Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач 12.11.2019 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за нею право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , а також на дві земельні ділянки площею 2,1518 га та 0,7070 га, які розташовані на території Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка своїм майном на випадок смерті розпорядилася, склавши 21.03.2017 року заповіт, відповідно до якого усе належні їй майно вона заповіла [PERSON] . Враховуючи зазначене, спадкування після смерті [PERSON] відбувається за заповітом згідно ст.1233 ЦК України. Позивач постійно проживала разом із спадкодавцем в с. Семенівка, Пустомитівського району, Львівської області, опікувалася та доглядала її, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявляла про відмову від такої, спадкоємці які б мали право на обов`язкову частку у спадщині відсутні. Однак звернувшись до приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Олефір Р.В. про видачу свідоцтва на право на спадщину їй було відмовлено у видачі такого, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. У судове засідання позивач не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує,та просить такі задовольнити. Представник відповідача Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України,\~від 12.06.2009\~року №\~2\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства\~при розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції» за змістом ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне положення закріплене також в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14. Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.1217,\~1233\~ЦК України\~спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частини 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: копію паспорта громадянина України [PERSON] ; копію заповіту [PERSON] посвідченого 21.03.2017 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Олефір Р.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 839; свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ; копію технічного паспорта на житловий будинок; постанову приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Олефір Р.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.07.2019 року; довідку Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 682 від 16.07.2019 року; довідку Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 1245 від 28.10.2019 року; копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 006990 від 15.09.2004 року; копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 016195 від 15.09.2004 року; клопотання представника відповідача про визнання заявлених позивачем позовних вимог, що свідчить про визнання ним обставин викладених позивачем у позовній заяві, а отже такі у відповідності до ч. 1 ст.\~82\~ЦПК України доказування не потребують, та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ними позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набула право власності на спадкове майно; те, що позивач на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, те, що позивач являється спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину; відсутність осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved