Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач 28.04.2021 року звернулася до суду з позовом та просила в порядку усунення перешкод у користуванні та розпорядженні належним їй майном визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом у квартирі [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником 6/7 ідеальних частин квартири [ADDRESS] . 1/7 частина квартири належить їй згідно свідоцтва про право власності на житло від 31.12.2002 року та 5/7 частин згідно договору купівлі-продажу від 16.07.2003 року. Також 1/7 частина вказаної квартири належить сину позивача [PERSON] , третій особі по справі. У вказаному будинку на сьогодні зареєстровані вона, чоловік, діти та її брат відповідач [PERSON] , 1972 року народження. Відповідач взяв на себе зобов`язання знятися з реєстрації за вказаною адресою до 17.10.2003 року, проте не виконав його. Фактично відповідач з власної ініціативи не проживає у квартирі з кінця 2002 року. Його місце проживання позивачу невідоме. У квартирі відсутні його особисті речі. Вказане підтверджується актами обстеження, складеними депутатами міської ради. В добровільному порядку відповідача зняти з реєстрації неможливо, оскільки у позивача відсутні відомості про його фактичне місце знаходження. На сьогоднішній час реєстрація в помешканні іншої особи перешкоджає позивачу у користуванні власним майном, позбавляє можливості відчужити своє майно, чим порушуються її права як власника квартири. В порядку усунення перешкод у здійснені нею, як власником, права користування та розпорядження своїм майном просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням за вказаною адресою. З метою захисту своїх майнових прав позивач змушена звернутись до суду. В судове засідання учасники справи не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У заяві позивач позов підтримала, просила його задовольнити повністю з підстав, у ньому зазначених. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судові засідання 01.06.2021 року, 06.07.2021 року не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації, однак конверти повертаються з відміткою, що адресат відсутній за місцем проживання. Третя особа [PERSON] в заяві наполягав на задоволенні позову. Судове засідання просив провести без його присутності. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та позивач в заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази по справі,суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло наказ № 119 від 31.12.2002 року позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є власниками по 1/7 ідеальній частині квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також відповідно до копії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу частини квартири від 16.07.2003 року позивач [PERSON] придбала 5/7 ідеальних частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тобто є власником 6/7 ідеальних частин зазначеної квартири (а.с. 22-26). Згідно копії паспорта та повідомлення відділу ведення реєстру територіальної громади центру надання адміністративних послуг Новоград-Волинської міської ради від 30.04.2021 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Київ з [INFO] (а.с. 7, 18-19). Позивач стверджує, що відповідач з 2002 року не проживає за місцем реєстрації. На підтвердження зазначеного факту свідчать акти обстеження, складені депутатами міської ради від 26.06.2020року та від 19.04.2021 року, на підставі пояснень свідків - сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19-20). При винесенні рішення по суті справи суд керується наступними нормами права. Стаття 317 ЦК України вказує, що право власності являє собою право користування, володіння та розпорядження майном. Згідно зі ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, розпоряджатися житлом на власний розсуд. Також відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 387 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а захист права власності забезпечується державою. Забезпечуючи гарант захисту права власності, законодавець надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також ч. 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї\~власника житла\~втрачає право\~на користування\~цим житлом\~у разі\~відсутності члена\~сім`ї\~без поважних\~причин понад\~один рік,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ним і\~власником житла\~або законом. Відповідач [PERSON] , брат позивача, тобто член сім`ї власника житла не проживає за місцем реєстрації понад 19 років, тобто з 2002 року по 2021 року, не повідомив про поважність причини своєї відсутності за зареєстрованим місцем проживання, чи про наявність яких-небудь домовленостей про інше з власником житла. Реєстрацію в помешканні позивача іншої особи суд вважає порушенням права власника [PERSON] щодо вільного розпорядження своєю власністю. Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням і задовольняє позов повністю. Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved