Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач, 16.11.2020 року, звернувся до суду із відповідним позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, що був зареєстрований 24.10.1992 року, у Палаці одруження та новонароджених «Орджонікідзевський» у м.Харкові, актовий запис №1062. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яким проживає із відповідачкою та на утримання якого надає добровільно допомогу та приймає участь у його вихованні. Спільне життя не склалось, останні роки сумісного життя почали часто виникати сварки. З січня 2020 року шлюбно-сімейні стосунки між ними припинились, з лютого 2020 року разом не проживають. Вважав, що вони втратили почуття любові один до одного, переконались, що не мають спільних інтересів, окрім дитини, між ними втрачена довіра та взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть. Спроби примирення результатів не дали. Оскільки збереження сім`ї не є можливим, це буде суперечити його інтересам, вважав, що шлюб підлягає розірванню. Майнового спору на момент розірвання шлюбу немає. Позивачем, 20.05.2021 року, подано до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, шлюбні стосунки припинені з травня 2020 року, спільне господарство не ведуть з січня 2020 року. Відповідачка, 18.12.2020 року, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вона категорично не згодна із позовом, викладені відомості не відповідають дійсності. Вони мають трьох дітей, з метою забезпечення дітей матеріально багато працювали, приймали участь у їх вихованні, щоб вони добре вчились та були вихованими, збудували сімейне житло, мали на меті проводити час спільно, з дітьми, виховували дітей у любові та повазі до старших. Мати чоловіка замінила їй її мати, яка на цей час померла, вона їм допомагала. Біля них завжди було багато друзів, їх старший син вже став батьком, виховує двох дітей, їх онуків. Син працює з батьком та є партнерами по бізнесу. За допомогою батька донька [PERSON] стала водієм. Діти дуже люблять та поважають як батька, так і її. Вона не згодна з типовими для позовів про розірвання шлюбу фразами. Вважала, що напружена ситуація виникла внаслідок поширення пандемії в Україні, падінням бізнесу, все це відкладало слід на її чоловіка, який, на її думку, втомився від взятих на себе обов`язків головного члена великої родини, що несе відповідальність за кожного з них. Посилалась на те, що вона впевнена, що сплине невеликий час та вони знову будуть разом, вони прожили 30 років, та проживуть ще багато років. Просила надати строк для примирення. Клопотання відповідачки було задоволено та надавався час на примирення. Після відновлення провадження по справі, відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала суду 17.05.2021 року заяву в якій просила слухати справу за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила направити копію прийнятого рішення, яке не набрало законної сили на її поштову адресу, а копію рішення суду що набрало законної сили, отримає особисто. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 24 жовтня 1992 року між сторонами було укладено шлюб, що зареєстрований у м.Харків Палаці одруження «Орджонікідзевський» (рос. г.Харьков Дворец бракосочетания «Орджоникидзевский»), актовий запис 1062. Прізвище до укладання шлюбу відповідачки «рос. [PERSON] ». Оригінал свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 24.10.1992 року, долучений до матеріалів справи. Сторони мають у шлюбі трьох дітей, молодший син [PERSON] , [INFO] , є неповнолітнім, що підтверджується копією паспорту позивача, копією свідоцтва про народження сина. Питання його утримання сторонами вирішено добровільно. \~ \~ \~ \~Сторони є зареєстрованими за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова. Спір про поділ майна відсутній. Позивач зазначив, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинились з травня 2020 року, а спільне господарство не ведеться з січня 2020 року, відповідачка зазначених доводів не спростовувала. Відповідно до вимог ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. \~ \~ \~ \~Позивачем подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу, з посиланням на неможливість збереження шлюбу та зазначенням, що з травня 2020 року він не проживає з відповідачкою. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, подані заяви сторонами, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved