Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 14 березня 2016 року звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], 27 листопада 2011 народження та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В позовній заяві вказала, що 18 березня 2011 року уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітніх доньок [PERSON], 27 листопада 2011 народження та [PERSON], [INFO], які проживають із позивачем [PERSON] та перебувають на повному її утриманні. В судове засідання позивач не зявилася, надавши до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також просить розглядати справу без її участі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], який діє відповідно до ордера адвоката та угоди про надання правової допомоги, вказав, що відповідач [PERSON] заявлений позов визнає та проти його задоволення не заперечує. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обовязок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], 27 листопада 2011 народження (копія свідоцтва про народження дитини серії 1-ЖД №278944, виданим 06 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області), та [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії І-ЖД № 383209, виданим 04 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції Одеської області). В даний час сторони проживають, окремо шлюб розірвано 03 березня 2015 року, діти перебувають на утриманні позивача. Отже, відповідач [PERSON] законодавчо зобовязаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття, проте свій обовязок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, вказано, що держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обовязку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість стягнення коштів на їх утримання в судовому порядку. Так, згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює в ПрАТ «ІнтерМікроДельта Інк» сторожем звалища, має постійний заробіток (дохід), у звязку з цим суд вважає необхідним визначити аліменти в частині від його доходу (заробітку). У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, в якій зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved