Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач 29 липня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 2-3). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05 вересня 2015 року в м.\~Дніпропетровську на вул.. Набережна Заводська, [PERSON] керуючи велосипедом не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції. внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Форд», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів. У результаті ДТП пошкоджено автомобіль «Форд», д/н [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності та на момент ДТП був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА». Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2015 року обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються та визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення передбаченого ст..124 КУпАП. Позивач, виконуючи договірні зобовязання за договором добровільного страхування відшкодував заподіяний відповідачем збиток та перерахував страхове відшкодування у загальній сумі 65\~038,28 грн. На момент ДТП відповідач не мав полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Наголошуючи на тому, що відповідач як особа відповідальна за заподіяну шкоду, зобовязана компенсувати завдані збитки у порядку регресу відповідно до законодавства, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просив стягнути на свою користь з відповідача суму збитків в порядку регресу у розмірі 65\~038,28 грн. та судові витрати по справі. Позивач, в особі свого представника, діючого на підставі довіреності [PERSON], в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.66). Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав. У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного договору страхування, на вимогу відшкодування шкоди в порядку регресу. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. В ході розгляду справи встановлено, що 05 вересня 2015 року в м.\~Дніпропетровську на вул.. Набережна Заводська, [PERSON] керуючи велосипедом не впевнився в безпеці під час зміни напрямку руху, під час маневру здійснив зіткнення з автомобілем «Форд», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29\~жовтня 2015 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП (а.с.17). На підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №\~005040/455/0000070 від 19.11.2014 року (а.с. 22-30), укладеним між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON], транспортний засіб марки «Форд», д/н [NUMBER], є застрахованим строком з 21.11.2014 року по 20.11 2015 року (а.с.22). Згідно звіту та додаткового звіту № 66/09/15 від 21.11.2015 року та додаткового звіту № 66/09/15 від 18.02.2016 року про визначенню вартості матеріального збитку, у зв'язку з аварійними ушкодженнями завданими автомобілю марки «Форд», д/н [NUMBER], загальна вартість матеріальної шкоди, завданої власнику вищевказаного автомобіля склала 65\~038,28 грн. (а.с.\~38-42,55-56). Відповідно до страхового акту №00175790 від 26.11.2015 року (а.с.13) сума страхового відшкодування, що сплачено страховиком у відшкодування завданої шкоди [PERSON] в загальній сумі становить 64\~008,31 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №041117 та 041118 від 27.11.2015 року (а.с. 32-33). За змістом статті 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному розмірі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №\~1961-ІV від 01.07.2004 року, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно п. 1 ч. 1 статті 1188 Цивільного Кодексу України, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно частини 1 статті 1191 Цивільного Кодексу України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. За статтею 27 Закону України «Про страхування» №85/96 ВР від 07.03.1996 року, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до статті 993 Цивільного Кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, суд враховуючи вищевикладене приходить висновку, що із [PERSON] підлягає стягненню фактично сплачена позивачем сума страхового відшкодування в розмірі 64\~008,31 грн., так як відомостей та підтверджень того, що ним сплачено на користь [PERSON] відшкодування у розмірі 65\~038,28 грн. відсутні, тому суд ставиться критично до вимог позивача про стягнення із відповідача суми відшкодування у розмірі 65\~038,28 грн. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, доведеними з його боку та підлягають частковому задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із [PERSON] на користь позивача суму відшкодування збитків у розмірі 64\~008,31 грн. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по оплаті судового збору на суму 1\~378,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial