Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерного товариства «[PERSON] ворота» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію [PERSON] акціонерного товариства «[PERSON] ворота» [PERSON] (далі ПАТ «[PERSON] ворота» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «[PERSON] ворота» [PERSON]О.) звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за додатковою угодою № 2 від 03.10.2013 року до договору № 91182/01 від 03.05.2012 року в розмірі 7574,80 грн.\~ В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що Акціонерно-комерційним банком «[PERSON] ворота» правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Ворота» відповідно до умов Додаткової угоди від 05.02.2014 року № 2 до договору № 91182/01 від 03.05.2012 року, [PERSON] було надано кредит у формі овердрафту: з 03.10.2013 року по 02.10.2014 року, банк зобовязався здійснювати списання коштів її з карткового рахунку понад їх залишок в межах ліміту 5000 грн., а позичальник зобовязаний повернути заборгованість за кредитом у терміни, встановлені графіком платежів, але в будь-якому випадку не пізніше 02.10.2014 року та сплачувати проценти за користування ним за фіксованою ставкою 6,5% річних на визначених Угодою умовах. В результаті неналежного виконання позичальником умов Угоди утворилась заборгованість за кредитом та відсотками, а банк набув право стягнення суми заборгованості та нарахованої пені. 14.07.2015 року банк звернувся з позовом до Харківського районного суду Харківської області, проте позовні матеріали повернені ухвалою суду від 14.08.2015 року у звязку із непідсудністю справи, яку банк отримав 21.12.2015 року. Враховуючи вищевикладене, позивач був вимушений звернутися до суду з позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, та пояснила, що отримала кредит разом з виданою платіжною карткою на яку надходила її заробітна плата. Вона не сплачувала за кредитом, оскільки грошові кошти автоматично списувалися з картки на яку надходила заробітна плата. Пізніше вона перейшла на обслуговування в інший банк, у звязку з чим припинила сплачувати за кредитом. Тобто сплачувала за кредитом до зміни банку, а саме приблизно до 2013 - 2014 року. В подальшому до судового засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечувала та зазначила, що 14.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, та враховуючи вимоги ст. 267 ЦК України позивачем пропущено строк позовної давності, у звязку з чим позов задоволенню не підлягає. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, суд приходить до висновку, що позовні\~ вимоги\~ підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.05.2012 року між ПАТ «[PERSON] Ворота» та [PERSON] був укладений договір № 91182/01 відповідно до умов якого банк видає держателю картки, відкриває та здійснює обслуговування карткового рахунку № 26256010091182 в UAH (гривня) на основі отриманої заяви-анкети про відкриття поточного рахунку, та інших документів відповідно до вимог чинного законодавства України, а держатель картки здійснює законні операції за допомогою картки та виконує інші умови договору (а.с. 12-15). З Додаткової угоди №2 від 03.10.2013 року до договору № 91182/01 від 03.05.2012 року вбачається, що банк зобовязується з 03.10.2013 року по 02.10.2014 року надати позичальнику кредит у формі овердрафта здійснювати списання коштів з карткового рахунку IS-Card №26256000082565 (ОДБ № 26256010091182) позичальника понад їх залишок на вказаному рахунку в межах ліміту, а позичальник зобовязується повернути заборгованість за кредитом у терміни, встановлені графіком платежів у розмірі сум погашення основного боргу періодом з розписом сукупної вартості кредиту (додаток №1 до Угоди, який є невідємною частиною Угоди), в тому числі комісійну винагороду за списання грошових коштів з карткового рахунку в межах ліміту, але в будь-якому випадку не пізніше 02.10.2015 року та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 6,50% річних на умовах, визначених Угодою. Комісійна винагорода сплачується позичальником при кожному списанні грошових коштів в межах ліміту з карткового рахунку в розмірі 2,50% від суми (але не менш 2 грн.), що була фактично списана (а.с. 19-20). Згідно п. 2.2 додаткової угоди №2 від 03.10.2013 року до договору № 91182/01 від 03.05.2012 року кредит надається на придбання продукції (товарів, робіт або послуг). В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] 03.10.2013 року між ПАТ «[PERSON] Ворота» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON] своїх зобовязань за додатковою угодою №2 від 03.10.2013 року до договору № 91182/01 від 03.05.2012 року, укладений між кредитором та боржником. Поручитель зобовязується відповідати перед кредитором у повному обсязі за порушення боржником зобовязань за договором, а саме: повернення кредиту у сумі 5000 грн. у строк 02.10.2014 року, сплату процентів за користування кредитом за ставкою 6,50% річних; комісійної винагороди, яка передбачена договором, сплату неустойки за несвоєчасну сплату процентів та повернення кредиту; сплату збитків кредитора у звязку з неналежним виконанням боржником зобовязань за договором (а.с. 22). Відповідно до п. 2.1 договору поруки кредитор за наявності підстав, зазначених у п. 1.2 договору, направляє поручителю письмовому вимогу про порушення боржником його зобовязань за Угодою, а Поручитель, одержавши таку вимогу, не пізніше наступного за днем її отримання дня зобовязаний сплатити кредитору відповідну заборгованість боржника. В результаті неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору вона станом на 14.07.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 7574,80 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 4995,74 грн., прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 729,45 грн., пеня за прострочення кредиту в розмірі 1688,33 грн., пеня за прострочення відсотків в розмірі 161,28 грн. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином та у встановлений термін у відповідності із умовами договору. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання є неприпустимо. Згідно ст. ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлено термін його виконання, то вона підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплати неустойки. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності на неможливість виконання ним грошового зобовязання, на підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Під\~ час\~ розгляду\~ справи відповідачем [PERSON] - [PERSON]\~ в судовому засіданні\~було заявлено клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності, у звязку з чим, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України,\~\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Під час розгляду справи відповідач [PERSON] - [PERSON] заявила про застосування наслідків пропуску строків позовної давності до вимог банку. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки\~(ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.\~\~2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Останній платіж за спірним кредитним договором було здійснено 04.06.2014 року. Таким чином, позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в межах строку позовної давності, а саме: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4995,74 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 729,45 грн., та пеня за період з 24.12.2014 року по 24.12.2015 року в розмірі 1534,51 грн. (1387,35+147,16=1534,51). За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має\~\~\~ обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання\~\~\~ згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі\~\~\~ або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців\~\~\~ від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст.\~\~\~ 251, ч. 4 ст.\~\~\~ 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4\~\~\~ ст. 559 ЦК України\~\~\~ про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам\~ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як передбачено п. 2.1 договору поруки, укладеним між позивачем та відповідачем [PERSON], кредитор направляє поручителю письмовому вимогу про порушення боржником його зобовязань. Однак як вбачається з матеріалів справи, та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, позивачем на адресу відповідачу [PERSON] вищезазначена вимога не направлялась. Згідно до п. 1.1 договору поруки строк його дії встановлений до 02.10.2014 року, а строк дії договору за яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань встановлений у п. 2.1 додаткової угоди № 2 до договору № 91182/01 від 03.05.2012 року до 02.10.2015 року. З позовом до суду позивач звернувся лише 14.07.2015 року, тобто з пропуском строку, визначеного ч. 4\~ст. 559 ЦК України. Враховуючи вищенаведене та зважаючи на те, що договором поруки визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, та те що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, не пред'явив вимоги до поручителя, суд приходить до висновку, що договір поруки, укладений\~між ПАТ «[PERSON] Ворота» та [PERSON] слід\~вважати\~припиненим на підставі ч. 4\~ст. 559 ЦК України. Згідно до \~ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які \~вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які \~беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які \~мають значення для \~ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь \~у справі, виникає спір. Доказування не може \~ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в межах строку позовної давності, у розмірі 7259,70 грн., та які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial