Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.08.2017 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. [INFO] померла його мати - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] Вищевказане спадкове майно [PERSON] фактично прийняла в порядку спадкування після смерті своєї матері - [PERSON]. Спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом є він [PERSON], який в установлений законом строк прийняв спадщину і є єдиним спадкоємцем померлої матері. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті [PERSON] та [PERSON] не оформили правовстановлюючий документ на домоволодіння, крім цього, документально не простежується родинний зв'язок між [PERSON] та [PERSON]. З цих причин Градизька державна нотаріальна контора відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд встановити факт родиних відносин між [PERSON] та [PERSON], як матір'ю та дочкою, а також визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлої матері право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0.10 га. У судове засідання позивач [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує . Представник відповідача - Погребівської сільської ради, представники третіх осіб - Градизької державної нотаріальної контори, Сектора державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, заперечень на позов не надали. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей Погребівською сільською радою Глобинського району Полтавської області зроблено відповідний актовий запис за № 34. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом майна померлої була її дочка - [PERSON], яка постійно проживала зі спадкодавцем до дня її смерті в [ADDRESS], що підтверджується даними з довідки Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 10.07.2017 року за № 821. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину матері. Спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. Підтвердженням цьому є відповідь Градизької нотаріальної контори № 927 від 19.08.2017 року. Тобто, інші спадкоємці [PERSON] спадщину не прийняли. За життя [PERSON] не оформила своїх спадкових прав, а [INFO] померла. Спадкоємцем майна померлої [PERSON], перша черга спадкування за законом - є син померлої - [PERSON] (позивач у справі). Інші спадкоємці першої черги спадкування за законом відсутні. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 30/2016, заведеної державним нотаріусом Градизької держнотконтори, єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, який в установлений строк прийняв спадщину, є син померлої - [PERSON]. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS]. Згідно постанови від 05 липня 2017 року Градизька державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями на ім'я спадкодавця [PERSON] та не підтверджуються родинні зв'язки між [PERSON] та [PERSON] Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А» площею 60.50 кв.м. побудований у 1947 році, сарай літ. «Д» площею 5.90 кв.м. - у 1975 році, літню кухню літ. «б» площею 1.50 кв.м., літню кухню літ. «Б» площею 15.10 кв.м., колонку питну літ. «К», огорожу №1 - у 1977 році, сарай літ. «В» площею 11.50 кв.м. - у 1978 році; убиральню літ. «Г» площею 1.00 кв.м. - у 2014 році. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 10 липня 2017 року № 822 житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS], на неприватизованій земельній ділянці розміром 0,10 га, на час смерті [PERSON] значився за нею, що підтверджується записом № 183-3 в погосподарській книзі № 2 Погребівської сільської ради. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провела його державну реєстрацію відповідно до закону, що діяв на час прийняття спадщини [PERSON]. Остання не оформила своїх спадкових справ, не одержав правовстановлюючого документу на своє ім'я, в зв'язку з чим і виник спір. Згідно висновку по будівництву відділу мостобудувань, архітектури ,житлово-комунального господарства та цивільного захисту Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області від 06.07.2017 року № 454/02-04, житловий будинок літ. А площею 60.50 кв.м., загальна площа 41.9 кв.м., житлова площа 17.0 кв.м.; літня кухня літ. б площею 1.50 кв.м.; літня кухня літ. Б площею 15.10 кв.м.і; сарай літ. В площею 11.50 кв.м.; убиральня літ. Г площею 1.00 кв.м.; сарай літ. Д площею 5.90 кв.м.; колонка питна літ. К; огорожа №1, в [ADDRESS] збудовано без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Спір може бути вирішено лише в судовому порядку, оскільки правоздатність та дієздатність особи припиняється після її смерті, а тому виготовити правовстановлюючий документ на вказане нерухоме майно на ім'я померлої [PERSON] неможливо. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановивши, що [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі [ADDRESS], суд дійшов висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець першої черги спадкування за законом, який вчасно прийняв спадщину, має право на визнання за ним права власності на нерухоме майно, належне його батькові. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позивач також прохав встановити факт родинних відносин між померлою [INFO] [PERSON] та померлою [INFO] [PERSON], як матір'ю та дочкою. Мотивував тим, що свідоцтво про народження його матері [PERSON] за невідомих причин втрачено, актовий запис про народження не зберігся, тому через неможливість документального підтвердження родинного зв'язку між названими особами нотаріус Градизької державної нотаріальної контори відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину вищеназваного житлового будинку. Заявник вказував, що встановлення факту родинних відносин необхідне йому для оформлення спадщини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть виданого 30.10.2003 року Погребівською сільською радою Глобинського району Полтавської області, [PERSON] померла [INFO] в с. Погреби Глобинського району у віці 89 років. Згідно свідоцтва про смерть виданого 15 вересня 2015 року Погребівською сільською радою Глобинського району Полтавської області, [PERSON] померла [INFO] в с. Гориславці Кременчуцького району Полтавської області у віці 76 років. Довідкою Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 10 липня 2017 року № 821 підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] до дня смерті проживали однією сім'єю в [ADDRESS] та вели спільне господарство. Свідки [PERSON] та [PERSON] у наданих письмових поясненнях підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] - це мати і дочка. Вони проживали разом однією сім'єю та вели спільне господарство. Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ. Суд дійшов висновку, що за вищевказаних обставин встановити факт родинних відносин між названими особами в позасудовому порядку неможливо. Заява ґрунтується на законі, доведена належними доказами, а тому підлягає задоволенню. Суд вважає встановленим факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], як матір'ю та дочкою. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved