Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернувся 19 липня 2017 року в суд з цим позовом, вказуючи, що він є власником квартири [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] У березні 2011 року його батько - [PERSON] надав згоду на реєстрацію місця проживання громадянину - [PERSON], [INFO]. Зробив він це на прохання родичів, які пояснили, що документи на їх житло не оформлені. Батько помер [INFO] року. В належній їй (а раніше батькові) квартирі громадянин [PERSON] не мешкав ні дня, його місце знаходження йому не відоме, він не був членом родини минулого власника. Реєстрація відповідача створює йому перешкоди у належному йому праві володіння, користування та розпорядження квартирою. Просив ухвалити рішення суду, яким визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явився. Надав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність. Позов підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON], [INFO], який зареєстрований на постійне місце поживання за адресою: [ADDRESS] у судове засідання не з'явився. Судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У зв'язку з відсутністю у судовому відповідача, з урахуванням закінчення передбачених ст.210 ЦПК України строків розгляду цієї справи та відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є власником квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 травня 2017 року приватним нотаріусом Подільського міського нотаріального кругу Одеської області, зареєстровано в реєстрі №830, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 травня 2017 року приватним нотаріусом Подільського міського нотаріального кругу Одеської області, зареєстровано в реєстрі №830. В цій квартирі на постійне місце проживання зареєстрований з 28.03.2011 року відповідач [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 71 ЖК жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Факт того, що відповідач у вказаному будинку не проживає підтверджується довідкою від 03.04.2018 року наданою головою ОСББ «Фіалка» в якій вказано, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає та ніколи не проживав. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов'язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: бульвар Бірзульський (Заслонова), 60, кв. 3, міста Подільськ (Котовськ) Одеської області, є формальною, без наміру його фактичного проживання в цій квартирі. Відповідно він втратив право на користування цією квартирою, оскільки добровільно припинив користування вказаною квартирою та переселився на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. Питання розподілу судових витрат між сторонами у справі судом не вирішується, оскільки таких вимог вони не заявляли.

Outcome: approved