Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] в січні 2014 року звернувся в суд з цим позовом до відповідача про стягнення 25000 грн. моральної шкоди. На обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив , що перебував у трудових відносинах з відповідачем і з вересня 2005 року по липень 2013 року працював на шахті « Новодонецька» прохідником підземним з повним робочим днем в шахті в шкідливих і небезпечних умовах . Внаслідок впливу шкідливих факторів виробництва отримав професійне захворювання хронічну вертеброгенну попереково - крижіву радикулопатію , що підтверджується актом форми П-4 від 20 грудня 2013 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання . За результатами огляду у обласній МСЕК 21 січня 2014 року встановлена 3 група інвалідності і за сукупністю втрата 45 % професійної працездатності , із яких 40 % за професійним захворюванням і 5% при повторному огляді за травмою від 24 травня 2005 року. На підставі поданих документів відділенням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві призначені соціальні виплати. Пошкодженням здоров»я на виробництві йому спричинено моральну шкоду , оскільки зазнав фізичного болю, який продовжує непокоїть .Перебуваючи неодноразово на лікуванні , був позбавлений домашнього затишку та звичайної обстановки . Змінився звичайний спосіб життя , оскільки через біль у попереку обмежений у рухах , повинен відмовитися від звичайних занять , звільнений з роботи за станом здоров»я і вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Тому просить відшкодувати завдану відповідачем моральну шкоду, виходячи з втрати 40 % працездатності внаслідок професійного захворювання стягнути вказану грошову компенсацію. Позивач [PERSON] участі в судовому засіданні не приймав. Звернувся з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача ТОВ « ДТЕК Добропіллявугілля» , діючий за довіреністю Косенко С.В., позов не визнав. Посилається на те, що позивачем доказів моральної шкоди і її розміру не представлено, висновок МСЕК щодо наявності моральної шкоди відсутній , а тому просить відмовити позивачу в задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника відповідача , дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного висновку . З обставин справи встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем з 5 вересня 2005 року в якості прохідника з повним робочим днем в шахті , про що свідчить копія трудової книжки на його ім.» я з відповідними записами про роботу. 11 липня 2013 року [PERSON] звільнено з роботи на підставі ст.. 40 п. 2 КЗпП України у зв»язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров»я . Згідно акту форми П-4 № 15 від 20 грудня 2013 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у [PERSON] встановлено хронічне захворювання хронічна вертеброгенна попереково - крижіва радикулопатія. Відповідно до висновку МСЕК згідно довідки № 127855 від 21 січня 2014 року [PERSON] встановлено за сукупністю факторів пошкодження здоров»я втрату 45 % професійної працездатності , із яких через професійне захворювання 40 % на строк 2 роки, визнано інвалідом 3 групи на цей же строк. Відповідно до ст.. 13 Закону України « Про охорону праці» ( в редакції Закону України від 21 листопада 2002 року ) роботодавець зобов»язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно - правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Як встановлено, у [PERSON] виявлене професійне захворювання радикулопатія . Вина в цьому відповідача ТОВ « ДТЕК Добропіллявугілля» , за час робота на підприємстві якого [PERSON] отримав пошкодження здоров»я , підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання . Такими причинами в акті зазначені недостатній рівень механізації трудомістких процесів , недосконалість технологічних процесів , переміщення вручну важкості. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування працівнику моральної шкоди провадиться власником або уповноваженим ним органом у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Це означає , що правовідносини , що склалися між сторонами по справі, регулюються нормами трудового законодавства , виходячи з того , що Конституційний Суд України в рішенні від 8 жовтня 2008 року № 20-рп2008 остаточно визначив після скасування права застрахованих громадян , що потерпіли на виробництві від нещасного випадку , на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду їх право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу відповідно до ст.. 1167 ЦК України та ст.. 237-1 КЗпП України. Відповідно до роз»ясень Пленуму Верховного Суду України в п. 13 постанови № 4 від 31 березня 1995 року « Про судову практику у справах по відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин , зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров»я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя , обов»язок по відшкодуванню моральної ( немайнової ) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд знаходить обґрунтованими і доведеними вимоги позивача [PERSON] про спричинення йому моральної шкоди , оскільки стан його здоров»я погіршився внаслідок отриманого на виробництві захворювання , настала часткова втрата професійної працездатності , яка призвела до інвалідності та зумовила звільнення з роботи. Суд визнає, що спосіб життя позивача через професійне захворювання змінився ,і це вимагає від нього докладання додаткових зусиль для його організації . Суд не погоджується з доводами відповідача про недоведеність спричинення моральної шкоди. Такі докази спричинення моральної шкоди позивачем наведені , судом перевірені , і вони підтверджують наявність у [PERSON] моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров»я на виробництві в результаті професійного захворювання. Що стосується висновку МСЕК результатів огляду [PERSON] ,який не містить виводу щодо моральної шкоди , про необхідність якого вказує представник відповідача ,то суд зазначає , що на даний час є діючим «Порядок та Критерії встановлення медико- соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язаним з виконання трудових обов'язків» , затверджений наказом МОЗУ № 420 від 5 червня 2012 року , яким на МСЕК не покладено обов»язку встановлення факту спричинення моральної шкоди. Визначаючи розмір грошового відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача , суд виходить із глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого , ступінь втрати ним працездатності на 40 % , вимог розумності і справедливості , і задовольняє позов в сумі 12000 грн. На підставі ст. ст. 237-1 КЗпП України ,

Outcome: approved