Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі свого представника [PERSON], в липні 2017 року звернулася до суду з позовом у якому просить визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: їй у користування виділити житлову кімнату площею 14,1 кв.м., у користуванні відповідача [PERSON] залишити житлову кімнату площею 14,0 кв.м. та відповідача [PERSON] кімнату площею 15,9 кв.м., підсобні приміщення - кухню, ванну, санвузол, коридор та балкон залишити в загальному користуванні сторін. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних долях є позивач та відповідач [PERSON] У вказаній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вказана квартира складається з 3 кімнат, загальною площею 58,9 кв.м., жилою площею 44,0 кв.м., складається кімнат площами 14,0 кв.м., 14,1 кв.м. та 15,9 кв.м. та підсобних приміщень - кухня 8,3 кв.м., ванна кімната - 2,1 кв.м., вбиральня - 0,8 кв.м., коридор - 8,9 кв.м., балкон - 1,6 кв.м. На даний час в квартирі склався наступний порядок користування: позивач [PERSON] користується кімнатою, площею 14,1 кв.м., відповідач [PERSON] - кімнатою, площею 14,0 кв.м., відповідач [PERSON] - кімнатою, площею 15,9 кв.м., підсобні приміщення залишаються в загальному користуванні. Особовий рахунок оформлений на [PERSON], яка не має можливості сплачувати комунальні послуги в повному обсязі, на її прохання розділити особові рахунки в добровільному порядку відповідачі відмовляли. З метою розподілу особових рахунків з відповідачами та укладення договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території, позивач звернулася до Дніпровської РДА у м. Києві, однак отримала відмову, оскільки дане питання має бути врегульоване в судовому порядку. Таким чином, встановлення порядку користування житловим приміщенням є необхідним для подальшого укладення окремого договору з метою розділення особового рахунку та відповідної пропорційної сплати комунальних послуг. 26 жовтня 2017 року судом задоволено клопотання представника позивача про витребування з Дніпровської РДА у м. Києві доказів та направлено відповідний запит. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, позивач надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідачі до суду не з'явився, відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, відповідач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, процесуальним правом надати письмові пояснення (заперечення) по суті предмету спору не скористалася. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 29 січня 2018 року в судовому засіданні постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, видане Відділом приватизації житла Харківської районної Держадміністрації від 10 січня 1994 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 7). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом 16 Київської державної контори [PERSON], спадкоємцями майна [PERSON], померлого 25 червня 2001 року є в рівних частках його дружина [PERSON] та донька - [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до листа Дніпровської РДА у м. Києві № 103-103/ОП/П-912-5167 від 12 червня 2017 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровано 3 особи (а.с. 13). Згідно технічної характеристики квартири, загальна площа квартири [ADDRESS] становить 58,9 кв.м, житлова - 44,0 кв.м, яка складається із трьох кімнат площами 14,0 кв.м., 14,1 кв.м. та 15,9 кв.м., також місць загального користування: кухні 8,3 кв.м., ванної кімнати - 2,1 кв.м., вбиральні - 0,8 кв.м., коридору - 8,9 кв.м. та балкону - 1,6 кв.м. (а.с. 9-10). За нормою ст. 368 ЦК України спальна власність двох або більше обсі без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісно власністю. Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За нормами ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Враховуючи, що позивач та відповідач [PERSON] є власниками по 1/2 частки квартири, належна їм частина квартири складає по 22 кв.м. житлової площі. При цьому позивач просить виділити їй у користування кімнату площею 14,1 кв.м., яка є відокремленою, відповідачу [PERSON] - відокремлену кімнату площею 14,0 кв.м., відповідачу [PERSON] - відокремлену кімнату площею 15,9 кв.м., місця загального користування, а саме: кухня 8,3 кв.м., ванна кімната - 2,1 кв.м., вбиральня - 0,8 кв.м., коридор - 8,9 кв.м., балкон - 1,6 кв.м. залишити у загальному користуванні. Відповідно ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов визнає в повному обсязі, у суду немає жодних обґрунтованих сумнівів щодо добровільності визнання цього позову відповідачем [PERSON] Оскільки сторони мирним шляхом не можуть дійти згоди щодо порядку користування спірним житловим приміщенням, виходячи з загальної площі квартири, яка складає 58,9 кв.м., визнання відповідачем [PERSON] позову, виділення в спірній трьохкімнатній квартирі [ADDRESS] позивачу кімнати, площею 14,1 кв.м., відповідачу [PERSON] кімнати площею 14,0 кв.м. та відповідачу [PERSON] кімнату площею 15,9 кв.м. є законним і обґрунтованим варіантом у визначенні порядку користування спірною квартирою, який не призведе до порушення прав сторін, а місця загального користування: кухню 8,3 кв.м., ванну кімнату - 2,1 кв.м., вбиральню - 0,8 кв.м., коридор - 8,9 кв.м., балкон - 1,6 кв.м. залишити в спільному користуванні сторін. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про визначення порядку користування житловим приміщенням. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений останньою судовий збір в розмірі по 320 грн. з кожного грн.

Outcome: approved