Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 31.08.2020 звернувся до суду з даним позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами оскільки будинок віднесено до суспільної групи господарства колгоспний двір. Будинок розташований в [ADDRESS] . Посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Спадщину після смерті матері він прийняв, оскільки проживав разом з матір`ю на час відкриття спадщини. Спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами . При зверненні до нотаріуса з метою оформлення документів на спадщину після смерті матері йому було видано свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки. Відносно житлового будинку нотаріусом було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на житловий будинок зареєстровано за колгоспним двором, головою якого була його мати [PERSON] . У свідоцтві про право власності на майно колгоспного двору не перераховані всі члени двору та не визначені їх частки. Такий документ як свідоцтво про право власності на колгоспний двір не може бути прийнятий як такий, що посвідчує право власності померлої [PERSON] на житловий будинок, оскільки для визначення кола співвласників житлового будинку після припинення колгоспних дворів потрібно встановлювати низку юридичних фактів, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Вказаний вище житловий будинок побудований членами сім`ї позивача. і належав колгоспному двору, головою якого була його мати згідно із свідоцтвом про право власності колгоспного двору на житловий будинок від 21.11.1988., виданого виконкомом Городоцької районної Ради народних депутатів. Житловий будинок зареєстрований в Городоцькому МБТІ, у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору. На момент припинення колгоспного двору його членами були: спадкодавець [PERSON] - голова колгоспного двору, [PERSON] (позивач), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах. Після смерті матері позивача. за нею відкрилася спадщина на 1/6 частку житлового будинку, а позивач вважається таким, що прийняв спадщину, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив відмови від неї. В судовому засіданні позивач підтримав позов посилаючись на обставини та мотиви викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити . Відповідач Угрівська сільська рада, просили розглядати справу у відсутності їх представника, заперечень проти позову не мають. Відповідачі, які були членами колгоспного двору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні від своїх часток відмовились на користь позивача. Третя особа в судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що мати позивача [PERSON] померла [INFO] , а дружина, яка також була членом колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] .\~ Спадщину після смерті матері [PERSON] позивач прийняв, оскільки проживав разом з нею на час відкриття спадщини, крім того, вона заповіла все своє майно позивачу. Спадкове майно складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд розташованих в [ADDRESS] . Із спадкової справи вбачається, що позивачу було видано свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки (а.с. 55-74). Відносно житлового будинку нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Шаравара В.В. було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на житловий будинок зареєстровано за колгоспним двором, головою якого була мати позивача [PERSON] . У свідоцтві про право власності на майно колгоспного двору не перераховані всі члени двору та не визначені їх частки. Такий документ як свідоцтво про право власності на колгоспний двір не може бути прийнятий як такий, що посвідчує право власності померлого на житловий будинок. Так, відповідно до п.6 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні.\~ Вказаний вище житловий будинок побудований членами сім`ї позивача у 1968 р. і належав колгоспному двору, головою якого була мати позивача згідно із свідоцтвом про право власності колгоспного двору на житловий будинок від 21.11.1988., виданого виконкомом Городоцької районної Ради народних депутатів на підставі рішення №346 від 20.10.1988 Житловий будинок зареєстрований в Городоцькому РБТІ. Житловий будинок було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору. На момент припинення колгоспного двору його членами були [PERSON] - голова колгоспного двору, [PERSON] (позивач), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тобто право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/6 частці кожного. Після смерті [PERSON] за нею відкрилася спадщина на 1/6 частку житлового будинку, а позивач вважається таким, що прийняв спадщину як спадкоємець першої черги, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив відмови від неї, інші члени колгоспного двору відмовились від своїх часток на користь позивача. Відповідно до ст.120 ч.1 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ст. 123 ч.2 ЦК УРСР). Згідно постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 02.03.1973р. «Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього» роз`яснив, що розмір частки колишнього члена колгоспного двору і збереглося після його перетворення в господарство робітників або службовців, встановлюється відповідно до ст. 123 ЦК. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх його членів (в тому числі непрацездатних і неповнолітніх), які не втратили право на частку в майні двору на час припинення останнього. Відповідно до виписки з погосподарської книги, виданої виконкомом Угрівської сільської ради, згідно із записами за 1991-1995 року головою колгоспного двору записано [PERSON] , членами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.22-25). Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 р. позивачу належало право власності на 1/6 частку майна у колгоспному дворі, як його члену, що не втратила право на частку в його майні, однак інші члени колгоспного двору відмовились від своїх часток на користь позивача. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позов [PERSON] підлягає до задоволення та він набуває право власності на будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS] в цілому.

Outcome: approved