Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії - Донецьке обласне управління АТ „Ощадбанк (далі ПАТ Державний ощадбанк України в особі філії Донецьке обласне управління АТ „Ощадбанк (далі ДОУ АТ „Ощадбанк або Банк) 19.08.2016р звернувся до суду з дійсним позовом, вказуючи, що 04.07.2014р між Банком та [PERSON], відповідачем у справі, був укладений Договір №2068519 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно до якого останній отримав кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 8900грн, зі сплатою 26% річних за користування кредитом. Зазначає, що Банк виконав усі зобовязання за кредитним договором належним чином, зокрема: для користування кредитною лінією було відкрито картковий рахунок №26254506135924, видана платіжна картка. Однак, відповідач умови кредитного договору не виконував та не погасив заборгованість по сплаті тіла кредиту та процентів, у звязку з чим, станом на 01.07.2016 року за відповідачем виникла заборгованість в загальній сумі 11 950,41грн, яка складається з: 8565,33грн - тіла кредиту; 1928,22грн заборгованості по процентам кредиту. А також, вказує, що у відповідності до ст.625 ЦК України склалась заборгованість у вигляді: 1117,72грн інфляційного збільшення заборгованості; 339,14грн 3% річних від суми заборгованості. Просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за Кредитним договором у загальній сумі 11 950,41грн, а також у рахунок повернення понесеного судового збору, сплаченого при зверненні до суду в сумі 1378грн. Представник ПАТ Державний ощадбанк України в особі філії ДОУ АТ „Ощадбанк [PERSON] підтримав вимоги позову в повному обсязі, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], який про слухання справи повідомлений належним чином в порядку ст.76 ЦПК України, в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Заперечення проти позовної заяви та клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надавав. Суд, з урахуванням міркування представника позивача, згідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З Договору №2068519 від 04.07.2014р та Додаткової угоди до Договору №2068519 від 14.07.2014р убачається, що ПАТ Державний ощадбанк України в особі філії ДОУ АТ „Ощадбанк відкрив відповідачу [PERSON] рахунок, надав платіжну картку, відповідно до якого останній отримав кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 8900грн, зі сплатою 26% річних за користування кредитом. З виписки по рахунку №22025000135976 відповідач почав користуватися кредитними коштами з 19.08.2014 року. Згідно до пояснення представника позивача у звязку із закінченням терміну дії картки у червні 2015 року, та не подовженням її на новий строк заборгованість в сумі 8565,33грн було перенесено на рахунок №22070000135976, на якому обліковується прострочена заборгованість за кредитом [PERSON], тому прострочена заборгованість за тілом кредиту виникла 22.06.2015 року. Згідно до п.4.4 вказаного Договору №2068519 від 04.07.2014р відповідач повинен сплачувати позивачу нараховані проценти за користування кредитом та проценти за перевищення витратного ліміту. Відповідно до п.4.3. Додаткового договору до Договору №2068519 від 14.07.2014р встановлено, що проценти за користування кредитними коштами сплачується щомісячно. 26.08.2014 року були нараховані проценти за користування кредитним лімітом. У звязку з тим, що кошти на рахунок клієнта не надходили, та у Банка не було можливості скористатися правом договірного списання у вересні 2014 року сума процентів було перенесено на рахунок №22092000135976, на якому обліковується прострочена заборгованість за нарахованими відсотками відповідача. У звязку з вищенаведеним розрахунок інфляційних збільшень та 3% річних по простроченій заборгованості за тілом кредиту було здійснено з 22.06.2015р, а по простроченій заборгованості за нарахованими відсотками з 26.09.2014р. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності із ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (кошти в такій же сумі) у термін і в порядку, що встановлені договором. У відповідності із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем згідно до Договору №2068519 від 04.07.2014р та Додаткової угоди до цього Договору, але відповідач у подальшому не виконував умови зазначеного Договору, порушив передбачені Договором терміни погашення кредиту та відсотків, у звязку з чим станом на 01.07.2016р утворилася заборгованість, яка складається з наступного: 8565,33грн - тіла кредиту; 1928,22грн заборгованості по процентам кредиту, всього в сумі 10493,55грн. У відповідності із ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданої позивачем виписки по рахунку №22025000135976 встановлено, що інфляційне збільшення за час прострочення перед Банком за вищевказаним Договором складає: 1117,72грн інфляційного збільшення заборгованості; 339,14грн 3% річних від суми заборгованості, всього в сумі 1456,86грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за Договором №2068519 від 04.07.2014р в загальній сумі 11950,41грн (10493,55грн + 1456,86грн). Також у відповідності із ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення судового збору в сумі 1378грн.

Outcome: approved