Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 жовтня 2014 року звернувся до суду із позовом до свого батька [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, як такого, що продовжує навчатися. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що є сином відповідача [PERSON], який після розірвання шлюбу з матір'ю позивача сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, а згодом за рішенням суду на утримання вже повнолітнього сина, в зв'язку з його навчання до 30 вересня 2014 року. На даний час позивач навчається на денній формі навчання в Головній школі туризму та рекреації (м. Варшава, Польща) за напрямком «Туризм і рекреація» з 01 жовтня 2014 року і до 30 вересня 2016 року, в зв'язку з цим не працює. Крім коштів на навчання, необхідні кошти на оплату проїзду, харчування, оплату квартири. Позивач проживає разом з матір'ю та має сутужне матеріальне становище, батько добровільно допомоги не надає. На підставі вищевикладеного, посилаючись на норми Сімейного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача, аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково повідомила, що є приватним підприємцям, але рівня її доходу не вистачає для оплати навчання сина за кордоном, так вартість навчання за 1 рік складає 15000 грн. Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та пояснив, що згодний сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі на час навчання його сина. Інших дітей він не має. Проживає без оформлення шлюбних відносин з іншою жінкою. Стан здоров'я задовільний. Він працює механіком у ВП «Полтавська дистанція сигналізації та зв'язку» ДП «Південна залізниця» та має стабільний дохід близько 2000 грн. на місяць. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, позивач [PERSON] є сином відповідача [PERSON], що не заперечується сторонами та підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 05 квітня 1994 року Яреськівською сільською радою Шишацького району Полтавської області (а.с.4). Згідно рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 28 квітня 2012 року, яке набрало законної сили, з відповідача на користь позивача стягувались аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видій заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно з 29 березня 2012 року і по 30 вересня 2014 року включно (а.с.5) Згідно довідки «Про зарахування іноземця на навчання» виданої 01 серпня 2014 року Головною школою туризму та рекреації, вул. Стоклоси, 3, 02-787 Варшава, [PERSON], [INFO], зарахований на 1 семестр 1 курсу 2 рівня стаціонарного навчання на факультеті «Туризм та рекреація» на період з 01 жовтня 2014 до 30 вересня 2016 року. Навчання на відплатних умовах. (а.с.9). Відповідач працює, має стабільний заробіток, не має інших дітей, скарг на стан здоров'я не заявляв. Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 3 вказаної статті право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу тобто враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» та покладає їх на відповідача. Враховуючи те що позивач при подачі до суду позов був звільнений від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved