Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] банк України (далі також може\~вживатись як НБУ,\~Кредитор) 28 березня 2018 року звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] (далі також може вживатись як Позичальник) про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що відповідно до укладеного між ними кредитного договору № 265 від 09 липня 2014 року відповідач отримав кредит в сумі 30'000 грн. строком на 3 роки під 10 % на річних та зобов'язався повернути ці кошти та сплатити відсотки в порядку і в терміни, встановленні договором. Однак [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 16'063,36 гривень , яку позивач і просить з нього стягнути. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі; не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач повторно у судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомив, а тому відсутні підстави вважати їх поважними. Відзиву на позовну заяву не подав. За даних обставин наявні усі підстави, визначені частиною 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), для ухвалення заочного рішення у справі на підставі частини 4 ст. 223 ЦПК України. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з огляду на наступне: суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). 09 липня 2014 року між НБУ та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі № 265 від 09 липня 2014 року (далі Кредитний договір). Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору, позивач надав Позичальнику середньостроковий кредит на споживчі цілі для придбання побутової техніки, будівельних матеріалів в сумі 30'000,00 грн. строком користування на 3 роки з дати виникнення заборгованості на рахунку з обліку наданого кредиту. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером №02 (№'70861574) від 10 липня 2014 року. Відповідно до пункту 3.1. Кредитного договору, повернення кредиту здійснюється Позичальником шляхом уповноваження НБУ цим договором щомісячно відраховувати кошти із отриманого доходу Позичальника для здійснення повернення кредиту в сумі 833,33 грн., починаючи з 31 липня 2014 року, а в останній місяць користування кредитом - у сумі 833,45 грн. та суму для оплати за користування кредитом. Відповідно до пункту 3.2. Кредитного договору, за користування отриманим кредитом на споживчі цілі Позичальник щомісячно під час роботи в НБУ здійснює оплату в розмірі 10 % річних. Згідно з пунктом 4.1.2. Кредитного договору Позичальник зобов'язався до 09 липня 2017 року повернути НБУ отриманий кредит. 31 грудня 2015 року Позичальника звільнено з НБУ, відповідно до пункту 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (за угодою сторін). Відповідно до пункту 4.1.4. Кредитного договору Позичальник зобов'язався у разі звільнення з НБУ у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України, до 20 числа щомісяця вносити готівкою в касу НБУ або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок НБУ щомісячну суму повернення кредиту та оплату за користування ним, що визначені в цьому договорі, пеню, штраф (у разі їх нарахування). Однак таких свої зобовязань не виконав, а тому у нього виникла прострочена заборгованість за кредитом та процентами за його користування. Відповідно до пункту 5.1. Кредитного договору, у разі несвоєчасного виконання Позичальником зобов'язань з повернення кредиту, оплати за користування ним (за відсутності письмової домовленості про відстрочення повернення кредиту) нараховується пеня в розмірі 0,05 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення), яку Позичальник повинен сплатити НБУ. Позивач, листами від 13 квітня 2017 року № 55-0014/27851 та від 08 листопада 2017 № 55-0008/76127, направляв на адресу відповідача вимоги про погашення заборгованості та нарахованої пені за Кредитним договором. Лист-вимога від 13 квітня 2017 року № 55-0014/27851 повернувся до позивача без вручення відповідачу у зв'язку з закінченням терміну зберігання у відділенні поштового зв'язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 0100809787472 та поштового конверту з відповідною відміткою. Лист-вимога від 08 листопада 2017 року №55-0008/76127 був отриманий відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 0100810982556. Втім, до теперішнього часу, [PERSON], в порушення умов Кредитного договору, вимоги Позивача не виконав, жодних дій щодо погашення простроченої заборгованості не вчинив. Зі статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до статей 549, 550, 551 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Всупереч вказаним вище вимогам закону та умовам Кредитного договору відповідач неналежно виконує свої зобовязання перед позивачем, внаслідок чого, а відповідно до наданих позивачем розрахунків , станом 01 лютого 2018 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 265 від 09 липня 2014 року становить 16'063,36 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 11'666,74 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 2'158,80 грн.; пеня за простроченим кредитом - 1'963,62 грн.; пеня за простроченими процентами - 274,20 грн. За таких обставин, має місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з нього вказаної заборгованості. В силу статті 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved