Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Коваля О.Ю., звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просить: визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на 1/28 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на 1/28 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на 1/28 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, представник позивача посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , до кола спадкоємців якого входять наступні особи: донька [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] , донька - [PERSON] , матір [PERSON] . Вказані особи є спадкоємцями першої черги після його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Право власності спадкодавця підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 15 листопада 2004 р., зареєстрованого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі за № П-2-31707. Спадщина, до складу якої входить вищевказане майно, була прийнята спадкоємцями в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Крім того, факт прийняття спадщини підтверджується тим, що на користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] нотаріусом Одинцовського нотаріального округу Московської області Квітко О.Ф. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане для підтвердження права на спадщину, яка знаходиться за межами Російської Федерації. У зв`язку з цим, Позивач, діючи в інтересах своїх дітей, надіслала до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В. заяву про видачу на користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх батька. Постановою приватного нотаріуса Онищенко С.В. № 52/02-14 від 12.06.2020 у видачі свідоцтва позивачу було відмовлено. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України 07.08.2020 судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб відповідачів у справі та отримано відповідні довідки. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Ухвалою суду від 29.09.2020 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, почато підготовче провадження. Ухвалою суду від 11.12.2020 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Онищенко Світлани Володимирівни належним чином засвідчені копії матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , актовий запис №1788. Витребовувані докази надійшли до суду 24.12.2020. Ухвалою суду від 14.01.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду 23.03.2021 представником позивача адвокатом Нікішею Д.С. подано заяву про проведення судового засідання без участі позивача та її представника, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить хадовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлялись, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та проживання, причин неявки у судове засідання не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань до суду подано не було. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься її заява про проведення засідань без її участі, зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає та просить задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В. у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлялась, причини неявки у судове засідання не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 1\~ст.131 ЦПК України\~визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3\~ст. 131 ЦПК України). Згідно ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 2\~ст. 191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідачі не використали наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явились у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Відповідачами не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ухвали суду від 07.04.2021, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлялись про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~ст.4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] був власником 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.11.2004 р., реєстраційний номер 2-04-247274-У2. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Одинцовським управлінням ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області. 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] належить матері померлого - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності на житло. 1/28 частина квартири за адресою [ADDRESS] належить матері померлого - [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 640/9009/19 від 01.11.2019. 1/4 частина квартири за адресою: [ADDRESS] належить доньці померлого [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В. № 52/02-14 від 12.06.2020, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавця, яке знаходиться на території України звернулись: донька - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , в особі свого законного представника [PERSON] . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено. При цьому, факт прийняття вказаними особами спадщини підтверджується тим, що на користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] нотаріусом Одинцовського нотаріального округу Московської області Квітко О.Ф. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом віл 08.04.2019 р. № 50/122-н/50-2019-11-623, видане для підтвердження права на спадщину, яка знаходиться за межами Російської Федерації. Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. За вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини на протязі шести місяців, починаючи з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частина 1 ст.\~1297\~ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Аналіз даних норм вказує на те, що правовою підставою для набуття права власності на спадкове нерухоме майно є видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадщина була прийнята спадкоємцями дітьми позивачки, про що свідчить свідоцтво про право власності за законом, видане нотаріусом Одинцовського нотаріального округу Московської області. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 48 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка була ратифікована із застереженнями Законом № 240/94-ВР від 10.11.94, провадження по справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно. Відповідно до ст. 71 Закону України Про міжнародне приватне право» № 2709-IV, спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Отже, враховуючи, що спадкове нерухоме майно належне громадянину [PERSON] , знаходиться на території України, питання з приводу його спадкування вирішується за законодавством України. У відповідності до п. 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Суд вважає, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно щодо якого виникло право власності у відповідності до вимог закону, але відсутня державна реєстрація та/або правовстановлюючий документ, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України. Згідно ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дана норма за своїм змістом не породжує, а лише підтверджує виникле на законних підставах право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до п. 3.14 Змін до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 17.09.2015 № 1784/5, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання за спадкоємцями дітьми позивачки права власності по 1/28 частині спірної квартири за кожним в порядку спадкування за законом. Суд вважає, що таке набуття права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, направлено на захист охоронюваних законом прав та інтересів спадкоємця, у якого на даний час існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved