Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач 19 грудня 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому згідно уточнень вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.02.2006 року ПриватБанк відкрив відповідачу картковий рахунок та видав платіжну картку з кредитним лімітом у розмірі 15000,00 грн., з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, чим не виконав зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 30.11.2016р. за договором виникла заборгованість на загальну суму 30832,93 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 15858,19 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 12565,59 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 464,72 грн., фіксована частина 500 грн., процентна складова 1444,43 грн. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 30832,93грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином, письмово просив слухати справу у його відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні позовну заяву не визнала в повному обсязі та просила відмовити в її задоволенні. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 15.02.2006 року ПриватБанк відкрив відповідачу картковий рахунок та видав платіжну картку з кредитним лімітом у розмірі 15000,00 грн., з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік (а.с.7-33). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що Банк свої зобовязання по договору виконав належним чином. У свою чергу відповідач порушив умови укладеного договору, в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, у звязку з чим станом на 30.11.2016р. за договором виникла заборгованість на загальну суму 30832,93 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 15858,19 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 12565,59 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 464,72 грн., фіксована частина 500 грн., процентна складова 1444,43 грн. (а.с.149-151). З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині своєчасного повернення кредиту та процентів. В судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання про застосування пропуску строків позовної давності, однак, вказане клопотання не підлягає задоволенню за нижченаведеним. Відповідно до статті 256 ЦК України вбачається, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України вбачається, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу Згідно з розрахунку, який наданий позивачем вбачається, що відповідач останній платіж здійснила 20.08.2016 року в сумі 135,28 грн. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). При дослідженні розрахунку заборгованості, судом встановлено, що нарахування пені було здійснено в межах річного строку позовної давності. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заява представника відповідача про застосування строку позовної давності до вимоги позивача не підлягає до задоволенню. Крім того, представник відповідача стверджувала, що відповідач не отримувала кредит та картку, проте вказані твердження спростовуються зібраними у справі доказами та суд розяснював представнику відповідача про право на призначення відповідної експертизи. Так, судом встановлено, що відповідач користувалася грошовими коштами на картці для власних потреб, адже при дослідженні розрахунку заборгованості вбачається, що постійно відбувався рух грошових коштів і відповідач періодично погашала заборгованість. На питання суду хто на фотокартці при отриманні кредитної карти, відповідач не заперечувала, що це вона, при цьому вказала, що вона отримувала різні картки. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 30832,93грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1378 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved