Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] ([ADDRESS]) звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] ([ADDRESS]), посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2007 року. З 30.08.2010 року сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Від шлюбу мають спільних дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.04.2011 у справі №2-922/11 з відповідача на користь позивача присуджено до стягнення на утримання неповнолітніх дітей аліменти у твердій грошовій сумі - по 700 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28.10.2010 року і до досягнення дітьми повноліття. З моменту призначення судом аліментів зі значним зростанням цін на товари та послуги зросли витрати на утримання дітей, крім того син - [PERSON] в 2018 році вступив за контрактом на навчання до Київського національного економічного університету ім.. Вадима Гетьмана, що призвело також до збільшення витрат на його утримання. Просить суд змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.04.2011 року у справі № 2-922/11 стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 40 (сорок) відсотків від заробітку (доходу) відповідача, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного права. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2007 року. З 30.08.2010 року сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Від шлюбу мають спільних дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.04.2011 у справі №2-922/11 з відповідача на користь позивача присуджено до стягнення на утримання неповнолітніх дітей аліменти у твердій грошовій сумі - по 700 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28.10.2010 року і до досягнення дітьми повноліття. З моменту призначення судом аліментів зі значним зростанням цін на товари та послуги зросли витрати на утримання дітей, крім того син - [PERSON] в 2018 році вступив за контрактом на навчання до Київського національного економічного університету ім. Вадима Гетьмана, що призвело також до збільшення витрат на його утримання. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК). У відповідності зі статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статей 183, 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Ураховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку з покращенням матеріального становища платника аліментів, погіршенням такого становища, зміною інших обставин, що впливають на розмір та порядок сплати аліментів, заінтересована особа може подати до суду заяву про зміну (збільшення/зменшення) розміру аліментів, а також способу їх стягнення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182, Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно із роз'ясненнями, наданими у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. В судовому засіданні позивачем підтверджено, що її матеріальний стан погіршився, оскільки у зв'язку зі збільшенням затвердженого у встановленому законом порядку прожиткового мінімуму на дітей отримуваний нею розмір аліментів 700 грн. на кожну дитину щомісячно, є меншим 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, а тому є об'єктивно недостатнім для забезпечення самих необхідних матеріальних та фізіологічних потреб дітей, які відповідно зростають із збільшенням їх віку. Крім того, відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, який спроможний платити аліменти на утримання дітей в більшому розмірі. Таким чином, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача, виходячи з закріплених ч. 9 ст.7 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, рівного обов'язку кожного з батьків брати участь в утриманні дітей, спосіб стягнення аліментів підлягає зміні на 1/3 частину від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття, після досягнення повнолітння сина [PERSON], [INFO], тобто з 29 травня 2019 року на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення у справі, що передбачено ст.280 ЦПК України. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial