Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач 26.08.2016 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося із-за різних характерів, життєвих прагнень та поглядів на подружнє життя. Почуття поваги та кохання подружжям один до одного втрачено. Суперечок про поділ майна та місце проживання спільних дітей сторони не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливі. Позивач [PERSON] просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що 21.10.2016 року подав адресовану суду письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 22.09.2016 року) також надали до суду заяви, якими позовні вимоги визнали у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу, просили розглянути позов за їх відсутності та після розірвання шлюбу залишити відповідачці шлюбне прізвище. Представник 3 особи Органу опіки та піклування ПРА ОМР також у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був сповіщений належним чином про дату, час та місце слухання справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 серпня 2002 року у Троїцькій сільській раді Біляївського району Одеської області (актовий запис № 14). Свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с.9). Від спільного шлюбу позивач та відповідачка мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08.02.2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси (актовий запис № 123) (а.с. 8) та [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 28.03.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі ОМУЮ (актовий запис № 2615) (а. с. 9а), які проживають разом з відповідачкою. Однією сім'єю сторони не проживають, спільне домогосподарство не ведеться. Діти після розірвання шлюбу залишаються на вихованні у матері. На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред'явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивачки на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у звязку з чим, є неможливим. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved