Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулась 19.05.2017 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 01 жовтня 2015 року померла - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8975 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, передана у приватну власність на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації Одеської області № 504/03 від 16.12.2003 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-ОД № 026318 від 02 березня 2004 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 №00793. В звязку з тим, що вона з квітня 2009 року до дня смерті [PERSON], померлої 01 жовтня 2015 року (більше пяти років) проживала разом з нею однією сімєю в її житловому будинку, який розташований за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Липецьке, вул. Лєрмонтова, буд.42, вели разом спільне господарство, під час хвороби й знаходження її в безпорадному стані, вона її лікувала за власності кошти й особисто здійснювала догляд за нею, а після смерті, за власні кошти здійснила її поховання та поминальні обіди, то за законом, вона фактично прийняла спадщину, як спадкоємиця четвертої черги. Крім неї, інших спадкоємців, які б зверталися до нотаріуса, протягом встановленого законом шестимісячного строку, з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 01 жовтня 2015 року, або фактично прийнявших спадщину - не має. Однак, [PERSON], до дня своєї смерті - 01 жовтня 2015 року, була зареєстрована за адресою: [INFO], хоча на протязі останніх пяти років й до смерті проживала разом з нею однією сімєю за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Липецьке, вул. Лєрмонтова, буд.42. На день смерті [PERSON], померлої 01 жовтня 2015 року, з нею разом за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Куяльник, вул. Чорноморського козацтва, буд.1 зареєстрований її рідний син - [PERSON], який також помер 12 грудня 2015 року та невістка - [PERSON]. Оскільки, ніхто із спадкоємців першої черги за законом, на протязі встановленого законом шестимісячного строку, до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON], померлої 01 жовтня 2015 року, не звертався, то за законом, вони вважаються такими, що не прийняли її спадщину. В кінці березня 2017 року, вона звернулася до Шостої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON], померлої 01 жовтня 2015 року, як спадкоємиця четвертої черги за законом. Шостою Одеською державною нотаріат конторою була заведена спадкова справа. Але, в звязку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу на вищезазначену земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV -ОД № 026318 від 02 березня 2004 року, був втрачений й надати його нотаріусу вона не змогла, в наявності була лише його копія, отримана нею в управлінні Держгеокадастру у Котовському районі Одеської області, а також в звязку з тим, що факт проживання зі спадкодавцем однією сімєю більше пяти років повинен встановити суд, то державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - [PERSON], померлої 01 жовтня 2015 року. Також, Шостою одеською державною нотаріальною конторою їй було розяснено, що з приводу встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем більше пяти років, також визнання права власності за собою на спадкове майно, як за спадкоємицею четвертої за законом, їй необхідно звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У звязку з цимпросила постановити рішення суду яким встановити факт її проживання однією сімєю з [PERSON], померлою 01 жовтня 2015 року за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Липецьке, вул. Лєрмонтова, буд.42, з квітня 2009 року по день її смерті; визнати за нею право приватної власності на спадкове майно - [PERSON], померлої 01 жовтня 2015 року, в вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8975 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, передана у приватну власність на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації Одеської області № 504/03 від 16.12.2003 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-ОД № 026318 від 02 березня 2004 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 №00793, як за спадкоємицею четвертої черги за законом. Позивач і її представник за довіреністю [PERSON] в ході судового розгляду підтримала заявлені вимоги. Додатково пояснювала, що вона взяла свою добре знайому [PERSON] за маму та фактично відносилась до неї як до рідної матері. Представник Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої позов визнав та просив розглянути справу за відсутності представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON]\~ за клопотанням сторони позивача виключена із позову, як помилково залучена до справи, оскільки рішення у цій справі з викладених обставин не впливає на її права й обовязки. Вислухавши позивача та її представника, покази свідків та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, 01 жовтня 2015 року у віці 91 року в с. Липецьке Котовського району Одеської області померла [PERSON] (актовий запис №883), що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖД 427602 від 01.10.2015 року. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Отже, після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8975 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, передана у приватну власність на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації Одеської області № 504/03 від 16.12.2003 року, державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 026318 від 02 березня 2004 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 №00793, що не заперечується відповідачем та підтверджується копією цього державного акту долученої до справи. Згідно довідки відділу у Подільському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області №3932/115-17 від 06.09.2017 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, відповідно до Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Леніна», з урахуванням індексації станом на 01.01.2017 року становить 60860,99 грн. [PERSON] заповіт не складала, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після її смерті, має здійснюватись за законом. Стаття 1264 ЦК України захищає права тих осіб, яких спадкодавець вважав членами своєї сім'ї і які проживали з ним упродовж достатньо тривалого часу (п'ять років), вели спільне господарство. Підтвердженням права особи спадкування у четверту чергу можуть бути свідчення сусідів чи інших членів сім'ї, документи, які підтверджують спільне проживання протягом не менше п'яти років та ведення спільного господарства, тощо. Судом встановлено факт постійного проживання позивачки однією сімєю з [PERSON], померлою 01 жовтня 2015 року, за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Липецьке, вул. Лєрмонтова, буд.42, з квітня 2009 року по день її смерті, що підтверджується довідкою виконкому Липецької сільської ради Подільського району Одеської області №151 від 03.02.2017 року, згідно якої [PERSON] дійсно проживала однією сімєю в одному житловому будинку, який розташований за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Липецьке, вул. Лєрмонтова, буд.42, [PERSON] з квітня 2009 року по день її смерті 01 жовтня 2015 року, вела з нею спільне господарство та здійснила її поховання. Відповідно до розяснення пункту 21 Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо». Згідно довідки виконкому Липецької сільської ради Подільського району Одеської області №151 від 03.02.2017 року [PERSON] дійсно проживала однією сімєю в одному будинку, який знаходиться за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Липецьке, вул. Лєрмонтова, буд.42, разом з [PERSON] з квітня 2009 року по день смерті останньої 01.10.2017 року, вели спільне господарство. Вказаний факт також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], які свідчили, що проживають в [INFO] та є сусідами позивачки. Остання дійсно з десь весни 2009 року стала жити однією сімєю з [PERSON]. Спільно проживали та мали спільний бюджет. Позивачка доглядала її. Остання останні три роки була лежачою хворою. Позивачка лікувала її, а коли остання померла вона її похоронила. Проте, як свідчить із довідки виконкому Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №242 від 13.02.2017 року, [PERSON] була зареєстрована до дня своєї смерті 01 жовтня 2015 року за адресою: вул. Чорноморського козацтва (Дзержинського) №1, Подільського району Одеської області. Згідно положень ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Разом з цим положеннями ст.1268 ЦК України встановлюється, що лише спадкоємець який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини може визнаватись таким, що її прийняв. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 року доказами постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, інші документи, які підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» розглядає місце перебування і місце проживання. При цьому місцем проживання розуміється адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад 6 місяців на рік, а під місцем перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає менше 6 місяців на рік. Тому суд вважає доведеним факт спільного постійного проживання позивачки разом зі спадкодавцем [PERSON], померлою 01 жовтня 2015 року, за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Липецьке, вул. Лєрмонтова, буд.42, з квітня 2009 року по день її смерті, відповідно вона набула право спадкоємця четвертої черги за законом. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно спадкової справи №106/2017 заведеної після [PERSON] інших заяв про прийняття спадщини окрім позивачки справа не містить. Отже, позивач прийняла спадщину [PERSON] на згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини вона постійно проживала зі спадкодавцем у власному будинку в с.Липецьке та подала заяву про прийняття цієї спадщини. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, листом державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори від 11.05.2017 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 01 жовтня 2015 року, у вигляді земельної ділянки площею 1,8975 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, у звязку з необхідністю встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, оригінал державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 026318 від 02 березня 2004 року, був втрачений. Про втрату оригіналу державного акту на право приватної власності на землю позивачкою зроблено обяву в газеті «Котовська реклами» №21(70) від 24.05.2017 року. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві Постановою пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10. наголошено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності таке ж право відповідно до ст.396 ЦК України має особа яка має речове право на майно. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином відсутність у позивача можливості надання нотаріусу належним чином оформленого оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, позбавляє її права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно суд вважає за можливе визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку.

Outcome: approved