Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 жовтня 2015 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 17 травня 2014 року померла її мати [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: Київська область, Володарський район, с. Логвин, вул. Першотравнева, 10а. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки право власності на спадковий житловий будинок не було зареєстровано, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначений спадковий житловий будинок, після смерті [PERSON], яка померла 23 квітня 2009 року. Позивач подала до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити позов та розглядати справу без її участі. Представник відповідача подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує та просила суд розглядати справу без її участі. Державний нотаріус [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 17 травня 2014 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 309482 (а.с.13). За життя [PERSON] склала заповіт (а.с.12), яким заповіла [PERSON], все своє майно. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: Київська область, Володарський район, с. Логвин, вул. Першотравнева, 10а (а.с.14-17). Позивач [PERSON], [INFO] є спадкоємцем за заповітом (а.с.12). Державний нотаріус [PERSON] надала до суду спадкову справу після померлої 17 травня 2014 року [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок не видавалось. Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не змогла у звязку з тим, що право власності на житловий будинок не було зареєстровано (а.с.18), що стверджено відмовою в.о. державного нотаріуса [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтв про право власності на спадковий житловий будинок (а.с.11), тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 30.10.2015 року, будинок, що розташований за адресою: Київська область, Володарський район, с. Логвин, вул. Першотравнева, 10а, право власності не зареєстровано, відомості відсутні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved