Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.04.2021 року звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.12.2020 року по 13.01.2021 року в сумі 6794,20 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала на посаді старшого оператора ЕОМ 4 розряду центральної бухгалтерії (580) ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА», 02.12.2020 року була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Станом на день звільнення з роботи відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати, а остаточний розрахунок з позивачем відповідач здійснив 13.01.2021 року. Просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.12.2020 року по 13.01.2021 року у розмірі 6794,20 грн., з урахуванням обов`язкових податків та зборів. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.04.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк уповноважений представник відповідача подав 25.05.2021 року суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що підприємство повністю погоджується з позовними вимогами [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 6794,20 грн. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178\~ЦПК України та ч.5 ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала на посаді старшого оператора ЕОМ 4 розряду центральної бухгалтерії (код професії 580) ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», що підтверджується копією трудової книжки /а.с.5,6/. Також встановлено та підтверджується випискою по рахунку від 09.03.2021 року, що фактичний остаточний розрахунок по нарахованій заробітній платі відповідачем з позивачем проведено 13.01.2021 року (а.с.8). Із змісту ст.117 КЗпП України вбачається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-64цс13, згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Як вбачається із роз`яснень, даних у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст.117\~КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~вказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати /компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо/. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Із довідки №25 від 30.03.2021 року, наданої ДП ЛДЗ «ЛОРТА», вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 310,08 грн., без урахування податків та зборів. Середньоденний заробіток [PERSON] за період з 01.10.2020р. по 30.11.2020р. становить 242,65 грн. з урахуванням ПДФО і військового збору, виходячи з розрахунку: (2287,91 грн. + 2565,11 грн.) /20 (робочих дні). Згідно виробничого табеля-календаря обліку робочого часу відповідача з 02.12.2020р. по 13.01.2021р. - 28 робочих дні. Таким чином,\~середній заробіток[PERSON] з 02.12.2020р. по 13.01.2021р. становить 6794,20 грн. (шість тисяч сімсот дев`яносто чотири грн. 20 коп.) з урахуванням обов`язкових податків та зборів, виходячи з наступного розрахунку: 242,65 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) X 28 (кількість робочих днів за період з 02.12.2020р. по 13.01.2021р.) Суд приймає поданий позивачем розрахунок середнього заробітку за період з 02.12.2020 року по 13.01.2021 року, оскільки такий відповідає Порядку №100 і не оспорюється сторонами. Проте, доводи позивача щодо необхідності розрахунку середнього заробітку за час\~затримки розрахунку\~при звільненні в розмірі 6794,20 грн., з урахуванням обов`язкових податків та зборів, є безпідставними і не можуть прийматись судом до уваги, виходячи з наступного. Вп. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Крім цього, при стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі\~ст.117 КЗпП України, суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ цієї Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшується на суму податків і зборів.\~ Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №359/10023/16-ц. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення і з відповідача слід стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 02.12.2020 року по 13.01.2021 року у розмірі 6794,20 грн., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved