшому був збільшений до 17 000,00 грн., на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі визначеному договором. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього, станом на 31.08.2020 року виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 17481,01 грн., яка залишається не сплаченою відповідачем. Тому змушений звернутись в суд для захисту свого майнового права та інтересу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується роздруківкою із електронного сервісу відстеження пересилання поштових відправлень Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укпрошта», не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позов та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України так як представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового зсідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.05.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, що підтверджено анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Тим самим відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає кредитний договір. Згідно укладеного Договору відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку розмір якого в подальшому був збільшений до 17000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі визначеному договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, по перевитраті платіжного ліміту а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5 6 у випадку не виконання зобов`язань за Договором, відповідач зобов`язаний на вимогу Банку виконати зобов`язання з поверненню кредиту та оплатити винагороди Банку. Згідно п. 1.1.7.12 Договору, він діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 10% від суми зобов`язання. У відповідності із ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. У зв`язку із тим, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, станом на 31.08.2020 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 17481,01 грн., з яких: 16 564,22 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 916,79 грн. заборгованість за простроченими відсотками, що стверджується відповідним розрахунком заборгованості. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості як належний доказ по справі, оскільки будь-яких доказів на спростування такого відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним. Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved